Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

21.09.2017р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 29 080,59 грн. та відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. Заяву мотивує тим, що в червні 2015 року вона усно домовилась з відповідачем [PERSON] про виконання ним робіт по реставрації родинного памятника у м. Перемишляни Львівської області. На її вимогу скласти кошторис реставраційних робіт, останній категорично відмовився та запевнив, що вона може повністю йому довіряти. Так, вона надала [PERSON] аванс в сумі 12500 гривень, а згодом на його вимогу ще 5 000 гривень. Через деякий час відповідач наполягав сплатити йому ще 20 000 грн., оскільки реставраційні роботи потребують багато матеріальних затрат, відтак в загальному [PERSON] отримав від позивача 37 500 грн. Виконаною відповідачем роботою вона не задоволена, оскільки така не відповідає їх домовленостям. Зокрема вважає, що після реставрації памятник не відповідає релігійним канонам, допущені помилки в написах і загалом вся конструкція виконана значно дешевше оплаченої роботи. Окрім того позивач вказує, що відповідач без її дозволу забрав чотири колони з мармурової крихти по 800 грн. кожна та дві гранітні плити, вартістю по 1500 грн. за штуку. Позивач вважає, що виконані відповідачем реставраційні роботи відповідають сумі у 17 500 грн. Оскільки останній не бажає виправити вищевказані недоліки та відшкодувати матеріальну шкоду в добровільному порядку, просить стягнути з нього загалом 29 080,59 грн., з яких 20 000 грн. незаконно переплачених коштів за реставрацію, 3200 грн. та 3000 грн. - вартість за вищевказані колони та гранітні плити, а також 2880,59 грн. на витрачені нею кошти на лікування із-за перенесеного стресу через вищевказані події. Також зазначає, що з приводу шахрайства з боку відповідача, вона зверталась в правоохоронні органи із заявою про вчинення злочину, однак така залишилась без реагування. Окрім наведеного, позивач вважає, що незаконними діями відповідача, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 15 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що позивачу завдана саме майнова шкода, тому при вирішенні даного спору покликається на вимоги ст. 1166 ЦК України. Відповідач та його представник [PERSON] позов заперечили. [PERSON] пояснив, що кошти в сумі 20 000 грн. від позивача не отримував, а роботи по реставрації памятника виконав належним чином, згідно укладених між ними усних домовленостей, жодного письмового договору вони не укладали. Тому вважає, що вимоги позивача є надуманими, не відповідають дійсності, а відтак в задоволені позову просив відмовити. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як на підставу своїх вимог, позивач покликається на те, що в червні 2015 року між нею та відповідачем укладено договір в усній формі, згідно умов якого відповідач зобовязався провести для неї реставраційні роботи родинного памятника у м. Перемишляни. Сторони узгодили, що роботи будуть вартувати 17 500 грн., дані кошти були передані [PERSON], що не заперечувалось сторонами при розгляді справи. Як стверджує позивач, згодом на вимогу відповідача вона передала відповідачеві ще 20 000 гр., однак останнім належним чином не виконано умови договору відповідно до оплачених коштів. А саме, після реставрації памятник не відповідає релігійним канонам, допущені помилки в написах, загалом конструкція виконана значно дешевше оплаченої роботи. Крім того відповідач під час реставрації, без її дозволу забрав зі старого памятника чотири колони з мармурової крихти та дві гранітні плити, загальною вартістю 6200 грн. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Реалізовуючи своє право на судовий захист, позивач покликається на вимоги статті 1166 Цивільного Кодексу України, яка регулює порядок відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У главі 82 Цивільного Кодексу України законодавець встановив загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди, які застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між завдавачем шкоди та потерпілим. Разом з тим, деліктне зобов'язання може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов'язана з порушенням договірного зобов'язання. Лише у випадках, прямо передбачених законом, за правилами Глави 82 ЦК відшкодовується також шкода, завдана порушенням договірного зобов'язання, що в даному випадку немає місця. Натомість позивач вважає, що їй завдана шкода саме внаслідок порушення договірних зобовязань з боку відповідача. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав. Разом з цим, згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не доведено факт неналежного виконання відповідачем реставраційних робіт за усною домовленістю, в тому числі завдання їй шкоди на суму 29080,59 грн., що призвело до порушення, невизнання чи оспорювання її законних прав чи інтересів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 29 080,59 грн., яка крім невиконання договірних зобовязань охоплює також і витрати на лікування не підлягає до задоволення. Так, відсутні будь-які докази передачі позивачем відповідачеві коштів у розмірі 20 000 грн. та вказана обставина заперечується [PERSON]. Не доведено позивачем і вартість колон та плит, яку просять стягнути з відповідача , а від проведення експертизи по оцінці таких в ході судового розгляду представник позивача відмовився. Не знайшли в ході судового розгляду свого підтвердження і доводи позивача про те, що із-за будь-яких неправомірних дій відповідача погіршився стан її здоров»я, що призвело до необхідності придбання ліків. Стосовно відшкодування моральної шкоди, то ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За таких обставин суд вважає, що позивачем на наведено переконливих аргументів щодо своїх моральних та фізичних страждань, разом з цим не доведено порушення її законних прав з боку відповідача, а тому вимога про відшкодування 15 000 моральної шкоди є безпідставною. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed