Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

21 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши позовні вимоги згідно заяви від 15 листопада 2017 року, просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує. Крім того, позивач у заяві повідомила, що з відповідача також стягнуті аліменти на двох його старших дітей у загальному розмірі 35%, а тому позивач вважає за можливе стягнути аліменти на третю дитину відповідача у розмірі 1/6 частини його заробітку. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, про що свідчить телефонограма. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 липня 2014 року (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, обовязок відповідача утримувати неповнолітню дитину, а також те, що відповідач вже сплачує аліменти на двох дітей, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину - [PERSON], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved