Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

1.Виклад позовних вимог. Позивачі звернулись до суду з позовами наступного змісту. 1) [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування земельної ділянки від 05.68.2016 року [PERSON] , належить на праві власності земельна ділянка площею 0.1203 га, кадастровий номер 5620855100:01:026:0199 в [ADDRESS] . Земельна ділянка [PERSON] , межує із земельною ділянкою [PERSON] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 2620855100:01:026:0002 площею 0.0081 га, яка виділялась відповідачу для розміщення магазину згідно рішення Володимирецької селищної ради №374 від 15.06.2004 року. Після набуття [PERSON] , права власності на вказану земельну ділянку, ним було виявлено, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв частину належної [PERSON] земельної ділянку належну [PERSON] площею 0,0105 га на якій і побудував будівлю магазину. На усну вимогу звільнити самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не відреагував. На даний час з відповідачем позивач, як власник земельної ділянки, жодних договорів, які б надавали право користування цією земельною ділянкою не укладав. Дії [PERSON] , із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивача, як власника земельної ділянки на самостійне володіння, розпорядження, користування нею. Зважаючи на викладене, земельна ділянка належна [PERSON] площею 0.0105 га, підлягає звільненню та приведенню її за рахунок відповідача до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Крім того, неправомірними діями [PERSON] завдано [PERSON] моральної шкоди яка полягає у немайнових втратах, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті негативні переживання, були порушені певні життєві плани, не реалізовані певні трудові плани, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг душевних, психічних страждань, становить 1000 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем. 2) [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому вказав, що він є власником магазину, який розташований за адресою [ADDRESS] , площею 69,3 кв.м., а також власником земельної ділянки з кадастровим номером 5620855100:01:026:0002, площею 0,0081 га за цією ж адресою. Речові права [PERSON] на магазин та земельну ділянку набуті у встановленому законом порядку та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З земельною ділянкою, яка належить [PERSON] , межує земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка з 05.08.2016 року належить відповідачу [PERSON] . Попередній користувач вказаної ділянки [PERSON] надав [PERSON] дозвіл на будівництво магазину на частині землі, за що в період з 2001 по 2016 рр. отримував узгоджену сторонами орендну плату. Таким чином, на час набуття [PERSON] , права власності на земельну ділянку, [PERSON] , вже користувався її незначною частиною на законним підставах, а саме в розмірі, що складає розмір магазину. Однак в даний час [PERSON] та [PERSON] , не можуть досягти згоди щодо вартості земельної ділянки площею 0,00826 га, яка знаходиться під магазин [PERSON] , але належить [PERSON] , для її викупу [PERSON] , оскільки вартість самого магазину значно перевищує вартість земельної ділянки зайнятої площі.Знесення будівлі магазину, що частково розміщена на земельній ділянці [PERSON] , площею 0,00826 га є недоцільним у зв`язку з явним перевищенням вартості будівлі порівняно з вартістю земельної ділянки. На підставі викладеного, просив постановити рішення про викуп [PERSON] , як власником будівлі магазину, частини земельної ділянки, на якій вона розміщена, що належить [PERSON] . 3) Крім того, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішень ради. В обґрунтування позову вказав, що 14.05.2010 року на ім`я [PERSON] , було видано Державний акт серії ЯИ №765989 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на загальну площу 0,1203 га. Підставою для видання зазначеного акту є рішення Володимирецької селищної ради від 23.12.1996 року №41, від 28.10.2008 року №739 та від 23.04.2009 року №887. Вказаний Державний акт [PERSON] вважає незаконними та такими, що порушують його законні права та інтресеи, оскільки при їх прийнятті не було враховано інтереси [PERSON] як суміжного землевласника (землекористувача) та власника нежитлової будівлі, яка розташована на суміжній земельній ділянці. Враховуючи викладене, вважає, що рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 28.10.2008 року №739 та від 23.04.2009 року №887 в частині, що стосуються виділення земельної ділянки для [PERSON] , є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, в свою чергу Державний акт на право власності на земельну ділянку: серія ЯИ №765989, виданий на підставі незаконних актів органів місцевого самоврядування, також є незаконним та підлягає скасуванню. На підставі цього [PERSON] , звернувся до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав та інтересів. 2. Заяви та клопотання учасників справи, їх пояснення та процесуальні дії. Позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду 30.08.2017 року. 05.09.2017 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду під головуванням судді Закревського Л.В. 07.11.2017 року у даній справі було зупинено провадження до вирішення іншої справи. 24.10.2017 року відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства, чинного на на той час, відповідачем [PERSON] , на позовну заяву [PERSON] , подано заперечення. 12.02.2018 року у даній справі було відновлено провадження та призначено судове засідання. 27.02.2018 року надійшло клопотання [PERSON] , про зупинення провадження в справі. 01.03.2018 року у даній справі було зупинено провадження до вирішення іншої справи. 12.06.2020 року в результаті повторного авторозподілу справу передано для розгляду під головуванням судді Іванків О.В. Позов [PERSON] до Володимирецької селищної ради, [PERSON] , третьої особи [PERSON] про скасування рішень ради надійшов до Володимирецького районного суду 08.02.2018 року. 12.02.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду під головуванням судді Поровського В.А. 28.02.2018 року відповідачем Володимирецькою селищною радою у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 06.03.2018 року у даній справі було відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.04.2018 року у даній справі було відкладено підготовче судове засідання. 10.05.2018 року представником третьої особи [PERSON] , [PERSON] , подано письмові пояснення на позовну заяву. 10.05.2018 року представником позивача [PERSON] , адвокатом Полюхович О. подано до суду відповідь на відзив. Ухвалою суду від 11 травня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 25.05.2018 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Кругліцькою В.М., подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 20.09.2018 року у даній справі було призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 26.10.2018 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Ухвалами суду від 30.10.2018 року та від 15.11.2018 року у даній справі клопотання експерта було задоволено. Ухвалою суду від 07.06.2019 року було відновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 06.08.2019 року у даній справі було відкладено судове засідання. Ухвалою суду від 14.08.2019 року у даній справі було визнано явку представника Володимирецької селищної ради обов`язковою. Ухвалою суду від 04.09.2019 року у даній справі було призначено експертизу та зупинено провадження у справі. 27.02.2020 року внаслідок повторного авторозподілу справу передано для розгляду під головуванням судді Іванків О.В. 16.10.2020 року справу було повернуто до Володимирецького районного суду у зв`язку з неможливістю надання висновку експертизи. 21.10.2021 року у справі за позовом [PERSON] до Володимирецької селищної ради, [PERSON] , третьої особи [PERSON] про скасування рішень ради відновлено провадження та призначенол справу до судового розгляду. 12.01.2021 року у справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки було поновлено провадження та об`єднано в одне провадження з справою за позовом [PERSON] , до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішень ради та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року в об`єднаній цивільній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 08.04.2021 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] 11.06.2021 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Кругліцькою В.М., подано до суду відзив на зустрічний позов. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] адвокат Кругліцька В.М. підтримала первісні позовні вимоги, заперечила проти зустрічного позову [PERSON] з мотивів, викладених в позові та інших заявах по суті справи. Представник відповідача - Володимирецької селищної ради - заперечила проти задоволення позову [PERSON] в частині вимог до органу місцевого самоврядування, вирішення інших позовних вимог сторін віднесла на розсуд суду. Відповідач [PERSON] , будучи допитаним в судовому засіданні за правилами допиту свідків під присягою, заперечив проти задоволення позову [PERSON] та підтримав власні позовні вимоги, пояснив, що задовго до набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, він з дозволу попередніх користувачів, а в подальшому власників використав частину їх земельної ділянки для спорудження магазину. Таке будівництво здійснювалось з відома та дозволу [PERSON] , за це він отримував плату. В той же час, новий власник земельної ділянки [PERSON] вимагає звільнення частини належної йому земельної ділянки, що по суті, означає знесення магазину, якій повністю знаходиться на орендованій землі Єдиним альтернативним способом вирішення спору є викуп земельної ділянки, зайнятої будівлею магазину. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не можуть домовитись про ціну ділянки, просив суд постановити відповідне рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні заперечила первісні позовні вимоги та підтримала зустрічний позов з викладених у ньому мотивів, також підтримала позовні вимоги [PERSON] до Володимирецької селищної ради, [PERSON] , третьої особи [PERSON] про визнання недійсними та скасування рішень. 3.Встановлені судом обставини. Проаналізувавши пояснення сторін та їх представників, дані ними в судовому засіданні, а також викладені у відповідних письмових заявах по суті, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та прийшов до наступних висновків по суті заявлених позовних вимог. Так, [PERSON] на час розгляду справи судом є власником житлового будинку [ADDRESS] , а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1203 га, яка розташована за цією ж адресою, кадастровий номер земельної ділянки 5620855100:01:026:0199. Вказане право власності набуто позивачем на підставі договору дарування, укладеного 05.08.2016 року, та нотаріально посвідченого державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори, запис в Реєстрі №1005 (т.1 а.с.10-13, ). З вказаних вище договорів, а також інших письмових доказів, в т.ч. Державного акту серії ЯИ №765989, рішень Володимирецької селищної ради від 23.12.1996 року №41, від 23.04.2009 року №887, від 28.10.2008 року №739 вбачається, що попереднім користувачем, а в подальшому власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , був [PERSON] (т.1 а.с.14, 41-43). Також встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5620855100:01:026:0002, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,0081 га. Право власності на земельну ділянку набуто [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.09.2017 року, укладеного ним з Володимирецькою селищною радою. (т.2 а.с.105-106). Як вбачається із збірного кадастрового плану суміжних земельних ділянок в [ADDRESS] та [ADDRESS] , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником (т.1 а.с.16-17), площа перетину (накладення) земельних ділянок складає 0,0105 га, які знаходяться під будівлею магазину. Дану обставину фактично підтвердив в зустрічному позові (т.3 а.с.169-171) та в своїх поясненнях і сам відповідач [PERSON] . Таким чином, на думку суду, факт зайняття земельної ділянки позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами. В той же час, судом встановлено також наступні обставини. [PERSON] , є власником магазину, який розташований за адресою [ADDRESS] , площею 69,3 кв.м. Право власності на будівлю магазину підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.09.2008 року, яке зареєстровано у встановленому законом порядку (т.2, а.с. 217, т.3 а.с.172). Вказаний магазин споруджено відповідачем за власні кошти на земельній ділянці, яка перебувала в користуванні [PERSON] з правом її подальшого викупу, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами (т.1 а.с.15, , т.2 а.с.30-34, 115-180, 214, 244-250 т.3 а.с.1-22, 25-29). При цьому, 22.11.2005 року відповідно до акту вибору ділянки, під будівництво магазину за адресою [ADDRESS] , було виділено земельну ділянку площею 130 кв.м., тобто 0,013 га. Вказаний акт було затверджено усіма відповідними установами (т.2 а.с.214-215, т.3 а.с.199). Оскільки на той час земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади смт.Володимирець, і в користуванні [PERSON] , остання надала дозвіл на вилучення 0,01 га з її присадибної земельної ділянки, що підтверджується її власноручною заявою та рішенням Володимирецької селищної ради №374 від 15.06.2004 року (т.3 а.с.181, т.1 а.с.18). Та обставина, що будівля магазину споруджена [PERSON] на частині земельної ділянки [PERSON] з відому та дозволу користувача, а в подальшому власника земельної ділянки, на думку суду, підтверджується також тією обставиною, що [PERSON] на протязі тривалого часу отримував від [PERSON] щомісячну плату за користування частиною земельної ділянки, про що свідчать письмові докази, досліджені судом. (т.3 а.с.182-198). Як вбачається з п.4) ч.1 ст.395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право забудови земельної ділянки (суперфіцій). При цьому особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна. У відповідності до ст.ст.413, 414 ЦК України, власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Право користування чужою земельною ділянкою для забудови може бути встановлено на визначений або на невизначений строк. Перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не впливає на обсяг права власника будівлі (споруди) щодо користування земельною ділянкою. З урахуванням встановлених фактичних обставин та вказаних норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що власник земельної ділянки з кадастровим номером 5620855100:01:026:0199 в [ADDRESS] , [PERSON] надав [PERSON] безстроковий оплатний дозвіл на використання частини своєї земельної ділянки площею 0,0105 га під будівництво магазину (суперфіцій), і перехід права власності на вказану ділянку до позивача [PERSON] не вплинув на права [PERSON] з приводу користування ділянкою під будівлею магазину. Таким чином, зайняття [PERSON] частини земельної ділянки кадастровий номер 5620855100:01:026:0199 в [ADDRESS] площею 0,0105 га, яка належить [PERSON] , на думку суду, не є самовільним і протиправним, що виключає можливість стягнення з відповідача моральної шкоди. З приводу звільнення частини земельної ділянки [PERSON] суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається зі ст.ст.416, 417 ЦК України, право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку права користування; 3) відмови землекористувача від права користування; 4) невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд. Право користування земельною ділянкою для забудови може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права користування земельною ділянкою, на якій була споруджена будівля (споруда), власник земельної ділянки та власник цієї будівлі (споруди) визначають правові наслідки такого припинення. У разі недосягнення домовленості між ними власник земельної ділянки має право вимагати від власника будівлі (споруди) її знесення та приведення земельної ділянки до стану, в якому вона була до надання її у користування. Якщо знесення будівлі (споруди), що розміщена на земельній ділянці, заборонено законом (житлові будинки, пам`ятки культурної спадщини тощо) або є недоцільним у зв`язку з явним перевищенням вартості будівлі (споруди) порівняно з вартістю земельної ділянки, суд може з урахуванням підстав припинення права користування земельною ділянкою постановити рішення про викуп власником будівлі (споруди) земельної ділянки, на якій вона розміщена, або про викуп власником земельної ділянки будівлі (споруди), або визначити умови користування земельною ділянкою власником будівлі (споруди) на новий строк. В даному випадку, з урахуванням позицій сторін, приймаючи до уваги, що власник забудованої земельної ділянки [PERSON] заперечує проти її подальшого використання відповідачем [PERSON] , суд вважає необхідним припинити дію суперфіцію відносно земельної ділянки площею 0,0105 га, яка є частиною земельної ділянки кадастровий номер 5620855100:01:026:0199 в [ADDRESS] , що належить [PERSON] і знаходиться під будівлею магазину, належного [PERSON] , у відповідності до ч.2 ст.416 ЦК України. При цьому суд приходить до висновку, що знесення будівлі магазину є недоцільним у зв`язку з явним перевищенням вартості будівлі (споруди) порівняно з вартістю земельної ділянки. Так, як вбачається з наданого [PERSON] висновку про вартість майна, ринкова вартість будівлі магазину складає 432165,00 грн. Нормативно-грошова вартість земельної ділянки [PERSON] складає 133,34 грн за1 кв. м., що підтверджується листом відділу ДГК у Володимирецькому районі ГУ ДГК у Рівненській області від 10.02.2021 року. (т.3 а.с.200-201). Таким чином, загальна вартість зайнятої під будівлею магазину земельної ділянки площею 0,0105 га становить 14000,7 грн, що є явно неспівмірним з вартістю будівлі. З огляду на це, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] - задовольнити, для чого постановити рішення про викуп власником будівлі (споруди) земельної ділянки. При цьому суд також враховує, що цільове призначення земельної ділянки, яка викупляється, не змінюється, оскільки у відповідності до даних Генерального плану смт.Володимирець, вказані землі належать до земель громадської забудови. Що стосується позовних вимог [PERSON] до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області, [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішень ради, то цей його позов задоволенню не підлягає. Так, з архівного витягу з рішення Володимирецької селищної ради від 23.12.1996 року №41 вбачається, що Володимирецька селищна рада вирішила передати у приватну власність [PERSON] , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і будівельних споруд по [ADDRESS] , загальною площею 0,10 га (п.807 Додатку 1 до рішення); з архівного витягу рішення Володимирецької селищної ради від 28.10.2008 року №739 вбачається, що було внесено зміни до рішення виконкому селищної ради №41 від 23.12.1996 року, а саме: внесено зміни в частині, що стосується [PERSON] , де змінено площу земельної ділянки з 0,1 га на 0,11 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель; з архівного витягу рішення Володимирецької селищної ради від 23.04.2009 року №887 вбачається, що Володимирецька селищна рада розглянувши технічну документацію по видачі державних актів на право власності на землю жителям смт.Володимирець, враховуючи показання точної геодезичної зйомки, пунктом першим зазначеного рішення внесла зміни в рішення сесій селищної ради, змінивши площі земельних ділянок громадян, де під пунктом 39 значиться [PERSON] , щодо якого було внесено зміни до рішення від 28.10.2008 року та змінено площу земельної ділянки з 0,1000 га до 0,1203 га. На підставі вказаних рішень [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №765989. Вказані рішення прийняті Володимирецькою селищною радою в межах встановленої законом компетенції органу місцевого самоврядування, з дотриманням порядку та у відповідності до закону. Твердження позивача [PERSON] про те, що при винесенні оскаржуваних рішень та видачі державного акту Володимирецькою селищною радою не було враховано істотні обставини, а саме розміщення на частині земельної ділянки будівлі магазину, на думку суду, не є підставою для скасування вказаних рішень селищної ради, оскільки, як вже встановлено, таке розміщення відбулось з відома та згоди власника суміжної земельної ділянки [PERSON] . При цьому, сам [PERSON] в своїх поясненнях, даних ним під присягою, підтвердив, що він збудував магазин не на відведеній для цього ділянці, а саме на ділянці [PERSON] , і в подальшому домовився з ним про платне використання зайнятої площі. Таким чином, підстав для задоволення позову [PERSON] та скасування рішень селищної ради суд не вбачає. 4.Розподіл судових витрат між сторонами. Як вбачається зі ст.ст.133, 141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки доказів понесених судових витрат жодна із сторін у справі не надала, питання про їх розподіл судом не вирішується. Щодо судового збору, суд прийшов до наступних висновків. Оскільки в задоволенні первісного позову [PERSON] судом відмовлено, а [PERSON] у відповідності до п. 10) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як постраждалий від Чорнобильської катастрофи, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави, як це передбачено ч.6 ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved