Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

20 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 06 листопада 2007 року він уклав з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір №644/П/99/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на суму 600 000 доларів США строком до 06.11.2022 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 06 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 9686, за яким в іпотеку було надано земельну ділянку площею 0,1260 га,що розташована за адресою: [ADDRESS] , що стане власністю [PERSON] в майбутньому після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, та житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 442,0 кв.м., житловою площею 147,5 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] . Також з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 06 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки. Зазначив, що право ПАТ «КБ «Надра» на пред`явлення вимоги до поручителя сплило 20 травня 2011 року. В червні 2020 позивач отримав від ТОВ «Девелоп Фінанс» повідомлення про відступлення ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ «Девелоп Фінанс» права вимоги за кредитним договором №644/П/99/2007-840, договором іпотеки та договором поруки. Відповідно до Додатку № 1до договору №GL3N017514 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, укладеного 18 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Девелоп Фінанс», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №644/П/99/2007-840 станом на 18.05.2020 року становила 585 054 доларів США 81 центів основного боргу та 855 144 доларів США 55 центів заборгованості по відсоткам. Позивач вважає, що станом на 18.05.2020 року ПАТ КБ «Надра» не мав права вимоги до нього та до [PERSON] за кредитним договором №644/П/99/2007-840, договором іпотеки та договором поруки в сумі 585 054 доларів США 81 центів основного боргу та 855 144 доларів США 55 центів. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.04.2011 року по цивільній справі № 2-2753/11, було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №644/П/99/2007-840 станом на 17 березня 2010 року у сумі 6 133 738 грн.08коп. та судових витрат в сумі 1 820 грн.00 коп. Вказане рішення набрало законної сили 20 травня 2011 року. Позивач вважає, що ВАТ КБ «Надра» звернувшись до суду з позовом до закінчення строку дії договору про дострокове стягнення з позичальника заборгованості у повному обсязі , реалізував своє право на дострокове пред`явлення вимоги відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК, чим змінив строк виконання зобов`язання і таким чином втратив право на нарахування процентів і пені за кредитом. Вважає своє право порушеним. Просив визнати недійсним з моменту укладення договір №GL3N017514 від 18 травня 2020 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, укладений між ПАТ «Комерційний Банк «Надра » та ТОВ «Девелоп Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В, та зареєстрований в реєстрі за № 409 в частині відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором №644/П/99/2007-840 від 06 листопада 2007 р, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Комерційний Банк «Надра », правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра», посвідченого приватни нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 9686р. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2020 року було відкрито провадження. 19.10.2020 року позивачем була подана до Києво-Святошинського районного суду Київської області заява про забезпечення даного позову. 22.10.2020 року Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відмовлено в задоволені заяви про забезпечення даного позову оскільки встановлено, що заява немотивована, подана без надання додаткових документів та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Зокрема, в заяві не обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та заборони вчиняти певні дії, не обґрунтовано існування реальної загрози подальшого відчуження майна на користь третіх осіб. 18.11.2020 року надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс». Не погоджуючись з позовом зазначив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 25.05.2020 року серії [NUMBER] ТОВ «Девелоп Фінанс» зареєстровано як фінансову установу на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 25.05.2020р. № 377. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.03.2020 р.№ 509 ТОВ «Девелоп Фінанс» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вважає, що немає жодної підстави для визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги в частині відступлення прав вимоги за Кредитним договором і похідними від нього договору іпотеки і договору поруки. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 26.11.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому наведені обставини ти підстави визнання договору відступлення права вимоги аналогічні наведеним у позовній заяві. 10.12.2020 року представника відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс» було подано заперечення щодо аргументів викладених у відповіді на відзив. 04.02.2021 року надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому, не погоджуючись з позовними вимогами, просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі. У підготовчому судовому засіданні 08.02 2021 р. представником відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс було подано клопотання про передачу справи до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року клопотання було залишено без задоволення оскільки встановлено, що позивач звернувся із позовом про визнання частково недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Відповідно до ч.1ст.30 «Виключна підсудність» ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Як вбачається з матеріалів позовної заяви на час звернення позивача до суду, громадянин України [PERSON] має право вимоги за кредитним договором від 06 листопада 2007 року та договором іпотеки від 06 листопада 2007 року, в зв`язку з чим, з метою погашення заборгованості за кредитним договором, можливе звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельна ділянка площею 0,1260 га,що розташована за адресою: [ADDRESS] , що стане власністю [PERSON] в майбутньому після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, та житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 442,0 кв.м., житловою площею 147,5 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] . Враховуючи місцезнаходження нерухомого майна, з приводу якого виник спір, яким є с. Гореничі, Києво-Святошинського району, Київської області справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області 08.02 2021року позивачем було подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року клопотання було задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова Миколи Володимировича ( вул. Прорізна, 4, офіс 28, м. Київ, 01001 ) належним чином завірену копію нотаріальної справи по нотаріальному посвідченню приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В. договору № GL3N017514 від 18 травня 2020 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «Комерційний Банк « Надра » та ТОВ « Девелоп Фінанс », за реєстровим № 409. 12.03.2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова Миколи Володимировича надійшли витребувані ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року документи. 07.04.2021 року Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відмовлено в задоволені заяви позвача про забезпечення даного позову оскільки встановлено, що заява немотивована, подана без надання додаткових документів та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Зокрема, в заяві не обґрунтовано не обґрунтовано існування реальної загрози подальшого відчуження майна на користь третіх осіб. відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 07.06.2021 року надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 01.06.2021 позивачем було подано заяву про витребування доказів та заяву про зміну предмету позову, в якій заявив похідну вимогу щодо визнання частково недійсним не лише договір №GL3N017514 від 18 травня 2020 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, укладений між ПАТ «Комерційний Банк «Надра » та ТОВ «Девелоп Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Кивського міського нотаріального округу Алейніковим М.В, та зареєстрований в реєстрі за № 409, а й Додатку № 1 до договір №GL3N017514 від 18 травня 2020 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, укладений між ПАТ «Комерційний Банк «Надра » та ТОВ «Девелоп Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Кивського міського нотаріального округу Алейніковим М.В, та зареєстрований в реєстрі за № 409. 29.06.2021 року від представника відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс» надійшло заперечення щодо заяви про зміну предмету позову, У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали своє клопотання про витребування доказів, подане через канцелярію суду 01.06.2021 року. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти витребування доказів. Третя особа просила суд клопотання задовольнити. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алейніков Микола Володимирович у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. 28.07.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від було відмовлено в задоволені клопотання позивача про витребування доказів передачі Товариству з обмеженою відповідальністю « Девелоп Фінанс » від ПАТ «КБ «Надра» про право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 644/П/99/2007-840 від 06.11.2007 р., укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра » та забезпеченого іпотекою, та договором поруки в сумі 585 054 доларів США 81 цент ( основного боргу ) та 855 144 доларів США 55 центів ( відсотки ) станом на день укладення договору GL3N017514 про відступлення ( купівлі-продажу) прав вимоги від 18.05.2020 року між ПАТ КБ « Надра » та ТОВ « Девелоп Фінанс », що підтверджуються первинними бухгалтерськими документами (меморіальні ордери, платіжні доручення, квитанції, прибуткові касові ордери чи інші первинні документи ), в зв`язку з недоведеністю необхідності витребування вказаних документів. Також 28.07.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду. У судовому засіданні 14.12.2021 позивач [PERSON] та представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні 14.12.2021 представник відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс» Савінського К.В. позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Інші учасники в судове засідання 14.12.2021 не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] виходячи з наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» було укладено кредитний договір №644/П/99/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на суму 600 000 доларів США строком до 06.11.2022 року. В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № №644/П/99/2007-840 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 9686, за яким в іпотеку було надано земельну ділянку площею 0,1260 га,що розташована за адресою: [ADDRESS] , що стане власністю [PERSON] в майбутньому після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, та житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 442,0 кв.м., житловою площею 147,5 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] . В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № №644/П/99/2007-840 між 06 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» , було укладено договір поруки. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.04.2011 року задоволено позов ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №644/П/99/2007-840 від 06.11.2007 року.Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №644/П/99/2007-840 станом на 17 березня 2010 року у сумі 6 133 738 грн.08коп., витрати з оплати судового збору в розмірі1 700 грн.00 коп., та витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення. Вказане рішення набрало законної сили 20 травня 2011 року. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації». Відповідно до інформації розміщеної в електронній торговій системі https://prozzorro/sale датою проведення аукціону з продажу Кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 376 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 2 беззаставними кредитними договорами (лот GL3N017514) було 08.04.2020 року, до якого входило право вимоги за кредитним договором№№644/П/99/2007-840 від 06 листопада 2007 року. Відповідно до протоколу електронного аукціону №№ UA-EA-2020-03-17-000038-b ереможцем електронного аукціону визначено учасника ТОВ «Девелоп Фінанс». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.03.2020 №657 було передбачено можливість у разі виконання переможцем відкритих торгів (аукціону) обов`язків щодо своєчасної оплати за лот продовження строку для укладання договору купівлі-продажу активів (майна) до 132 робочих днів. 18 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Девелоп Фінанс» було укладено договір №GL3N017514 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги Відповідно до публічного паспорту активу за кредитним договором №644/П/99/2007-840 наявна наступна заборгованість станом на 01.02.2020 року: загальний залишок заборгованості (без пені) 35 352 296,19, залишок по тілу кредиту 14 579,84 грн., залишок по відсоткам 20 772,35 грн. Реалізація ПАТ «Комерційний Банк «Надра», який перебував в процесі ліквідації, відбулась відповідно до приписів ст.ст. 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Іншого порядку реалізації активів банку, що ліквідовується, ніж продаж його активів фізичним, або юридичним особам, вищезазначеними нормами чинного законодавства не передбачено. Відповідно до статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Частиною 3 статті 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно з частиною 5 статті 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Статтею 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом (ч. 2 ст. 178 ЦК). Продаж прав вимоги за кредитними угодами банками, які перебувають у стані ліквідації, має особливості та встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452 -VI (далі - Закон № 4452). Відповідно до положень Закону № 4452 з дня початку процедури ліквідації банку Фонд гарантування приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси. Частиною 9 статті 51 Закону № 4452 визначено, що майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, продається на відкритих торгах. Відповідно до положень частини 1 статті 2 цього Закону, відкриті торги - спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи. У таких торгах беруть участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи. Таким чином, вказана норма спеціального Закону носить обмежуючий характер стосовно участі у торгах осіб щодо придбання майна банку із встановленим обмеженим оборотом. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа та цей перелік є вичерпним. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 25.05.2020 року серії [NUMBER] ТОВ «Девелоп Фінанс» зареєстровано як фінансову установу на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 25.05.2020р. № 377. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.03.2020 р.№ 509 ТОВ «Девелоп Фінанс» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Таким чином, на момент укладання оскаржуваного договору у ТОВ «Девелоп Фінанс» отримав у передбаченому порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі з надання послуг факторингу та фінансового кредиту. У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. При вирішенні позову про визнання недійсними оспорюваних правочинів підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 вище зазначеної статті Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 зазначеної статті Цивільного кодексу України зазначено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частиною 2 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до положень частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Положеннями частини 3 та 4 вище зазначеної статті Цивільного кодексу зазначено, що правочин має вчинятись у встановленій законом формі відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 5, 6 ст. 203 ЦК України. Позивачем не доведено факту порушення його прав оспорюваним правочином. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів, витребуваних судом. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. Позивачем, як особою, яка не є стороною оскаржуваного правочину, не доведено того, що в результаті укладення договору про відступлення права вимоги обсяг майнових зобов`язань позивача змінився, то відповідно позивачем не доведено порушення укладеним між відповідачами договором його прав або охоронюваних законом інтересів. Наведені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про те, що передана за оспорюваним договором про відступлення права вимоги вимога є дійсною, що не спростовано позивачем. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: dismissed