Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

21 серпня 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-19033-130812. Станом на 11.06.2014р. відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ПАТ «Дельта Банк». Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Позивач просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 7878грн.71коп, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але просив задовольнити позов і розглянути справу заочно. Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово, але був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідач чотири рази в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Ніяких заперечень суду не надіслала. Клопотання представника позивача про заочний розгляд задоволено і цивільна справа розглянута заочно. Вивчивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 13.08.2012р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №003-19033-130812. Відповідно до п.1.2 Договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває кредитну лінію на загальну суму 100тис.грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 7тис.грн. в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається (а.с.3-4). Станом на 11 червня 2014р. заборгованість відповідача складає 7878грн.71коп, яка складається із: тіла кредиту - 2400грн.33коп; простроченого тіла кредиту - 2780грн.70коп; заборгованістю за комісіями - 2697грн.68коп, що підтверджується розрахунком заборгованості(а.с.8). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved