Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

20.07.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що є власником 2/5 частин вищевказаного будинку, який належить йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння № 1258 від 31.03.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області. Інші 3/5 частини будинку за адресою: [ADDRESS] належать на праві спільної часткової власності третій особі [PERSON] на підставі договору дарування №4788 від 20.10.2016 р. В частині домоволодіння, яка належить [PERSON] крім нього зареєстрована і відповідачка [PERSON] , яка є родичем колишнього власника майна. З 2015 р. [PERSON] у спірному домоволодінні фактично не мешкає, її особистих речей у будинку немає. Реєстрація відповідача у частині будинку порушує його права, як власника даного житлового приміщення, він позбавлена можливості оформити житлову субсидію, змущений сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.08.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивач надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Зі згоди позивача та у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 2/5 частини будинку [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння № 1258 від 31.03.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області. З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205728062 від 31.03.2020 р. вбачається, що 30.03.2020 р. за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 31.03.2020 р. зареєстровано право спільної часткової власності на 2/5 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості від 18.07.2020 р. № 216879205, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 31.03.2020 р. № 1258 на праві спільної часткової власності належить 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS] , [PERSON] на підставі договору дарування від 20.10.2016 р. №4788 на праві спільної часткової власності належить 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS] , Згідно з інформацією про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб,виданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 20.07.2020 року № 049-13.07-04336 в будинку [ADDRESS] зареєстровано 6 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту про фактичне проживання від 14.01.2020 р., виданого комітетом самоорганізації населення «Строкримський», за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований та фактично проживає [PERSON] , 1978 р.н. та його мати [PERSON] , 1939 р.н., що підтверджують сусіди. Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час. Згідно з правовою позицією викладеної в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду, тому суд вважає недоцільним вирішувати питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved