Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

21.04.2016 року до суду звернулася [PERSON] в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту отримання поранення під час бойових дій. В заяві заявник посилалася на те, що вона відповідно до доручення №142 від 04.12.2015 року надає безоплатну вторинну правову допомогу [PERSON], з пояснень останнього восени 1943 року під час бомбардування у Гуляйпільському районі його було поранено у праву руку, лікування він проходив вдома, звернутись до лікаря на той момент у родини не було можливості, поступово рана загоїлась, частково відновилась рухливість, наразі у нього почались проблеми з рукою, які потребують медичного втручання, посилається на ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, довідкою з Державного архіву підтверджується, що бойові дії зі звільнення Гуляйпільського району Запорізької області військами [PERSON] відбулися з 12 по 19 вересня 1943 року, згідно висновку судово-медичної експертизи №294 від 07.08.2013 року у [PERSON] є рубець на правій руці, рубець не виключає можливості завдання поранення, яке стало причиною виникнення рубця в той час, який вказаний освідуваним, 25.03.2016 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про встановлення статусу інваліда війни, в задоволенні заяви йому відмовлено з посиланням на те, що статус інваліда війни надається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, прохала встановити факт отримання [PERSON] поранення долоні правої руки під час бойових дій на території Гуляйпільського району Запорізької області восени 1943 року. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала, суду пояснивши, що заява складалася на підставі пояснення, прохає встановити факт отримання [PERSON] поранення долоні правої руки під час бойових дій на території хутора Жовтневий Гуляйпільського району Запорізької області 17 вересня 1943 року. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, суду пояснивши, що у 1943 році йому було більше 5 років і він мешкав з сім`єю, у якій було 7 дітей у с. Жовтневе Гуляйпільського району Запорізької області, під час звільнення села нашими військами восени 1943 року він переховуючись від бомбардування нашими військами, перебігав до ями і отримав осколкове поранення у долоню правої руки, в лікарню не звертався, медичну допомогу надавала йому його мати, обробивши рану керосином, рана загоїлась, а коли він звернувся до лікарні м. Гуляйполе, то лікар медичної допомоги йому не надав, так як рана загоїлась, після цього він інвалідом не визнавався, працював на різних підприємствах протягом 47 років, з яких 20 років машиністом тепловозу, майстром, вперше звернувся до ВВК за встановленням інвалідності у 2007 році, йому встановлена 2 група інвалідності загального захворювання за захворюванням бронхіальною астмою, прохав встановити факт отримання ним поранення під час бойових дій. Представник заінтересованої особи: Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] вважає, що заява не підлягає задоволенню, так як заявник не надав довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, прохає в задоволенні заяви відмовити. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 23.01.1938 року в с. Жовтневе Гуляйпільського району Запорізької області народився [PERSON], що підтверджується паспортом громадянина України серії СА № 272589, виданого 30.08.1996 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.11). 18.09.2007 року [PERSON] визнаний інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК (а.с.11). 07.09.2013 року [PERSON] був обстежений судово-медичним експертом і встановлено, що у [PERSON] є рубець на правій кисті, рубець не виключає можливості спричинення поранення, спричинившого утворенню рубця в той час, який вказаний обстежуваним, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №294 від 07.09.2013 року. 25.03.2016 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про встановлення статусу інваліда війни, що підтверджується його поясненнями та поясненнями представника заінтересованої особи. 25.03.2016 року [PERSON] відмовлено у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення, так як останній не відноситься до осіб, передбачених ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Суд, відмовляючи в задоволенні заяви, виходить з наступного: Відповідно до ч.2 п.5 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що до суду звернувся заявник в інтересах особи з заявою про встановлення факту отримання поранення під час бойових дій в період Великої Вітчизняної Війни цією особою, яка на той час була неповнолітньою, для встановлення статусу інваліда війни, так як в досудовому порядку цій особі відмовлено у наданні статусу інваліда війни. Суд вважає, що факт того, що факт отримання [PERSON] поранення долоні правої кисті під час бойових дій на території хутора Жовтневий Гуляйпільського району Запорізької області 17 вересня 1943 року не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Так пояснення [PERSON] не підтверджуються іншими дослідженими судом доказами. Так суд, оцінюючи такий доказ як висновок судово-медичної експертизи №294 від 07.09.2013 року, не приймає його до уваги, так як обставини за яких [PERSON] отримав дане ушкодження повідомлені останнім, тоді як останній є особою зацікавленою у вирішенні справи на його користь. Суд, вирішуючи питання, чи породжує встановлення даного факту виникнення права встановлення статусу інваліда війни у [PERSON], а саме чи є даний факт фактом, що має юридичне значення, виходить з наступного. Відповідно до п.5 ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, які стали інвалідами внаслідок воєнних дій громадянської та Вітчизняної воєн або стали інвалідами із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки. Посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної комісії про групу та причину інвалідності. [PERSON] до числа осіб, які стали інвалідами внаслідок воєнних дій громадянської та Вітчизняної воєн або стали інвалідами із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки не відноситься, так як довідку медико-соціальної комісії про групу та причину інвалідності суду не надав. А тому факт на встановленні якого наполягає заявник не є фактом, що має юридичне значення, так як навіть за умови його встановлення останній не надає права заявнику отримати статус інваліда війни. А тому заява не підлягає задоволенню, як така, що не підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: dismissed