Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

20 серпня 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, в розмірі ? заробітної плати (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви до закінчення навчання 28 червня 2019 року. Позов обґрунтований тим, що 26 вересня 1999 року сторони уклали шлюб у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, тому рішенням суду від 19 червня 2017 року їх шлюб розірвано. Вихованням дітей відповідач не займався, не цікавився як і за які кошти живуть діти, не надавав коштів на утримання дітей (ні на харчування, ні на одяг), тому позивач була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. 31 травня 2017 року рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 29 вересня 2017 року рішенням суду збільшено розмір аліментів і стягнуто аліменти з відповідача на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 заробітної плати відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів до повнолітня дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час дочці виповнилося 18 років, вона продовжує навчання в Чемеровецькому медичному коледжі (ВНЗ 1 рівня акредитації) на державній основі денної форми навчання. Гуртожитком вона не забезпечена, стипендія не нараховується, навчання закінчується 28 червня 2019 року. Оскільки дочка навчається на стаціонарній формі навчання в навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утримання позивача, тому потребує матеріальної допомоги. Позивач на даний час працює листоношею, на її утриманні також є ще малолітній син [PERSON]. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та працює, тому зобовязаний та має можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач разом з новою дружиною придбав житловий будинок, але не зареєстрував право власності на своє імя, придбав ще один автомобіль. У звязку із зазначеним позивач змушена звернутись із позовом до суду, у визначений в позовній заяві розмір аліментів входять плата за житло, харчування, проїзд транспортом тощо. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність без звукозапису, позовні вимоги змінили та просять стягнути аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду 14 серпня 2018 року до закінчення дитиною навчання 28 червня 2019 року. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн. на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, визнають та не заперечують проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 26 вересня 1999 року, прізвище дружини після одруження Лесик. Від шлюбу у сторін народились діти - дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. 31 травня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області стягнуто аліменти щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 19 червня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано. 29 вересня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дітей. 14 серпня 2018 року [PERSON] виповнилось 18 років. Відповідно до довідки Чемеровецького медичного коледжу №303 від 27 червня 2018 року [PERSON] з 01 вересня 2015 року є студентом означеного коледжу (ВНЗ І рівня акредитації) відділення лікувальна справа і навчається на державній основі денної форми навчання. Гуртожитком не забезпечена. Відповідно до діючого навчального плану підготовка студента за програмою молодшого спеціаліста триватиме до 28 червня 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. В поданій суду заяві про розгляд справи у його відсутність [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Отже, судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач визнає позовні вимоги повністю, таке визнання позову є безумовним. За вказаних обставин суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову про стягнення з нього на користь позивача на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, визначеного у позові розміру аліментів від дня пред'явлення позову (20 серпня 2018 року позовна заява надійшла до суду, що вбачається з протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved