Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

1 квітня 2014р. представник Комунального закладу «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об'єднання» Дніпропетровської обласної ради звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилалася на те, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було проведено ревізію Комунального закладу «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об'єднання» Дніпропетровської обласної ради. За результатами перевірки було складено акт №04-16-104 від 25.11.2013р. Під час ревізії виявлені порушення, що призвели до зайвих грошових витрат. Порушення були допущені колишнім виконуючим обов'язки головного бухгалтера [PERSON], яка перебувала на посаді з 5.12.2011р. по 18.12.2013р. і на сьогоднішній день працює в Комунальному закладі «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об'єднання» Дніпропетровської обласної ради. Ревізією встановлено, що було зайво нараховано і виплачено заробітну плату працівникам. При цьому із незаконно виплачених сум були перераховані внески до Пенсійного фонду на суму 7056грн. 42коп. Під час перевірки дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті доплати за використання дезінфекційних засобів встановлено, що безпідставно було встановлено доплату в розмірі 10% посадового окладу молодшим сестрам за використання в роботі дезінфікуючих засобів. Порушення призвело до необґрунтованого нарахування та виплат доплат на суму 8686грн. 41коп. Також при ревізії встановлено, що зайво виплачено основні та додаткові відпускні працівникам внаслідок включення до розрахунку середньої заробітної плати при нарахуванні та виплаті основної відпустки безпідставно нарахованої та виплаченої доплати за шкідливі умови праці у розмірі 12%, доплати у розмірі 10% за роботу з дезінфікуючими засобами та надання додаткової відпустки за шкідливі умови праці і з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням без проведення атестації робочих місць, що призвело до порушень на загальну суму 11625грн. 37коп. Під час ревізії встановлено, що до калькуляції на платні послуги стоматології включено витрати на заробітну плату з нарахуванням комунальних послуг, придбання предметів і матеріалів та інші витрати. При ревізії встановлено, що за рахунок коштів загального фонду кошторису проведено оплату комунальних послуг, які були спожиті під час надання платних стоматологічних послуг на загальну суму 17928грн. 30коп. внаслідок чого допущено покриття за рахунок коштів загального фонду медичного об'єднання витрат спеціального фонду. Посилаючись на викладене, представник позивача просила стягнути із [PERSON] на користь Комунального закладу «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об'єднання» Дніпропетровської обласної ради 45296грн. 50коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач виконувала обов»язки головного бухгалтера і нарахувала доплати, які не були вказані в посадовій інструкції та без проведення атестації. Вона не була матеріально відповідальною особою і гроші не присвоїла, але допущено помилку. В судовому засіданні відповідач позов визнала частково в сумі 1474грн. і пояснила, що ніяких навмисних дій вона не вчиняла і не знала, що в посадових інструкціях не зазначена 10% надбавка за використання медперсоналом дезінфікуючих засобів та не проведена атестація працівників. Вислухавши представника позивача, відповідача, свідка та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1,2 ст.132 КЗоТ України за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов»язків, працівники з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно п.3 ч.4 Посадової інструкції роботу головного бухгалтера оцінює головний лікар відповідно до виконання функціональних обов'язків і оцінки якості праці. Бухгалтер несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним цивільним та законодавством про працю. В судовому засіданні встановлено, що відповідачкою при нарахуванні заробітної плати за період з 5.12.2011р. по 18.02.2013р. зайво нараховано та виплачено працівникам Комунального закладу «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об»єднання» загалом 45296грн.50коп, а саме зайво нараховано та виплачено в розмірі 10% тобто 8686грн.41коп. молодшим медсестрам за використання дезінфікуючих засобів, перераховано внесків до Пенсійного фонду - 7056грн.42коп, безпідставно виплачено 11625 грн.37коп. за шкідливі умови праці та проведено оплату комунальних послуг на суму 17928грн.30коп. Вказані обставини підтверджені поясненнями представника позивача, відповідача та свідка, а також копіями наказів №1-з від 3.01.2012р. і №23-з від 19.02.2013р. про призначення відповідача [PERSON] виконуючою обов»язки головного бухгалтера Комунального закладу «Дніпропетровське дванадцяте територіальне медичне об»єднання» та звільнення її від цих обв»язків, а також висновками Акту ревізії Державної фінансової інспекції України №04-16-104 від 25.11.2013р.(а.с.6-20). Із показань свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що відповідачка, виконуючи обов»язки головного бухгалтера, не навмисно допустила помилки при нарахуванні заробітної плати. Це сталося при розподілі двох організацій. Не зразу знайшли всі документи та посадові інструкції. Суд не вбачає підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності. Статтею 133 КЗпТ України передбачені випадки обмеженої матеріальної відповідальності працівників. В п.2 цієї норми зазначено, що керівники структурних підрозділів несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, якщо шкоду заподіяно зайвими грошовими виплатами. Згідно довідки про доходи середній місячний заробіток [PERSON] складає 1474грн. За таких обставин суд вважає, що саме в такому розмірі відповідач повинна нести матеріальну відповідальність, а в іншій частині у позові необхідно відмовити.

Outcome: partial