Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

21 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб між\~нею та[PERSON],\~який зареєстровано\~21\~лютого 2014\~року,\~після розірвання\~шлюбу залишити\~їй прізвище\~«Рябоконь»,\~стягнути аліменти\~на утримання\~малолітньої дочки:\~[PERSON],\~[INFO]\~у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], 15.06.2014 року з матірю, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не слалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки як подружжя, сторони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільне господарство, з жовтня 2017 року проживають окремо. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що примирення не можливе, оскільки це суперечить інтересам сімї. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Рябоконь». Крім того, відповідач\~ матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач утримує дочку самостійно, тому вважає, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від матеріального утримання дитини в добровільному порядку, також просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], 15.06.2014 року разом з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 11 грудня 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Рябоконь», стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі та сплачений нею судовий збір, щодо вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] просила залишити без розгляду. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Бондарчук (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON],\~ про що зроблений відповідний актовий запис № 42 /а.с.7/. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 274118, виданим 20.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області /а.с.5/. Відповідно до довідки виданою комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» №07-3110 вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO], з нею проживає донька [PERSON], [INFO] /а.с.16/. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Спору про поділ майна подружжя немає. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила її шлюбне прізвище «Рябоконь» залишити без змін. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3\~ст. 181 СК України). Так, за змістом\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Згідно\~ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача те, що відповідач в судовому засіданні погодився із заявленою позивачем сумою аліментів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн.,\~щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з 21 листопада 2018 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до положень частини 1\~статті 79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене,\~відповідно до\~статей 105,\~110,\~112,\~113,\~114,\~180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved