Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

21 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому належить 45/100 частка домоволодіння, яке складається з трьох житлових будинків та розташовану у м. Дніпро, вул. Купянська, 50. Відповідач є власником 29/100 частини зазначеного домоволодіння. Житловий будинок літ. В-2 та сарай літ. Г розташовані на земельній ділянці площею 0.0200 га, кадастровий номер 1210100000:02:300:0009, яка належить позивачу. Позивач також є співвласником часткової власності 1/2 земельної ділянки площею 0.0062 га, кадастровий номер 1210100000:02:300:0013 розташованої за даною адресою, з цільовим призначенням обслуговування будинку, господарських будівель і споруд. Співвласником зазначеної земельної ділянки є відповідач. Позивач звертався до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради щодо вирішення питання технічних умов окремого вводу водопроводу у його частину домоволодіння, на що отримав відповідь, що потрібно надати письмову згоду співвласника земельної ділянки на прокладку водопроводу по загальній території, засвідчену квартальним комітетом. Відповідачка відмовилась від надання такої згоди, повернула вручений їй позивачем проект договору про згоду співвласників на користування земельною ділянкою. При поверненні проекту договору на ньому містився надпис «В суд». Дії відповідачки, на думку позивача, свідчить про те, що відповідачка заважає йому користуватися належним йому майном. На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд усунути перешкоди в реалізації позивачем права на користування власністю шляхом отримання технічних умов на прокладку вводу водопроводу в домоволодіння [ADDRESS] без згоди співвласника земельної ділянки площею 0,0062 га, розташованій по вул. Купянській, буд. 50 м. Дніпро з цільовим призначенням обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:02:300:0013 [PERSON], яка володіє 1/2 часткою в праві власності на спільну з позивачем зазначену земельну ділянку в цілому. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, де зазначив, що позивач звертався до неї влітку 2016 року з усною пропозицією підписати договір про користування спільною земельною ділянкою, мотивуючи це тим, що йому в КП «Дніпроводоканал» пояснили, що для отримання технічних умов на облаштування окремого вводу водопроводу в його частину домоволодіння йому необхідно отримати від неї письмову згоду, засвідчену квартальним комітетом. Але відповідачка не могла підписати такий договір, оскільки договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально, а не в присутності квартального комітету. В звязку з чим вважає, що не чинила позивачу ніяких перешкод у здійсненні ним повноважень користування земельною ділянкою, що перебуває в спільній частковій власності, та просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, \~прийшов до наступного висновку. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає \~цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 \~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 14.07.1993 року, [PERSON] належить 45/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Купянська, 50, та яке складається з трьох будинків. Згідно державного акту про право приватної власності на землю Д № 032845, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0.0200 га, розташована на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська, вул. Купянська, 50. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки 1210100000:02:300:0009, що підтверджується довідкою про формування кадастрового номера. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 555769, співвласниками земельної ділянки площею 0,0062 га, розташованої на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська, вул. Купянська, 50, є [PERSON] та [PERSON], частки у спільній власності 1/2, на підставі договору про визначення часток у земельній ділянці від 25.03.2006 року. Листом від 26 квітня 2016 року головний інженер КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради [PERSON] повідомив позивача, що оскільки прокладка вводу водопроводу буде здійснюватися по земельній ділянці спільного користування, то для вирішення питання видачі технічних умов для облаштування окремого вводу водопроводу в частину домоволодіння позивача, [PERSON] необхідно надати письмовий дозвіл співвласників земельної ділянки про прокладку вводу водопроводу по спільній території, засвідчене квартальним комітетом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем був підготовлений проект договору про згоду співвласників на користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, за умовами якого сторони, що є співвласниками земельної ділянки площею 0,0062 га, розташованої по вул. Купянській, 50, домовились про надання ними дозволу на прокладення уведення водопроводу до садиби [PERSON] по земельній ділянці, що перебуває у спільній частковій власності сторін. На вказаному проекті договору є підпис позивача. На зворотній стороні договору є надпис «В суд». Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1,2 ст.358 ЦК України Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Конституцією України (ст. 41), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, за яким особа має право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Даний принцип реалізовано (забезпечено) законодавцем зокрема в ст.ст. 316, 317,\~\~319,\~\~321 ЦК України. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Позивач, використовуючи своє законне право на користування та розпорядження власним майном, маючи на меті отримання технічних умов для облаштування окремого вводу водопроводу в частину належного йому домоволодіння та

Outcome: approved