Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

21.11.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва від 13.03.1970 р., рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів, серія № 343 від 10.10.2017 року. У договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку було вказано [ADDRESS] від 13.03.1970 року про що є свідчення № 635 державної нотаріальної контори та зроблено запис в реєстрову книгу БТІ № 51 за № 8290 від 02.12.1992 року. Позивачу стало відомо, що 22 квітня 1970 року було видана ссуду [PERSON] у розмірі 700 радянських рублів для аналогічного призначення тільки на [ADDRESS], внаслідок чого були прийняти обмеження по продажу землі. На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №47 від 14.02.1979 р. її земельна ділянка яка була їй видана для будівництва індивідуального житлового будинку була затверджена за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час позивач вирішила скористуватися правом власності, а саме укласти правочин купівлі - продажу будинку [ADDRESS] та підготовки усіх документів які потрібні для вище зазначеного правочину і їй стало відомості про наявність арешту на її майно, а саме: земельну ділянку та будинок розташовані по [ADDRESS] та нотаріус не має можливості провести правочин, внаслідок чого позивач звернулася для вирішення спору до суду. Просить скасувати арешт на будинок [ADDRESS] накладеного Першої Синельниківської державної нотаріальною конторою Дніпропетровської області. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомості про арешт будинку [ADDRESS]. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності. Представник третьої особи Ковтун А.О. до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання позову та можливість розгляду справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та довідки КП «Синельниківське МБТІ» від 04.09.2017р №1035 вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору про безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 13.03.1970р. на право особистої власності, посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою від 19.03.1970 року за №635, та зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №51 за №8290 від 02.12.1992 року. В довідці КП «Синельниківське БТІ» від 07.11.2017р. №1338, зазначено, що [PERSON] на підставі договору про безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку посвідченого 19.03.1970 р. Синельниківською державною нотаріальною конторою за р.№635 про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №51 за №8290 від 02.12.1992 року. В договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, адреса нерухомого майна вказана як [ADDRESS]. На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №47 від 14.02.1979 року затверджена адреса земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] [ADDRESS]. В матеріалах справи знаходиться повідомлення в якому зазначено, що [PERSON] було отримано від станції Синельниково-І, позику в сумі 700 (сімсот) рублів строком на сім років на будівництво будинку на ділянці, яка відведена за адресою: [ADDRESS], та на підставі зазначеного повідомлення державним нотаріусом було накладено заборону на відчуження вка\-заного житлового будинку 22.04.1970 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки існування накладеної заборони на нерухоме майно обмежує його у законних правах як власника, тому дана заборона є безпідставною та такою, що підлягає зняттю та вилученню. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: approved