Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

20 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її матері залишилося спадкове майно, в тому числі, у виді вищевказаного житлового будинку. Вона є такою, що спадщину прийняла, так як була зареєстрована разом із матір'ю на час її смерті. За оформленням спадщини вона звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, який би підтверджував право власності спадкодавця на це майно. Позивач вказує, що житловий будинок було збудовано її матір'ю на виділеній їй для цієї мети земельній ділянці. Дані про неї як власника занесено до погосподарської книги. Однак за життя мати правовстановлюючого документу на це майно не отримала, що нині перешкоджає їй в оформленні спадкових прав, тому вона була змушена за захистом своїх прав звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Прибузька сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Прибузькою сільською радою Жовтневого району здійснено актовий запис про смерть за № 20 від 12.08.2011 року (а.с. 15). Пояснення позивачки щодо її родинних відносин із [PERSON] відповідно як доньки та матері, та її право на спадкування як спадкоємця першої черги, підтверджуються даними свідоцтва про народження та про шлюб позивачки [PERSON] (а.с. 13-14). За даними спадкової справи № 3/2012, заведеної приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], та за даними Прибузької сільської ради щодо осіб, зареєстрованих із спадкодавцем [PERSON] на час смерті, [PERSON] є спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину (а.с. 32-69). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом, підтверджуються листом нотаріуса від 25.10.2012 року № 189/02-14/3-2012, яким [PERSON] було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, у зв'язку з неподанням правовстановлюючого документу (а.с. 29). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вказує позивачка, правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок її мати не одержувала. За даними погосподарської книги головою домогосподарства [ADDRESS] зазначена [PERSON] (а.с. 74). За відомостями Прибузької сільської ради, в сільській раді ведеться земельно-шнурова книга, згідно якої за [PERSON] закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка не приватизована (а.с. 72-73). За даними технічного паспорту вказаного житлового будинку, останній з господарськими будовами та спорудами збудовано з 1956 по 1989 рік (а.с. 17-24). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу. Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час завершення будівництва спадкодавцем вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. За такого суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула права власності на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформила. Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі (ст.58 Конституції), право власності [PERSON] на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав її спадкоємцем. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна після смерті своєї матері [PERSON], проте через вищевказані обставини позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, встановивши належність вище вказаного майна спадкодавцю, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved