Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона була співвласницею квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником цього об`єкта нерухомого майна був [PERSON] , який помер ще [INFO] . Після його смерті право спільної сумісної власності на квартиру припинилось: у позивача виникло право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна, а інша 1/2 частка в квартирі ввійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Спадкоємці, які прийняли спадщину після його смерті, відсутні. Крім того, 1/2 частка в квартирі [ADDRESS] не визнана відмерлою спадщиною. Понад десять років поспіль [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вказаною 1/2 часткою в квартирі та набула право власності на неї за набувальною давністю. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 2.2. Представник відповідача [PERSON] не з`явилась у судове засідання та подала заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності (а.с.70). Водночас, вона подала відзив (а.с.63-64), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] . Це підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 4 січня 1995 року (а.с.17-18). Зі змісту довідки директора КП «Бориспільське БТІ» №556 від25 травня 2020 року (а.с.28) вбачається, що квартира [ADDRESS] перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] 3.2. [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 вересня 1996 року (а.с.25). Тому право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] припинилось: у [PERSON] виникло право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна, а інша 1/2 частка в квартирі ввійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . 3.3. 11 липня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 липня 1997 року (а.с.26). 3.4. Спірні правовідносини регулюються главою 24 «Набуття права власності» та главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. 4.2. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.9 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інші речові права», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). 4.3. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 4.4. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.5. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України вказані обставини встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 4.6. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.7. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Зі змісту витягу зі спадкового реєстру №61117738 від 29 липня 2020 року (а.с.46) вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження прийняття спадкоємцями спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Зі змісту листа Бориспільського міського голови №12-33-2315 від 21 липня 2020 року (а.с.45) вбачається, що Бориспільська міська рада не зверталась до суду з позовом про визнання спадкової 1/2 частки в квартирі [ADDRESS] відумерлою спадщиною. Ці обставини свідчать про виникнення юридичної невизначеності щодо належності спірного майна. 5.2. У судовому засіданні [PERSON] , допитана в якості свідка, показала, що після смерті вітчима [PERSON] вона продовжила безперервно проживати в квартирі [ADDRESS] , самостійно утримувати цей об`єкт нерухомого майна та оплачувати житлово-комунальні послуги. Інші особи не проживають у вказаній квартирі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також показали, що після того, як помер [PERSON] , його падчерка [PERSON] продовжила безперервно проживати в квартирі [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] стверджують, що інші особи не проживають у вказаній квартирі. Показання [PERSON] , допитаної у судовому засіданні в якості свідка, а також свідків [PERSON] та [PERSON] перебувають у взаємному зв`язку з копіями численних квитанцій (а.с.45-57), зі змісту яких вбачається, що виключно позивач, а не інші особи, оплачує житлово-комунальні послуги. 5.3. Кількість доказів (показань свідків, письмових доказів) є достатньою для того, щоб дійти беззаперечного висновку про те, що понад десять років поспіль [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується 1/2 часткою в квартирі, що ввійшла до складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] . На підставі ч.1 ст.344 ЦК України вона набула право власності на це майно за набувальною давністю та стала одноосібною власницею квартири [ADDRESS] . Зі змісту відзиву (а.с.63-64) вбачається, що Бориспільська міська рада не визнає набуття позивачем права власності на всю квартиру. 5.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності, а також захисту речового права позивача належить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved