overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що в січні 2014 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 23,60 кв.м, житловою площею 14,30 кв.м. з надворними спорудами та будівлями. Житловий будинок належав йому згідно договіра дарування від 01.09.1978 року. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передав йому 25 000,00 гривень., а останній видав йому розписку. Позивач не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а відповідач від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки позивач та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, нотаріально не оформили договір купівлі - продажу будинку, відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просила визнати договір дійсним. Позивач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 15.01.2014 року, сторони уклали договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS]. Житловим будинком фактично володіє позивач, проживає в ньому та зробив ремонт, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON] Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу нерухомості - житлового будинку розташованого за адресою:[ADDRESS], і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 12647, 30 грн. В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2006 року відповідач отримав кредит в сумі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак не виконав зобов'язання, тому станом на 31.01.2014 року має заборгованість в сумі 12647,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2492,58 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 9076,28 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 578,44 грн. Оскільки добровільно відповідач не погашає заборгованість, позивач просить стягнути її у судовому порядку, також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не було належним чином виконане зобов'язання, взяте ним за договором № б/н від 20.04.2006 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно доданого до матеріалів справи розрахунку, який суд перевірив і визнав вірним, станом на 31.01.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 12647,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2492,58 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 9076,28 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 578,44 грн. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується залученими до справи квитанціями про його сплату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 24.04.1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 134. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. З 2010 року сторони по справі разом не проживають. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, разом з цивільним позовом подав письмову заяву про проведення розгляду справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечував у наданні подружжю строку на примирення /а.с.6/. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась також, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала /а.с.10/. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до суду позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив та просив суд виділити йому в користування кімнату позначену на плані « 5» площею 9.9 кв.м., що відповідає його частці у праві спільної часткової власності, та розташована в квартирі [ADDRESS]. Місця загального користування: кухня на плані « 3» площею 7,8 кв.м, ванна на плані « 7» площею 2,6 кв.м., вбиральня на плані « 8» площею 1,4 кв.м, коридор на плані « 1» площею 11,8 кв.м, вбудованої шафи на плані « 2» площею 1,5 кв.м., лоджії 1,5 кв.м. знаходяться у спільному користуванні. А кожний власник користується цимі місцями за їх функціональним призначенням. В судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з'явились, до суду надали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право власності та витягом МБТІ. Згідно положень ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших піввласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Визначаючи порядок користування житловим приміщенням, суд враховує той порядок, який склався між сторонами і вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача в частині виділення у користування відповідної житлової площі. Крім того, між Позивачем та відповідачами 12.05.2014 року було укладено та нотаріально посвідчено договір про надання у володіння та користування частини спільного майна. Відповідно до даного договору відповідачі домовилися надати позивачу у користування житлову кімнату позначену на плані « 5» площею 9,9 кв.м., що відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Місця загального користування: кухня на плані « 3» площею 7,8 кв.м, ванна на плані « 7» площею 2,6 кв.м., вбиральня на плані « 8» площею 1,4 кв.м, коридор на плані « 1» площею 11,8 кв.м, вбудованої шафи на плані « 2» площею 1,5 кв.м., лоджії 1,5 кв.м. знаходяться у спільному користуванні. А кожний власник користується службовим приміщенням за їх функціональним призначенням. Враховуючи те, що підлягає задоволенню позовна вимога позивача до відповідачів то на його користь з останніх слід стягнути витрати на оплату судового збору в сумі по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що в порушення Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, у помешканні за адресою: [ADDRESS], було виявлено самовільне підключення до мережі ПАТ «Закарпаттяобленерго», про що складено акт № 105677 від 01.10.2013 року. Вказує, що комісією Ужгородського МРЕМ, на підставі складеного акту було визначено, що [PERSON] спожито електроенергії на суму 3613,81 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго», в особі Ужгородського МРЕМ, суму нанесених збитків в розмірі 3613,81 грн. та суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю - просить суд їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому в порядку ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягаю задоволенню з наступних підстав. За замістом ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.7.1999 року, споживач енергії несе відповідальність згідно із законодавством України за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, у тому числі за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту № 105677 від 01.10.2013 року, за адресою: [ADDRESS], виявлено самовільне підключення до мережі ПАТ «Закарпаттяобленерго». Згідно розрахунку визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень ПКЕЕН, [PERSON] нанесено збитків позивачу на суму 3613,81 грн. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» суму нанесених збитків в розмірі 3613,81 грн. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що в порушення Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, у помешканні за адресою: [ADDRESS], було виявлено самовільне підключення до мережі ПАТ «Закарпаттяобленерго», про що складено акт № 89879 від 20.09.2012 року. Вказує, що комісією Ужгородського МРЕМ, на підставі складеного акту було визначено, що [PERSON] спожито електроенергії на суму 6128,84 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго», в особі Ужгородського МРЕМ, суму нанесених збитків в розмірі 6128,84 грн. та суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю - просить суд їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому в порядку ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягаю задоволенню з наступних підстав. За замістом ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.7.1999 року, споживач енергії несе відповідальність згідно із законодавством України за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, у тому числі за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту № 89879 від 20.09.2012 року, за адресою: [ADDRESS], виявлено самовільне підключення до мережі ПАТ «Закарпаттяобленерго». Згідно розрахунку визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень ПКЕЕН, [PERSON] нанесено збитків позивачу на суму 6128,84 грн. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» суму нанесених збитків в розмірі 6128,84 грн. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 19.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 522. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання сторін припинено з 01.12.2013 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.10/, не з'явилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечувала в наданні подружжю строку на примирення, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала /а.с.11/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.9/. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві зазначено, що [PERSON] в період з 09.01.2001 року по 20.05.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя в сім'ї сторін мається малолітня дитина, син - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з її матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягувати аліменти в розмірі ? частини доходу [PERSON] В судовому засіданні позивач була відсутня, проте від неї мається заява, відповідно до змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судовому засіданні також був відсутнім, проте і від нього мається заява відповідно до змісту якої, позов визнає та прохає розгляд справи проводити без його участі. Вивчивши докази, що є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.2009, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського РУЮ в Харківській області. Зі змісту довідки КП «Благоустрій» Валківської міської ради у Харківській області від 20.05.2014 року позивач мешкає разом з неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO]. З огляду на вище наведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від його заробітку( доходу), що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем у справі вона з 28.05.2011 року перебуває в шлюбі і народила дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не має постійної роботи, має мінливий дохід. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позов і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач надіслав до суду телефонограму, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Зі свідоцтва про народження виданого відділом РАЦС Барвінківського районного управління юстиції Харківської області 05.03.2014 року, актовий запис № 19, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобов'язаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою за підписом депутата Барвінківської міської ради Харківської області від 27.05.2014 року, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її повному утриманні. З позовної заяви вбачається, що відповідач не працює, має мінливий дохід, тому аліменти з нього доцільно стягувати в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved