Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

21 грудня 2015 року [PERSON] (надалі Позивач) звернувся до суду з цим позовом, який мотивував тим, що 01.08.2014 року між ним та [PERSON] (надалі по тексту Відповідач) був укладений договір позики, за умовами якого Відповідач отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які зобовязався повернути до 10.04.2015 року, на підтвердження чого написав письмову розписку. Своїх обовязків Відповідач не виконав, отриманих у борг коштів йому не повернув, на сьогоднішній день ухиляється від цього, а тому просив задовольнити його позов з викладених у ньому підстав. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач, якого про час та місце розгляду справи судом було повідомлено шляхом надсилання поштою рекомендованим листом із повідомленням судової повістки разом з копіями позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився. Надіслані судова повістка та додані до неї документи були повернуті суду з довідкою ф.20, в якій зазначено, що Відповідач за зареєстрованою адресою: Хмельницька область, Красилівський район , с. Веселівка, вул. Заріччя,2, не проживає. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності Відповідача за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні надані Позивачем докази, суд приходить до наступного. В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно із вимогами ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до норм ст. 1046,1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст.526,527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1 ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Статтею 192 ч.2 ЦК України встановлено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Позивач просить стягнути з Відповідача суму основного боргу не в гривнях, а в доларах, що не відповідає вимогам ст. 192,533 ЦК України та правовим позиціям, викладеними в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15 , які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до ч.1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Крім того, згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Представник позивача в судовому засіданні довела, що між сторонами був укладений договір позики на вказану в ньому суму 10 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.12.2015 року еквівалентно 235100 грн. Вказане підтверджується також розпискою відповідача [PERSON] від 01.08.2014 року. Укладеним між Позивачем та Відповідачем договором позики не встановлено, що він є безоплатним. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строк дії договору позики закінчився 10.04.2015 року. Відповідач не надав суду доказів виконання ним умов договору позики на вказану дату. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що договір позики закінчився 10.04.2015 року, а Відповідачем не повернуто Позивачу борг в сумі 235100 гривень, що за курсом НБУ станом на 17.12.2015 року еквівалентно 10 000 доларів США, отже 3% річних станом на 17.12.2015 року становить 4850 грн.15 коп. відповідно до розрахунку:з 10.04.2015 року по 17.12.2015 року - 235100 грн. Х 3 Х 251 : 365:100 = 4 850 грн. 15 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. З Відповідача на користь Позивача слід стягнути суму основного боргу, яка складає 235100 гривень, що за курсом НБУ станом на 17.12.2015 року еквівалентно 10000 доларів США і три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4850,14 гривень, а всього 239950,15 гривень. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з Відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2399,50 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial