Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Поздимир Радехівського району Львівської області помер його брат [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 17 червня 2003 року Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області. Після смерті брата відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, а тому звернувся в Радехівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Радехівська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу після смерті брата та видали йому свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав його братові [PERSON] - спадкова справа №210 від 12.01.2006 року, зареєстрована в реєстрі за № 1. Свідоцтво про право на спадщину, видане на підставі ст.530 ЦК України 1963 року прикінцевих та перехідних положень від 16 січня 2003 року в якому зазначено, що спадкоємцем в цілому майна громадянина [PERSON] , який помер [INFO] є його брат громадянин [PERSON] , тобто позивач. Крім житлового будинку до складу спадщини після смерті брата входить земельна частка (пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території с.Корчин Радехівського району Львівської області, перебуває в колективній власності товариства ім. Б.Хмельницького та належить громадянці [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0114984, виданим на підставі рішення Радехівської райдержадміністрації від 02.02.2002 року №47. Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв брат [PERSON] згідно з ст. 549 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), так як на день смерті спільно проживав з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою Поздимирської сільської ради №462 від 24.12.2019 року. Радехівська державна нотаріальна контора листом від 24.12.2019 року №826-02-14 відмовила у видачі свідоцтва на спадщину по закону згідно з сертифікатом на право на середню земельну частку (пай), серії ЛВ № 0114984, на ім`я [PERSON] , посилаючись на те, що даний сертифікат виданий після її смерті. Відсутність у позивача належного правовстановлюючого документа унеможливлює реалізацію майнових прав як спадкоємця в позасудовому порядку і тому він вимушений звернутися з даним позовом в суд. Просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована в с.Корчин Радехівського району Львівської області і перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства ім.Б.Хмельницького в порядку спадкування (а.с.3-5). Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до вимог якої просить розгляд справи здійснити без його участі і прийняти рішення про задоволення вимог (а.с.32). Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі (а.с.26). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] в с.Поздимир Радехівського району Львівської області помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 17 червня 2003 року Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] в с.Поздимир Радехівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 08 червня 1999 року Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8). [INFO] в с.Поздимир Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 02 червня 2000 року Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 21.09.1956 року Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 02.12.1962 року Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). Після смерті [INFO] брата позивача відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, а тому звернувся в Радехівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 12 січня 2006 року Радехівською державною нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серії ВСО №300920, з якого вбачається, що спадкоємцем в цілому майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його брат [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12,13). Крім житлового будинку до складу спадщини після смерті брата позивача входить земельна частка (пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території с.Корчин Радехівського району Львівської області, перебуває в колективній власності товариства ім. Б.Хмельницького та належить громадянці [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0114984, виданим на підставі рішення Радехівської райдержадміністрації від 02.02.2000 року №47 (а.с.14-14 зворот). Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв брат [PERSON] згідно з ст. 549 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), так як на день смерті спільно проживав з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою Поздимирської сільської ради №462 від 24.12.2019 року (а.с.15). Радехівська державна нотаріальна контора листом від 24.12.2019 року №826-02-14 відмовила у видачі свідоцтва на спадщину згідно з сертифікатом на право на середню земельну частку (пай), серії ЛВ № 0114984, на ім`я [PERSON] , посилаючись на те, що даний сертифікат виданий після її смерті (а.с.16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved