Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

20.03.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Кутузова, 134-136 ріг вул. Захаріаді Олександра, 119, що складається з: літ. А приміщення: №1- І коридор, №1 - 2 - кухня, №1-3- житлова, літ. «В» - літня кухня, літ. «Р» - сарай, літ. «Н» - вбиральня, літ. «К» - сарай, загальною площею 33,7 кв.м., мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON]. 29.07.2017 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Кутузова, 134-136 ріг вул. Захаріаді Олександра, 119, що складається з: літ. А приміщення: №1- І коридор, №1 - 2 - кухня, №1-3- житлова, літ. «В» - літня кухня, літ. «Р» - сарай, літ. «Н» - вбиральня, літ. «К» - сарай, загальною площею 33,7 кв.м. 30.05.2015 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. [PERSON] прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, розгляд справи залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Кутузова, 134-136 ріг вул. Захаріаді Олександра, 119, що складається з: літ. А приміщення: №1- І коридор, №1 - 2 - кухня, №1-3- житлова, літ. «В» - літня кухня, літ. «Р» - сарай, літ. «Н» - вбиральня, літ. «К» - сарай, загальною площею 33,7 кв.м., на підставі договору купівліпродажу нерухомого майна № 2276 від 09.09.1997 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 27/94 від 02.10.1997 року, що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.05.2018 року № 639. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 497360, виданим 01.08.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 29.07.2017 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Кутузова, 134-136 ріг вул. Захаріаді Олександра, 119, що складається з: літ. А приміщення: №1- І коридор, №1 - 2 - кухня, №1-3- житлова, літ. «В» - літня кухня, літ. «Р» - сарай, літ. «Н» - вбиральня, літ. «К» - сарай, загальною площею 33,7 кв.м. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 30.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1392, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50649973 від 24.01.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], заповіт [PERSON] від 30.05.2015 року, зареєстрований за № 1392, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], № 109/02-14 від 14.03.2018 року, [PERSON] було розяснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 29.07.2017 року. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved