Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

21 березня 2016 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк») до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначив, що 22 листопада 2013 року між сторонами у справі було укладено договір № 611280 про відкриття банком [PERSON] поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки. 25 грудня 2013 року сторонами було укладено додатковий договір № 1 до вищевказаного договору про видачу клієнту плітіжної картки з терміном дії до листопада 2016 року та встановлено кредит у сумі 4100,00 грн. В травні 2015 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті необхідних платежів згідно умов кредитного договору. Незважаючи на письмові вимоги банку заборгованість позивачем не погашена та становить станом на 02.03.2016 року 5119, 26 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 4099,87 грн., заборгованість по відсотках 670,40 грн., пеня 348,99 грн. В зв'язку з цим, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, зазначила, що перестала виплачувати кредит в звязку з втратою роботи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] 22 листопада 2013 року укладено договір № 611280 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки. (а.с 13-14). За умовами даного договору відповідачу було відкрито рахунок № 26251500757874 в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та тарифів за користування платіжною карткою (п.1.1.1.). 25 грудня 2013 року на підставі письмової заяви-анкети відповідача [PERSON] № 1546-1 між вищевказаними сторонами укладено Додатковий договір № 1 до договору № 611280 (а.с. 17). За умовами даного договору відповідачу [PERSON]Ю, видано платіжну картку Mastercard Debit Standard та ПІН-конверт до неї. Термін дії платіжної картки встановлено до листопада 2013 року (п. 1.1.2.). Згідно п.1.1.4 вказаного договору банком було встановлено клієнту кредит у розмірі 4100 грн. зі строком дії, що дорівнює строку дії платіжної картки. Процентна ставка за користування кредитом становить 24% річних і сплачується щомісячно, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом становить 35% річних. Згідно п.1.1.6 договору кредит стає доступним клієнтові з дати зарахування першої заробітної плати. Відповідно до п. 4.3 додаткового договору сплата процентів за кредитом та несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. Відповідно до п.4.4. додаткового договору клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі у разі: - закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; - звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат; - відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат шляхом їх зарахування на рахунок; - відмови від пропозиції Банку, що повязана зі зміною процентної ставки. Згідно умов п. 4.4. договору клієнт зобовязаний щомісячно отримувати виписку по картрахунку та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. В разі порушення терміну сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Згідно п. 4.9. договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом свої зобовязань щодо вчасного повернення кредиту. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України) Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк належним чином виконав свої зобовязання, видавши відповідачу кредитну картку та встановивши на неї кредитний ліміт у розмірі 4100 грн. Незважаючи на обовязки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконала в наслідок чого у неї в травні 2015 року утворилась заборгованість. Незважаючи на письмову вимогу банка про повернення кредитної заборгованості від 11.01.2016 (а.с. 19-20) відповідач наявну заборгованість не погасила та станом на 02 березня 2016 року розмір такої заборгованості, згідно розрахунку позивача, становить 5119,26 грн., а саме: 4099,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 670,40 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 348,99 грн. - заборгованість за пенею (а.с. 5-10,18). В звязку з вищевикладеним, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1378 грн. суд розподіляє відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved