Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, мотивуючи тим, що вона є фізичною особою підприємцем та здійснює господарську діяльність у сфері продажу продовольчих товарів за адресою [ADDRESS]. Відповідно до позовної заяви, для забезпечення здійснення своєї господарської діяльності нею було прийнято на роботу продавця - [PERSON], про що 16.12.2013р. між ними було укладено трудовий договір та зареєстровано у Херсонському міському центрі зайнятості. Крім того, 16.12.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у зв'язку з виконанням відповідачем роботи безпосередньо пов'язаної із зберіганням, продажем (відпуском) переданих їй цінностей. Також позивач зазначає, що з 16.12.2013р. по 22.12.2013р., з 22.12.2013р. по 05.01.2014р., 12.01.2014р. по 19.01.2014р. відповідач заступала на свої тижневі зміни роботи. При прийнятті зміни від іншого працівника, відповідач за товарними звітами прийняла товарно-грошові цінності, а саме за звітом від 22.12.2013р. на суму 35593,14грн., за звітом від 05.01.2014р. на суму 33677,19грн., за звітом від 19.01.2014р. на суму 33936,17грн. Після кожної зміни 22.12.2013р., 05.01.2014р., 19.01.2014р. в магазині було здійснено ревізію у зв'язку із здачею відповідачем зміни, під час якої виявлено нестачу підзвітних їй товарно-грошових цінностей на суму 3666,24грн. Причини нестачі відповідач пояснити не змогла, добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду відмовилась. У зв'язку з наведеним, просила стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 3666,24грн., завдану нею під час виконання трудових обов'язків та стягнути понесені судові витрати. 2. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2252,02грн., завдану нею під час виконання трудових обов'язків, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 2.1. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала в повному обсязі, а саме визнала розмір завданої позивачу матеріальної шкоди в сумі 2252,02грн., не заперечувала проти їх задоволення, а також не заперечувала проти стягнення з неї судових витрат. 3. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд встановив: - позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ серії ААБ №805146; - 16.12.2013р. ФОП [PERSON] було прийнято на роботу [PERSON] на посаду продавця продовольчих товарів, про що було укладено трудовий договір, який зареєстровано в Херсонському міському центрі зайнятості за №21201303752 від 16.12.2013р.; - відповідно п.2 Трудового договору, працівник зобов'язався виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів, а відповідно п.3 Трудового договору роботодавець зобов'язався оплачувати працю працівника; - 16.12.2013р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність у зв'язку з тим, що відповідача було прийнято на посаду продавця відповідно до ст.ст.130-135-1 КпПУ для виконання роботи безпосередньо пов'язаної із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) переданих їй цінностей, з метою забезпечення схоронності матеріальних цінностей; - відповідно до п.1 умов договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідач як працівник, який виконує роботу безпосередньо пов'язану із зберіганням, продажем (відпуском) переданих їй цінностей взяла на себе зобов'язання: дбайливо ставитись до переданих їй для зберігання або інших цілей матеріальних цінностей роботодавця та здійснювати заходи запобігання збитків; невідкладно, тобто в момент виникнення, повідомляти роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати та надавати у встановленому роботодавцем порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишки довірених їй цінностей; в кінці робочого дня у повному обсязі здавати виручку роботодавцю або до сейфу для грошових коштів; приймати участь у інвентаризації матеріальних цінностей, довірених їй; у випадку виникнення нестачі відшкодовувати матеріальну шкоду в повному обсязі; - внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх трудових обов'язків, позивачу спричинено матеріальну шкоду на суму 2252,02грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. 4. Відповідно до ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч.1 ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до ч.1 ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за не одержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував в стані крайньої необхідності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідно до ст.138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 5. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що відповідач працюючи продавцем продовольчих товарів несла повну матеріальну відповідальність відповідно до письмово укладеного договору про повну матеріальну відповідальність та з її вини, внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків, позивачу заподіяно матеріальну шкоду на суму 2252,02грн., що також не заперечується відповідачем. Таким чином, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 2252,02грн. Також, на підставі ст.88 ЦПК України стягненню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 243,60 грн. 6.

Outcome: approved