Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник - адвокат Купар І.Ю. в інтересах довірителя ТМСБУ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування кошти в сумі в розмірі 8 751 грн. 10 коп. та судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги покликається на те , що 20 липня 2017 року близько 14 год. 10 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Хоткевича, 54 з вини відповідача, який керував автомобілем «RENAULT LAGUNA», д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «RENAULT CLIO», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власник автомобіля [PERSON] отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вказаної ДТП підтверджується Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, тому власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №179 вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «RENAULT CLIO», д.н.з [NUMBER] , складає 9 306 грн. 39 коп., включаючи 500 грн. витрати за послуги експерта. МТСБУ 13 грудня 2017 року здійснило виплату відшкодування у розмірі 8 751 грн. 10 коп., в зв`язку з чим вважає, що у нього виникло право зворотної вимоги до відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, в судові засідання призначені 03 листопада 2020 року та 01 лютого 2021 року не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по останньому відомому судові адресі реєстрації та проживання, а також розміщення, оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відзиву на позов не подав, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 липня 2017 року близько 14 год. 10 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Хоткевича, 54 з вини [PERSON] , який керував автомобілем «RENAULT LAGUNA», д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «RENAULT CLIO», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власник автомобіля [PERSON] отримав пошкодження, що підтверджується Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, тому власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №179 вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «RENAULT CLIO», д.н.з [NUMBER] , складає 9 306 грн. 39 коп., включаючи 500 грн. витрати за послуги експерта(а.с.12-15). Наказом МСБУ №11612 від 13 грудня 2017 року вирішено сплатити [PERSON] 8 751 грн. 10 коп. за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди(а.с.28). Здійснення виплати підтверджується копією платіжного доручення № 1262602 від 13 грудня 2017 року на суму 8 751 грн. 10 коп.(а.с.29). Згідно акту виконаних робіт витрати МТСБУ, пов`язані з ДТП (послуги експерта) становлять 500 грн., що також підтверджується копією рахунку по оплаті по замовленню №13354 від 29 вересня 2017 року на суму 500 грн.(а.с.23-24). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Виходячи з вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням встановленої вини з боку [PERSON] у ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1, пункту 1, 2, 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у виді: судового збору в розмірі 2102,00 грн. підтверджено платіжним дорученням від 25 серпня 2020 року та витрати за послуги експерта у розмірі 500 грн. підтверджено копією рахунку по оплаті по замовленню №13354 від 29 вересня 2017 року. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. та витрати за послуги експерта у розмірі 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved