Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні від дня розірвання шлюбу з відповідачем. На теперішній час виникла необхідність виїзду дитини на оздоровлення до республіки Франція, а також до Донецької та Луганської областей до родичів, але отримати нотаріально посвідчену згоду позивач не може, оскільки жодних стосунків вони з відповідачем не підтримують. Тому просила надати дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки до Донецької та Луганської областей, а також республіки Франція з 25.08.2018 року до 25.11.2018 року. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду Донецької області, не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не з'явився, заперечень не надав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області 03.11.2009 року, актовий запис №568, [PERSON] народилася 13.10.2009 року, її батьками є позивач та відповідач (а.с.5). З рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 18.06.2012 року встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а додатковим рішенням від 25.09.2012 року визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з позивачем (а.с.6-7). Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності зі ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. П. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №367, виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Суд приймає до уваги положення Сімейного Кодексу України, відповідно до якого батьки несуть повну відповідальність за життя та здоров'я своєї дитини. До того ж, саме позивач, як мати дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини. Беручи до уваги те, що дитина потребує відпочинку, та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved