Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

21.04.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, якою позивач просить суд зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна.В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на початку лютого 2017 року йому стало відомо, що державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про арешт майна та заборону на його відчуження №350/5 від 17.03.2011 року на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності згідно Свідоцтва про право власності САС №095871 від 17.06.2008 року, виданий Управлінням житлового господарства ЗМР. Листом державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя від 30.03.2017 року повідомлено позивача про те, що виконавче провадження знищено, а зняття арешту можливо лише у судовому порядку. Оскільки наявність арешту унеможливлює відчуження майна, позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлено наступне. Згідно ізст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомість від 20.04.2017 року № 85413992, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.06.2008 року № 095871 серії САС, виданого Управлінням житлового господарства ЗМР, належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 17.03.2011 року державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ винесено постанову №350/5, якою накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження № 10950849, що підтверджується вищевказаною інформаційною довідкою. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 21.04.2017 року №52066638, 11.01.2014 року державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40762752. Листом від 13.04.2017 року № 14650-6-16.3-43 Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повідомив позивача, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист №6-2442, виданий 23.12.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» суми боргу 190364,50 грн., який предявлено до виконання 14.03.2011 року та 12.09.2011 року повернуто стягувачу на підставі п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону, яка діяла на момент винесення процесуальних документів, повторно зазначений виконавчий лист було предявлено 13.03.2013 року та відмовлено у відкриття виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону, яка діяла на момент винесення процесуальних документів, та виконавчий документ направлено стягувачу. Станом на час 13.04.2017 року документи щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» на виконанні не перебувають, стягнення не проводяться. Вказане виконавче провадження, за яким боржником був [PERSON]М знищено на підставі п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби і надати більш детальну інформацію не представляється можливим. За нормами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2). За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1). У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2). Арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5). З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт того, що виконавче провадження є завершеним, а матеріали знищені, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зняття арешту, заборону на відчуження нерухомого майна та скасування в Єдиному реєстрі арешт нерухомого є доведеними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Outcome: approved