Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

21 серпня 2015 року [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON], в якій просить стягнути суму боргу в розмірі 140663грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог від 22 грудня 2015 року) та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 26 травня 2014 року відповідно до розписки відповідач позичив у позивача 56000 грн. і зобовязався сплачувати готівкою не менше 3000 грн. щомісяця, а також проценти у сумі 5 % на залишок заборгованості. Однак відповідач грошові кошти не повернув, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 140663грн., яка складається з суми боргу за позикою в розмірі 56000 грн., та суми боргу за процентами в розмірі 84663 грн. В судове засідання позивач не з'явився, згідно письмової заяви вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2014 року відповідачем у справі складено розписку, згідно умов якої відповідач взяв в борг у позивача 56000 грн., які зобовязався повертати позивачу з 26.06.2014 року щомісячно грошовими коштами не менше ніж 3000 грн. з повним погашенням боргу до 26.09.2015 року, зі сплатою щомісяця 5 % від залишку заборгованості. Однак відповідач гроші позивачу не повернув. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ст.1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 56000 грн. згідно розписки від 26.05.2014 року. Матеріали справи не містять доказів повернення позивачу суми за позикою. З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 140663 грн., яка складається з 56000 грн. заборгованість за позикою, 84663 грн. проценти за користування позикою. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved