Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

20.07.2021\~року до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] ,\~яка діє\~у власних\~інтересах та\~інтересах неповнолітніх\~дітей:\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про усунення\~перешкод у\~користуванні власністю\~шляхом визнання\~осіб такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~звернулась [PERSON] ,\~яка зазначила,\~що вона\~є власницею\~2/3\~частин будинку,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~виданого 21.03.2015\~року приватним\~нотаріусом Запорізького\~міського нотаріального\~округу Вартановою\~О.С.\~Інша 1/3\~частина вищевказаного\~будинку належить\~її рідній\~сестрі -\~ [PERSON] ,\~яка залучена\~до участі\~у зазначеній\~справі у\~якості третьої\~особи.\~У зазначеному\~будинку зареєстрована\~донька позивача\~-\~ [PERSON] ,\~а також\~її неповнолітні\~діти [PERSON] \~та [PERSON] .\~У 2010\~році відповідач\~ [PERSON] ,\~разом зі\~своєю донькою\~ [PERSON] \~добровільно вибули\~із будинку,\~забрали свої\~особисті речі\~та виїхали\~за кордон.\~У березні\~2011\~року відповідач\~ [PERSON] \~уклала шлюб\~з громадянином\~Російської Федерації\~ [PERSON] \~та народила\~від нього\~сина [PERSON] ,\~якого було\~зареєстровано у\~будинку у\~2013\~році,\~коли відповідачка\~останній раз\~приїжджала в\~Україну.\~З 2013\~року по\~теперішній час,\~відповідач постійно\~проживає у\~Російській Федерації,\~вона та\~її діти\~набули громадянство\~цієї країни.\~Реєстрація відповідачів\~у будинку\~створює позивачу\~перешкоди у\~володінні,\~користуванні та\~розпорядженні належним\~їй майном.\~Вирішити даний\~спір з\~відповідачами позивач\~не може,\~оскільки її\~донька,\~не заперечуючи\~проти зняття\~з реєстраційного\~обліку,\~відмовляється приїхати\~до України\~та самостійно\~знятись з\~дітьми з\~реєстрації.\~У зв`язку\~з викладеним\~ [PERSON] \~просить суд\~визнати[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . 23.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відзиви та заперечення від відповідачів до суду не надходили. 10.08.2021 року від представника Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Білик Н.О. надійшли пояснення в яких зазначено, що рішення про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання неповнолітніх осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, може призвести до порушень їх прав, зокрема права на проживання, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В іншій же частині позовних вимог представник органу опіки та піклування просила суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. 16.08.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що з 2011 року вона з дітьми дійсно перебуває на території Російської Федерації, є громадянами цієї країни. Їх місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , але фактично вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. Суд, заслухавши позивача, відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником 2/3 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.03.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. Даний факт підтверджений Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266247358 від 16.07.2021 року. Власником іншої - 1/3 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266247358 від 16.07.2021 року є [PERSON] . Факт не проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , підтверджений самою відповідачкою у судовому засіданні, а також наступними доказами. Так, з паспорту громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 06.06.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зі свідоцтв № 1793 та 1934 про реєстрацію за місцем проживання вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , також зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин з грудня 2011 року. Також судом не встановлені факти перешкод з боку позивача щодо проживання відповідачів за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Суд вважає, що позивач, як один із співвласників будинку має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідачі з 2011 року, тобто понад один рік без поважних причин не користуються житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві спільної власності позивачу [PERSON] та третій особі - [PERSON] , власних речей там не зберігають, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. Враховуючи те, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають\~на її\~вихованні,\~то їх\~реєстрація повинна\~бути за\~місцем її\~проживання,\~у зв`язку\~з чим\~визнання відповідачки[PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , веде до аналогічних наслідків щодо дітей. У зв`язку з наведеним суд вважає, що право позивача порушено\~та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на відшкодуванні судового збору.

Outcome: approved