Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

20.01.2014 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснила, що 28 грудня 1999 року він придбав у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу оформлений на Українській Універсальній біржі. Йому не було відомо, що всі договори купівлі-продажу житла підлягають нотаріальному посвідченню, що позбавляє його на даний час можливості розпорядитися належним йому житлом. Просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Крім того, в договорі купівлі-продажу квартири від 28 грудня 1999 року в розділі «Сторони договору» допущено орфографічні помилки в написанні прізвищ продавця «[PERSON]» замість «[PERSON]» і покупця «[PERSON]» замість «[PERSON]». Зважаючи на вище викладене, просить суд постановити рішення яким визнати, що договір купівлі-продажу належить йому позивачеві [PERSON] Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду лист з якого вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Представник третьої особи Української універсальної біржі в судове засідання не з'явився. Підприємство направило на адресу суду відзив на позов в якому зазначає, що на час укладення між сторонами договору його нотаріальне посвідчення не було потрібне, а тому такий договір є дійсним і право власності придбане за таким договором є беззаперечним. Справу просить розглянути у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 28.12.1999 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір було оформлено на Українській Універсальній біржі (а.с.5). В договорі купівлі-продажу в розділі Сторони договору допущено орфографічні помилки в написанні прізвища продавця «[PERSON]», коли в дійсності треба «[PERSON]» і покупця «[PERSON]», коли в дійсності треба «[PERSON]». В подальшому в розділі договору Реквізити сторін, прізвища продавця і покупця зазначено вірно. Наявність орфографічної помилки в договорі-купівлі продажу квартири спонукала позивача звернутися до суду з позовною вимогою щодо встановлення факту належності йому даного договору. Це йому необхідно з метою підтвердження права власності на квартиру, адже договір купівлі-продажу є правовстановлюючим документом. Встановлення такого факту має для заявника юридичне значення. Суд приходить до переконання про те, що в договорі купівлі-продажу допущено орфографічні помилки в написанні прізвища продавця та покупця в розділі Сторони договору, а отже даний договір дійсно належить позивачеві. Згідно ст.ст. 224; 227 ЦК України 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Враховуючи ту обставину, що умови договору купівлі-продажу сторонами виконані і претензій один до одного вони не мають, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] та придбана ним за договором купівлі-продажу він 28 грудня 1999 року укладеним в Українській Універсальній біржі.

Outcome: approved