Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

20 липня 2020 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] у віці 64 роки, про що зроблено відповідний актовий запис № 13 та підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] видане 09.04.1999 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. [INFO] померла мама позивача - [PERSON] , у віці 92 роки, про що 30.05.2016 року зроблено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] видане 30 травня 2016 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно 25 жовтня 1965 року, вбачається, що позивач - [PERSON] народився [INFO] в с. Павлів, Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно довідки № 311 від 06.03.2020 року, виданої виконкомом Павлівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області вбачається, що «гр. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, [INFO] дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з померлим зареєстровані: [PERSON] , дружина; [PERSON] , син; [PERSON] , невістка; [PERSON] , внук; [PERSON] , внучка. Від імені померлого, [PERSON] , сільської ради заповіт не посвідчувався». Так, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , 1/2 частку спадщини прийняла його дружина - [PERSON] , як особа яка спільно проживала із спадкодавцем та 1/2 частку спадщини прийняв син [PERSON] , як особа яка спільно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Тобто, після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , її син [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадщиною та прийняв її, про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 5751390 від 16.09.2019 року, виданий приватним нотаріусом Радехівського нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В., та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.09.2016 року № в реєстрі 1385 видане тим же нотаріусом. Після смерті спадкодавця - [PERSON] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9626 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІУ-ЛВ № 009261 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 серпня 2000 року за № 9911. Після смерті спадкодавця, позивач - [PERSON] фактично прийняв спадщину від мами [PERSON] , яка померла [INFO] , частку в розмірі 1/2, що належала спадкодавцю після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , частку в розмірі 1/2 після смерті батька спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки проживав разом з спадкодавцем, і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9626 га, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІУ-ЛВ № 009261, належала батькові позивача - [PERSON] . Маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька - [PERSON] , позивач, як особа яка фактично прийняла спадщину спільно проживаючи на час відкриття спадщини із спадкодавцем своєю мамою - [PERSON] , яка померла [INFO] , звернулася до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 009261, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 серпня 2000 року за № 9911, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,2219 гектарів; земельну ділянку загальною площею 1,1606 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,4380 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,1420 гектарів. Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.с.2-7,33). 15 червня 2021 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання представника позивача задоволено та замінено Павлівську сільську раду Радехівського району Львівської області на належного відповідача - Радехівську міську раду Львівської області (а.с.31). У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримують повністю та просять задовольнити, розгляд справи здійснювати без їх участі (а.с.36). Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі їх представника (а.с.35). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] у віці 64 роки, про що зроблено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] видане 09.04.1999 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.10). [INFO] померла [PERSON] , у віці 92 роки, про що 30.05.2016 року зроблено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] видане 30 травня 2016 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно 25 жовтня 1965 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Павлів, Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки № 311 від 06.03.2020 року, виданої виконкомом Павлівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, гр. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з померлим зареєстровані: [PERSON] , дружина; [PERSON] , син; [PERSON] , невістка; [PERSON] , внук; [PERSON] , внучка. Від імені померлого, [PERSON] , виконкомом сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.13). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57571390 від 16.09.2019 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрита спадкова справа №161/2016 від 20.09.2016 року та видано свідоцтво про право на спадщину №64750333, серії НОА 537258 від 16.09.2019 [PERSON] , спадкове майно: земельна ділянка площею 1,2692 га, кадастровий номер 4623984200:04:000:0465, на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син, [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2221 га в межах згідно з планом, що розташована на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки: 4623984200:04:000:0966 (а.с.15). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №009261, виданого 10.08.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 15 травня 2000 року №197, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9911, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,9626 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved