Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

20.06.2013р. між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «Неос Банк» на підставі протоколу №49 від 17.04.2014р. голови загальних зборів акціонерів, та [PERSON], був укладений кредитний договір № 44/43-133/2013, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 185000гр., під 7,79% річних за користування кредитом, з терміном повернення суми кредиту - 19.06.2018р. Поручителями за даним договором виступили [PERSON] та [PERSON] за договорами поруки № 44/43-133/2013-П та № 44/43-133/2013-П1 від 20.06.2013р. Крім того, в забезпечення виконання вищевказаних зобовязань банк уклав з позичальником [PERSON] іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки було зазначене нежитлове приміщення за адресою: м.Запоріжжя, вул.Таганська, 16, яке належить позичальнику на праві власності. 21.07.2014р. ПАТ «Неос Банк» уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір факторингу про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і кредитному договору № 44/43-133/2013 від 20.06.2013р., укладеному з відповідачкою [PERSON], що підтверджується реєстром заборгованостей боржників, згідно якого, ТОВ «Кредитні ініціативи», на підставі вимог ст.514 ЦК України, перейшло право кредитора до відповідачки. Оскільки відповідачка порушила умови кредитного договору, не сплачуючи в зазначений час та в зазначеній сумі заборгованість за цим договором, не виконуючи покладені на боржника зобовязання з приводу повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування сумою кредиту, ТОВ «Кредитні ініціативи» змушено було звернутися до суду з вимогою до відповідачки та її поручителів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. Сума заборгованості відповідачки перед банком станом на 21.11.2014р. складається з: суми основного боргу 171387гр. та відсотків 34642,47гр., а всього 206029гр. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачки судові витрати, які складають суму судового збору. Повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією, представник позивача в судове засідання не зявився, у письмових заявах до суду, просив суд розглянути справу за його відсутність, на задоволенні позову в попередніх судових засіданнях і на теперішній час, він наполягає і просить суд розглянути справу за його відсутність. Відповідачі, повідомлені простою та рекомендованою кореспонденцією про час та місце слухання справи, в судові засідання не зявлялися з листопада 2015р., причини неявки суду не повідомили. Допитані раніше у судових засіданнях, вони не визнавали позовні вимоги позивача, посилаючись на відсутність виписки з особового рахунку відповідачки [PERSON] в підтвердження суми боргу перед банком та відмовою позивача піти на поступки відповідачам щодо врегулювання спірних відносин в добровільному порядку. Тому, відповідачі не визнають суму боргу і просять суд відмовити позивачу в позовних вимогах в повному обсязі. Представники відповідачки [PERSON]: [PERSON], [PERSON]С та [PERSON] в ході судового слідства заперечували проти позовних вимог позивача та наполягали на відмові у позові, проте, після отримання судом направлених позивачем на вимогу суду додаткових документів в підтвердження заборгованості позичальника [PERSON] перед банком, а саме з листопада 2015р., представники позичальника [PERSON], також, жодного разу в судові засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені завчасно. Представник 3-ї особи по справі ПАТ «Неос Банк» в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до вимог ч.2 ст.169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: в судовому засіданні встановлено, що 20.06.2013р. між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «Неос Банк» на підставі протоколу №49 від 17.04.2014р. голови загальних зборів акціонерів та статуту банку /а.с.54, 121-127/, та [PERSON], був укладений кредитний договір № 44/43-133/2013, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 185000гр., під 7,79% річних за користування кредитом, з терміном повернення суми кредиту - 19.06.2018р. /а.с.5-9/ та встановленим і узгодженим графіком повернення суми кредиту /а.с.10-11/. Поручителями за даним договором виступили батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] за договорами поруки № 44/43-133/2013-П та № 44/43-133/2013-П1 від 20.06.2013р. /а.с.12-17/. Крім того, в забезпечення виконання вищевказаних зобовязань банк уклав з позичальником [PERSON] іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки було зазначене нежитлове приміщення за адресою: м.Запоріжжя, вул.Таганська, 16, яке належить позичальнику на праві власності, про що зазначене в п.1.3.1. кредитного договору /а.с.5/. 21.07.2014р. ПАТ «Неос Банк» уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір факторингу про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і кредитному договору № 44/43-133/2013 від 20.06.2013р., укладеному з відповідачкою [PERSON], що підтверджується реєстром заборгованостей боржників, згідно якого, ТОВ «Кредитні ініціативи», на підставі вимог ст.514 ЦК України, перейшло право кредитора до відповідачки /а.с.34-41/, а саме, сторони погодилися про те, що права вимоги відступаються /Фактору/ без надання будь-яких запевнень та гарантій щодо кредитоспроможності та платоспроможності будь-якого боржника, або осіб, які надали забезпечення, або вартості цього забезпечення. Крім того, відповідно до вимок ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору, не сплачуючи в зазначений час та в зазначеній сумі заборгованість за цим договором, не виконуючи покладені на боржника зобовязання з приводу повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування сумою кредиту, через що сума заборгованості відповідачки перед банком станом на 21.11.2014р. становить 206029гр., що складається з: суми основного боргу 171387гр. та відсотків 34642,47гр., що підтверджується розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] /а.с.27-31/ та випискою руху грошових коштів на її особовому рахунку /а.с.179-213/. Тому, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з вимогою до відповідачки та її поручителів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. Відповідно до вимог ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу перейшло право вимоги до боржника банку, і відповідно до вимог ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, та в цьому повідомленні повинна бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також, названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачці [PERSON] було направлене письмове повідомлення рекомендованою кореспонденцією /а.с.32-33/, проте, жодного платежу нею на рахунок позивача зроблено не було, проти чого вона не заперечувала в судовому засіданні. Відповідно позиції Верховного суду Украины, що відображено у судовій практиці розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин,\~ належним повідомленням позичальника щодо змін умов кредитного договору є спосіб, визначений сторонами у договорі. Кредитор має довести, що він повідомив боржника належним чином. Згідно позиції Верховного суду України, повідомленням вважається не тільки надсилання стороні, а й отримання інформації стороною. При дослідженні такої обставини, за відсутності визначення у договорі способу повідомлення, судом використовуються положення ЦПК, що стосуються процедури направлення повісток і повідомлень (локальний предмет доказування). Додані позивачем до позову докази доводять факт належного повідомлення позичальника [PERSON] про фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позивачем доведені підстави для набуття права кредитора відносно права відступної вимоги до відповідачів. Крім того, відповідно вимог\~ст.553 ЦК України, за\~договором\~поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним кредитного зобовязання. Відтак, договори поруки є похідними зобовязаннями, тому, їх дійсність повністю залежить від наявності основного зобовязання. Відповідно до вимог п.4.1.2 договорів поруки, поручителі [PERSON] та [PERSON] зобовязалися: у разі невиконання позичальником [PERSON] зобовязання, відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення /а.с.12,15/. Згідно до вимог ст.543 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідачів: позичальника та її поручителів, стягнення заборгованості перед кредитором в солідарному порядку. Підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів і вимоги щодо суми судового збору /а.я.4-1/. Тому, суд вважає, доводи відповідачів та їх представників, які не визнавали позов, надуманими, та такими, які протирічать представленим по справі доказам, та такими, що направлені на затягування розгляду справи по суті. В свою чергу, доводи представника позивача по справі, суд вважає законними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, у звязку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved