overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

20.01.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 03.02.2012 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 25.10.2015 року має заборгованість 13053,05 грн., яка складається з наступного: 2778,73 грн. заборгованість за кредитом; 7526,56 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 1650,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 597,76 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 13053,05 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 03.02.2012 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

20.01.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбних відносинах з 17.02.2007. Від даного шлюбу мають двох доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач [PERSON]в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком дітей позивача: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], (а.с.2, 3). Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.5). Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON]аліменти з [PERSON]на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 224-228, 367,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

20.01.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], 12.07.2014 народження, в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками дочки [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не має постійного місця роботи та сталого заробітку, а тому вона просить стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на дочку в розмірі 850 грн щомісячно і до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на дочку в розмірі 850 грн щомісячно і до досягнення нею повноліття визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

20.01.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 10 червня 2010 р. між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо, подружніх стосунків не мають. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

20.01.2017 р. [PERSON] звернулася до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому позивач просить стягнути на її користь з [PERSON]аліменти на утримання дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідної категорії дітей, на кожнудитину, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття доньки 03.06.2026 р.З 04.06.2026 р. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідної категорії дітей до повноліття сина 04.11.2028 р. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала заяву, в якій\~ підтримала позов у повному обсязі та просила розглянути справу у її\~ \~ відсутності (а.с. 25). Відповідач\~ надав заяву, в якій визнав позовні вимоги, та заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.26). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходяться у шлюбі з 11.06.2008 р. (а.с. 4), мають двох дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7), які мешкають з позивачкою. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дітей. При цьому суд бере до уваги і визнання позову відповідачем (а.с. 26). Відповідно до ст. 180 СК України закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

20.01.2017 р. заявник звернулася до суду з заявою, заінтересована особа\~Управління Пенсійного фонду України у Балтському районі Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На обґрунтування вимог [PERSON] зазначила, що 25.10.1979 року, на підставі постанови № 199 «а» від 11.10.1979 року, її було прийнято на роботу до Балтського районного споживчого товариства Одеськ. облспоживспілки, відповідальною особою якого було заповнено сторінку №1 її трудової книжки БТ-І №6101114, але згодом, ретельно вивчивши текст заповнених граф своєї вищевказаної трудової книжки заявником було виявлено помилку у графі «Дата рождения», а саме що у цій графі не вірно зазначено дату її народження: замість дійсної дати «26 червня 1962 року», помилково вказано «24 июня 1962 г.». Оскільки встановлення факту належності заявнику трудової книжки\~\~тягне для заявника \~юридичні наслідки, повязані\~\~з нарахуванням пенсії, [PERSON] просить суд встановити\~\~факт належності їй зазначеної трудової книжки. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Представник УПФУ у Балтському районі Одеської області\~ в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та вказавши, що заперечень по справі\~\~не має. (а.с.13) Вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає,\~\~що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В свідоцтві про народження (а.с.6), свідоцтві про укладення шлюбу (а.с.7), та в паспорті заявника (а.с.3) її дата народження вказана 26 червня 1962 року. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення\~\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що вказана трудова книжка серії БТ-І № 6101114 належить [PERSON], оскільки у ній помилково було зроблено запис її дати народження російською мовою «24 июня 1962 г.» замість російською «26 июня 1962 г.». В судовому засіданні\~ встановлено, що встановлення\~\~факту\~\~належності заявнику даної трудової книжки тягне для\~\~неї\~ юридичні наслідки у вигляді\~\~нарахування пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

20.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 25.12.2004 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2004 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Сторони з грудня 2016 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

20.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дітей. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона з 21.08.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. Відповідач мешкає окремо. Діти мешкають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача та до повноліття старшої дитини, а в подальшому у розмірі ? частки заробітку відповідача на молодшу дитину. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Як видно із копій свідоцтв про народження, сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.9-10,11). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання дітей є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

20.01.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.11.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у відділі ЗАГСу Яремчанського МВК Івано-Франківської області, актовий запис № 57. Від шлюбу у них 12.04.2010 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя. Відповідач зневажливо ставився до неї, ображав та принижував. У них в сім»ї відбувалися сварки та скандали. Більше трьох років тому відповідач виїхав проживати до себе додому, з того часу вони сторони не підтримують подружніх відносин. Вважає, що подальше спільне проживання та примирення між ними вже неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Неповнолітню дитину від шлюбу залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гуцуляк», а також просить стягнути в її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, однак від неї надійшла заява, в якій він просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених в позовній заяві та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не прибув. Від нього поступила заява, в якій просить справу слухати без його участі, позов визнає. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.11.1992 року у відділі ЗАГСу Яремчанського МВК Івано-Франківської області, актовий запис № 57. Від шлюбу у них 12.04.2010 року народилася дочка [PERSON], яка на даний час проживає з позивачем. Фактичні шлюбні відносини між сторонами тривалий час припинені. Збереження сімї, за словами позивача, суперечить її інтересам. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON] При розірванні шлюбу прізвище позивачу [PERSON] - залишити без змін. З відповідача слід також стягнути судові витрати по справі згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105,110,112,113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

20.01.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1998 року. Мають трьох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Розмариця». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1998 року, мають трьох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 3-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач своїх заперечень не висловив, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

20.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в котрій просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Франківським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 01.06.2013 року, актовий запис № 227. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них народився 08.04.2014 року син [PERSON]. Сімейне життя у них не склалось, основною причиною розпаду сімї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Подружжя півтора року не проживає разом. Будучи у судовому засіданні позвач заяву підтримала повністю. Будучи у суді відповідач позов залишив на розгляд суду. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 01.06.2013 року у Франківському відділі Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 227. З копії свідоцтва про народження вбачається, що у шлюбі у них 08.04.2014 року народився син [PERSON], який на час розгляду справи проживає з мамою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин більш як півтора року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Судом надавався термін на примирення, після якого позивач наполягала на розірванні шлюбу, повідомивши, що подружжя не досягли згоди на збереження сімї. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам дітей, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище Балабух.

Outcome: approved