Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] \~звернулася до\~Сєвєродонецького міського\~суду Луганської\~області з\~позовом до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» (далі СДЮК «Юність») про визнання протиправними та скасування розпорядження і наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,\~посилаючись на\~наступне. 21.12.2018 позивача було призначено на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність». Згідно з розпорядженням виконуючого обов`язки міського голови Сєвєродонецької міської ради № 329 від 02.09.2019 «Про дострокове припинення контракту з директором Комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» [PERSON] » дія контракту була достроково припинена та позивача було звільнено з посади. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.07.2020 по справі № 428/11329/19 вищезазначене розпорядження було визнано протиправним та скасовано, позивач була поновлена на роботі в Комплексній позашкільній навчально-виховній установі «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс Юність» на посаді директора. Пунктом 1 розпорядження керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації № 1238 від 15.07.2021 [PERSON] було поновлено на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» з 03.09.2019 по 20.12.2019 (дата закінчення строку дії контракту), та пунктом 2 [PERSON] звільнено 20.12.2019 з посади директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» відповідно до пункту 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з закінченням строку дії контракту. На виконання вказаного розпорядження видано наказ Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» від 15.07.2021 №58 к/тр. Вказані розпорядчі акти були прийняті відповідачами з грубим порушенням вимог КЗпП України. Фактично судове рішення від 01.07.2020 не було виконано, оскільки позивач не була поновлена на попередній посаді, яку вона займала до незаконного звільнення, на вказаній посаді продовжував працювати [PERSON] . Крім того, позивач фактично не була допущена до виконання своїх обов`язків, оскільки її поновили на роботі не по день прийняття розпорядження про поновлення, а на період з 03.09.2019 по 20.12.2019. Таким чином, позивач не змогла приступити до роботи в день поновлення її на роботі, а саме 15.07.2021, та порушені права фактично поновлені не були. Також, позивач звертає увагу на те, що працівник не може бути звільнений у день, що передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Отже, звільнення позивача датою 20.12.2019 є незаконним та свідчить про протиправність пункту 2 розпорядження №1238 від 15.07.2021. Враховуючи викладене, позивач просить: - визнати протиправним і скасувати пункт 1 розпорядження керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації від 15.07.2021 №1238 «Про поновлення на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» [PERSON] » в частині визначення кінцевого періоду поновлення на посаді, а саме по 20.12.2019; - визнати протиправним і скасувати пункт 2 розпорядження керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації від 15.07.2021 №1238 «Про поновлення на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» [PERSON] »; - визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» від 15.07.2021 №58 к/тр «Про поновлення на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» [PERSON] » в частині визначення кінцевого періоду поновлення на посаді, а саме по 20.12.2019; - визнати протиправним і скасувати пункт 2 наказу Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» від 15.07.2021 №58 к/тр «Про поновлення на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» [PERSON] »; - поновити [PERSON] на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» з 16.07.2021 та допустити негайне виконання судового рішення; - стягнути з Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. 1.2. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ВЦА подав до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає. У письмових поясненнях вказано, що сторони узгодили строк дії контракту до 20.12.2019, а тому поновлення позивача на посаді є неможливим. З цих же підстав було визначено і дату звільнення позивача з посади. 1.3. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Представник позивача додатково вказав, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу стосується періоду з 16.07.2021. Вимога про стягнення на користь позивача середнього заробітку за період з часу ухвалення першого рішення суду про поновлення позивача на роботі до 15.07.2021 знаходиться на розгляді у іншого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області в рамках іншої справи. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на доводи, викладені у письмових поясненнях. Представник відповідача\~СДЮК «Юність» в судовому засіданні присутній не був, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 21.12.2018 між Сєвєродонецькою міською радою та [PERSON] був укладений контракт про призначення на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність», за умовами якого [PERSON] призначена на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» з 21.12.2018 по 20.12.2019. В пункті 5.2.1. вищевказаного контракту вказано, що цей контракт припиняється після закінчення терміну його дії. Пунктом 5.6. вищевказаного контракту визначено, що за два місяці до закінчення терміну його дії він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін. 2.2. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.03.1998 на ім`я [PERSON] , в записі № 14 від 02.09.2019 вказано, що позивач звільнена з вищевказаної посади директора згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 71 к/тр від 02.09.2019. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.07.2020 по справі 428/11329/19, яке в апеляційному порядку не переглядалося та набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково та ухвалено: 1) визнати незаконними та скасувати розпорядження міського голови №28 від 17.01.2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький Комплекс «Юність» [PERSON] » та розпорядження виконуючого обов`язки міського голови Сєвєродонецької міської ради від №329 від 02.09.2019 року «Про дострокове припинення контракту з директором Комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» [PERSON] »; 2) поновити [PERSON] на роботі в Комплексній позашкільній навчально-виховній установі «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» на посаді директора; 3) стягнути з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.09.2019 року по 30.06.2020 року, включно, в сумі 109600 (сто дев`ять тисяч шістсот) грн. 24 коп., визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів, та судові витрати в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. 2.3. Розпорядженням керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №1238 від 15.07.2021 «Про поновлення на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» [PERSON] »: - поновлено [PERSON] на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» з 03.09.2019 по 20.12.2019 (дата закінчення строку дії контракту про призначення на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» від 21.12.2018); - вказано вважати [PERSON] звільненою 20.12.2019 з посади директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність», а контракт про призначення на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» від 21.12.2018 припинений 20.12.2019 відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з закінченням строку дії Контракту про призначення на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» від 21.12.2018; - вказано Сєвєродонецькому дитячо-юнацькому комплексу «Юність» внести відповідні виправлення до трудової книжки [PERSON] ; - вказано Відділу бухгалтерського обліку та звітності Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вжити заходи щодо виплати [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням резолютивної частини рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.07.2020 по справі №428/11329/19 в сумі 109600 грн. 24 коп., визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів, та судові витрати в сумі 1536 грн. 80 коп. Наказом директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» Хачатурова Р.С. №58 к/тр від 15.07.2021 «Про поновлення на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» [PERSON] »: - поновлено [PERSON] на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» з 03.09.2019 по 20.12.2019 (дата закінчення строку дії контракту про призначення на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» від 21.12.2018); - наказано Вважати [PERSON] звільненою 20.12.2019 з посади директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з закінченням строку дії Контракту про призначення на посаду директора комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» від 21.12.2018. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.03.1998 на ім`я [PERSON] , у записі № 19 від 15.07.2021 вказано, що запис за № 14 недійсний. Позивач поновлена на посаді директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» з 03.09.2019 по 20.12.2019 відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.07.2020 у праві №428/11329/19. Згідно запису № 20, 15.07.2021 позивач звільнена з 20.12.2019 відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України на підставі розпорядження керівника Сєвєродонецької міської ВЦА №1238 від 15.07.2021. 2.4. Зміст спірних правовідносин зводиться до питання про те, чи були порушені права позивача внаслідок звільнення її на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України з дати, що передує даті фактичного поновлення на роботі, та чи підлягає позивач повторному поновленню на роботі. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення\~є обов`язковим\~до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 3.2. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 82 КЗпП України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховуються час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу). Згідно ч.ч. 2, 3, 8 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. 3.3. Відповідно до ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Пунктом 2 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення\~трудового договору,\~зокрема,\~є закінчення строку (пункти 2\~і\~3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. 3.4. У постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 307/3549/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №578/62/18, від 15 квітня 2020 року у справі №462/993/17 вказано, що працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених КЗпП України, лише у день видання наказу роботодавця, або у будь-який наступний день за днем видання наказу про звільнення. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд звертає увагу на те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.07.2020 по справі № 428/11329/19 поновлено [PERSON] на роботі в Комплексній позашкільній навчально-виховній установі «Сєвєродонецький дитячо-юнацький комплекс «Юність» на посаді директора, а також стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.09.2019 по 30.06.2020 включно. Не вдаючись до оцінки законності поновлення на посаді працівника після закінчення строку дії контракту, суд зазначає, що у вищевказаному рішенні суду відсутні будь-які особливі вказівки про те, що [PERSON] слід поновити на роботі лише на певний період, тобто лише до 20.12.2019, як це зробили відповідачі у оскаржуваних розпорядчих актах. Рішення суду від 01.07.2020 по справі № 428/11329/19 не переглядалося та набрало законної сили, а тому воно підлягало обов`язковому виконанню в тій формі та з згідно із тими висновками, які у ньому відображені. Крім того, зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 82 та ст. 235, 236 КЗпП України вбачається, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, працівнику має бути виплачений середній заробіток за час затримки, а такий час затримки зараховується до стажу роботи працівника. Отже, з урахуванням норм ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 82, ст. 235, 236 КЗпП України, уповноважений суб`єкт на підставі вищевказаного рішення суду повинен був поновити позивача на роботі з дати видання розпорядчого акту про поновлення на роботі, а весь строк з часу незаконного звільнення позивача до часу виконання рішення про поновлення на роботі мав зараховуватися до трудового стажу позивача та оплачуватися в порядку відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На думку\~суду,\~в даному\~випадку позивач\~не могла\~бути звільненою\~у день,\~який передує\~дню видання\~роботодавцем наказу\~про звільнення,\~навіть якщо\~строк дії\~контракту позивача\~закінчився.\~В даному\~випадку,\~з урахуванням\~змісту рішення\~суду від 01.07.2020 по справі № 428/11329/19, позивач могла бути звільнена з підстав, передбачених КЗпП України, лише у день видання наказу (розпорядження) роботодавця, або у будь-який наступний день. Отже, належить визнати протиправними та скасувати пункт 1 оскаржуваного розпорядження в частині\~визначення кінцевого\~періоду поновлення\~на посаді\~ [PERSON] ,\~а саме\~«по 20.12.2019»,\~та пункт 2\~оскаржуваного розпорядження, а також пункт 1 оскаржуваного наказу в частині визначення кінцевого періоду поновлення на посаді [PERSON] , а саме «по 20.12.2019», та пункт 2 оскаржуваного наказу. Зміст вищевказаних положень оскаржуваних розпорядчих актів суттєво порушує права позивача, адже фактично внаслідок застосування цих положень позивач незаконно позбавляється трудового стажу за певний період вимушеного прогулу, а також незаконно позбавляється права на отримання середнього заробітку за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. 4.2. Разом з тим, суд вважає, що законних підстав для поновлення позивача на роботі немає. Станом на 15.07.2021, коли позивача було фактично поновлено на роботі, строк дії контракту, укладеного із позивачем, вже закінчився. При цьому, строк дії контракту не був продовжений, а роботодавець не виявив ініціативи щодо продовження такого строку в період дії контракту або щодо укладення нового контракту. У зв`язку із цим позивача було правомірно звільнено на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії контракту, проте дата звільнення з 20.12.2019 була вказана незаконно. За таких обставин, належним та достатнім способом захисту прав позивача є зміна дати її звільнення з посади директора Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» на 15 липня 2021 року у зв`язку з закінченням строку контракту. 4.3. Суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на те, що позивача не було допущено до роботи, а після поновлення позивача на роботі не було звільнено іншу особу з посади директора, на якій було поновлено позивача. По-перше, в даному випадку допущення позивача до роботи не було необхідним та навіть було неможливим, оскільки строк дії контракту, укладеного із позивачем, станом на час її фактичного поновлення на роботі закінчився. Висновки Верховного Суду стосовно необхідності допущення до роботи особи, яка поновлена на роботі, не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки обставини цієї справи суттєво відрізняються від тих обставин, які були наявними у справах, що були предметом розгляду Верховного Суду. По-друге, не проведення звільнення іншої особи з посади директора, на якій було поновлено позивача, не призвело до порушення будь-яких прав позивача. 4.4. Стосовно вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що представник позивача в судовому засіданні вказав, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу стосується періоду з 16.07.2021. Вимога про стягнення на користь позивача середнього заробітку за період з часу ухвалення першого рішення суду про поновлення позивача на роботі до 15.07.2021 знаходиться на розгляді у іншого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області в рамках іншої справи. З урахуванням вищевикладених висновків щодо відсутності підстав для поновлення позивача на роботі та з урахуванням вищенаведених пояснень представника позивача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.07.2021, оскільки вимушений прогул позивача з 16.07.2021 відсутній. 4.5. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, визнавши протиправними та скасувавши оскаржувані положення розпорядження №\~1238\~від 15.07.2021 та наказу від 15.07.2021 №58 к/тр, а також змінивши дату звільнення позивача. У задоволенні інших позовних вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів Сєвєродонецької міської\~військово-цивільної\~адміністрації Сєвєродонецького\~району Луганської\~області та\~з Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» на користь держави судовий збір у загальній сумі 1816 грн. 00 коп., тобто по 908 грн. з кожного відповідача за задоволені позовні вимоги немайнового характеру, які були заявлені фізичною особою до кожного із цих відповідачів. При цьому, суд виходить із необхідності обов`язкового покладення зобов`язання щодо сплати судового збору на ту сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору. Також, суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Outcome: partial