Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

20.07.2015 року [PERSON] звернулася до Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.05.2015 року та визнання права власності на житловий будинок в с. Гуляницьке Врадіївського району Миколаївської області по вул. Садовій, 33. Позивач зазначила, що в квітні 2015 року між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо купівлі продажу житлового будинку за 15 000 грн., по вул. Садовій, 33, в с. Гуляницьке Врадіївського району, в якому вона тимчасово проживала з 2011 року на квартирі. Кошти за вказаний будинок в сумі 15 000 грн., вона передала 01.05.2015 року власнику будинку [PERSON], про що від нього в присутності свідка відібрано розписку. Після отримання коштів за проданий будинок [PERSON] передав їй ключі від будинку та правовстановлюючі документи на будинок. Крім цього, між нею та [PERSON] була досягнута домовленість щодо нотаріально посвідчення договору купівлі - продажу будинку, по вул. Садовій, 33, в с. Гуляницьке Врадіївського району, не пізніше 01.06.2015 року, після підготовки [PERSON] всіх необхідних документів. Не дивлячись на існуючу домовленість, [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, хоча вона зверталася до нього з письмовою вимогою 25.06.2015 року укласти договір купівлі продажу та нотаріально його посвідчити. В звязку з тим, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу житлового будинку по вул. Садовій, 33, в с. Гуляницьке Врадіївського району, то в неї не має іншого способу захисту своїх прав не інакше, як звернення до суду з позовом до [PERSON] Посилаючись на зазначене позивач просила визнати дійсним укладений 01.05.2015 року між нею та [PERSON] договір купівлі - продажу житлового будинку по вул. Садовій, 33, в с. Гуляницьке Врадіївського району та визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що у нього не має можливості укладений договір купівлі продажу між ним та [PERSON] посвідчити нотаріально по причині відсутності коштів для оплати послуг нотаріуса та сплати державного мита. Аналізуючи докази, та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 36237099 від 14.04.2015 року за [PERSON], 07.04.2015 року на підставі рішення Врадіївського районного суду від 25.12.2014 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: Миколаївська обл. Врадіївський район, с. Гуляницьке, вул. Садова, буд. 33. - Відповідно до розписки від 01.05.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 15000 грн., за проданий ним будинок по вул. Садова, 33, в с. Гуляницьке, Врадіївського району Миколаївської області, з зазначенням застереження свого зобовязання нотаріально посвідчити договір купівлі продажу не пізніше 01.06.2015 року. - 25.06.2015 року [PERSON] з письмовою заявою звернулася до [PERSON], в якій просила з'явитися о 10 год. 10.07.2015 року до Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області для укладення нотаріального договору купівлі-продажу спірного житлового будинку. Дана заява залишена [PERSON] без відповіді та задоволення. - 08.08.2015 року державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] була винесена постанова про відмову [PERSON] в нотаріальному посвідченні договору купівлі продажу житлового будинку, розташованого по вул. Садовій, 33, в с. Гуляницьке Врадіївського району Миколаївської області. - Згідно звіту про оцінку майна від 16.09.2015 року проведеної оцінювачем [PERSON], ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 47,6 кв.м., розташованого по вул. Садовій, 33, в с. Гуляницьке Врадіївського району Миколаївської області станом на час проведення оцінки складає 11 650 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Приписами ч.1 ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частина 3 ст. 640 ЦК України визначає, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав нанерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як, вбачається з наявних в справі матеріалів та встановлених в судовому засіданніфактів, що 01.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута усна домовленість про купівлю продаж житлового будинку належного на праві власності [PERSON] На підставі цієї домовленості [PERSON] передав [PERSON] ключі від будинку, який був предметом їх домовленості, а [PERSON] в свою чергу сплатила [PERSON] за придбаний будинок кошти в сумі 15 000 грн., про отримання яких [PERSON] засвідчив своєю розпискою. При цьому, сторони домовилися про нотаріальне посвідчення даного договору купівлі продажу не пізніше 01.06.2015 року. Однак, [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу посилаючись на відсутність коштів. Таким чином, сторони при укладені між собою договору купівлі продажу від 01.05.2015 року не дотрималися приписів ч.1 ст. 209, ст. 657 ЦК України про необхідність укладення договору купівлі продажу в установленій письмовій формі і його нотаріального посвідчення. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недотримання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215, ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсним правочином, є якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. При прийнятті рішення, суд керується розясненнями викладеними в п. 8 постанови ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Крім того, посилання позивачки в обґрунтування своїх вимог на ч. 2 ст. 220 ЦК України, в даному випадку не може бути застосована до спірних правовідносин, які виникли між нею та відповідачем щодо житлового будинку. Розписка від 01.05.2015 року, на яку посилається позивач, як на належну форму договору купівлі-продажу спірної нерухомості, не відповідає загальним вимогам визначеним у ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Крім того, доводи відповідача про причини ухилення від нотаріального посвідчення договору, суд вважає безпідставними і необґрунтованими та зазначає, що у сторін не втрачена можливість і не існує перешкод у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу спірного житлового будинку. З вищевикладеного в сукупності вбачається, що вимоги позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок є безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed