Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

21 квітня 2015 року Орган опіки та піклування - Охтирська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських права та стягнення аліментів, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця, які підлягають індексації, на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], проживаюча за адресою: [ADDRESS], має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] спільно зі своїм співмешканцем [PERSON] почали вживати спиртні напої, в будинку було завжди не прибрано, одяг дітей не випраний, ліжка дітей без постільної білизни. [PERSON] змушував малолітнього [PERSON] надавати останньому сексуальні послуги. Сім'я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які проживають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації з 16.10.2014 року з приводу жорстокого поводження сім'ї по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] співмешканцем [PERSON] Спеціалістами служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді постійно проводилися перевірки умов проживання цієї сім'ї та профілактичні бесіди щодо виконання своїх батьківських обов'язків. 08.04.2015 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON], згідно з рішенням виконавчого комітету Грунської сільської ради від 08.04.2015 року №09 «Про вилучення малолітніх дітей», були відібрані у матері членами виконкому Грунської сільської ради, опікунської ради, начальником сектору кримінальної міліції у справах дітей Охтирського МВ УМВС України в Сумській області, дільничним інспектором міліції Охтирського МВ УМВС України в Сумській області та направлені до дитячо - педіатричного відділення КЗ «Охтирська ЦРЛ». [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання малолітніх дітей, не піклується про їх здоров'я, не здійснює належний догляд за дітьми. Крім того, не повідомляла про факт вчинення сексуального насильства її співмешканцем [PERSON] над малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Відповідачка ([PERSON].) не може створити належні умови для виховання та відпочинку своїх малолітніх дітей. Остання неодноразово попереджалась про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, однак на всі зауваження не реагувала. В судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування - Охтирської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Зайцева Н.Г. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, справа розглядається в порядку заочного провадження. Прокурор Охтирської міжрайонного прокуратури Панченко В.А. в судовому засіданні вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в зв'язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника служби у справах дітей Охтирської міської ради, прокурора, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2011 року, та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.11.2013 року. [PERSON] є одинокою матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно довідки від 21.10.2014 року виданої виконкомом Грунської сільської ради Охтирського район Сумської області [PERSON] проживає в [ADDRESS], та має такий склад сім'ї: [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2013 року народження. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклується про них, не цікавиться їх здоров'ям, духовним та моральним розвитком. В будинку, де проживає сім'я, завжди не прибрано, одяг дітей не випраний, ліжка дітей без постільної білизни. [PERSON] свідомого нехтує своїми обов'язками. Відповідно до актів обстеження житлово - побутових умов проживання від 10.07.2014 року, 16.10.2014 року, 22.01.2015 року перевіркою було встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] та двома дітьми [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2013 року народження. В будинку газове опалення, освітлення електричне, наявна побутова техніка, достатня кількість меблів. Під час обстеження будинку 16.10.2014 року та 21.05.2015 року в будинку було брудно, скрізь лежали брудні дитячі речі, санітарно - гігієнічний стан - незадовільний. Сім'я проживає за рахунок отримання державної соціальної допомоги на дітей до трьох років та соціальну допомогу як одинока мати. Також під час обстеження було встановлено, що в даній сім'ї проживає [PERSON], та незважаючи на неодноразові попередження [PERSON] з боку працівників служби у справах дітей Охтирської РДА про недопустимість проживання сторонньої особи в її помешканні, [PERSON] залишається проживати в даному житловому будинку. Відповідно до акту з'ясування обставин вчинення насильства в сім'ї або реальної загрози його вчинення від 16.10.2014 року встановлено, що співмешканець [PERSON] - [PERSON] побив палицею малолітнього [PERSON], однак відповідачка [PERSON] відповідні державні органи по захисту прав дітей не повідомила, ніяких мір щодо недопущення таких фактів застосування насильства до її дітей - не вживала. Крім того, в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно співмешканця [PERSON] - [PERSON] за фактом скоєння сексуального насильства над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], за яким [PERSON] обвинувачується за ч. 2 ст. 156 КК України. На підставі рішення виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 08.04.2015 року, беручи до уваги факт здійснення сексуального насильства в сім'ї [PERSON] зі сторони її співмешканця [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON], [INFO], було вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] та забезпечити тимчасове влаштування дітей до дитячого педіатричного відділення КЗ «Охтирська центральна районна лікарня». Згідно розпорядження голови Охтирської районної державної адміністрації від 25.05.2015 року № 152-ОД, малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], направлено до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне утримання. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації від 11.06.2015 року орган опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Матір не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання малолітніх дітей, не піклується про їх здоров'я, не здійснює належний догляд за дітьми, не повідомляла про факт вчинення сексуального насильства над сином [PERSON]. [PERSON] не може створити належні умови для виховання та відпочинку своїх малолітніх дітей. Крім того, факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не доглядає за своїми дітьми, не водить до дитячого садочку, діти постійно брудні, в будинку повна антисанітарія. Разом із [PERSON] та її дітьми в будинку за адресою по [ADDRESS], проживає співмешканець [PERSON] - [PERSON], з яким відповідачка постійно вживає алкогольні напої. [PERSON] не виявляє ніяких материнських почуттів до дітей. Так, вона не реагує на випадки побиття її дітей співмешканцем [PERSON], замовчувала про сексуальне насильство над сином [PERSON] з боку співмешканця [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо нехтує та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, а тому згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України її необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідачку, яка не виконує батьківських обов'язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 400 грн. щомісяця на утримання дітей, то суд вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити виходячи з наступного. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.184 ч.1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідачка офіційно не працює, інших зобов'язань та непрацездатних осіб на утриманні не має, враховуючи її матеріальний стан та стан здоров'я, стан здоров'я та матеріальний стан малолітніх [PERSON] та [PERSON], суд вважає можливим визначити аліменти на двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, які стягувати з відповідачки [PERSON], починаючи з 21.04.2015 року. Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165, 166, 181 - 184, 191 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),

Outcome: approved