Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

20 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем проживає без реєстрації шлюбу, мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час матір дітей вживає спиртні напої, вдома не проживає більше року, ніде не працює, вихованням дітей не займається. Позивач через свій стан здоров`я також не працює. Діти навчаються у Розбишівській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті на неповному державному утриманні, однак витрати на їхній одяг, навчальне приладдя, гігієнічні засоби він несе самостійно, на вихідні, канікули діти приїжджають додому, під час дії карантину також проживають разом із ним. Сім`я є малозабезпеченою та отримує соціальну допомогу. Вказує, що самостійно не в змозі матеріально забезпечити дітей, а їхня матір такої допомоги самостійно не надає. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошові сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач частково визнала позов та вказала, що згодна сплачувати лише половину від заявленого розміру позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , разом з дочками [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до довідки Розбишівської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернат Полтавської області від 18 лютого 2020 року діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у цьому навчальному закладі з 1 вересня 2019 року і знаходяться на неповному державному утриманні. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 180 СК України відповідач, як їх мати, може і зобов`язана утримувати своїх дітей шляхом сплати щомісячно аліментів на користь батька дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частина 1 статті 193 СК України вказує, що влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року становить 2318 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років не може бути меншим ніж 1159 грн., тому суд позбавлений можливості стягнути їх у меншому ніж передбачено розмірі, про який просить позивач. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дітей, платника аліментів (офіційно не працює, інших утриманців не має), та

Outcome: approved