Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

20.10.2014 [PERSON]звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON]про усунення перешкод у здійснені її права власності на будинок №8 по вул. Уточкіна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області шляхом виселення, стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON]заборгованості за комунальні послуги та судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON]вказує, що вона є власником домоволодіння №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.05.2013, посвідченого державним нотаріусом. На даний час у її домоволодінні проживають без реєстрації [PERSON] зі своїм сином [PERSON], а також співмешканкою сина [PERSON], які не мають ніяких прав щодо зазначеного домоволодіння та неодноразові вимоги виселитися не реагують. Проживання відповідачів у домоволодінні обмежує здійснення права позивача вільно користуватися та розпоряджатися її майном. Крім того, за період проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]у зазначеному домоволодінні утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги: за послуги водопостачання 1400,16 грн.; за електроенергію 6798,84 грн.; за вивіз відходів КП «Криворіжспецтранс» - 39,75 грн.; за вивіз відходів ТОВ «Екоспецтранс» - 699,36 грн. Дану заборгованість в добровільному порядку відповідачі сплачувати не бажають. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження домоволодінням №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] із зазначеного домоволодіння та стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON]заборгованість за житлово-комунальні послуги на загальну суму 8938,11 грн. 28.09.2015 відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що в середині червня 2004 року вона в усній формі уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу домоволодіння №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та в присутності свого сина [PERSON] сплатила [PERSON] в розрахунок за вищевказане домоволодіння 15000 грн., після чого вона отримала ключі від будинку, засилилась до нього і почала мешкати в ньому зі своєю сімєю. Таким чином, [PERSON] мешкає в спірному володінні більше 10 років. За період свого проживання нею та членами її сімї в спірному будинку було здійснено ремонт електромережі, укладені договори на отримання комунальних послуг, встановлено металопластикові вікна, змінено сантехніку, відновлено комунікації з водопостачання та виконано інші будівельні роботи з ремонту домоволодіння. Оскільки [PERSON], отримавши кошти за продаж спірного домоволодіння, тривалий час умисно не отримувала необхідні документи для належного оформлення договору купівлі-продожу домоволодіння, [PERSON] вважає, що оскільки вона добросовісно заволоділа вищевказаним майном, сплатила його вартість, відкрито та безперервно володіла домоволодінням більше десяти років, то має всі законні права для визнання за нею права власності на спірне домоволодіння в порядку набувальної давності. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області за набувальною давністю. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON]в судовому засіданні первісний позов підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала в повному обсязі. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON]в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причину своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, а в зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.05.2013, є власником домоволодінням №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.6, 7). У вищевказаному домоволодінні проживають без реєстрації [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 49). [PERSON] зверталась до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з письмовою вимогою щодо виселення останніх з належного їй домоволодіння, але її вимога залишилась не виконаною (а.с.9). Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем за первісним позовом [PERSON], відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст.ст.58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про порушення відповідачами за первісним позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права [PERSON]на користування та розпорядження належним їй майном. Таким чином, суд приходить до переконання про доведення обставин викладених у позовній заяві. Так відповідачі не зареєстровані за вказаною адресою, але проживають в домоволодінні займаючи його самовільно. Порушене право позивача підлягає захисту відповідно до ст.16 ЦК України та ч. 3 ст.116 ЖК України, шляхом виселення осіб, які самостійно зайняли жиле приміщення, без надання їм іншого приміщення. Згідно ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п.п.1, 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як видно з матеріалів справи, споживачем за укладеними договорами на надання житлово-комунальних послуг є відповідач за первісним позовом [PERSON] (а.с.50-53, 63, 147). Факт отримання [PERSON] житлово-комунальних послуг підтверджується наданими нею квитанціями про сплату за житлово-комунальні послуги (а.с.58-62). Таким чином, при наявності заборгованості, яка утворилась за час проживання [PERSON] у домоволодіння №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, право вимоги постачальника на стягнення цієї заборгованості виникає саме зі споживача [PERSON] з якою укладено відповідний договір про надання послуг та яка фактично ці послуги отримувала, а не з [PERSON], яквласника домоволодіння, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на її користь заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 8938,11 грн. не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Тобто для набуття права власності за набувальною давністю необхідна низка умов, яка на думку суду у [PERSON] відсутня: 1.заволодіння чужим майном; 2.відсутність регулювання правовідносин іншим цивільним законодавством. Як видно з зустрічної позовної заяви, [PERSON] заволоділа домоволодінням №8 по вул. Уточкіна у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на підставі укладеного в усній формі між нею та [PERSON] договору купівлі-продажу домоволодіння (а.с.106-107). Як зазначає [PERSON] в своїй зустрічній позовній заяві, даний договір купівлі-продажу був укладений в неналежній формі, а тому цей правочин є недійсним (а.с.106). Таким чином, оскільки [PERSON] знала про відсутність у неї підстав для набуття права власностіна спірне домоволодіння у звязку з недійсністю правочину, а також оскільки правовідносини між сторонами регулюються Розділом IV Главою 16, який стосується саме правочинів, тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення зустрічної позовної заяви. На підставі ст.ст.16, 317, 319, 321, 344, 391 ЦК України, ст.116 ЖК України, ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014,

Outcome: partial