Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 26.04.2011 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідач, уклали кредитний договір №019-29076-26041. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного Договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору, та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до п. 5.2. Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 1000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до умов кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. У відповідності до Договору, Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п. 3.4 Держатель доручає Банку здійснювати з Рахунку договірне списання грошових коштів. Позивач зазначає, що станом на 14.01.2015 р. відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 14.01.2015 року за відповідачем по укладеному з Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» Кредитному договору №019-29076-260411 від 26.04.2011 року рахується заборгованість на загальну суму 23871,62 грн., яка складається з: тіло кредиту - 11864,63 грн.; прострочене тіло кредиту - 3878,43 грн.; заборгованість за відсотками - 8128,56 грн. За наведених обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 23871,62 грн., а також покласти на відповідача всі судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява представника про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що по даному кредитному договору відповідачка хоча і дійсно підписала його, однак кредитних коштів так і не отримала, платіжна картка та ключ до неї відповідачці надані не були і жодними кредитними коштами вона не користувалась. Представник зазначає, що позивач не довів факту видачі кредитних коштів, передачі відповідачці платіжної картки та ключа до неї. Також, представник вказує, що позивачем не підтверджено належним чином факту наявності руху коштів по рахунку, оскільки належним підтвердженням може бути лише виписка по особовому рахунку, а не розрахунок заборгованості, оскільки останній не є первинним документом. Крім того, представник зазначає, що у розрахунку заборгованості не вказано формули за якою він здійснювався, отже перевірити його вірність неможливо. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що вимоги позовної заяви не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.04.2011 року сторони у справі підписали договір №019-29076-260411 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Згідно п.п. 1.2., 1.3. вказаного договору, банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні, далі - «Рахунок», випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта, далі - «Картка», а також ПІН-код до Картки. Банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000,00 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1000,00 грн. Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, моментом надання банком клієнту кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів клієнта. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідачка не отримала платіжної картки та ключа до неї, оскільки за змістом п. 6 договору кредиту, відповідачка отримала картку та ПІН-конверт до неї, що підтвердила власним підписом та датою отримання, а також відповідачка власним підписом підтвердила, що пластиковий пакет/конверт з платіжною карткою не пошкоджений, захисна сіра смуга ПІН-конверта/скетч-картки з ПІН-кодом не пошкоджена. При цьому. вирішуючи спір по суті суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження своїх вимог позивачем здійснений розрахунок заборгованості, який доданий до позовної заяви і зі змісту якого вбачається, що станом на 22.06.2015 року за відповідачем рахується борг у загальній сумі 24096,62 грн., з яких: тіло кредиту - 11864,63 грн.; прострочене тіло кредиту - 3878,43 грн., відсотки - 8128,56 грн., пеня - 225,00 грн. За змістом тексту позовної заяви, станом на 14.01.2015 року за відповідачем рахується борг у загальній сумі 23871,62 грн., з яких: тіло кредиту - 11864,63 грн.; прострочене тіло кредиту - 3878,43 грн., відсотки - 8128,56 грн. Тобто, в даному випадку позивач не просить стягнути з відповідача розмір пені, що є правом позивача, однак період виникнення одного й того ж самого розміру заборгованості є різним, а саме: станом на 14.01.2015 року згідно змісту позовної заяви та станом на 22.06.2015 року згідно змісту доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості. За змістом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалою суду від 12.03.2015 року явка представника позивача в судове засідання була визнана обов'язковою, зокрема у зв'язку з необхідністю уточнення позиції позивача стосовно дійсного фактичного надання кредиту, а також розрахунку заборгованості та періоду її утворення. Не дивлячись на те, що вказана ухвала суду була отримана позивачем, представник позивача у день судового засідання, а саме 17.09.2015 року подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача вказавши лише, що відповідачем не доведено факту не укладення останнім кредитного договору і відсутні будь-які докази звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу договору кредиту, тож немає підстав вважати, що договір був укладений іншою особою. Однак стороною відповідача не заперечується факту підписання позичальником договору кредиту, а в обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилається на фактичне неотримання кредиту та не користування кредитними коштами. За наявності спору як щодо фактичного надання кредиту, так і стосовно розміру виниклої заборгованості суд не може вважати достатнім та належним доказом доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості здійснений позивачем, оскільки в даному випадку належним доказом надання кредитних коштів відповідачеві та наявності заборгованості щодо їх повернення, є банківська виписка по рахунку, з якої убачається, що Банк надав грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник порушив грошові зобов'язання внаслідок чого у нього виникла заборгованість по кредиту. Враховуючи наявність спору не лише щодо фактичного надання кредиту, а й щодо розміру виниклої заборгованості, та відсутність у матеріалах справи виписки по особовому рахунку відповідача, за наявності якого можна було б достеменно встановити факт надання кредитних коштів та перевірити дійсність наданого позивачем розрахунку, суд позбавлений можливості перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу, що в свою чергу вказує на недоведеність позивачем належними доказами розміру існуючої заборгованості. А також у зв'язку з наведеним та враховуючи роз'яснення викладені у листі Міністерства фінансів України від 09.12.2003 р. № 31-04200-30-5/7021 та постанові Правління НБУ від 27.12.2007 р. №481 «Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України» не підтверджується належними доказами і сам факт дійсного надання кредиту, а не лише підписання сторонами відповідного договору кредиту. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд також приймає до уваги, що при розгляді справи про стягнення заборгованості за договором кредиту належним чином має бути встановлений період виникнення такої заборгованості, адже договір не розірвано і можливі наступні нарахування, однак позивачем належним чином періоду заборгованості не визначено та не доведено на яку дату (станом на 14.01.2015 року чи станом на 22.06.2015 року) існує заборгованість у загальному розмірі 23871,62 грн. За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, і які є спірними з огляду на пояснення представника відповідача, а саме щодо фактичного надання кредиту, розміру заборгованості та періоду її утворення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed