Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

20 вересня 2008 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 20 вересня 2008 року Трудовою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2008. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.04.2009 серії [NUMBER]. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на встановлені обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо вимог про розірвання шлюбу, та визнає його таким, що підлягає задоволенню у цій частині. Відповідачка, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 23.09.2014 зазначила про своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище, що є її правом, передбаченим ст. 113 СК України. Що стосується вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки між сторонами немає спору щодо місця проживання їхньої дитини, вимоги про визначення місця проживання дитини з відповідачкою є необґрунтованими, а позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 02.09.2014 № 7808.51.1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення однієї з двох заявлених вимог немайнового характеру, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 121,80 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial