Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

20 грудня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 09 серпня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, розходження поглядів на життя, ведення спільного господарства, проживають окремо Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, який просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності в звязку з віддаленістю місця проживання. Позовні вимоги визнає повністю. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії I-КИ №279730, виданого виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 09 серпня 2014 року, актовий запис №26, сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2014 року. Свідоцтвами про народження серії I-КИ №536705 та серії I-КИ №645848, виданих виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області актовий запис №9 та №22, [PERSON] народився 16 березня 2015 року, а [PERSON] народився 08 жовтня 2017 року, батьком яких записано [PERSON], а матір'ю відповідача. Довідкою виконкому Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №637 від 17 грудня 2018 року підтверджується, що до складу сімї позивача серед інших входить син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], який фактично з позивачем не проживає. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ч.2 ст.112 - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сімя розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.4\~ст.206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 50% сплаченого ним судового збору, про що мається документальне підтвердження.

Outcome: approved