Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

21.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом під час розгляду справи 21.09.2015 року, просила стягнути з нього на користь їх повнолітньої доньки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ? частини від його заробітку(доходу), щомісячно, до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що донька є студенткою Житомирського державного університету імені [PERSON] (далі Університет), повністю знаходиться на її утриманні і для продовження і здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат та допомоги. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що її заробітної плати в розмірі 2\~800 грн. не вистачає на утримання їх спільних доньки та неповнолітнього сина. Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнала частково, мотивуючи тим, що відповідач вдруге одружився, крім спільної з позивачем доньки, мають також спільного неповнолітнього сина, на утримання якого він теж сплачуватиме аліменти. Згоден сплачувати аліменти на навчання доньки [PERSON] в розмірі 1/5 частини від його заробітку. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається в Університеті. Строк навчання до 30.06.2017 року. Шлюб між сторонами був припинений 23.09.2014 року, їх спільні діти [PERSON] та неповнолітній Владислав, [INFO], проживають разом з матірю, окремо від відповідача. На період навчання [PERSON] проживає в гуртожитку Університету та повністю знаходиться на утриманні матері, що не було спростовано представником відповідача, а відтаксвідчить про його погодження з даним фактом. Домовленості про утримання дорослої доньки, яка продовжує навчання, сторони не досягли. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільна донька сторін [PERSON], яка на момент розгляду справи досягла повноліття, навчається в Університеті, який розташований в іншому місті, на платній основі; проживає на період навчання за місцем розташування навчального закладу, їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Відповідач здоровий та працездатний, має постійне місце роботи в приватному підприємстві «Дубчак» (водій) та сталий заробіток в розмірі 1\~500 грн. на місяць, однак не надає добровільно своїй доньці матеріальну допомогу на період її навчання. Відтак, суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. На думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розміру заробітку обох сторін, а також те, що відповідач має нову сімю, задовольняє їх частково стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в розмірі ? частини його доходу щомісячно, що буде відповідати як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання повнолітньої доньки, яка навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Позивачем не було надано доказів, які б давали підстави для встановлення розміру аліментів у сумі більшій, ніж ? частка заробітку відповідача на місяць, і не заявлялись клопотання про витребування таких доказів. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів до досягнення донькою 23 років, то суд вважає, що в цій частині її позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки право повнолітніх сина, донькина утримання діє протягом їх навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, вони втрачають право на утримання. З договору про навчання від 23.08.2013 року слідує, що термін закінчення навчання [PERSON] 30.06.2017 року. Відтак, аліменти з відповідача слід стягувати до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017 року. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial