Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

20 березня 2020 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2020 року вищевказана позовна заява була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 131 від 07 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року цивільна справа була прийнята до розгляду призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено і призначено дату розгляду на 29 вересня 2020 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 27 січня 2020 року, посвідченого Державним нотаріальним архівом у Дніпропетровській області за реєстровим № 1-17, вона є власником домоволодіння [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У будинку проживає позивач зі своєю родиною. З 13 червня 1991 року відповідач у спірному будинку не проживає, його речей в ньому немає, комунальні послуги він не сплачує і ніколи не сплачував, поточний ремонт не здійснює. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинив. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третім особам Департаментові адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду третіми особами подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до дублікату договору купівлі-продажу від 13 червня 1991 року, виданого 27 січня 2020 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області і зареєстрованого в реєстрі за № 1-17, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 5). Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав (а.с. 6). Згідно з довідкою № 3611 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданій 18 березня 2020 року Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, в спірному домоволодінні [ADDRESS] , окрім позивача, третіх осіб: [PERSON] і [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , також зареєстровано відповідача [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки № 681 про не проживання, складеної 11 березня 2020 року комісією у складі [PERSON] і [PERSON] , затвердженою головою квартального комітету № 9 [PERSON] , відповідач [PERSON] у домоволодінні не проживає з 13 червня 1991 року, його особистих речей у будинку не виявлено (а.с. 25). [PERSON] , не є членом сім`ї позивача, в домоволодінні не проживає, його речей у будинку немає, комунальні послуги він не сплачує. На підставі ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.\~386\~ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387\~ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником домоволодіння [ADDRESS] , в ньому не проживає, його речей у домоволодінні, належному позивачеві, немає, комунальні послуги [PERSON] не сплачує, є колишнім власником домоволодіння, доведених документально родинних стосунків з позивачем не має, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved