Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 9 лютого 1999 року до 13 квітня 2011 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу вони придбали домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:00:001:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван-ня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 25 жовтня 2010 року [PERSON] уклав з [PERSON] договори дарування домоволодіння та земельної ділянки, за якими [PERSON] безвідплатно відчужив у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:00:001:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господар-ських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . В подальшому кадастровий номер цієї земельної ділянки був змінений на 3220880903:04:003:0198. 26 січня 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за якими [PERSON] відчужила у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 24 лютого 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за якими [PERSON] відчужила у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господар-ських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 2 березня 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за якими [PERSON] відчужила у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . Однак [PERSON] не надавала [PERSON] згоду на продаж домоволодіння та земельної ділянки. Ця обставина свідчить про те, що оспорювані договори суперечать ч.2, ч.3 ст.65 СК України. Крім того, [PERSON] навіть не підписувала договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року. Ця обставина свідчить про те, що оспорювані договори суперечать також ч.3 ст.203 ЦК України. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсними договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року, а також скасувати державну реєстрацію за [PERSON] державну реєстрацію права власності на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван-ня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 1.2. [PERSON] також пред`явив позов та посилається на те, що 2 березня 2017 року він уклав з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за якими [PERSON] придбав домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван-ня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . Під час нотаріального посвідчення договорів було перевірено, що право власності на вказані об`єкти нерухомого майна було зареєстровано за [PERSON] . Вона мала право розпоряджатись ними на власний розсуд. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] правомірно набув право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Однак [PERSON] не визнає того, що [PERSON] є законним власником цих об`єктів нерухомого майна. Тому він просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван-ня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів. 2.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов, пред`явлений її довірителем, та наполягає на його задоволенні. Водночас, вона не визнає позов, пред`явлений [PERSON] , та просить суд відмовити в його задоволенні. 2.2. Представник третьої особи [PERSON] підтримує позов, пред`явлений її довіри-телем, та наполягає на його задоволенні. Однак вона не визнає позов, пред`явлений [PERSON] , та заперечує проти його задоволення. 2.3. Інші учасники судового процесу не з`явились у судові засіданні. Вони у встанов-леному порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що міститься в матеріалах цивільної справи. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 9 лютого 1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВРАГС Дніпровського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №142. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 9 лютого 1999 року (а.с.16, 97 т.1). 3.2. 23 червня 2004 року [PERSON] уклав договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за якими він придбав домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:00:001:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 3.3. 25 жовтня 2010 року [PERSON] уклав з [PERSON] договори дарування домоволодіння та земельної ділянки (а.с.55, 56 т.1), за якими [PERSON] безвідплатно відчужив у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:00:001:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 3.4. В подальшому кадастровий номер цієї земельної ділянки був змінений на 3220880903:04:003:0198. 3.5. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2011 року (а.с.17-18, 95-96 т.1) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 12 листопада 2013 року [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 12 листопада 2013 року (а.с.19, 98 т.1). 3.6. 26 січня 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки (а.с.57-58, 59-60 т.1), за якими [PERSON] відчужила у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 3.7. 24 лютого 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за якими [PERSON] відчужила у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 3.8. 2 березня 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки (а.с.6-9, 13-16 т.2), за якими [PERSON] відчужила у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван-ня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 3.9. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» та главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружини та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.2. Згідно з ч.1-ч.3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 4.4. Згідно з ч.1, ч.3, ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 4.5. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. 4.6. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Встановлено, що [PERSON] придбав спірне домоволодіння та земельну ділянку в період часу, протягом якого він перебував в шлюбі з [PERSON] . Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження того, що спірне домоволодіння та земельна ділянка були придбані за його особисті грошові кошти. Ця обставина свідчить про те, що домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:00:001:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господар-ських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по [ADDRESS] , були об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . 5.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія заяви [PERSON] про надання [PERSON] згоди на дарування спірного домоволодіння та земельної ділянки (а.с.54 т.1). Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року (а.с.105-109 т.3) був наданий слідчому Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві дозвіл на вилучення оригіналу вказаного документа з володіння приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Н.Ю. Однак зі змісту протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16 вересня 2017 року (а.с.110-111 т.3) вбачається, що документи, на підставі яких були укладені договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року, були викрадені з автомобіля [PERSON] . Ця обставина перешкодила вилученню оригінала заяви [PERSON] про надання [PERSON] згоди на дарування спірного домоволодіння та земельної ділянки, а також проведенню почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документа. Натомість, [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка, після попередження її про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та складення нею присяги показала, що вона не підписувала заяву про надання [PERSON] згоди на дарування спірного домоволодіння та земельної ділянки. [PERSON] стверджує, що вона ніколи не давала [PERSON] згоду на відчуження цих об`єктів нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що копія заяви [PERSON] про надання [PERSON] згоди на дарування спірного домоволодіння та земельної ділянки (а.с.54 т.1) є недостовірним письмовим доказом, а договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року вважаються такими, що були укладені з порушенням вимог, передбачених ч.2, ч.3 ст.65 СК України. 5.3. Зі змісту протоколу допиту свідка [PERSON] від 29 квітня 2017 року (а.с.9-15 т.1) вбачається, що вона не підписувала договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року. Ця обставина свідчить про те, що укладення вказаних договорів не відповідало волевиявленню [PERSON] . Тому договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року суперечать такожч.3 ст.203 ЦК України. 5.4. Зі змісту протоколу допиту свідка [PERSON] від 29 квітня 2017 року (а.с.9-15 т.1) також вбачається, що [PERSON] переоформив на її ім`я право власності на домоволодіння та земельну ділянку після того, як [PERSON] вирішила розірвати шлюб з ним. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що після того, як шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, її батьки [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати в домоволодінні по [ADDRESS] . Вони постійно проживали в ньому до 2017 року. Натомість, [PERSON] ніколи не проживала у вказаному житловому будинку. Ці обставини свідчать про те, що договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року є фіктивними в розумінні ч.1 ст.234 ЦК України, оскільки вони були укладені без наміру створення правових наслідків та були спрямовані виключно для того, щоб уникнути поділу цих об`єктів нерухомого майна. 5.5. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсними договори дарування домоволодіння та земельної ділянки від 25 жовтня 2010 року. За правилом ч.1 ст.236 ЦК України вказані договори вважаються недійсними з моменту їх укладення. Тому [PERSON] та [PERSON] не мали права розпоряд-жатись спірним домоволодінням та земельною ділянкою. У зв`язку з тим, що укладені ними договори купівлі-продажу цих об`єктів нерухомого майна суперечать ч.1 ст.319 ЦК України, вони є недійсними та не створили жодних юридичних наслідків. В такому випадку слід скасувати державну реєстрацію за [PERSON] права власності на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1256 га з кадастровим номером 3220880903:04:003:0198 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 5.6. В жовтні 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 КК України. Кримінальному провадженню був присвоєний номер 12016100100012317. Саме з матеріалів цього кримінального провадження [PERSON] дізналась про укладення оспорюваних договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки. Зі штампу, розміщеному на титульній сторінці позову (а.с.2 т.1), вбачається, що [PERSON] звернулась до суду в травні 2017 року. Ці обставини свідчать про те, що вона не пропустила трирічний строк позовної давності. 5.7. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.392 ЦК України, з вимогою про визнання права власності на майно має право звертатись виключно власник майна. У зв`язку з тим, що державна реєстрація за [PERSON] права власності на домоволодіння та земельну ділянку була скасована, підстави для визнання за ним права власності на ці об`єкти нерухомого майна відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. [PERSON] сплатила судовий збір в загальному розмірі 9936 гривень (8120 + 1816). [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 2187 гривень 25 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанціями, що містяться в матеріалах цивільної справи. Позов, пред`явлений [PERSON] , задоволений, тоді як у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , відмовлено в повному обсязі. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 9936 гривень. Підстави для відшкодування [PERSON] судових витрат відсутні.

Outcome: approved