Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

20.03.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 23 274 грн. 79 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.02.2015 на бул. Т.Шевченка,17 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Деу Нексіа», д.н.з [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 12.03.2015 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Згідно Звіту №20 від 11.03.2015 про оцінку пошкодженого автомобіля сума заподіяного збитку складає 23 274 грн. 79 коп. Оскільки шкода завдана з вини відповідача і останній відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу збитки, позивач просить їх стягнути в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився. Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, одночасно зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, проте на адресу суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою поштаря «за закінченням терміну зберігання». Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Суд, на підставі ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.02.2015 о 13.40 год. на бул. Т.Шевченка,17 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Деу Нексіа», д.н.з [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який знаходиться у володінні позивача [PERSON] на відповідній правовій підставі - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.5, 27) Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 12.03.2015 винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача [PERSON], який порушив вимоги ст. 124 КпАП України.(а.с.47-48) Згідно наявного в матеріалах справи Звіту №20 від 11.03.2015 про оцінку пошкодженого автомобіля, складеного Суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] сума заподіяного матеріального збитку складає 23 274 грн. 79 коп. (а.с.6-25) Як вбачається з наявних в матеріалах справи даних, з листа Моторно (транспортного) страхового бюро України від 18.11.2015 №7/2-28/32442, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.02.2015 застрахована не була. (а.с.87) Доказів, які б спростовували вказане суду не надано. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, установлюючи презумпцію вини особи, яка завдала шкоди, Цивільний кодекс України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у завданні шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідач в судове засідання не з'явився та не надав будь-яких заперечень та доказів на спростування доводів позивача, а тому, виходячи з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що вина відповідача у спричиненні матеріальної шкоди доведена, а тому наявні підстави для стягнення матеріальної шкоди в розмірі 23 274 грн. 79 коп. з відповідача який є завдавачем шкоди. Відтак позов підлягає задоволенню. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved