Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі «ПрАТ «СК «Україна», Відповідач), в якому\~просила стягнути з [PERSON] «СК «Україна» на її користь страхове відшкодування в сумі 45099,15 грн., пені 18682,17 грн., 3% річних в сумі 1030,48 грн., інфляційних витрат 15892,92 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що 19 січня 2014 року в м. Кривому Розі по вулиці Краснознаменна в районі електроопори №10 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій [PERSON], керуючи транспортним засобом Нісан Ванетте, н.з. АЕ 4948 АН, що належить йому на праві власності, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21103, н.з. АЕ 5480 НН, під керуванням [PERSON], що належав позивачу на праві власності. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20.11.2014 [PERSON] визнаний невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у [PERSON] «СК «Україна», в звязку з чим Позивач 20.01.2014 звернулася із вимогами про отримання страхового відшкодування, на яке не отримала відповідь відповідача і на теперішній час останній не здійснив виплату, в звязку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 18.03.2015 по 21.12.2015 в сумі 18682,17 грн., 3% річних в сумі 1030,48 грн. та інфляційні витрати 15892,92 грн., як наслідки невиконання відповідачем грошового зобовязання. В судове засідання позивач не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] «СК «Україна» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду цивільної справи був обізнаний, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду цивільної справи був обізнаний, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено те, що 19.01.2014 о 18 год. 30 хв. в м. Кривому Розі по вулиці Краснознаменна, відбулась дорожньо-транспортна пригода. 30.11.2014 постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] визнано невинуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 14). [PERSON] власності [PERSON] на автомобіль [NUMBER] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12). На день скоєння зазначеного ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача [PERSON] «СК «Україна», що підтверджується копією полісу обов'язкового страхового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3906739 (а.с. 13). Позивачем 20 січня 2014 року було повідомлено відповідача [PERSON] «СК «Україна» про страховий випадок з наданням всіх необхідних документів, 17 грудня 2014 року подано заяву на виплату страхового відшкодування, а також 24 вересня 2015 року надіслано повторну вимогу про виплату страхового відшкодування в сумі 45099,15 грн. з попередженням про звернення до суду для вирішення питання у судовому порядку (а.с. 17). Як вбачається з копії відповіді на скаргу [PERSON], наданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12.06.2015, за систематичні порушення законодавства про фінансові послуги анульовано дію ліцензії [PERSON] «СК «Україна» на провадження страхової діяльності, однак зазначено, що анулювання ліцензії не звільняє [PERSON] «СК «Україна» від обовязку виконувати свої зобовязання за укладеними договорами (полісами) страхування (а.с. 24). Згідно ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 59, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 2, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до Закону України від 01.07.2004 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 Закону визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно із статтею 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч.2 ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Так, позивачем було подано заяву до відповідача - страхової компанії про виплату страхового відшкодування, однак, до теперішнього часу оплата не була проведена. Таким чином, оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в [PERSON] «СК «Україна», а відповідно до норм цивільного законодавства саме страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, суд дійшов висновку, що з відповідача - [PERSON] «СК «Україна» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 45099,15 грн. Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 20 січня 2014 року відповідача було повідомлено про страховий випадок, 17 грудня 2014 року позивачем подано заяву на виплату страхового відшкодування, а також 24 вересня 2015 року надіслано повторну вимогу про виплату страхового відшкодування в сумі 45099,15 грн., яку відповідач отримав 01 жовтня 2015 року (а.с. 17-18). Відповідач у встановлені законодавством строки не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, лише у телефонному режимі повідомив про встановлений ним розмір страхового відшкодування 45099,15 грн. За таких обставин, вимога позивача про стягнення на її користь невиплаченого страхового відшкодування підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 18 березня 2015 року\~(гранична дата виплати страхового відшкодування)\~по 21 грудня 2015 року (день звернення до суду з позовом) в сумі 18682,17 грн. Сума пені складає 18775,32 грн. та обраховується від суми невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 45099,15 грн., 278 днів прострочення виплати страхового відшкодування та з урахуванням розмірів подвійної облікової ставки Національного банку України за період з\~18 березня 2015 року по 21 грудня 2015 року. В цій частині суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, однак враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, суд стягує з відповідача предявлену позивачем суму пені в розмірі 18682,17 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення 3 відсотків річних, інфляційних витрат, суд виходить з такого. У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини\~першої\~статті\~509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша\~статті\~901 ЦК України). Відповідно до частини\~другої\~статті 8 Закону\~України від 7 березня\~ 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі\~Закон № 85/96-ВР)\~страховий випадок\~це\~подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування)\~страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.\~ Згідно\~зі\~статтею\~16\~Закону договір страхування\~це письмова угода між страхувальником і страховиком,\~за\~якою страховик бере на себе зобовязання\~в\~разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона;(страховик) зобовязується\~в\~разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується\~сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533\~535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобовязання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору\~\~\~страхову суму. Сторонами договору\~обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам\~унаслідок скоєння\~ДТП\~за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий, так само має; право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене слід дійти\~висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі укладеного між\~[PERSON] та [PERSON] «СК «Україна» договору\~добровільного страхування наземного транспорту є грошовим зобовязанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої\~статті\~625 ЦК України як спеціального\~виду\~цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Отже, суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі,\~є грошовим зобовязанням, оскільки відповідно до приписів статті 16 Закону № 85/96-ВР в разі настання страхового випадку страховик зобовязаний\~здійснити страхову виплату страхувальникові\~або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України, в звязку з чим суд стягує з відповідача інфляційні витрати в сумі 15892,92 грн. та 3 відсотки річних в сумі 1030,48 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та рішення ухвалено на його користь, вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави, судовий збір у сумі 807,05 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved