Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

21.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 13 серпня 2002 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: доньку - [PERSON] [INFO]. та сина - [PERSON] [INFO]., які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно приймати участь в утриманні дітей відмовився, у зв'язку з чим був зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти до досягнення дітьми повноліття. На момент подачі цього позову, донька [PERSON] є студенткою Чорноморського державного університету імені Петра Могили, а син [PERSON] є студентом Чорноморського державного університету імені Петра Могили. Відповідач має можливість матеріально утримувати дітей і надалі, на час їх навчання, згідно ст. 199 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей у розмірі 50 відсотків від всіх його доходів до досягнення дітьми 23-річного віку. Позивачка до судового засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що він працює сторожем та має середньомісячну заробітну плату у розмірі близько 2500 грн. Крім того, їм регулярно сплачувалися аліменти та надавалися по мірі можливості матеріальна допомога самим дітям, а також надавалися гроші на оплату навчання доньки [PERSON]. Також він має ще двох повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], яким, також, по мірі можливості надає матеріальну допомогу. Він згоден сплачувати аліменти по вказаному позову у розмірі, менш, ніж заявлено у позові. Інші особи до судового засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі зі [PERSON], який було розірвано 13 серпня 2002 року про що відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції зроблено запис № 410 від 13.08.2002 року та видане відповідне свідоцтво від 15.05.2003 року. Від шлюбу позивач та відповідач мають дітей: доньку - [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.06.1997 року, та сина - [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 30.08.1994 року, які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою. У зв'язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач добровільно приймати участь в утриманні дітей відмовився, за рішенням № 2-749 від 19.03.12 Заводського районного суду м. Миколаєва з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття. Відповідач має можливість матеріально утримувати дітей і до досягнення дітьми повноліття сплачував аліменти на їх утримання. На теперішній час, донька [PERSON] є студенткою Чорноморського державного університету імені Петра Могили, що підтверджується довідкою 16.12.2014 року за № 2/7-09/153. Син - [PERSON] є студентом Чорноморського державного університету імені Петра Могили, що підтверджується довідкою виданою 09.09.2015 року за № 2/1-10-361. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Починаючи з 2007 року відповідач [PERSON] працює сторожем в Міському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг), де його середньомісячна заробітна плата становить приблизно 2500 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 11 від 01.03.2016 року, виданої Міським територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг). Крім того, відповідач має ще двох повнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], яким він також, по мірі можливості, надає матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням майного стану відповідача та наявності у нього інших повнолітніх дітей і того факту, що він добровільно надає матеріальну допомогу доньці [PERSON], з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] [INFO] та повнолітнього сина - [PERSON] [INFO], підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду - 21.05.2015 року щомісяця, по день закінчення [PERSON] навчання за програмою бакалавра - 30.06.2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial