Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

20 вересня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, банк), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно утримані кошти в сумі 357,46 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12.12.2011 між [PERSON] і банком укладено кредитний договір без номеру, відповідно до умов якого позивачу надано платіжну карту зі встановленим лімітом 25 000,0 грн. У період з 17.10.2014 по 22.10.2014 з платіжної картки відбулося несанкціоноване списання коштів, оскільки Відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та пред'явив його до виконання державній виконавчій службі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2017 у справі № 335/10803/17, яке постановою апеляційного суду Запорізької області від 10.07.2018 залишене в силі, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. До моменту визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за ініціативою Відповідача з Позивача були стягнуті кошти в сумі 310,56 грн. Розмір плати за безпідставно утримані з Позивача грошові кошти за період з 01.10.2017 по 13.09.2018 становить 46,90 грн. Позов мотивований вимогами ст. 19, ч. 1, 3 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимогами ст.ст. 1061, 1212, 1214 ЦК України. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю, просили його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позов. У відзиві зазначено, що позов відповідач вважає безпідставним, оскільки позивач має невиконані грошові зобов'язання перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором приєднання № б/н від 12.12.2011. Зазначає, що позивач не має права на відшкодування йому процентів. Відповідальність банка за безпідставний чи помилковий переказ передбачено п. 1.1.5.24 Умов та правил надання банківських послуг, актуальних на 09.09.2018. На підставі зазначеного, просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08.09.2017 [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Після звернення [PERSON] до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 01.10.2017 з особового рахунку [PERSON] пенсійним фондом здійснено відрахування на загальну суму 310,56 грн. Даний факт підтверджується копією відомості про відрахування посвідченою начальником Вознесенівського відділу обслуговування громадян об'єднаного управління м. Запоріжжя Пенсійного фонду України від 28.11.2017 року. (а.с. 11). Ухвалою суду від 23.10.2017 у справі № 335/10803/17 зупинено стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису від 21.03.2017 № 2154, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів на загальну суму 24 897,25 гривень до моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Рішенням суду від 03.11.2017 у справі № 335/10803/17, позов задоволено, визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду обґрунтовано тим, що зазначені Банком у розрахунку заборгованості суми не були безспірними, а також позивач досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту не отримувала. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 10.07.2018 рішення суду першої інстанції від 03.11.2017 залишено без змін. Вказані вище обставини свідчать про те, що відповідач був обізнаний щодо оскарження [PERSON], в судовому порядку процедури виконання виконавчого напису, до моменту списання коштів з [PERSON] Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У добровільному порядку, не зважаючи на обізнаність змісту судового рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2017 у справі № 335/10803/17, відповідач не здійснив повернення позивачу утриманих з неї коштів. Доказів повернення АТ КБ «ПриватБанк» коштів [PERSON] і на час розгляду даного позову, суду не надано. Частиною 2 статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України Частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом із тим, частиною 1 статті 1061 ЦК України, передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. З огляду на подібність відносин позики і банківського вкладу, що в нашому випадку полягає в користуванні коштами, робиться висновок: якщо розмір процентів положеннями ЦК чи інших актів цивільного законодавства не передбачений, то, застосовуючи аналогію закону, проценти нараховуються в розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 1048, ч. 1ст. 1061 Цивільного кодексу України, тобто на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно даним, які містяться на офіційному сайті Національного банку України, з моменту безпідставного заволодіння коштами Позивача Національним банком України була встановлена облікова ставка та строк її дії у відсотковому виразі, а саме: - з 1 жовтня 2017 року до 26 жовтня 2017 року включно 12,5%; - з 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 20J47 року - 13,5%; - з 15 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року - 14.5%; - з 26 січня 2018 року по 01 березня 2018 року - 16,0%; - з 2 березня 2018 року по 11 квітня 2018 року - 17,0%; - з 12 квітня 2018 року по 06 вересня 2018 року - 17,5%; - з 7 вересня 2018 року по теперішній час - 18,0%. Таким чином, розмір плати за безпідставно утримані з [PERSON] грошові кошти за період з 1 жовтня 2017 року по 13 вересня 2018 року становить 46,90 грн. Розрахунок позивачем відсотків (плати) за безпідставно отримані кошти, розраховано вірно, згідно з формулою [Плата] = [Сума боргу] ? [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]. Крім того, у відзиві банк посилається на те, що позивач не має права на відшкодування процентів, інфляційних втрат. Відповідальність банка за безпідставний чи помилковий переказ передбачено п. 1.1.5.24 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно до п. 1.1.5.24. Умов і правил надання банківських послуг, у разі безпідставного або помилкового перерахування грошей з рахунку Клієнта Банк зобов'язується перерахувати (повернути) Клієнту списану суму коштів і сплатити Клієнту пеню у розмірі 0,01 % від суми перерахування за кожний день, починаючи від дня помилкового перерахування до дня повернення суми перерахування. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Отже, умовами і правилами надання банківських послуг встановлено менший розмір пені, ніж у Законі України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Але, зазначені вимоги не можуть бути застосовані, оскільки відрахування здійснені пенсійним фондом 01.10.2017, за ініціативою АТ КБ «Приватбанк» (обізнаного щодо наявності судового спору) через органи державної виконавчої служби. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач, в супереч зазначеній нормі, не надав суду своїх обґрунтованих заперечень на позов. Доказів сплати відповідачем заявлених майнових позовних вимог, станом на момент розгляду даної справи суду не надано. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету належить стягнути судовий збір у сумі 704.80 грн.

Outcome: approved