Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

1. Відомості про рух справи, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 19 липня 2019 року. Ухвалою від 24 липня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розглянути справу у судовому засіданні з повідомленням сторін. Перше судове засідання призначено на 19 серпня 2019 року. Відповідачем Національним природним парком «Прип`ять-Стохід» (далі - НПП або НПП «Прип`ять-Стохід») 13 серпня 2019 року подано суду відзив на позов [PERSON] . У зв`язку з зайнятістю головуючого у справі 19 серпня 2019 року оголошено перерву у розгляді справи. Судове засідання 27 вересня 2019 року не відбулось у зв`язку із службовим відрядженням головуючого. Справу розглянуто 09 жовтня 2019 року з участю позивача та представника відповідача Шевчука Валерія Миколайовича . 2. Стислий виклад позиції позивача у позовній заяві. В обґрунтуванні позову [PERSON] вказує, що 25 лютого 2008 року він був прийнятий на роботу у НПП «Прип`ять-Стохід». За час роботи у відповідача він працював начальником господарського відділу, інспектором з охорони природно-заповідного фонду, а з 03 квітня 2017 року - начальником Любешівського природоохоронного науково-дослідного відділення (далі - ПОНДВ). Згідно з графіком щорічних відпусток працівників Любешівського ПОНДВ на 2019 рік позивач планував свою відпустку на травень-червень 2019 року. Після медичного обстеження 18 квітня 2019 року у доньки позивача [PERSON] діагностовано гострий обструктивний бронхіт із загрозою бронхіальної астми та рекомендовано санаторно-курортне лікування на Південному березі Криму. Позивачем були придбані квитки до міста Бердянськ, де він разом із дружиною та донькою планували бути біля моря у період з 25 червня по 23 липня 2019 року з метою санаторно-курортного лікування. Позивач є особою з інвалідністю, а тому йому щорічна відпустка повинна надаватись у зручний для нього час. [PERSON] 19 червня 2019 року написав заяву про надання йому щорічної відпустки тривалістю 44 календарних дні, починаючи з 25 червня 2019 року. Наказом виконувача обов`язків директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 46 від 19 червня 2019 року позивачу надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 10 календарних днів з 20 по 30 червня 2019 року. Через два дні наказом виконувача обов`язків директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 8-К від 21 червня 2019 року позивача було звільнено з посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) за порушення трудової дисципліни: допущення прогулу без поважних причин. Про наявність актів про виявлення факту вчинення дисциплінарного проступку від 31 травня та 03 червня 2019 року [PERSON] дізнався 20 червня 2019 року, коли від нього зажадали письмові пояснення. Звільнення фактично відбулось через те, що позивач вирішив піти у відпустку не по графіку, оскільки переживав про здоров`я своєї дитини. Відповідач не дотримався порядку застосування дисциплінарних стягнень, адже звільнення є крайньою мірою дисциплінарної відповідальності працівника. Позивач у позовній заяві доводить, що його звільнення відбулось в період його перебування у відпустці, а також з порушення процедури фіксування прогулу, що в цілому вказує на незаконність дій відповідача. Вимушений прогул позивача розпочався 21 червня 2019 року. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає у його душевних стражданнях. Позивач оцінює моральну шкоду у 50 тисяч гривень. У зв`язку з наведеним [PERSON] просить: -- визнати незаконним та скасувати наказ виконувача обов`язків директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 8-К від 21 червня 2019 року про звільнення позивача з посади начальника Любешівського ПОНДВ; -- поновити його на посаді начальника Любешівського ПОНДВ та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 21 червня 2019 року до дня фактичного поновлення на роботі. Рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період не більше одного місяця звернути до негайного виконання; -- стягнути з НПП «Прип`ять-Стохід» у користь позивача 50 тисяч гривень моральної шкоди. Крім цього, [PERSON] просить стягнути з НПП «Прип`ять-Стохід» 3 тисячі гривень за надання правничої допомоги. 2.1. Пояснення позивача у судовому засіданні. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 19 червня 2019 року звернувся до керівництва НПП із заявою про надання йому щорічної відпустки. При цьому графік відпусток порушено не було. Відпустка була необхідною для поїздки на Азовське море з метою санаторно-курортного лікування доньки [PERSON] . Керівництво НПП «Прип`ять-Стохід» відмовило йому у відпустці, мотивуючи це тим, що заяву подано пізніше ніж за 14 днів до початку відпустки. При цьому йому повідомили, що його «відпускають» на 10 днів до кінця червня. Згодом, за півтори доби, з`являються два акти про відсутність позивача на роботі 31 травня та 03 червня 2019 року і його звільняють. [PERSON] не заперечив, що робочим місцем (робочим столом та кабінетом) забезпечений, проте за характером його роботи він часто перебуває в обходах територій НПП «Прип`ять-Стохід». Позивач не пригадав, де конкретно він був 31 травня та 03 червня 2019 року. Щодо перебування на роботі 20 та 21 червня 2019 року [PERSON] пояснив, що 20 червня 2019 року він вийшов на роботу. Враховуючи те, що він «не підписав» у керівництва заяви про відпустку, він не був впевнений чи юридично він перебував на роботі, чи у відпустці. З наказом про відпустку він ознайомився, але відмовився його підписувати. Між тим, позивач вказав, що про скасування наказу про його відпустку він дізнався у суді. Позивач вважає, що подані відповідачем на спростування його вимог письмові докази, зокрема акти про відсутність його на роботі від 31 травня та 03 червня 2019 року, «зроблені заднім числом». [PERSON] також звернув увагу суду, що у кінці грудня 2018 року на нараді керівництва НПП рішення про обов`язок начальників ПОНДВ залишати свої робочі місця лише з відома директора чи заступника директора не приймалось. [PERSON] не заперечив, що обліком робочого часу працівників Любешівського ПОНДВ займався він. За травень 2019 року відповідний табель він подав у бухгалтерію НПП, за червень місяць табелю не складав. Після вступного слова під час визначення порядку дослідження доказів [PERSON] заявив про відкликання доказів щодо хвороби доньки. Цю заяву позивача було задоволено. 3. Стислий виклад позиції відповідача у відзиві на позов. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у позові [PERSON] , вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з наведених нижче підстав. За робочий період 117 днів (166 календарних днів без урахування святкових та неробочих днів) з 01 січня 2019 року по день звільнення 21 червня 2019 року позивач знаходився у відпустці 75 робочих днів (105 календарних днів) або 64,1 % робочого часу, на лікарняному [PERSON] перебував 10 днів або 8,54 % робочого часу, фактично відпрацьовано позивачем 31,1 робочий день або 26,58 % робочого часу, прогули становлять 07 годин 10 хвилин (0,9 робочого дня). Після ознайомлення з наказом в.о. директора НПП № 46 від 19 червня 2019 року про надання відпустки позивач відмовився його підписувати і заявив в усній формі, що він хоче піти у відпустку згідно з поданою заявою з 25 червня 2019 року. Наказом в.о. директора № 50 від 20 червня 2019 року скасовано наказ № 46 від 19 червня 2019 року про надання відпустки [PERSON] як такий, що не відповідає вимогам статті 11 Закону України «Про відпустки». Позивач відмовився підписувати і цей наказ. Цього ж дня, 20 червня 2019 року, у присутності дев`яти працівників НПП «Прип`ять-Стохід» у кабінеті директора [PERSON] відповідно до статті 149 КЗпП було запропоновано дати письмове пояснення з приводу його відсутності на роботі 31 травня та 03 червня 2019 року. Позивач відмовився від ознайомлення з актами про його прогули та надавати письмові пояснення з цього приводу. З метою встановлення дійсного місцезнаходження [PERSON] у робочі дні 31 травня та 03 червня 2019 року були опитані працівники Любешівського ПОНДВ, підлеглі позивача. Було встановлено, що у вказані дні [PERSON] на роботі не перебував. Адміністрація НПП 20 червня 2019 року звернулася до ради трудового колективу за погодженням про звільнення [PERSON] на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП. На наступний день у присутності позивача рада трудового колективу погодила його звільнення. Наказом № 8-К від 21 червня 2019 року [PERSON] було звільнено з посади начальника Любешівського ПОНДВ за порушення трудової дисципліни. При накладенні дисциплінарного стягнення враховано наявність у позивача не скасованої догани. Щодо ведення обліку робочого часу відповідач звертає увагу, що позивач в силу своїх трудових обов`язків заповнював та подавав відповідні табелі у бухгалтерію НПП щодо працівників Любешівського ПОНДВ. Між тим, встановлено, що за вказівкою позивача безпосередньо складала табелі обліку робочого часу працівників Любешівського ПОНДВ майстер з охорони природи [PERSON] . Позивач відмовився від підпису табеля обліку робочого часу за червень 2019 року та коригуючого табеля за травень 2019 року. 3.1. Пояснення представника відповідача у судовому засіданні. Представник відповідача Шевчук В .М. у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив наступне. [PERSON] 19 червня 2019 року дійсно звертався із заявою до керівництва НПП про надання відпустки строком на 44 дні. Оскільки позивач з початку року із 117 робочих днів 75 перебував у відпустці, його заяву було задоволено частково і 19 червня 2019 року видано наказ про відпустку [PERSON] з 20 червня по 30 червня 2019 року. Проте позивач з цим не погодився і відмовився підписувати наказ. У зв`язку з цим наказ про відпустку [PERSON] було скасовано. Позивач також відмовився від ознайомлення з наказом про скасування відпустки. Станом на 20 та 21 червня 2019 року [PERSON] перебував на роботі. Перед [PERSON] 20 червня 2019 року було постановлено вимогу надати пояснення щодо його відсутності на роботі 31 травня та 03 червня 2019 року. Позивач відмовився надавати будь-які пояснення з цього приводу. У зв`язку з цим керівництвом НПП було вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення. Адміністрація звернулась до ради трудового колективу про надання дозволу на припинення трудових відносин з позивачем. Отримавши відповідний дозвіл, було видано наказ про звільнення [PERSON] . При цьому було враховано наявність у позивача не скасованої догани. Щодо обов`язку позивача перебувати на робочому місці представник відповідача звернув увагу, що у НПП затверджено розпорядок роботи у робочі дні з 09 до 18 години. У грудні 2018 року на нараді керівництва НПП «Прип`ять-Стохід» було прийнято розпорядження, що керівники відділень повинні перебувати на робочих місцях, а вихід в обходи дозволявся з відому директора або заступника директора НПП. Робочим місцем позивача було приміщення Любешівського відділення ПОНДВ. Позивач не повідомляв керівництво НПП про вихід та перебування в обходах 31 травня та 03 червня 2019 року. Шевчук В.М. також наголосив, що [PERSON] надавалися на ознайомлення кожен наказ і акт, які йому оголошувалися вголос, однак він їх підписувати відмовлявся. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 4.1. Позивачем подано наступні письмові докази. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Згідно із записами трудової книжки серії [NUMBER] позивач працював у НПП з 25 лютого 2008 року по 21 червня 2019 року, з 03 квітня 2017 року - начальником Любешіського ПОНДВ. З графіку щорічних відпусток працівників Любешівського ПОНДВ на 2019 рік слідує, що відпустка [PERSON] запланована на травень-червень місяць. [PERSON] 19 червня 2019 року подав заяву на ім`я в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» про надання щорічної відпустки тривалістю 44 календарних дні (28 днів - основної, 09 днів - як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 07 днів - додаткової відпустки за ненормований робочий день) із 25 червня 2019 року. Відповідно до наказу в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 46 від 19 червня 2019 року [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 10 календарних днів із 20 червня по 30 червня 2019 року з урахуванням, що 28 червня 2019 року святковий день. Згідно з наказом в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 8-К від 21 червня 2019 року позивача звільнено з посади начальника Любешівського ПОНДВ за порушення трудової дисципліни - прогул (відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП. З довідки НПП «Прип`ять-Стохід» № 181 від 24 червня 2019 року слідує, що посадовий оклад [PERSON] становить 3784 гривні. Його заробіток за останні повних шість місяців роботи, що передували звільненню, становить 32775,76 гривень, у тому числі за квітень 2019 року -- 1481,53 гривень, за травень - 7853,96 гривень. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] подано договір від 24 червня 2019 року з адвокатом Сацик Т.Т., акт виконаних робіт, банківську квитанцію про сплату позивачем адвокату трьох тисяч гривень. За клопотання позивача судом не досліджувались докази щодо хвороби його доньки [PERSON] . 4.2. Докази, подані відповідачем. Відповідачем разом з відзивом на позов, крім тих, які досліджені вище, подано наступні письмові докази. Згідно із затвердженим розпорядком робочий день у НПП «Прип`ять--Стохід» розпочинається о 09 годині, перерва на обід -- з 13 години до 14 години, закінчення робочого дня -- о 18 годині. Відповідно до наказу в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 94 від 31 серпня 2018 року позивачу за порушення трудової дисципліни оголошено догану. Згідно з протоколом наради при директору НПП «Прип`ять-Стохід» від 28 грудня 2018 року, на якій був присутній [PERSON] , серед іншого вирішено, що начальники ПОНДВ залишають свої робочі місця в адміністративних приміщеннях лише з відому в.о. директора [PERSON] або заступника директора [PERSON] Комісійним актом від 31 травня 2019 року констатовано, що цього дня начальник Любешівського ПОНДВ [PERSON] був відсутній на роботі у адмінприміщенні НПП «Прип`ять-Стохід» по вулиці Незалежності, 84 селища Любешів з 14 години 30 хвилин по 18 годину. Актом від 03 червня 2019 року констатовано відсутність на роботі [PERSON] у період з 14 години 40 хвилин до 18 години. Відповідно до пояснень працівників Любешівського ПОНДВ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 31 травня та 03 червня 2019 року вони не планували та не виконували спільної роботи з [PERSON] , де позивач перебував у ці дні їм невідомо. З письмових пояснень майстра з охорони природи Любешівського ПОНДВ [PERSON] слідує, що вона на виконання вказівок [PERSON] постійно з 2017 року складала табелі обліку використання робочого часу та все, що пов`язане з складанням будь-яких звітів та актів Любешівського ПОНДВ. Згідно із коригуючим табелем обліку використання робочого часу за травень місяць 2019 року 31 травня 2019 року [PERSON] з 08 годин відпрацьовано 04 години 30 хвилин. Згідно з табелем за червень 2019 року позивач 03 червня 2019 року відпрацював 04 години 20 хвилин. Комісійним актом від 19 червня 2019 року стверджено те, що [PERSON] о 17 годині 58 хвилин 19 червня 2019 року відмовився від підпису у наказі № 46 від 19 червня 2019 року. З змісту наказу в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 50 від 20 червня 2019 року наказ № 46 від 19 червня 2019 року «Про надання [PERSON] частини щорічної основної відпустки» скасовано як такий, що не відповідає вимогам пункту 3 статті 11 Закону України «Про відпустки». Відповідно до комісійного акту від 20 червня 2019 року [PERSON] відмовився від власного підпису у наказі № 50 від 20 червня 2019 року. Комісійним актом про відмову надати пояснення від 20 червня 2019 року констатовано, що [PERSON] запропоновано ознайомитись з актами про його відсутність на роботі від 31 травня, 03 червня 2019 року та надати пояснення з цього приводу. У присутності восьми працівників НПП [PERSON] відмовився ознайомлюватися з актами та надавати пояснення. Відповідно до комісійного акту від 21 червня 2019 року [PERSON] о 17 годині 36 хвилин цього дня ознайомився із змістом табелів обліку використання робочого часу за травень 2019 року (коригуючий) і червень 2019 року та відмовився від власних підписів у цих табелях. Позивач отримав копію наказу про звільнення 21 червня 2019 року, про що склав відповідну розписку. З листка непрацездатності, який виданий комунальним підприємством «Волинська обласна клінічна лікарня» слідує, що Мелещук хворів з 04 по 12 червня 2019 року включно. Відповідно до посадової інструкції начальника ПОНДВ НПП «Прип`ять-Стохід» серед іншого він здійснює керівництво науково-дослідною та господарською діяльністю відділення, забезпечує облік та звітність про природоохоронну науково-дослідну та господарську діяльність відділення, виконання заходів з охорони праці та додержання трудового законодавства, повинен знати основи трудового законодавства тощо. Обліковою політикою НПП «Прип`ять-Стохід» визначено, що у парку встановлено трудовий режим, що включає систему реєстрації виходу на роботу, розпорядок трудового дня, регламентацію праці щодо вихідних і робочих днів та ін. Контроль за дотриманням розпорядку трудового дня здійснюється за допомогою табельного обліку і формалізується у вигляді табеля обліку використання робочого часу. Обов`язки по веденню табельного обліку покладаються на працівника структурного підрозділу, призначеного наказом директора. Впродовж місяця у табелі у вигляді умовних позначень фіксується інформація про приходи і неявки на роботу. Облік виходу на роботу здійснюється методом безперервної реєстрації. Пунктом 5.1.2 колективного договору встановлено погодження з радою трудового колективу НПП «Прип`ять-Стохід» звільнення з роботи працівників з ініціативи адміністрації. 5. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частин першої, сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частинами першою, другою статті 2 КЗпП встановлено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Статтею 5-1 КЗпП держава зокрема гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 10 КЗпП колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Згідно з частиною першою статті 12 КЗпП колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинними профспілковими організаціями, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з статтею 23 КЗпП трудовий договір може бути безстроковим, на визначений строк, на виконання певної роботи. Відповідно до пункту 3 статті 29 КЗпП до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. У відповідності з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Частиною першою статті 43 КЗпП визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. У відповідності з частиною першою статті 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до статей 148, 149 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У відповідності з частиною першою статті 151 КЗпП, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Відповідно до частин 10, 11 статті 10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. 6. Мотиви суду щодо позовних вимог. У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи подані відповідачем письмові докази на спростування позовних вимог, суд звертає увагу, що на цей час немає підстав вважати їх підробленими. У цьому контексті суд констатує, що сторонами не заявлялись клопотання про виклик свідків на підтвердження або спростування письмових доказів. З цього приводу суд зауважує, що у випадку встановлення фальшивості документів, які досліджувались у ході цього судового розгляду і взяті судом до уваги при ухваленні рішення, учасники процесу набудуть права ставити питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідно до статті 423 ЦПК. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням працівників за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи застосовувались до працівника дисциплінарні стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку та попередня робота працівника тощо. Суд констатує, що позивач не оскаржує дії відповідача з приводу надання чи ненадання йому відпуски у кінці червня 2019 року, скасування наказу в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 46 від 19 червня 2019 року про надання відпустки тривалістю 10 календарних днів. Суд відзначає нечітку позицію позивача з приводу того чи був він на роботі у день звільнення. У позовній заяві [PERSON] вказує, що перебував у відпустці. У судовому засіданні позивач зазначив, що 20 червня 2019 року він вийшов на роботу, оскільки не був певен, що він у відпустці. Разом з тим, про існування наказу про скасування відпустки [PERSON] дізнався у суді. З цього приводу суд звертає увагу, що відповідно до поданої заяви від 19 червня 2019 року позивач просив надати йому відпустку із 25 червня 2019 року. З комісійних актів від 19 та 20 червня 2019 року слідує, що позивач відмовився від підписів спочатку у наказі в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 46 від 19 червня 2019 року про відпустку позивача, а згодом у наказі № 50, яким було скасовано попередній наказ. Відповідно до комісійного акту від 21 червня 2019 року позивач відмовився підписувати коригуючий табель обліку використання робочого часу за травень 2019 року та табель обліку робочого часу за червень 2019 року. Позивач також був присутній під час засідання ради трудового колективу 21 червня 2019 року при вирішенні питання про надання згоди на розірвання з ним трудового договору з ініціативи роботодавця. Згідно з розпискою [PERSON] отримав наказ про його звільнення 21 червня 2019 року. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] в силу процитованих вище положень трудового законодавства не перебував у відпустці і фактично був на роботі у день його звільнення 21 червня 2019 року. Суд також вважає необґрунтованими твердження позивача щодо неналежної фіксації відповідача прогулів 31 травня та 03 червня 2019 року. На спростування цієї позиції [PERSON] відповідачем подано два комісійні акти, кожен з яких підписаний різними працівниками НПП «Прип`ять-Стохід». Згідно з актами позивач і 31 травня, і 03 червня 2019 року був відсутній на робочому місці понад три години. Позивач не зміг вказати де він конкретно перебував у післяобідню пору 31 травня та 03 червня 2019 року, зазначивши, що був в обходах на території НПП, будь-якої документації з цього приводу не складав, керівництво не повідомляв. У судовому засіданні встановлено, що позивач забезпечений робочим місцем в адмінприміщенні Любешівського ПОНДВ по вулиці Незалежності селища Любешів. Згідно з протоколом наради при директору НПП «Прип`ять-Стохід» від 28 грудня 2018 року, на якій був присутній [PERSON] , вирішено, що начальники ПОНДВ залишають свої робочі місця в адміністративних приміщеннях лише з відому в.о. директора [PERSON] або заступника директора [PERSON] Працівники Любешівського ПОНДВ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] надали письмові пояснення, що 31 травня та 03 червня 2019 року вони не планували та не виконували спільної роботи з [PERSON] , де позивач перебував у ці дні їм невідомо. Таким чином, суд вважає, що відповідачем належним чином доведено факт відсутності позивача на роботі 31 травня і 03 червня 2019 року понад три години без поважних причин, що відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП визнається прогулами. Наступним підлягає вирішенню питання про дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення на позивача у виді звільнення. З цього приводу суд відзначає, що відповідачем дотримано строків для застосування дисциплінарного стягнення, які передбачені статтею 148 КЗпП. Відповідно до статті 149 КЗпП [PERSON] запропоновано надати письмові пояснення з приводу прогулів та у належний спосіб зафіксовано відмову позивача з цього приводу. Суд не вбачає порушень з боку відповідача і у застосуванні до позивача звільнення, як найсуворішого виду дисциплінарного стягнення. Керівництвом НПП «Прип`ять-Стохід» правомірно враховано, що [PERSON] має не скасовану догану за порушення трудової дисципліни. На виконання пункту 5.1.2 колективного договору адміністрація НПП «Прип`ять-Стохід» погодила з радою трудового колективу звільнення з роботи [PERSON] . Таким чином, на думку суду, звільнення [PERSON] проведено з дотриманням вимог законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора НПП «Прип`ять-Стохід» № 8-К від 21 червня 2019 року про звільнення позивача з посади начальника Любешівського ПОНДВ, про поновлення позивача на роботі необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою у основних позовних вимогах не підлягають до задоволення і похідні вимоги позивача: про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 7. Питання розподілу судових витрат. Витрати позивача за надання адвокатом професійної (правничої) допомоги у розмірі три тисячі гривень у зв`язку з відмовою у позові не підлягають стягненню з відповідача. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed