Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

21.01.2016 року керівник Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави, звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради та [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що пунктами 30, 30.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року, якими було затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 1000 м2 з віднесенням її до земель житлової забудови для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по пров. Польотному, 37 у місті Миколаєві. Відповідно до цього рішення [PERSON] одержала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №140186, та стала власником земельної ділянки за вищезазначеною адресою. Оскільки, спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану міста розташована у зеленій зоні спеціального призначення, будівництво житлових будинків на яких в межах вказаної території заборонено, а Миколаївська міська рада розпорядилась земельною ділянкою в порушення вимог чинного законодавства, тому прокурор просив позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради в частині надання [PERSON] у власність земельної ділянки, визнати недійсним державний акт на право власності на землю. Прокурор в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що пунктами 30, 30.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради за №36/61 від 04.09.2009 року затверджено проект землеустрою та передано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку, площею 1000 м2 за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по пров. Польотному, 37 у м. Миколаєві. На підставі цього рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 140186 від 01.12.2009 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:12:004:0012. 01 грудня 2009 року зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010949702091. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» основою для вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом 2 статті 48 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що розміщення і будівництво об'єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів. Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 розділу 5 Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування №44 від 17.04.1992 року (далі - ДБН 360-92**), у міських і сільських поселеннях слід передбачати безперервну систему озеленених територій та інших відкритих просторів, які у поєднанні із заміськими повинні формувати комплексну зелену зону. При функціональному зонуванні комплексної зеленої зони (території забудови, міста, зеленої зони) треба виділяти: озеленені території загального користування; озеленені території обмеженого користування і озеленені території спеціального призначення. Пунктами 10.1, 10.4 розділу 10 ДБН 360-92**, та пунктом 4.2 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України №173 від 19.06.1996 року господарське та інше будівництво на землях зелених зон міст, розміщення житлово-громадських об'єктів та дачних поселень, а також розміщення будинків, споруд і комунікацій на землях водоохоронних зон прямо заборонено. У свою чергу, будівельні норми відповідно до ст. 1 Закону України «Про будівельні норми» є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Також судом встановлено, що містобудівною документацією, чинною на момент прийняття відповідачем рішення про затвердження землевпорядної документації та відведення спірної земельної ділянки, є генеральний план міста Миколаєва, затверджений рішенням Миколаївської міської ради №35/18 від 18.06.2009 року. Згідно з Вступом до пояснювальної записки до вищезазначеного генерального плану, вказана містобудівна документація є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціональне призначення і будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення обєктів загальноміського значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини. Генеральний план є обовязковим документом для всіх організацій та установ, які здійснюють будівництво на території міста, а також використання землі в планувальних межах міста. Спірна земельна ділянка відповідно до вищевказаного генерального плану міста відноситься до території зелених насаджень загального користування та зелених насаджень спеціального призначення, що підтверджується інформацією управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 27.04.2015 року. Крім того, згідно з Правилами використання та забудови території м. Миколаєва, затвердженими рішенням Миколаївської міської ради №15/41 від 17.10.2003 року (далі - Правила) спірна земельна ділянка належать до зони ландшафтно-рекреаційної загальноміського значення та туристично-рекреаційного комплексу. Зазначене підтверджується інформацією управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 27.04.2015 року. Таким чином, існуючою містобудівною документацією, а саме генеральним планом та вищезазначеними Правилами, а також державними будівельними та санітарними нормами встановлено, що будівництво житлових будинків в межах вказаної території заборонено. Отже, усупереч вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, попри невідповідність місця розташування житлового будинку вимогам генерального плану та Правилам використання та забудови території м. Миколаєва, затверджених у встановленому законом порядку, міською радою прийнято спірне рішення. Окрім того, згідно зі ст. ст. 87, 88 Водного кодексу України для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони, в межах яких виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. У відповідності з ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються навколо лиманів шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Згідно ст. ст. 85, 88 Водного кодексу України, ст. ст. 59, 84 Земельного кодексу України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Таким чином, прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 09.09.2014 року,- у справі за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 07.04.2014 року у справі №915/1228/13 за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, виробничого кооперативу «Прибережний меридіан», третя особа - державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконними розпоряджень, визнання недійсними договорів і державного акта на право власності на землю та повернення земельної ділянки. Так, у відповідності проведеними КП «Госпрозрахунковепроектно - виробниче архітектурно - планувальне бюро» замірами спірна земельна ділянка, повністю входить в межі прибережної захисної смуги Бузького лиману: відстань від урізу Бузького лиману до крайніх точок спірної земельної ділянки становить 93 м, 51 м, 62 м. Згідно топографо-геодезичної зйомки, проведеної КП «Госпрозрахунковепроектно - виробниче архітектурно - планувальне бюро» земельна ділянка площею 1000 м2 по пров. Польотному, 37 у м. Миколаєві вільна від забудови. За інформацією Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у області від 12.05.2015 документи дозвільного та декларативного характеру на проведення будівельних робіт по пров. Польотному, 37 у м. Миколаєві не видавалися та не реєструвалися. Згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області за №538/12-22 від 18.05.2016 року про наявність рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області не інформувалась, відомості про наявність порушень були отримані безпосередньо з повідомлень прокуратури. Заходи стосовно зазначеного рішення Миколаївської міської ради не здійснювалось. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на обєкти нерухомого майна по пров. Польотному, 37 у м. Миколаєві не зареєстровано. Згідно зі ст. ст. 16, 21 Цивільного кодексу України, ст. 152 ЗК України одним зі способів захисту прав є визнання незаконними рішень органів державної влади. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Статтями 14 Конституції України та 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324 ЦК України земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Відповідно до інформації управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області від 15.06.2015 року нормативна грошова оцінка 1 м2 спірної земельної ділянки складає 390,60 грн. З урахуванням зазначеного, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки загальною площею 1000 м2 становить 390\~600,00 грн. А з урахуванням вище викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved