Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

20 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок №77, розташований по вулиці Першотравнева в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка настала 16 квітня 2016 року. Позовна заява обґрунтована тим, що 16 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме домоволодіння № 77 по вул.Першотравневій в с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області. За життя померла [PERSON] не зареєструвала на себе право власності на даний будинок в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 09 квітня 2004 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до нотаріуса, але постановою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 27 грудня 2016 року їй було відмовлено у цьому, з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок і що право власності на житловий будинок не зареєстровано. Позивач в судове засідання не зявилась, згідно письмової заяви просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути цивільну справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, покладався на розсуд суду. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, заперечень проти позову не надав. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтнрнси інших осіб, тому визнається судом, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 квітня 2016 року померла [PERSON] (а.с.9). Згідно дублікату свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], позивач є дочкою померлої [PERSON] (а.с.10,11). Згідно довідки комунального підприємства «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» № 13062 від 18.10.2016 року на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів № 338/1 від 30.11.1988 року право власності на будинок № 77 по вул.Першотравнева в с.Богуслав Павлоградського району, було визнано за [PERSON], але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності (а.с.19,20). Технічний паспорт на житловий будинок № 77 по вул.Першотравнева в с. Богуслав виготовлено 18.10.2016 року, згідно даних якого даний будинок побудовано в 1957 році. [PERSON], який є батьком позивача та чоловіком померлої [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21, помер 09 квітня 2004 року (а.с.8). На момент смерті, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з дружиною [PERSON], [INFO] за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Богуслав, вул.Першотравнева, буд.77, згідно погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 235 за період 2001-2005р.р. (а.с.14). Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, померла [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину після чоловіка [PERSON], оскільки на момент його смерті постійно проживала з ним. Згідно письмової заяви, посвідченої секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Павлоградського району [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №176, відповідач [PERSON], яка є рідною сестрою позивача, відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, відмовилась від прийняття обовязкової частки у спадщині та від прийняття за законом спадщини у вигляді майна, що залишилося після матері [PERSON], у вигляді житлового будинку з усіма господарськими будівлями, розташованими на земельній ділянці по вул.Першотравнева, буд.77 на користь сестри, [PERSON], [INFO] (а.с.15). Постановою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 27 грудня 2016 року, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі на їх імена Свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок № 77, що розташований по вулиці Першотравневій в селі Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно (а.с.16). Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До 19.01.1996 року правовідносини щодо реєстрації будинків регулювались Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР, згідно п. 6 якої не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). При цьому, в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом від 31.10.1975 року №45/5, вказано, що підтвердженням належності будинку можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих. Спірний житловий будинок збудовано у 1957 році. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 17.11.2016року № 2105, згідно погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 235 за період 2001-2005р.р. домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Богуслав, вул.Першотравнева, буд.77, зареєстровано за власником [PERSON], [INFO] (а.с.18). Наявними документами підтверджено звернення позивача до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину, однак позивач за відсутності правовстановлюючого документа позбавлена права оформити спадкові права в нотаріальній конторі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Зважаючи на письмові докази, наявні в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved