Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

21 липня 2014 року громадянка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], та зобов'язати відповідача по справі брати участь у витратах на управління, утримання та збереження майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Свої вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 1988 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який розірвано на підставі рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 18.06.2014 року, а 18 листопада 1992 року, в період, коли сторони по справі перебували у шлюбі, на спільні кошти ними було придбано у ТОВ «Ряснянське» (колгосп ім. Леніна) на ім'я відповідача по справі житловий будинок із надвірними будівлями та прилеглою територією за вище вказаною адресою. Проте після розірвання шлюбу відповідач погрожує вигнати позивача з дому або знищити домоволодіння, при цьому участі у сплаті обов'язкових платежів та у витратах на утримання майна не приймає, що унеможливлює для позивача нормально користуватися спільною власністю і стало причиною звернення до суду. Позивач до початку судового розгляду просила залишити позовну вимогу про зобов'язання відповідача по справі брати участь у витратах на управління, утримання та збереження майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном без розгляду, яка ухвалою суду залишена без розгляду, решту позовних вимог підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не заперечував, викладені в позовній заяві обставини, які змусили позивачку звернутись до суду вважав надуманими, зазначивши, що ніяких перешкод в користуванні власністю він не чинить. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 1988 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району, актовий запис №7 (а.с.9). 18 червня 2014 року згідно рішення Краснопільського районного суду Сумської області у справі №578/564/14-ц номер провадження №2/578/175/14 шлюб між сторонами по справі розірваний, рішення набрало законної сили (а.с.10). 18 листопада 1992 року між відповідачем по справі [PERSON] та колгоспом імені Леніна, с.Рясне Краснопільського району, був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] жилою площею 44,4 кв.м. та вартістю згідно договору 14800 карбованців 51 копійка, що підтверджується копією договору та довідкою виконкому Ряснянської сільської ради Краснопільського району №285 від 10.07.2014 року (а.с.6, 12). На момент звернення до суду з позовною заявою у даному житловому будинку за адресою [ADDRESS], зареєстровані сторони по справі та їх повнолітня донька [PERSON], [INFO] з сином [PERSON], [INFO] (а.с.11). Тобто за час перебування у шлюбі сторони придбали: житловий будинок літ. «А-І», загальною площею 78,1 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., з прибудовою літ.«а» та надвірними будівлями: погріб літ. «В», сараї літ. «Г, К», убиральні літ. «Д», літньої кухні літ. «Ж», гаражу літ. «З», літнього душу літ. «Л», навісів літ. «Е» та «И», огорожі №1-4. Інвентаризаційна вартість зазначених будівель складає 195379 (сто дев'яносто п'ять тисяч триста сімдесят дев'ять) гривень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 25-28) та розташовані на приватизованій земельній ділянці, наданій для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 1,0261 га. (а.с.14-17). Встановлено судом і не заперечується сторонами, що право власності на житловий будинок з надвірними будовами зареєстроване за відповідачем, а набуття права власності відбувалось під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Враховуючі вищевикладене, підстав вважати це майно роздільним майном одного із сторін судом не виявлено, і оскільки шлюб сторони уклали у 1988 році, а спірний будинок придбали у 1992 році, їх права щодо нього виникли до набрання чинності Сімейним Кодексом України, а вирішуючи спір, суд виходить із положень діючого на той час закону, то у відповідності до ст. 22 КпШС України стосовно спірного майна у сторін виникло право спільної сумісної власності. Однак, згідно штампу Сумського МБТІ в зазначеному домоволодінні наявні самочинні будови, а саме прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Ж», гараж літ. «З», сарай літ. «К», інвентаризаційна вартість яких складає 65 608 (шістдесят п'ять тисяч шістсот вісім) гривень. У зв'язку зі здійсненням самочинного будівництва, сторони не набули права спільної власності на частину будов, як на окремі об'єкти права власності, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на ? частину прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Ж», гаражу літ. «З», сараю літ. «К». Статтею 28 КпШС України встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд також може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. В судовому засіданні сторонами не заявлено та не доведено підстав для відступу від положення закону щодо рівності часток подружжя. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи обставини справи, обсяг підтриманих позовних вимог, визнання відповідачем позову протилежної сторони, беручи до уваги, що такі дії сторін не суперечать закону та не зачіпають прав та законних інтересів інших осіб є законні підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 78,1 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., з надвірними будівлями: погріб літ. «В», навіс літ.«Е» та «И», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Л», огорожа №1-4, інвентаризаційною вартістю 129771 (сто двадцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог у сумі 731 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду внесла судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, то відповідно до частини 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається в розмірі переплаченої суми. На підставі викладеного,

Outcome: partial