Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

20 березня 2018 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» надіслав на адресу суду засобами поштового зв'язку позов до [PERSON], третя особа: Фізична особа-підприємець [PERSON],, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 226455,76 грн та судовий збір, посилаючись на те, що між акціонерним товариством «УКРГАЗБАНК та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] 14 травня 2014 року укладено кредитний договір № 015/05/2014/0312, згідно умов якого третій особі було надано кредит на загальну суму 120000,00 грн, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % річних, строком до 12 травня 2017 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором є порука, поручитель - [PERSON], який згідно договору поруки № 635 від 14 травня 2014 року, поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Зобов'язання за договором позичальник та поручитель не виконали, станом на 26 лютого 2018 року заборгованість за договором складає - 226455,76 грн (двісті двадцять шість тисяч чотириста п'ятдесят п'ять гривень 76 копійок) в т.ч.: 113324,05 грн - тіло кредиту, 97857,41 грн - проценти, 7439,84 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 7834, 46 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідачів не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач та третя особа у судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив не подали. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 травня 2014 року між акціонерним товариством «УКРГАЗБАНК та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 015/05/2014/0312, згідно умов якого третій особі було надано кредит у сумі 120000,00 грн з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % річних, строком до 12 травня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 015/05/2014/0312 від 14 травня 2014 року між акціонерним товариством «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № 635 від 14 травня 2014 року. Відповідно до Договору поруки поручитель у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальністю перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань Фізичної особи-підприємця [PERSON] за кредитним договором № 015/05/2014/0312 від 14 травня 2014 року та додаткових договорів до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12 травня 2017 року у розмірі 120000,00 грн та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Однак зобов'язання передбачені зазначеним кредитним договором позичальник та поручитель не виконали. Станом на 26 лютого 2018 року розмір заборгованості складає 226455,76 грн (двісті двадцять шість тисяч чотириста п'ятдесят п'ять гривень 76 копійок) в т.ч.: 113324,05 грн - тіло кредиту, 97857,41 грн - проценти, 7439,84 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 7834, 46 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно частини 1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При постановленні судового рішення суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2879цс16, викладений в постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року, у якому Верховним Судом України визначено, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Виходячи з того, що місто проживання відповідача - місто Донецьк, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р., пеня розрахована по кредитному договору за період, який утворився після 14 квітня 2014 року, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає 113324,05 грн - тіло кредиту, 97857,41 грн - проценти, а всього 211181,46 грн (двісті одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 46 копійок). На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial