Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

20.11. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] ВДВС Львівського міського управління юстиції, [PERSON], про визнання права власності та звільнення майна з під арешту. У позовній заяві позивач просить суд визнати за [PERSON] 25.08. [INFO] РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 0, 1397 га, яка розташована в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 4623684000:02:001:0025, що набута [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки ВЕМ № 396993, реєстр. № 184 від 06.02. 2007 року та рішення Миклашівської сільської ради № 138 від 20.04. 2007 року; зобовязати [PERSON] ВДВС Львівського МУЮ скасувати арешт земельної ділянки площею 0, 1200 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий № 4623684000:02001:0025, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 732484, виданого 12.12. 2005 року Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області на підставі рішення 11 сесії 4 скликання Миклашівської сільської ради № 88 від 21.12. 2003 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01:05:458:04421, як такої що вибула у власність [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки від 06.02.2007 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 184. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 06.02. 2007 року між відповідачем та позивачем украдено договір купівлі продажу спірної земельної ділянки. 20.04. 2007 року Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення про надання [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0, 0197 га і долучення її до земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Загальна площа земельної ділянки для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд становить 0,1397 га і знаходиться в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області. Позивачеві стало відомо, що у звязку із борговими зобовязаннями [PERSON], [PERSON] старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ, в межах ВП№ 41851848, 11.02. 2014 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] у склад якого увійшла і зазначена вище земельна ділянка належна позивачеві. У звязку із наведеним вище позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на спірну земельну ділянку. На підставі наведеного у позовній заяві позивач просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] ВДВС Львівського міського управління юстиції явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі представника відповідача до суду від останнього не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі відповідача до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідачів, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 41851848, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 06.02. 2007 року між сторонами у справі позивачем [PERSON] (покупець) та відповідачем [PERSON] (продавець) укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки від 06.02. 2007 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 184 (а.с. 6). Відповідно до п. 1 зазначеного договору продавець [PERSON] передає, а покупець [PERSON] приймає у власність земельну ділянку, площею 0, 1200 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий № 4623684000:02001:0025. Зазначений правочин зареєстрований в реєстрі правочинів за № 1899330 про що свідчить Витяг з Держаного реєстру правочинів № 3530780 від 06.02. 2007 року (а.с. 7). Встановлено, що 20.04. 2007 року Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 138 (а.с. 8), яким вирішено надати [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 0197 і долучити її до земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Загальна площа земельної ділянки для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд становить 0,1397 га і знаходиться в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області. Встановлено, що позивач звернулася до відповідної організації з метою виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку про що свідчить не зареєстрований належним чином Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 518711 (а.с. 4). Судом встановлено та із матеріалів виконавчого провадження, що розпочате [PERSON] ВДВС ЛМУЮ на виконання виконавчого листа № 445/2610/13-ц виданий 14.01. 2014 року Золочівським районним судом Львівської області слідує, що постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ [PERSON] від 11.02. 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладено арешт на все майно [PERSON], оголошено заборону на його відчуження. Таким чином, земельна ділянка, яка придбана позивачем за Договором купівлі продажу земельної ділянки від 06.02. 2007 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 184 (а.с. 6) увійшла у склад майна відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву. Таким чином, до правовідносин,що виникли між сторонами підлягає застосуванню зазначена норма закону, та беручи до уваги встановлені вище обставини, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0, 1397 га, яка розташована в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 4623684000:02:001:0025, що набута [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки ВЕМ № 396993, реєстр. № 184 від 06.02. 2007 року та рішення Миклашівської сільської ради № 138 від 20.04. 2007 року, оскільки позивачем перед судом в повній мірі доведено існування в позивача такого субєктивного права. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 90 ЗК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України. Судом встановлено, що арешт майна позивача, а саме земельної ділянки площею 0, 1200 га, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в с. Підгірне, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий № 4623684000:02001:0025, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 732484, виданого 12.12. 2005 року Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області на підставі рішення 11 сесії 4 скликання Миклашівської сільської ради № 88 від 21.12. 2003 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01:05:458:04421 порушує права позивача, оскільки така земельна ділянка вибула у власність [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки від 06.02.2007 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 184. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні, а тому підлягають задоволенню. Документального підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved