Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

20 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 01 листопада 2008 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №16 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖД №085763 виданого 01 листопада 2008 року. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], якого вона виховує самостійно. Причиною розпаду сім'ї послужила різність поглядів на життя та різність характерів подружжя. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з червня 2015 року, матеріальний спір буде вирішуватись в позасудовому порядку. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] матеріально взагалі не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого вона не має можливості самостійно утримувати їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області за №309 від 16.02.2017 року, вбачається що малолітня дитина [PERSON], 19.09.2010 року проживає разом з матірю та знаходиться на повному її утримання. Тому позивачка, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] так як, відновлювати спільне проживання з відповідачем не має наміру та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття, а саме до 19.09.2028 року. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в повному обсязі значивши, що на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Бурка». А також стягнути [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття, а саме до 19.09.2028 року. Відповідач та його представник двічи поспіль не зявились в судове засідання, про дати розгляду справи повідомлялась належним чином, про що у справі свідчать розписки про отримання судових повісток. Суд вважає, що відповідач та його представник повторно не зявились в судове засідання без поважних причин. Однак, враховуючи те, що\~ представник відповідача надавав письмові докази, з метою дотримання судом розумних строків розгляду справи, недопущення зловживання своїми процесуальними правами з боку учасників провадження, суд вирішив можливим закінчити розгляд справи за відсутності представника відповідача [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01 листопада 2008 року виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 16. Від спільного життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з червня 2015 року, відновлювати подружні відносини позивачка не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивачка категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Бурка», що підтверджується її письмовою заявою. На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], являється батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO], вказане підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії 1- ЖД № 228610 виданого 06 жовтня 2010 року, Новоборисівсьою сільською радою Великомихайлівського району Одеської області про що складено відповідний актовий запис № 06. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, а їх спільна дитина проживає разом з позивачкою, але домовленості щодо утримання сина з боку відповідача між сторонами не досягнуто. Згідно наявної в матеріалах справи довідки № 309 від 16.02.2017 року, виданої виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, вбачається, що до складу сімї [PERSON] входять: чоловік [PERSON]; син [PERSON]. [PERSON] зареєстрована за адресою: вул. Черненка буд. 02 ( бувший провулок Чапаєва), с. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області, фактично проживає за адресою: [INFO]. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області. Згідно довідки № 28 від 17.02.2017 року про середню зарплату, (доход) виданої КЗ СВТГРР «Родільнянсий районний центр первиної медико-санітарної допомоги» на імя [PERSON], вбачається, що її середньомісячна заробітна плата ( доход) за півроку з 01.08.16 року складає 2746,43 грн. Також в матеріалах справи наявна копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надана представником відповідача [PERSON] згідно якого на запит: стосовно [PERSON] від 13.03.2017 року за № 22708198 станом на 13.03.2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Згідно довідки № 88 від 13 березня 2017 року наданої Великомихайлівським УСЗН Одеської області, вбачається що [PERSON], знаходиться на обліку в УСЗН Великомихайлівської РДА Одеської області і отримує державну соціальну допомогу як інвалід ІІІ групи в розмірі 1247 грн. Згідно відповіді з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що за вказаним реєстраційним номером за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня інформацію про доходи [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами частини першої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. На підставі вищенаведеного, враховуючи рівність прав та обовязків батьків, щодо дітей, суд при визначенні розміру аліментів, у відповідності зі ст.182 СК України враховує те, що позивачка працює, а відповідач являється інвалідом ІІІ групи, згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до 19.09.2028 року, починаючи з 20.02.2017 року. Згідно з ч.1 п.1, ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто починаючи з 20.02.2017 року. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі ч.1 ст.24, ст. 105 ч.3, 110, 112, 113, 115, ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved