Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

21 квітня 2021 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Департамент міського господарства Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Мотивує вимоги тим, що 28.10.1993 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, правонаступником якого є Департамент міського господарства Одеської міської ради, виготовило і видало Свідоцтво про право власності на житло -- квартиру номер [ADDRESS] . Співвласниками житла у цьому Свідоцтві зазначені: [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Єдиним документом, що посвідчував особу, на той час малолітньої заявниці « [PERSON] » було Свідоцтво про народження, викладене російською мовою. На підставі укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », і отримала паспорт. Після розірвання шлюбу виникла необхідність у одержанні документу, що посвідчує право спільної сумісної власності на квартиру. В зв`язку з чим, слід встановити факт належності правовстановлюючих документів, з метою розпорядження своїм майном. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання. 19 травня 2021 року на електронну адресу суду від представника Департаменту міського господарства Одеської міської ради Чернеги В.О. надійшло клопотання про розгляд справи без участі заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами. 19 травня 2021 року позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 28.10.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] . Водночас, у розпорядженні органу приватизації від 28.10.1993 року вказано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому, згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області 04.11.2005 р. вказано прізвище « [PERSON] », а у зазначених Свідоцтві та розпорядженні від 28.10.1993 року була допущена помилка в імені та по батькові і вказано « [PERSON] ». Водночас, на момент видачі Свідоцтва на право власності заявник була неповнолітньою дитиною, та документом, що посвідчував її особу було свідоцтво про народження зареєстроване та видане 26 липня 1989 року за № 1184 Приморським районним відділом ЗАГС м. Одеси, Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка входила до складу колишнього СРСР, та записи у якому виконані російською мовою, а саме повне ім`я зазначено так: « [PERSON] ». Між тим, 08 липня 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис 405 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи. 19 липня 2011 року заявник одержала паспорт серії [NUMBER] на « [PERSON] ». Крім того, про вказане також свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. В подальшому, 05 серпня 2017 року шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 284, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що правовстановлюючі документи видані заявнику містять розбіжності щодо зазначення імені та по батькові, які не можуть бути усунені інакше ніж в судовому порядку. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості вільно розпоряджатися власним майном, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 28.10.1993 року вказано прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] », а в паспорті серії [NUMBER] , виданому Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 19.07.2011 року вказано прізвище, ім`я та по батькові заявника « [PERSON] ». Отже, наявні розбіжності у написанні прізвища, ім`я та по батькові, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 28.10.1993 року, яким засвідчено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно належить на правах спільної (сумісної) власності квартира [ADDRESS] . Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявникам реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належним їм майном з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45,46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеногота

Outcome: approved