Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

21.12.2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем, має спільну дитину [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач. Посилаючись на те, що на даний час позивачка ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, до [INFO] року. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засіданні не прибув, про дату час і місце судового засідання повідомлений за правилами ст. 128 ч. 8 п.4 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст. 84 СК України наявності права дружини з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно вимог ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За приписами ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, зареєстрований 25.02.2017 року у Охтирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 46. \\а.с. 3\\ [INFO] року [PERSON] народила доньку [PERSON], в свідоцтві про народження якої відповідач зазначений батьком. \\а.с. 4\\ В позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати утримання позивачці. Вказане твердження не знайшло підтвердження належними доказами, оскільки будь-яких відомостей про місце роботи відповідача, отриманий ним дохід до позову не надано. За висновком суду встановлені у справі фактичні обставини не дають суду законних підстав дійти беззаперечного висновку, що в розумінні ст. 84 СК України відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Доказів, які спростовували б встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, сторони не надали. На підставі ст. ст. 180-182, 191, 199 СК України, ст.ст. 4, 17,18, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed