Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

21 лютого 2013 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, вул. Шевченка, 17. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], яка на час смерті проживала із спадкодавцем, а тому фактично спадщину прийняла та звернулася до нотаріуса із метою належного оформлення своїх спадкових прав. Однак позивач не може оформити своє право на вказаний будинок, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, оскільки за свого життя спадкодавець не встиг оформити свідоцтво про право власності на вказаний будинок. За цих підстав нотаріус, постановою від 04.04.2018 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач та її представник за довіреністю не зявилися, однак останній надав до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просив проводити за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Коврайської Другої сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 197107 від 22.02.2013 року) [PERSON] помер 21.02.2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис №2. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є дочкою померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження (серія І-СР №336599 від 13.03.1975 року), а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017323315 із якого судом вбачається, що позивач змінила своє прізвище на [PERSON] в результаті укладення шлюбу. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2018 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, вул. Шевченка , 17, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Коврайської Другої сільської ради №4 від 05.01.2018 року, згідно із записом у погосподарській книзі №2, особовий рахунок №0080-1, за померлим 21.02.2013 року [PERSON] числиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 17 в с. Коврай Другий Золотоніського району Черкаської області. Рік побудови будинку 1967. Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с. Коврай Другий, вул. Шевченка, 17, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з довідки виконкому Коврайської Другої сільської ради №6 від 05.01.2018 року, [PERSON] на день смерті був постійним жителем [INFO]. На день смерті з ним постійно проживала дочка [PERSON], [INFO]. При вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала, а отже визнала і обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №343/01-16 від 12.04.2018 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що дає підстави суду прийти до висновку, що після смерті спадкодавця із заявами про прийняття спадщини інші спадкоємці не зверталися, а позивач від прийняття спадщини у порядку визначеному ст. 1268 ЦК України не відмовлялася. На підставі вказаного вище та оскільки [PERSON] постійно проживала, що стверджується матеріалами справи, зі своїм батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, то суд вважає, що вона прийняла спадщину, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали [PERSON] і не припинилися після його смерті. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи визнання позову відповідачем, позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved