Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

20.09.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON]\~ про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення (а.с. № 3 6). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідачка [PERSON], незаконно, тривалий час не допускає його до жилого приміщення, в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], де позивач зареєстрований та проживав разом із відповідачкою, чим перешкоджає в користуванні зазначеним жилим приміщенням. Так, 03.09.1999р. позивач уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано у Бабушкінському ВРАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 584. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], 14.08.1999р. народження. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2016р. шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. З 23.04.2002р. позивач був зареєстрований в жилому приміщенні, яке належало останньому на праві приватної власності, а саме він був власником ? частки цього жилого приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпро (колишня назва м. Дніпропетровськ), [ADDRESS], де і проживав разом із відповідачкою та донькою. Зазначена квартира була придбана за спільні кошти подружжя, в рівних частках. Як зазначає позивач, у квітні 2016р. він домовився із відповідачкою про те, що свою частку в зазначеній квартирі подарує доньці. Відповідно до договору дарування ? частки квартири від 28.04.2016р., позивач подарував належну йому на праві приватної власності ? частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] своїй доньці [PERSON] Отже, як зазначає позивач, починаючи з червня 2016р. відповідачка незаконно позбавила його права проживання у зазначеній квартирі та користування нею, не допускаючи його до цього житла, у звязку з чим останній і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги представником в цивільному процесі від 16.09.2016р. а.с. № 22) в судове засідання 30.03.2017р. не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. № 46). 25.10.2016р. відповідачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи через необхідність отримання правової допомоги (а.с. № 26). Справу було відкладено на 30.11.2016р., про що повідомлено [PERSON]\~ (а.с. № 27, 29, 30). 30.11.2016р. відповідачка в судове засідання вдруге не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю її прибуття до суду через хворобу, висловила при цьому і свою незгоду із позовними вимогами (а.с. № 31 32). Розгляд справи було відкладено на 23.01.2017р., про що повідомлено відповідачку (а.с. № 35). Відповідачка [PERSON]\~ в судові засідання 23.01.2017р., 21.02.2017р. та 30.03.2017р. тричі поспіль не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи кожного разу була повідомлена належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 03.10.2016р. (а.с. № 25). Згідно до відміток на конвертах з судовими повістками на 21.02.2017р. та 30.03.2017р. їх було повернуто до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 44, 45), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. З урахуванням тих обставин, що в матеріалах справи є заява відповідачки від 29.11.2016р., з якої вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, отже позиція відповідачки стосовно позовних вимог суду відома та їй буде надана правова оцінка поряд з іншими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для винесення рішення суду на загальних засадах відповідно до глави 7 розділу III ЦПК України (а.с. № 31). За таких обставин суд розглянув справу за відсутності обох сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи відбувався без фіксування технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.1999р. позивач уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 584 (а.с. № 11). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], 14.08.1999р. народження (а.с. № 11). Відповідно до договору дарування ? частки квартири від 28.04.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], позивач подарував належну йому на праві приватної власності ? частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] своїй доньці [PERSON] (а.с. № 10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2016р. по цивільній справі № 201/3399/16-ц шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою було розірвано (а.с. № 11 - 13). Відповідно до довідки про склад сімї та місце реєстрації № 26936 від 16.09.2016р., а також даних паспорта позивача, останній з 23.04.2002р. зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. № 7 8, 15). Крім нього,за вказаною адресою також зареєстровані відповідачка та їх донька -[PERSON]О.(а.с. № 15). Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частиною 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.\~\~Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у праві проживання останнього за місцем його реєстрації, що підтверджується актом від 20.08.2016р., складеним мешканцями будинку та завіреним представником КВ ЖРЕП (а.с. № 16). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок по доказуванню обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Отже, позивач на обґрунтування своїх позовних вимог надав суду докази його реєстрації у спірній квартирі, тоді як відповідачка в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень суду не надала, а також доказів на їх обґрунтування. Зокрема, факту зняття позивача з реєстрації суду не підтвердила. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON]\~ про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позову та відмови позивача від стягнення судових витрат з відповідача на його користь, суд вважає за можливе судові витрати по справі не розподіляти. На підставі викладеного,

Outcome: approved