Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі ? частина всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 09.01.2015 року і до закінчення сином навчання - 30.06.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем, позивач має спільного з ним сина [PERSON], [INFO] Син проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. З відповідачем позивач проживала до 05.11.2003 року, на даний час шлюб розірвано. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина, до досягнення останнім повноліття. З 01.09.2012 року син навчається на 3 курсі денного відділення Полтавського політехнічного коледжу, за державним замовленням. Строк навчання до 30.06.2016 року. Син не має можливості утримувати себе самостійно і потребує матеріальної допомоги. Позивач ніде не працює і не має можливості утримувати сина самостійно. Відповідач є працездатним, проте будь-якої допомоги сину не надає, тому позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що на даний час не працює, перебуває на обліку в Карлівській ЦРЛ і проходить курс амбулаторного лікування, тому не має можливості утримувати сина. До матеріалів справи долучено письмове заперечення на позов, в якому також зазначено, що відповідач має відкриту форму туберкульозу і проходить амбулаторне лікування; розмір аліментів, які просить стягнути позивач, перевищує половину доходу відповідача і ставить його в скрутне матеріальне становище; у зв'язку з хворобою відповідач не працює і не має можливості надавати матеріально допомогу сину. Третя особа в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Причина неявки третьої особи суду не відома, жодних заяв від нього не надходило. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Положення частини 2 ст. 182 СКУ, до даних правовідносин не застосовуються, оскільки ними встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття (ст. 6 СКУ). Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 05.11.2003 року, що вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER]. (а.с. 9) Сторони мають спільного сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 8) Сторони в судовому засіданні визнають, що до досягнення сином 18 років, відповідач сплачував аліменти на його утримання, про що додатково свідчить долучена до матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 11) В матеріалах справи міститься довідка, згідно якої повнолітній [PERSON], навчається на 3 курсі денного відділення Полтавського політехнічного коледжу за державним замовленням, при цьому не знаходився і не знаходиться на повному чи частковому державному утриманні. (а.с. 10) Позивач підтверджує в судовому засіданні, що саме навчання є безкоштовним. При цьому позивач посилається на те, що син несе щоденні витрати на проїзд, оскільки не проживає в гуртожитку, а також витрати на харчування, придбання канцелярських товарів і підручників, одяг та інші супутні товари. Зазначені позивачем обставини, підтверджуються довідкою навчального закладу від 25.02.2015 року, згідно якої [PERSON] не проживає в гуртожитку. (а.с. 40) Підтверджуючи розмір витрат на проїзд з м. Полтави до м. Карлівки, позивачем надано суду квиток від 13.02.2015 року. (а.с. 32) В матеріалах справи також міститься довідка про склад сім'ї від 23.02.2015 року, згідно якої повнолітній [PERSON], дійсно проживає з матір'ю. (а.с. 39) Згідно штампа про реєстрацію в паспорті повнолітнього сина сторін, останній не зареєстрований за місцем навчання, а зареєстрований в [ADDRESS] - за місцем проживання позивача. (а.с. 6, 4) Отже, позивач має право на звернення до суду з даним позовом. Одночасно з цим, позивач підтверджує даними доказами, витрати сина на проїзд до місця навчання. На підставі ч. 2 ст. 61 ЦПК України, суд також вважає доведеними витрати позивача на одяг, придбання підручників і канцелярських товарів, продуктів харчування, у зв'язку з навчанням сина. Син не може утримувати себе самостійно, оскільки навчається на денному відділенні, що було встановлено судом. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що повнолітній син сторін, потребує матеріальної допомоги з боку батьків, у зв'язку з навчанням. При цьому позивач не надала суду відомостей про свої доходи, в тому числі і довідки про перебування на обліку в РЦЗН, у випадку якщо вона безробітна чи інших доказів. Заперечуючи проти позову, відповідач також не надав суду відомостей про свої доходи або про відсутність таких. При цьому відповідачем надано суду довідку від 26.01.2015 року, в якій зазначено, що він перебуває на обліку в Карлівській ЦРЛ і проходить курс амбулаторного лікування. Термін такого лікування чи термін перебування на обліку у довідці не зазначено, діагноз показано шифром. Дана довідка не є достатнім свідченням того, що відповідач не може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. На підставі такої довідки суд не може робити висновки про розмір витрат, що їх несе відповідач у зв'язку з лікуванням, а інших доказів суду не надано. Проте суд враховує дану обставину, при визначенні розміру аліментів, що може стягуватись з відповідача на утримання сина. Враховуючи всі зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, суд стягує аліменти з дня подачі позову, а не з 09.01.2015 року, як просить позивач. Крім того, виходячи з положень частин 1, 2 ст. 199 СКУ, суд присуджує стягнення аліментів до закінчення сином навчання (при цьому не довше, ніж до 23 років), не встановлюючи строк, як про це просила позивач.

Outcome: partial