Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

19 травня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №8 по вул.Крошки у м.Дніпропетровську. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 грудня 2013р. між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Приватною власністю позивача є будинок №8 по вул.Крошки у м.Дніпропетровську. До жовтня 2014р. за вищезазначеною адресою проживав та був зареєстрованим відповідач. Із жовтня 2014р. і до теперішнього часу відповідач за вказаною адресою не проживає, всі обов'язки, що випливають з утримання майна, покладені тільки на позивача. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 06 грудня 2013р. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с.7). У заявах свідків [PERSON] від 30.04.2015р. та [PERSON] від 20.04.2015р, зазначено, що [PERSON] з жовтня 2014р. за адресою вул.Крошки, буд.8 у м.Дніпропетровську не проживає (а.с.8, 9). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.12.2004р. (а.с.10), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.11), свідоцтвом про право на спадщину (а.с.12), реєстраційним посвідченням (а.с.13), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.14-17) підтверджується, що [PERSON] є власником домоволодіння 8 по вул.Крошки у м.Дніпропетровську. Договором дарування приватизованої земельної ділянки серії АЕА №148858 від 13.04.2001р. (а.с.18), державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП №045176 (а.с.19), справою про надання земельної ділянки у приватну власність (а.с.20-26) підтверджується, що [PERSON] є власником приватизованої земельної ділянки розміром 3260га, яка знаходиться в с.Голубинівка, Солонянського району, Дніпропетровської області. Позивачем, відповідно до ст.10 ЦПК України, було доведено за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, що у будинку за адресою: вул.Крошки, 8 у м.Дніпропетровську відповідач не проживає більше 6 місяців. Згідно зі ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки позивачем доведено факт відсутності відповідача понад шість місяців за вищезазначеною адресою, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved