Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

19 травня 2021 року адвокат Михайлов І.С. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13\~серпня 1981\~року.\~Від шлюбу\~мають повнолітню\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживає\~окремо в\~м.\~Харків. Фактично сім`я розпалась через втрату почуття любові та взаємоповаги. Кожен живе власним життям біля 20 років, подружніх стосунків\~не підтримують,\~спільного господарства\~не ведуть,\~шлюб носить\~формальний характер, а тому вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе та просить суд його розірвати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03\~червня 2021\~року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 10 год. 00 хв. 30 червня 2021 року. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність [PERSON] , позов підтримав, просив строку для примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив шлюб розірвати та строк для примирення не надавати, оскільки більше 20 років разом з позивачем не проживають. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.\~\~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 13 серпня 1981 року, про що складено відповідний актовий запис за №3976. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 13 серпня 1981 року Центральним палацом одружень м. Києва. Судом встановлено, що сторони більше 20 років разом не проживають, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають повнолітню дочку. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю, відсутність спільного побуту на протязі тривалого часу суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved