Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

19 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 19 листопада 2010 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №26. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, близько двох років проживають окремо, втратили взаємоповагу один до одного, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року провадження у справі зупинено та надано сторонам строк для примирення терміном 4 місяці. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. 18 лютого 2020 року судом, без виходу суду до нарадчої кімнати, на підставі пункту 3 частини другої статті 200 ЦПК України, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] на з`явилась, до суду надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 19 листопада 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №26 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Зі змісту позову вбачається, що спору щодо місця проживання спільної дитини та поділу майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем у заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона набула при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При ухваленні рішення судом ураховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved