Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

21.11.2017 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в рівних частках за кожним, свої вимоги мотивують тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності подружжя належить їх батькам [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/2 частка вищевказаного будинку. Спадкоємці першої черги, діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], батьки спадкодавця [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON] прийняли спадщину. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 7/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємці першої черги, діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийняли спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено, у зв'язку з тим, що неможливо встановити коло всіх спадкоємців, що проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як у наданій для огляду будинковій книзі відсутні відомості про реєстрацію вказаного спадкодавця за адресою в [ADDRESS] та про реєстрацію на час відкриття спадщини разом з ним його дружини [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник позивачів в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON]належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2/588. У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Аналогічне положення міститься і в ч. 3 ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 13.05.1988 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, [PERSON] та [PERSON] 13.05.1988 року уклали шлюб, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] придбаний під час перебування у шлюбі, тобто належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 14.05.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 50098419 від 01.12.2017 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 13.05.1988 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13.03.1989 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20.01.1992 року Ізмаїльським відділом РАЦС та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 06.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області; - батько [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.06.1966 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області; - мати [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.06.1966 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03.08.2016 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини був неповнолітнім, а [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] малолітніми, тобто відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України позивачі вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Крім цього встановлено, що 01.11.2005 року у встановлений законом строк від їх імені та в їх інтересах з заявами про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON], що підтверджено відповідною заявою від 01.11.2005 року за № 1051, посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., яка міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем, тобто [PERSON] вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою від 11.10.2005 року за № 1161, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., яка міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 7/12 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 50098452 від 01.12.2017 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] року - відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13.03.1989 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20.01.1992 року Ізмаїльським відділом РАЦС та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 06.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини був неповнолітнім, а [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] малолітніми, тобто відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України позивачі вважаються такими, які прийняли спадщину. Крім цього встановлено, що 01.11.2005 року у встановлений законом строк від їх імені та в їх інтересах з заявами про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON], що підтверджено відповідною заявою від 01.11.2005 року за № 1302, яка міститься в матеріалах спадкової справи. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 1465/02-14 від 14.11.2017 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що неможливо встановити коло всіх спадкоємців, що проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як у наданій для огляду будинковій книзі відсутні відомості про реєстрацію вказаного спадкодавця за адресою в [ADDRESS] та про реєстрацію на час відкриття спадщини разом з ним його дружини [PERSON], яка померла [INFO] року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного,

Outcome: approved