Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

20.08.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона 30 серпня 2008 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], 26 серпня 201 1 року народження. На теперішній час діти мешкають разом з нею. Через деякий час після народження доньки відносини між позивачкою та відповідачем стали погіршуватись. Їх погляди на життя, виховання дітей, організацію та ведення домашнього господарства стали розбігатися. Вони перестали знаходити спільну мову у повсякденних питаннях. Восени 2011 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини і дведення спільного господарства. Примирення між ними неможливе, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 30.08.2008 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 249497 від 09.07.2013 року (а.с. 4). 12.01.2009 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 460553 від 16.10.2013 року\~ (а.с. 5). 26.08.2011 року у сторін народилася донька [PERSON] Дпр`я Євгеніївна, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 460552 від 16.10.2013 року\~ (а.с. 6). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved