Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

20.05.2013 року [PERSON], [INFO], проживаючий в [INFO] звернувся із позовною заявою в Чаплинський районний суд Херсонської області до відповідача [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області з позовними вимогами про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 6.3355 га., яка перебуває на території [PERSON] селищної ради Херсонської. Вказаною земельною ділянкою володів згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХС № 005119 його батько [PERSON], який помер 22.10.2012 року у селі Тернівка Бершадського району Вінницької області у віці 72 роки, Позивач у позовній заяві посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем спадкового майна, оскільки його мати [PERSON], що проживає у [INFO], згідно її заяви до [PERSON] державної нотаріальної контори Херсонської області, відмовилась на його користь від спадкового майна померлого чоловіка. 12.06.2013 року Чаплинським районним судом постановлено судове рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнано за ним право власності на земельну ділянку розміром 6.3355 га., розташованої на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області, власником якої до дня своєї смерті був батько позивача - [PERSON]. 29.04.2014 року рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області рішення Чаплинського районного суду від 12.06.2013 року за апеляційною скаргою зацікавленої особи [PERSON], яка є спадкоємицею померлого 01.06.2013 року [PERSON], скасовано та постановлено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Зазначене рішення суду апеляційної інстанції набуло чинності. Крім вище зазначеного звернення до суду з позовними вимогами від 20.05.2013 року, [PERSON] 22.05.2013 року звернувся з позовною заявою в Чаплинський районний суд Херсонської області до відповідача [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку розміром 6.3966 га. у порядку спадкування, яка також перебуває на території [PERSON] селищної ради Херсонської області. Цією земельною ділянкою володів згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХС № 005121 його брат [PERSON], який помер 10.07.2011 року у селі Тернівка Бершадського району Вінницької області у віці 46 років, Позивач посилається на те, що він є також єдиним спадкоємцем спадкового майна, оскільки його мати [PERSON], що проживає у [INFO] згідно її заяви від 26.03.2013 року на адресу [PERSON] державної нотаріальної контори Херсонської області відмовилась від спадкового майна після смерті її сина [PERSON] на користь сина - [PERSON], позивача у справі. 01.07.2013 року Чаплинський районний суд Херсонської області постановив судове рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнав за ним право власності на земельну ділянку розміром 6.3966 га., розташованої на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області у порядку спадкування, власником якої до дня смерті був брат позивача - [PERSON]. 18.03.2014 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області рішення Чаплинського районного суду від 01.07.2013 року за апеляційною скаргою зацікавленої особи [PERSON], яка є спадкоємицею померлого 01.06.2013 року [PERSON], залишено без змін. 08.10.2014 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовані судове рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 01.07.2013 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014 року. Підставами скасування судових рішень є те, що суд не залучив до участі у справі зацікавлену особу [PERSON] а також що у матеріалах справи відсутні дані про скасування чи визнання недійсним заповіту [PERSON], посвідченого 21.04.2004 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Херсонської області на користь [PERSON], враховуючи, що [PERSON] є його спадкоємицею і у порядку спадкової трансмісії може мати також право на спадкове майно як померлого 01.06.2013 року [PERSON], так і померлого 10.07.2011 року [PERSON], враховуючи, що [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку саме [PERSON]. Дана цивільна справа передана на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Судом встановлено також, що згідно заповітів, посвідчених 21.04.2004 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Херсонської області, проживаючі на той час у [INFO] заповіли [PERSON] відповідно - [PERSON] на випадок своєї смерті належну йому земельну ділянку площею 6.3355 га., а [PERSON], також на випадок своєї смерті, належну йому земельну ділянку площею 6.3966 га.. Під час розгляду зазначеної цивільної справи по вимогам [PERSON] до [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], рідний брат позивача [PERSON], помер 10.07.2011 року у селі Тернівка Бершадського району Вінницької області, який мав на території Чаплинського району Херсонської області власність у вигляді земельної ділянки і після його смерті відкрилась спадщина на цю земельну ділянку площею 6.3966 га. Крім того встановлено, що спадкоємець [PERSON] склала на адресу [PERSON] державної нотаріальної контори заяву, посвідчену 26.03.2013 року секретарем Тернівської сільської ради Бершадського району Вінницької області про відмову від спадкового майна померлого сина [PERSON] на користь позивача [PERSON]. Встановлено також, що згідно листа завідуючої [PERSON] державної нотаріальної контори Херсонської області №184 від 12.02.2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] за місцем знаходження нерухомого майна не заводилась, протягом шести місяців жоден із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався із заявами про прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про спадщину або про відмову від прийняття спадщини. В позовній заяві від 22.05.2013 року [PERSON] зазначив, що у нього відсутній оригінал державного акту серії 1-ХС № 005121 на право власності на земельну ділянку, що перебувала у власності його брата [PERSON], тому просив суд визнати за ним право власності у порядку спадкування на земельну ділянку розміром 6.3966 га., розташованої на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області, власником якої згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХС №005121 до дня своєї смерті 10.07.2011 року був його брат [PERSON]. 01.04.2014 року до Чаплинського районного суду Херсонської області звернулась [PERSON], [INFO], яка проживає у [INFO] із позовними вимогами до [PERSON], зазначивши третьою особою [PERSON] селищну раду Чаплинського району Херсонської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 22.10.2012 року спадкодавця [PERSON], батька відповідача у справі [PERSON], а також померлого 10.07.2011 року спадкодавця [PERSON], брата відповідача у справі [PERSON]. [PERSON] зазначає, що їй належить право на прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії за заповітами, вчиненими 21.04.2004 року [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] щодо належних їм при житті земельним ділянкам і що [PERSON] та їй особисто не було відомо про час і місце смерті [PERSON] та [PERSON], тому [PERSON] при житті та вона після смерті чоловіка не звернулись до нотаріуса у шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини після померлих 22.10.2012 року [PERSON] та 10.07.2011 року [PERSON]. Про смерть [PERSON] та [PERSON] вона довідалась після смерті її чоловіка [PERSON], спадкоємицею якого вона є за законом, отримавши інформацію про постановлене рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.06.2013 року у справі № 665/1286/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після померлого [PERSON]. Копія даного рішення суду було додано до цивільної справи №665/2626/13-ц за позовом [PERSON] в особі [PERSON] про розірвання договорів оренди земельних ділянок, в тому числі і заповіданих [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], у спорі з орендарем [PERSON], у довготривалій оренді якого перебували ці земельні ділянки. [PERSON] вважає, що звернувшись 12.02.2014 року до нотаріуса за місцем знаходження спадкового нерухомого майна померлих [PERSON] та [PERSON] та отримавши відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтв про право власності у порядку спадкування на земельні ділянки спадкодавців через пропуск шести місячного строку на подачу заяви після їх смерті, вона встановлений ст.1270 ЦК України строк пропустила з поважних причин, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємця, тому просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після померлих спадкодавців [PERSON] та [PERSON], та якій належить право на прийняття спадщини за заповітом [PERSON] у порядку спадкової трансмісії. Позивачка заявляє, що через зміну постійного місця проживання [PERSON] та [PERSON] з смт. Чаплинка Херсонської області на село Тернівка Бершадського району Вінницької області їм, тобто [PERSON] та [PERSON] не було відомо нове місце проживання спадкодавців. Позивачка заявляє, що при житті [PERSON] не мав можливості своєчасно подати заяву до [PERSON] нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не був поінформований нотаріальною конторою про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. Крім того зазначає, що [PERSON] у період відкриття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] сам тяжко хворів і це також є причиною пропуску строку звернення ним особисто до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] у позовних вимогах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини повністю підтримав позовні вимоги [PERSON], зазначивши поважність причин пропуску шестимісячного строку, оскільки вони повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, на вчинення таких дій. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник наполягав на своїх позовних вимогах, просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка залишилась після смерті його брата [PERSON], оскільки він через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на земельну ділянку спадкодавця не зміг через нотаріальну контору отримати у спадок власність спадкодавця, зазначивши, що він єдиний спадкоємець за законом, оскільки його мати відмовилась від спадщини сина [PERSON] саме на його користь. Позовні вимоги [PERSON] він не визнає через відсутність правових підстав для поновлення їй строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом у порядку правової трансмісії, оскільки, ознайомившись із матеріалами справи, він зясував, що за заповітом, складеним 21.04.2004 року його померлим 22.10.2012 року батьком [PERSON] та померлим 10.07.2011 року братом [PERSON] на імя [PERSON], спадкоємець за заповітом [PERSON] у строк до шести місяців після смерті спадкодавців до нотаріальної контори не звернувся, тобто маючи час 1 рік 10 місяців 9 днів після смерті батька та 7 місяців 9 днів після смерті брата, маючи реальний час для звернення до нотаріальної контори ще при житті, тому у спадкоємиці померлого [PERSON] - [PERSON] відсутні правові підстави у порядку спадкової трансмісії отримати спадок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON], зазначивши, що він є єдиним спадкоємцем спадкового майна померлих батька та брата [PERSON] та на не поважність причин пропуску шестимісячного строку для звернення із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса [PERSON], оскільки цей строк не повязаний з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця за заповітом на вчинення таких дій, доповнивши, що позивач [PERSON] взагалі не знав про укладення його батьком і братом заповітів на користь [PERSON] Вона просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог, оскільки та не має права на отримання спадку у порядку спадкової трансмісії після смерті спадкодавця [PERSON] Заслухавши у судовому засіданні [PERSON] за його позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку розміром 6.3966 га., яка перебуває на території [PERSON] селищної ради та якою володів згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХС № 005121 його брат [PERSON], який помер 10.07.2011 року у селі Тернівка Бершадського району Вінницької області, представника позивача [PERSON] - [PERSON] щодо його позовних вимог, представника [PERSON] - [PERSON], представника [PERSON] селищної ради Чаплинського району [PERSON], дослідивши надані у справу письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на зазначену земельну ділянку не підлягають задоволенню з наступного: Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини. Згідно ч. 1 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. З ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.2 ст. 1221 ЦК України якщо місце проживання спадкодавця не відоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної її частини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд на підставі свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 22.10.2012 року, а також [PERSON], померлого 10.07.2011 року встановив, що місцем смерті, тобто місцем відкриття спадщини померлих спадкодавців є село Тернівка Бершадського району Вінницької області, а для спадкоємців, яким не відоме було місце смерті спадкодавців, місце відкриття спадщини є місце знаходження нерухомого майна спадкодавця. Тому саме за місцем реєстрації смерті має відбуватись для [PERSON] оформлення спадкової справи у тій нотаріальній конторі, в окрузі якої відкрилась спадщина на підставі його заяви, оскільки він достовірно володів інформацією про час і місце смерті батька і брата, а для [PERSON], оскільки він не володів інформацією про час і місце смерті спадкодавців - за місцем знаходження нерухомого майна спадкодавців, тобто у нотаріальному окрузі на території Чаплинського району Херсонської області. Згідно показів [PERSON], він із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] разом на час відкриття їх спадщини не проживав, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, як для нього, у Бершадському районі Вінницької області не звертався, а також не звертався із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і за місцем знаходження нерухомого майна спадкодавців у Чаплинському районі Херсонської області, звернувшись із позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування безпосередньо до Чаплинського районного суду, умисно зазначивши у позовній заяві, що йому відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у звязку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на землю його батька і брата. Згідно листа завідуючої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 12.02.2014 року вих. № 183/01-16 після смерті [PERSON], померлого 10.07.2011 року спадкова справа [PERSON] державною нотаріальною конторою не заводилась у звязку з тим, що протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця до [PERSON] нотаріальної контори не надійшло від спадкоємців жодної заяви про прийняття спадщини чи відмови від спадщини. Відомостями про фактичне прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] [PERSON] державна нотаріальна контора також не володіє. Таким чином, надані у судовому засіданні позивачем [PERSON] покази щодо причин неможливості оформлення спадщини через нотаріальну контору у звязку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку на імя брата [PERSON], неможливості отримати дублікат державного акту, суд не бере до уваги, оскільки [PERSON] взагалі не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить відсутність заведеної спадкової справи [PERSON] державної нотаріальною конторою, беручи до уваги його покази щодо відсутності його звернення з питань спадкування до нотаріальної контори за місцем смерті спадкодавців. Згідно ст.50 Закону України Про нотаріат, п. З ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Питання спадкування в Україні регулюються спеціальними нормами права, згідно книги шостої ЦК України. Відповідно ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином позовні вимоги [PERSON] що до визнання права власності у порядку спадкування є такими вимогами, які прямо випливають із змісту глави 84, 86, 87 книги шостої ЦК України, а саме, вимог закону щодо місця відкриття спадщини (ст.1221), прийняття спадщини (ч.3 ст.1268), подання заяви про прийняття спадщини (ч.ч.1,2 ст.1269), строків для прийняття спадщини (ч.1 ст.1270), наслідків пропущення строку для прийняття спадщини (ч.1 ст.1272). Крім того, суд враховує, що згідно ч.1 ст.1 Закону України Про нотаріат, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно ч. ч. 1, 3 ст.34 Закону України Про нотаріат нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо); видають свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 48 Закону України Про нотаріат на підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, перебування його у певному місці, про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва. Згідно ст. 49 Закону України Про нотаріат нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно ст. 50 Закону України Про нотаріат нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно ст. 63 Закону України Про нотаріат нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно ст. 66 Закону України Про нотаріат на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ст. 67 Закону України Про нотаріат свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 68 Закону України Про нотаріат нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 69 Закону України Про нотаріат нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Згідно пункту 231 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусом ведеться книга обліку спадкових справ та алфавітна книга спадкових справ. У книзі обліку спадкових справ реєструються: заяви про прийняття спадщини; заява про відкликання заяви про прийняття спадщини; заява про видачу свідоцтв про право на спадщину, про відмову від спадщини; заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини; заява спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); претензії кредиторів, а також заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, за якими були вжиті ці заходи; заяви про відкриття спадщини та укладання договору на управління спадщиною; заява про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; заява виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; заява про відказ одержувача про відмову від заповідального відказування тощо. На підставі однієї із перерахованих заяв, зареєстрованої першою, заводиться спадкова справа на ім'я померлого. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби - вимагає цю справу для подальшого провадження. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців і кредиторів) також реєструються в книзі обліку спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються час їх надходження та номер спадкової справи. У спадкову справу підшиваються документи, які були витребувані від спадкоємців, юридичних осіб, подані іншими, крім спадкоємців, фізичними особами, а також примірник договору на управління спадщиною, договору про зміну черговості одержання права на спадкування, примірник договору про зміну розміру частки у спадщині, свідоцтва виконавця заповіту, свідоцтва про право на спадщину тощо. Судом встановлено, що позивач [PERSON], який проживає в [INFO] не звертався до [PERSON] нотаріальної контори із заявою протягом шести місяців з часу відкриття спадщини про прийняття спадщини після померлого спадкодавця [PERSON] з яким він постійно не проживав, тому він спадщину не прийняв, до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у звязку із пропуском строку з поважних причин не звертався, суд не встановлював йому додаткового строку для прийняття спадщини, тому все це виключає його право на спадкове майно [PERSON] згідно п. З ч. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, зважаючи на розяснення йому вимог закону та його особисту поінформованість у законодавстві та судовій практиці щодо регулювання питання застосування процесуальних строків під час процедури отримання спадку ( Справа №665/1286/13-ц - згідно рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.04.2014 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування спадку [PERSON]). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України й ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав лише в разі їх порушення. Звертаючись до суду із позовом і обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначав, що він не може отримати правовстановлюючі документи на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право спадкодавця на спадщину - оригінал державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до п.4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року №325, діючої на момент виникнення спірних правовідносин, новий державний акт на імя спадкодавця взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст.4 Закону України Про нотаріат. Відмова територіальних органів Державного комітету земельних ресурсів у видачі дублікату державного акту про право власності на земельну ділянку підлягає оскарженню в адміністративному порядку. Судом встановлено, що у такий спосіб [PERSON] не звертався до визначених у законодавчому порядку органів з метою отримання правового документу на підтвердження права власності належного особі. Суд також з'ясував при розгляді справи, що визначені у позовній заяві цивільні права позивача [PERSON] не порушені в результаті неправомірних дій фізичних чи юридичних осіб, він не має відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, тому судового захисту його права не потребують. Крім того суд, відповідно до вимог ст.ст. 10,33,130 ЦПК України визначив коло осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, обєднавши в одне провадження цивільні справи за позовом [PERSON] до [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] селищна рада Чаплинського району Херсонської області, про визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини. Позовні вимоги [PERSON], яка проживає у [INFO] до [PERSON], третя особа - [PERSON] селищна рада Чаплинського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 22.10.2012 року спадкодавця [PERSON], батька відповідача у справі [PERSON] та померлого 10.07.2011 року спадкодавця [PERSON], брата відповідача у справі [PERSON], та якій належить право на прийняття спадщини за заповітом після померлого 01.06.2013 року у смт. Гаспра міста Ялта АР Крим Левандовського [PERSON] у порядку спадкової трансмісії підлягають задоволенню з наступного: Суд встановив, що 01.06.2013 року у смт. Гаспра міста Ялта АР Крим помер [PERSON]. Установлено також, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 03 жовтня 1980 року, тобто [PERSON] є спадкоємицею за законом належного спадкодавцю [PERSON] спадку. Згідно заповітів, посвідчених державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 21.04. 2004 року [PERSON] заповів на випадок своєї смерті належну йому земельну ділянку площею 6.3355 га. на території [PERSON] селищної ради [PERSON], а [PERSON] на випадок своєї смерті [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 6.3966 га. також на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області, проживаючи на той час у [INFO]. На час розгляду справи зазначені заповіти не є скасованими чи визнаними такими, що є недійсними. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268. ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ХС №005121 від 16.02.2001 року володів земельною ділянкою площею 6,3966 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2004 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого заповів зазначену земельну ділянку [PERSON]. Згідно відомостей [PERSON] державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] [PERSON] не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини чи з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №516435, [PERSON] помер 01.06.2013 року, тобто після спливу встановленого ч. І ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини після померлого 10.07.2011 року [PERSON]йовича. Також судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ХС №005119 від 16.02.2001 року володів земельною ділянкою площею 6,3355 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2004 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого заповів зазначену земельну ділянку [PERSON]. Згідно відомостей [PERSON] державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] [PERSON] не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини чи з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №516435, [PERSON] помер 01.06.2013 року, тобто після спливу встановленого ч. І ст.1270 ЦК України строку - шість місяців для прийняття спадщини після померлого 22.10.2012 року [PERSON]. З відомостей приватного нотаріуса [PERSON] Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області витяг № 35449508 від 18.10.2013 року вбачається реєстрація спадкової справи після смерті 01.06.2013 року [PERSON] у передбачені законом строки. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1221 ЦК України в разі, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Таким чином, звернення [PERSON] до Чаплинського районного суду Херсонської області за відомим їй місцем проживання спадкодавців та знаходження нерухомого майна є обґрунтованим. Щодо визначення причини пропуску спадкоємцем строку, встановленого ст.1270 ЦК України, суд вважає їх поважними, оскільки [PERSON] та [PERSON] дійсно не було відомо про смерть спадкодавців [PERSON] та спадкодавця [PERSON]. Зазначені особи проживали не в одній місцевості, крім того спадкодавці змінили своє місце проживання, не повідомивши про це [PERSON], якому заповіли своє нерухоме майно на випадок смерті. При цьому суд враховує, що під час розгляду справи Чаплинським районним судом Херсонської області за позовом [PERSON] в особі представника [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів оренди земельних ділянок, що є предметом розгляду цієї справи як обєкта спадкування, справа розглянута у порядку заочного її розгляду, що унеможливлювало своєчасну поінформованість зацікавлених осіб у праві володіти інформацією щодо встановлених фактів, в тому числі і про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За правилами ст. 109 ЦПК України, позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Таким чином, [PERSON] довела суду наявність поважних причин пропуску шестимісячного строку, встановленого законом щодо звернення до нотаріальної контори за місцем знаходження нерухомого майна спадкодавців із заявою про вчинення нотаріальних дій.

Outcome: approved