overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

20 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки по аліментах. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.05.2007 р. Солонянським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини. Дотепер відповідач аліменти не сплачує, і за ним утворилася заборгованість у сумі 59 170,71 грн. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за 7 років у сумі 628 148,85 грн. (а.с.а.с. 1, 2). Позивач у судовому засіданні позов підтримала частково, пояснивши, що відповідач частково погасив заборгованість у сумі 2 500,00 грн. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що має скрутне матеріальне становище, мешкає разом з непрацездатним батьком. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.а.с. 4, 15). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2007 р. з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 5). Дотепер відповідач аліменти не сплачує, і за ним утворилася заборгованість у сумі 56 670,71 грн. (з урахуванням сплачених відповідачем 2 500,00 грн.) (а.с.а.с. 16, 17). Відповідно до частин 1, 2 статті 196 Сімейного кодексу України (далі - СК) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача по пені за прострочення сплати аліментів за 7 років (з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів) складає 628 148,85 грн. (а.с.а.с. 6 - 12). У судовому засіданні відповідачем суду були надані довідки з його місця роботи, за якими щомісяця він отримує заробітну плату в сумі 1 800,00 грн. Інших джерел доходу відповідач не має. Беручі до уваги викладені обставини, а також зважаючи на зміст частини 2 статті 196 СК, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, зменшивши неустойку до розміру заборгованості по аліментах і стягнувши 56 670,71 грн. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

20 березня 2014 року позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 15 серпня 2009 року у виконкому Української міської ради м.Селидове Донецької області , від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з листопада 2012 року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати (а.с.6). Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, була повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.14), тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 серпня 2009 року у виконкому Української міської ради м.Селидове Донецької області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області (а.с.3). Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. У шлюб сторони вступили вперше, спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З листопада 2012 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

20 березня 2014 року позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 18 лютого 2006 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівка Донецької області, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати (а.с.20). Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, була повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.15), тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2006 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівка Костянтинівського МРУЮ Донецької області (а.с.4). Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. У шлюб сторони вступили вперше, спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

20 березня 2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 21.10.2006 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 703. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який мешкає з матір'ю. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 21.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 703. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка та дитина мешкають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖЕК № 4» № 316 від 19.03.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

20 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 червня 1991 року у Виконавчому комітеті Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON] (а.с.19). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.20), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 червня 1991 року у Виконавчому комітеті Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом відділом РАЦС по Костянтинівському району реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконком Катеринівської сільської ради Костянтинівського району управління (а.с.5). У шлюб сторони вступили вперше, спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

20 березня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на будинковолодіння № 47 на вул. Садовій в с. Гуляйгородок Смілянського району. Спадкоємицею по закону на майно померлого є його дружина [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як постійно проживала з ним до дня його смерті, але нотаріус не може видати їй свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на будинковолодіння. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Адвокат позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 20 березня 2014 року, відкрилась спадщина на будинковолодіння № 47 на вул. Садовій в с. Гуляйгородок Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 11 жовтня 2016 року та довідкою виконкому Головятинської сільської ради Смілянського району від 12 вересня 2016 року № 489. Після смерті спадкодавця спадщину прийняла позивач, оскільки постійно проживала разом з ним на час її відкриття, що підтверджується довідкою виконкому Головятинської сільської ради Смілянського району від 12 вересня 2016 року № 488. З повідомлення нотаріуса від 8 грудня 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на будинковолодіння, що залишилося після смерті чоловіка. На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

20 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 вересня 2014 року відповідач взяв у нього в борг 11 500 грн., про що надав письмову розписку, в якій зобов'язався повернути борг 31 грудня 2014 року. Своєчасно борг не було повернуто. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 11 500 грн. та понесений позивачем судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не з'явився, заперечень на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2014 року сторони уклали договір позики (а.с.7), згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 11 500 грн. строком до 31 грудня 2014 року, про що написав письмову розписку (а.с.8) Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, згідно загальних умов виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що борг не було повернуто відповідачем своєчасно, тобто до 31 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення боргу наступив 31 грудня 2014 року. Борг в сумі 11 500 грн. відповідачкою в цей строк не було повернуто. За вказаних обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] вказану суму боргу на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідачв на його користь судового збору підлягають задоволенню, згідно положень ст. 84, 88 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги повністю задоволені судом, то сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 243,60 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

20 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання факту належності йому правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Матющенко Н.Ю. від 06 лютого 1995 року, відповідно до якого за ним визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Заявник посилався на те, що в свідоцтві в свідоцтві про право на спадщину його прізвище помилково вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». Помилка в правовстановлюючому документі створює труднощі у здійсненням права власності на його нерухоме майно. В нотаріальній конторі йому було відмовлено у виправлені помилки. Заявник та зацікавлена особа просили слухати справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі ім'я, якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявнику було видано державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Матющенко Н.Ю. 06 лютого 1995 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], де невірно було вказано його прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]», як вказано в його паспорті.(а.с.4,5). В свідоцтві про народження та в паспорті заявника, ідентифікаційному номері, довідки з місця проживання, технічному паспорті на спірну квартиру його прізвище зазначено «[PERSON]».(а.с.6-10). Таким чином, у суді встановлено факт належності заявнику правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 1995 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Матющенко Н.Ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

20 березня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 27 листопада 1999 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 420. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 27 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 420 (л.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 10) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved