Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

21.07.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові позивач вказав, що ? частки житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Піщана, буд. 15, [PERSON], м. Миколаїв належить на праві приватної власності [PERSON]. 18.10.2014 року помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 4366 від 22.10.2013р., і який є дядьком позивача [PERSON]. 24.05.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ММНО [PERSON] для оформлення спадкових прав та отримання Свідоцтва про право на спадщину на майно за законом. 24.05.2016 року постановою приватного нотаріуса ММНО [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 10.11.2010р. за реєстр. № 1-1121, на підставі якого померлому [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку, що знаходиться в м. Миколаєві, [PERSON], по вул. Піщана, буд. 15, оскільки зазначене свідоцтво померлим не було зареєстровано відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України. В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали до суду заяву, просили слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, 18.10.2014 року помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 4366 від 22.10.2013р., і який є дядьком позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Миколаїв, [PERSON], вул. Піщана, буд. 15. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого дядька. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину в установлений законом строк або мали право на обов'язкову її частку після смерті його батька немає. 24.05.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ММНО [PERSON] для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з фактичним прийняттям ним спадщини після смерті його дядька, [PERSON], який помер 18.10.2014 року, на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Миколаїв, [PERSON], вул. Піщана, буд. 15, в якому він фактично проживав разом з померлим. 24.05.2016 року Постановою приватного нотаріуса ММНО [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 10.11.2010р. за реєстр. № 1-1121, на підставі якого померлому [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку, що знаходиться в м. Миколаєві, [PERSON], по вул. Піщана, буд. 15, оскільки зазначене свідоцтво померлим не було зареєстровано відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України (чинна на час видачі свідоцтва). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1299 ЦК України (чинна на час видачі свідоцтва), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Згідно з ч,4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З урахуванням викладеного, суд приходить до пероконання, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved