Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 15 вересня 2021 року [PERSON] (далі - також позивач) подав до суду позовну заяву до [PERSON] (далі - також відповідач) простягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 133391 гривні, та судові витрати у розмірі 1333 гривні 91 копійка (далі - також позовна заява). Позивач у позовній заяві зазначає таке: 23 жовтня 2018 року між ним та відповідачем укладено усний договір позики; позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 доларів США в позику; відповідач взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти до 23 квітня 2019 року; на підтвердження укладення договору відповідач склав розписку від 23 жовтня 2021 року; відповідач ігнорує звернення позивача щодо повернення коштів. Відповідач не подав до суду відзив проти позову. 2. Суд, з приводу неявки в судове засідання сторін, зазначає таке. Позивач, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 27 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснено право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази. 25 жовтня 2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. Сторони 23 жовтня 2018 року уклали усний договір позики на підставі чого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 5000 доларів США, а відповідач прийняв зазначені кошти та взяв на себе зобов`язання повернути суму позики в термін до 23 квітня 2019 року, що підтверджується розпискою (а.с.9). Згідно наданого позивачем розрахунку, враховуючи, що Національним банком України станом на 13 вересня 2021 року встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти: 1 долар США - 26,6782 гривні,відповідач має грошове зобов`язання у розмірі 133391 гривня. 5. Норми права, які застосував суд такі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина 1, 2 статті 533 ЦК) Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина 1 статті 1046 ЦК). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 1 статті 1047 ЦК). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). 6. Мотиви застосування норм права такі. Суд відмічає, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Суд наголошує, що наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК свідчить про існування факту зобов`язання з повернення позики, яке відповідачем не виконано. Суд, виявляючи справжню правову природу укладеного договору, констатує, що при складенні розписки сторонами дотримано всіх істотних умов, зокрема: зазначено дату її складання, прізвища, ім`я і по батькові сторін, суму позики, порядок повернення боргу, підписи сторін. Відтак, слід вважати, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору позики та взяли на себе зобов`язання щодо виконання такого договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має грошове зобов`язання за договором позики перед позивачем у розмірі 5000 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України складає 133391 (сто тридцять три тисячі триста дев`яносто одну) гривню, які підлягають стягненню з урахуванням вимог позивача. Відповідач заперечень щодо позову не надав, а суд самостійно не може поставити під сумнів, що умови договору йому не були зрозумілі. Таким чином, виходячи з приписів зазначених у пункті 5 мотивувальної частини цього рішення норм ЦК, після написання розписки у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти. Зрештою, суд зазначає, що відповідачем порушені права позивача, які ґрунтуються на договорі та законі. 7. Суд застосовує таку практику Верховного Суду. Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від: 16 січня 2019 року по справі № 464/3790/16-ц; 27 червня 2018 року по справі № 613/919/16-ц. 8. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити повністю. 9. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1333 гривні 91 копійку, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю.

Outcome: approved