Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

21.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, в порядку ст.128 КПК України посилаючись на те, що вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2015 року відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки. Згідно вироку відповідач здійснив незаконне позбавлення волі та викрадення людини, а саме її сина [PERSON], вчинене за попередньою змовою групою осіб, в результаті чого її син загинув, хоча його можливо було врятувати. По даній справі вона була визнана потерпілою. Під час розгляду кримінальної справи відповідач свою вину визнав повністю, частково відшкодував матеріальні збитки на організацію похорон та встановлення пам'ятника в розмірі 5000,00грн. Вона вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй крім матеріальної, ще й моральну шкоду, так як через протиправні дії відповідача вона отримала дуже сильний стрес, оскільки відповідач позбавив життя її єдиного сина, через що вона на схилі віків залишилась сама і вказану моральну шкоду вона оцінює в 200 000,00грн., яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] на позові наполягала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника [PERSON], позовні вимоги визнає частково в розмірі 10 000,00грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнала частково в розмірі 10000,00грн., оскільки відповідача [PERSON], згідно вироку суду, засуджено за ст.146 ч.2 КК України, а саме за незаконне позбавлення волі, а не за вбивство. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], (а.с.8), який помер [INFO] (а.с.7). Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме за незаконне позбавлення волі та викрадення людини [PERSON], вчинене за попередньою згодою групою осіб та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки (а.с.5-7). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З огляду на викладе, суд вважає, що відповідач [PERSON], який вчинив відносно сина позивача [PERSON] - [PERSON] кримінальне правопорушення, передбачене ст.146 ч.2 КК України, повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних страждання позивача, але не за моральну шкоду, завдану смертю фізичній особі - її сину [PERSON], а за незаконне позбавлення волі та викрадення [PERSON], що було встановлено вироком суду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер правопорушення, глибину душевних страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість і виходячи з принципу справедливості, розумності та достатності вважає необхідним стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial