Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача, третьої особи Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство» «Домінанта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 21 травня 2018 року о 18.00 відповідач під керування автомобіля [PERSON] не надав перевагу в русі належному йому на праві власності автомобіль Сітроен під керуванням [PERSON] , який має право керування належним йому автомобілем, внаслідок чого автомобіль зазнав механічні пошкодження. 27 вересня 2018 року було проведено огляд належного пошкодженого автомобіля та згідно до висновку сума матеріальної шкоди, яка спричинена внаслідок неправомірних дій складає 50 975,92 грн. Крім зазначеної суми понесла витрати у вигляді сплати грошової суми за послуги суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенство незалежних експертиз» у розмірі 1 000 грн., сплату за послуги адвоката за складання ним позову до суду у розмірі 1200 грн. Вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їй завдану матеріальну шкоду в повному обсязі. У відповідності до постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 09 липня 2018 року вбачається факт вини відповідача у скоєнні ДТП за що його притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. З огляду на викладене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь збитки у розмірі 50 975,92 грн. та судові витрати у розмірі суму судового збору 768,40 грн., витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 1 000 грн., та витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 1200 грн. У своєму позові посилалась на вимоги ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України. Також представник позивача надала суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство» «Домінанта» на даний час знаходиться в стані припинення. Після скоєння ДТП відповідач повідомив, що його цивільна-правова відповідальність застрахована, але не надав їй копії страхового полісу. Вважає, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільна-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У зв`язку з тим, що страхова компанія, в якій була застрахована відповідальність відповідача фактично припинило свою діяльність і на момент скоєння ДТП вона зверталась до неї, але на телефонні дзвінки компанія не відповідала, тому має право на відшкодування шкоди саме від відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилалась на обставини викладені в позові, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь збитки у розмірі 50 975,92 грн. та судові витрати у розмірі суму судового збору 768,40 грн., витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 1 000 грн., та витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 1200 грн. Відповідач [PERSON] заперечували щодо задоволення позову, надав суду відзив на позов, у якому посилається на те, що між відповідачем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство» «Домінанта» укладено поліс обов`язкового страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АМ 2655340. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль за державним номером [NUMBER] , типу В2 марка та модель автомобіля SUSUKI GRAND VITARA та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 100 000 грн. Вважає, що позивач повинен був пред`явити вимоги саме до страховика, та непред`явлення вимог до страховика за наявністю підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмовити в позову до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Вважає, що відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 100 000 грн., тому сума 50 975,92 грн., яка не виплачена позивачу в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу діями відповідача. Посилається на вимоги ст.ст. 13, 526, 979, 988, 1194 ЦК України. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував щодо задоволення позову, посилався на обставини викладені в у відзиві на позов, та просить відмовити в задоволенні позову. 2.Заяви, клопотання учасників справи: 31 липня 2019 року заява відповідача на ознайомленні із матеріалами справи. 03 вересня 2019 року представником позивача наданий відзив на позов. 24 вересня 2019 року представником позивача надана відповідь на відзив. 08 листопада 2019 року позивачем надана уточнена позовна заява, яка залишена без розгляду. 11 лютого 2020 року заява представника позивача про відкладення розгляду справи. 3.Процесуальні дії суду 26 червня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 05 грудня 2019 року ухвалою суду до участі у справі залучені третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. 4.Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин: В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 21 травня 2018 року о 18.00 під керування автомобіля Сузкі Гранд Вітара державний номер [NUMBER] , не надав перевагу в русі належному позивачу [PERSON] на праві власності автомобіль Сітроен під керуванням [PERSON] , який має право керування належним автомобілем, внаслідок чого автомобіль зазнав механічні пошкодження. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач [PERSON] є власником транспортного засобу CITROEN C-ELYSEE седан -В державний номер [NUMBER] . 27 вересня 2018 року було проведено огляд належного позивачу пошкодженого автомобіля та згідно до висновку сума матеріальної шкоди, яка спричинена внаслідок неправомірних дій складає 50 975,92 грн. Крім того, як посилається позивач, окрім зазначеної суми позивач понесла витрати й у вигляді сплати грошової суми за послуги суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Агенство незалежних експертиз» у розмірі 1 000 грн., сплату за послуги адвоката за складання ним позову до суду у розмірі 1200 грн. Відповідно до постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року вбачається факт вини відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, за що його притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство» «Домінанта» укладено поліс обов`язкового страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АМ 2655340, за яким полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль за державним номером [NUMBER] , типу В2 марка та модель автомобіля SUSUKI GRAND VITARA та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 100 000 грн. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є стягнення спричиненої матеріальної шкоди. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, який урегульований ЦК України та предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди. 5. Оцінка суду. Вислухавши позивача та представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, (МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на її страховика. Сторонами у справі не заперечувалось, що страхове відшкодування ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» не виплатила. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», тому коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивач вимагає відшкодування шкоди тільки із завдавача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком, посилання позивача на те, що шкода має бути відшкодована заподіювачем у повному обсязі, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту, є неправильним. З урахуванням наведеного, посилання позивача про наявність правових підстав для стягнення на її користь збитків у вигляді матеріальної шкоди в розмірі 50 975,92 грн. є помилковими. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 6.Судові витрати. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору, але з урахуванням відмови в задоволені позову, судовий збір поверненню не підлягає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed