Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

21 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 130 926, 94 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 120 842,24 грн. та відсотків за користування кредитом - 10 084,70 грн., що виникла станом на 31 липня 2015 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29 серпня 2008 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк», Банк), відповідно до кредитного договору № 0404/0808/55-013, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за час користування кредитом на строк з 29 серпня 2008 року до 29 серпня 2018 року включно. Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі та строки, що передбачені кредитним договором. Факт отримання грошей підтверджується заявою на видачі готівки № 3055845/0958 від 29 серпня 2008 року. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зобов'язаннях. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 526, 530, 536, 1054 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконала. Станом на 31 липня 2015 року загальна заборгованість склала 130 926,94 грн., з яких: 120 842,24 грн. - сума заборгованості за кредитом, 10084,70 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача. Згідно з п. 1.1. кредитного договору № 0404/080/55-13 від 29 серпня 2008 року, ПАТ «Сведбанк» надає [PERSON] (далі - позичальник) грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 10 000 доларів США на строк по 29 серпня 2018 року, а [PERSON] зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни передбачені вищевказаним договором (а.с. 6). Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався погасити заборгованість за кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 146,38 доларів США у чітко встановлений договором термін - 10 числа кожного місяця. Згідно з п. 3.2. вказаного договору, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Як вказується в п. 9.1. кредитного договору, у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за договором, та у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п.3.1., 3.3. цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі і на умовах визначеним даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. 02 березня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» № 51, згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовлено в повному обсязі. Із вказаним рішенням суду не погодився ПАТ «Дельта Банк» та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, якім позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити. В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідно до п. 3.1. договору, позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 146, 38 доларів США у чітко встановлений договором термін - 10 числа кожного місяця. Відповідно до п. 3.2. договору, проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом на непогашену суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Як вказується у п. 9.1. договору, у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за договором, банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним. Позивач зазначив, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно з умовами договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Також апелянт зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, відносно порушення ПАТ «Дельта Банк» умов договору щодо застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту, оскільки відповідач порушила умови зобов'язання, які не виконувала належним чином. В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Дельта Банк» не прибув, але про час та місце розгляду справи позивач та його представник повідомлені судовою повісткою та телефонограмою (а.с. 107, 111). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] при розгляді справи заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав їх безпідставними та просив відмовити в задоволенні скарги. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу позивача слід задовольнити, а рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, відповідно до положень п. п. 1, 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Частиною 2 ст. 309 ЦПК України передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 0404/0808/55-013 від 29 серпня 2008 року, ПАТ «Сведбанк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 10 000,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за час користування кредитом на строк з 29 серпня 2008 року до 29 серпня 2018 року включно (а.с.6-14). 03 вересня 2009 року та 02 жовтеня 2009 року між сторонами були укладені додаткова угода № 1 та договір про внесення змін та доповнень до зазначеного кредитного договору стосовно сплати Банку процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, який може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору у випадку і у порядку, встановленому п.6.1., п.8.4 цього договору, а починаючи з 10 квітня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 151, 07 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору (а.с.15, 16). Відповідно до копії заяви про видачу готівки № 3055845/0958 від 29 серпня 2008 року, Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, оскільки надав відповідачу кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором в сумі 10 000 доларів США (а.с.19). Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору № 0404/0808/55-013 від 29 травня 2008 року (а.с.21-29). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала і станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у розмірі 130 926,94 грн., з яких: 120 842,24 грн. - сума заборгованості за кредитом, а 10 084,70 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» (а.с.20). Відповідно до п.3.1.1 кредитного договору № 0404/0808/55-013 від 29 серпня 2008 року та договору про внесення змін та доповнень №1, укладених між позивачем та відповідачем, починаючи з 10 квітня 2010 року позичальник повинна здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 151,07 доларів США у встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п.3.1 позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа місяця, починаючи з місяця укладання даного договору. Як передбачено п. 9.1 договору, невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або умов іпотеки, зазначеного в п. 2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п.3.1, 3.3 цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання в порядку, передбаченому п.9.2, 9.3 цього договору. Станом на 31 липня 2015 року загальна заборгованість у [PERSON] склала 6 052,13 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 130 926, 94 грн., з яких: тіло кредиту - 5 591,5 доларів США, що в еквіваленті складає 120 842, 24 грн., відсотки - 466,63 доларів США, а в еквівалентні складає - 10 084,7 грн., що підтверджується розрахунками, наданими позивачем (а.с. 20, 132 - 134, 147). Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив с того, що ПАТ «Дельта Банк» порушив умови кредитного договору та передчасно заявив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відсутність в матеріалах справи вимоги банку про дострокове повернення кредиту свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту ще не настала, тобто у позичальника не виникло зобов'язання дострокового виконання договору кредиту, який укладено до 29 серпня 2018 року. Як зазначив суд, відповідно до п.9.2 договору вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору або адресою, повідомленою позичальником відповідно до п.5.5. цього договору. Однак апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими, а рішення суду таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта банк» в повному обсязі, виходячи з наступного. Як передбачено ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання зобов'язання. За приписами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, 29 серпня 2008 року, відповідно до укладеного кредитного договору №. 0404/0808/55-013, [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000 доларів США з терміном повернення 29 серпня 2018 року включно. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання виконав та факт отримання грошей відповідачем підтверджується заявою на видачі готівки № 3055845/0958 від 29 серпня 2008 року (а.с. 19). Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконувала належним чином та має заборгованість як по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях (а.с. 21-29). В суді на підставі розрахунку банку доведений факт наявності у відповідача заборгованості по сплаті кредиту станом на 31 липня 2015 року на загальну суму 6 058,13 доларів США, що в еквіваленті складає 130 926,94 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5 591,5 доларів США, що в еквіваленті складає 120 842,24 грн., по процентам за користування кредитом - 466,63 доларів США, що в еквіваленті складає 10 084,7 грн., і розмір цієї заборгованості відповідачем та її представником не спростований (а.с. 20, 132 - 134, 147). Отже висновок суду першої інстанції про ненастання умови за якою позичальник повинен достроково повернути кредит є таким, що суперечить вимогам цивільного законодавства України, а сам ст.ст. 527, 530 ч.1, 1050 ч.2 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін та боржник зобов'язаний своєчасно погашати борг. Якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Позивач наполягав на стягненні з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 130 926, 94 грн., з яких сума заборгованості за кредитом складає 120 842, 24 грн., а за відсотками - 10 084, 70 грн., а тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Повідомлення про відступлення права вимоги позивачем ПАТ «Дельта Банк» було направлено відповідачу [PERSON] у червня 2012 року, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень та квитанцією УАППЗ «Укрпошти» про його відправлення (а.с.140, 141-142,143,144). Як видно з розрахунку заборгованості, що на аркуші справи 132-134, відповідач на протязі 2012 -2014 років вносила грошові кошти на рахунки після направлення письмового повідомлення [PERSON] від 05 червня 2012 року про відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором первісним кредитором на користь нового кредитора, однак станом на 31 липня 2015 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 130 926, 94 грн., з якого тіло кредиту складає 120 824,24 грн., відсотки за користування кредитом 10 084,7 грн., з них: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 18 602,55 грн.; по відсоткам - 9 339,31 грн. (а.с. 20,132-134,144, 147). Оскільки позичальник [PERSON] прострочила повернення кредиту, то у позивача виникло право вимоги загальної суми заборгованості, що передбачено п.9.1 договору та ст.ст. 526, 527, 530, 536, 610, 1048-1050 та 1054 ЦК України. Наведене свідчить, що рішення суду не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до частини 1 статті 309 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення зазначеного позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] Таким чином, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, порушив норми матеріального і процесуального права, то апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст.309 ч.1 п.3 і п.4 ЦПК України рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити і стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» загальну заборгованість за кредитним договором №0404/080/55-13 від 29 серпня 2008 року, що виникла станом на 31 липня 2015 року у розмірі 130 926,94 грн., яка складається з тілу кредиту 120 842,24 грн. та відсотків за користування кредитом - 10 084,70 грн., задовольнивши апеляційну скаргу позивача. Окрім цього, відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1 440, 20 грн. за подачу апеляційної скарги позивачем та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 309,27 грн. (1% ціни позову), від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову.

Outcome: approved