Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

21.05.2013 року [PERSON], в особі свого представника за дорученням [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 84.069 грн. 95 коп., моральну шкоду в розмірі 20.000 грн., а також витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1200 грн. При цьому позивач вказує на те, що 28.08.2010 року о 20.35 годин він рухався на своєму автомобілі «Фольцваген» н.з. [NUMBER] по вул.Закревського в м. Києві. На перехресті вул.Закревського та вул.Драйзера він продовжив свій рух прямо на дозволяючий зелений сигнал світлофора. В цей час із зустрічного напрямку раптово виїхав автомобіль «ВАЗ-2101» н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка порушила п.2.3»б», 16.6 ПДР України, при зміні напрямку руху не надала перевагу транспортним засобам, що рухаються прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення їх транспортних засобів. Як вказує [PERSON], внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль «Фольцваген» н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.10.2010 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Згідно Акту спеціаліста-автотоварознавця № 75 від 12.10.2010 року щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, розмір заподіяного йому матеріального збитку складає 84.069 грн. 95 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 1200 грн. Крім того, [PERSON] вказує на те, що протиправними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 20.000 грн. При цьому позивач зазначає, що через небажання відповідача у добровільному порядку відшкодувати нанесені збитки, йому протягом тривалого часу довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, він змушений був змінити звичний спосіб життя. Заподіяну таким чином моральну шкоду він оцінює в 2000 грн. Крім того, позивач зазначає, що до ДТП він користувався автомобілем щоденно, не менше 2-х годин на добу. За 30 місяців простій склав 1800 годин ( 2 год. х 30 днів х30 міс.) Орієнтовна мінімальна вартість простою державного транспорту згідно Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту становить 10 грн. за 1 год. Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає, що його втрати з-за неможливості користування транспортним засобом складають 18.000 грн. Виходячи з вимог розумності й справедливості розміру грошового відшкодування, компенсацію за моральні страждання [PERSON] оцінює в 20.000 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача [PERSON], як власника автомобіля ВАЗ -2101 д.н.[NUMBER], якім під час ДТП, що сталася 28.08.2010 року, керувала [PERSON], майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 84.069 грн. 95 коп., моральну шкоду в розмірі 20.000 грн. та витрати по оплаті автотоварознавчого дослідження в сумі 1200 грн. Під час розгляду справи в суді 19.09.2013 року [PERSON], будучи третьою особою у справі, була притягнута до участі у справі в якості співвідповідача. 18.10.2013 року [PERSON] надав уточнення до позовної заяви, в яких просить стягнути з [PERSON] та [PERSON], солідарно, майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 84.069 грн. 95 коп. та моральну шкоду в розмірі 20.000 грн. Витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1200 грн. позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] (а.с.78-81). В судовому засіданні 04.11.2013 року представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечують. При цьому представник [PERSON] зазначив, що згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 15.10.2010 року винною в ДТП, що сталася 28.08.2010 року о 20.35 на перехресті вулиць Закревського-Драйзера в м.Києві визнана [PERSON], яка на час ДТП на відповідній правовій підставі - довіреності володіла транспортним засобом ВАЗ-2101 н.з. [NUMBER], тому, відповідно до положень ст.ст. 1166,1167,1187 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6, він не має відповідати перед [PERSON] за шкоду, завдану позивачу з вини [PERSON] (а.с.100-101). Представник [PERSON]- [PERSON] в своїх запереченнях від 14.10.2013 року просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] (а.с.64-67,68). При цьому [PERSON] вказує на те, що з часу настання ДТП 28.08.2010 року та звернення [PERSON] з вимогами до [PERSON], сплив передбачений ст. 267 ЦПК України строк позовної давності до відповідача [PERSON] Крім того, представник відповідачки зазначив, що на час ДТП [PERSON] була застрахована в страховій компанії «ІнтерТрансПоліс», тому вважає, що згідно Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність за збитки, заподіяні внаслідок ДТП, має нести страховик, або, у випадку банкрутства або ліквідації останнього, - МТСБУ. [PERSON] також не погоджується з оцінкою вартості матеріальної шкоди, вказуючи на те, що розмір матеріальних збитків позивача визначено Актом спеціаліста-автотоварознавця № 75 від 12.10.2010 року, який здійснений на замовлення позивача у приватному порядку. При проведенні цього розрахунку не були дотримані процесуальні гарантії щодо обгрунтованості і незалежності висновку експерта, передбачені ст.ст. 53,143-150 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», тому є неналежним доказом у справі. Представник [PERSON] вважає, що по справі має бути призначена судова експертиза. Крім того, [PERSON] вважає, що [PERSON] не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди у зазначеному позивачем розмірі (а.с.64-67,68). В подальшому, за клопотанням [PERSON] ухвалою суду від 04.11.2013 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу з визначення матеріального збитку, заподіяного [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася 28.08.2010 року на перехресті вулиць Закревського та Драйзера в м.Києві. (а.с.106-108). Згідно Висновку експерта Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз № 13426/13-54 від 31.12.2013 року вартість матеріального матеріального збитку, заподіяного [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася 28.08.2010 року на перехресті вулиць Закревського та Драйзера в м.Києві, складає 38.724 грн. 01 коп. (а.с.122-126). В судовому засіданні 04.02.2014 року представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги уточнила. З урахуванням висновку експертизи № 13426/13-54 від 31.12.2013 року [PERSON] залишила вимоги лише до відповідачки [PERSON], з якої просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 38.724 грн. 01 коп., моральну шкоду в сумі 20.000 грн. та судові витрати. [PERSON] та його представник не заперечують проти зазначених вимог представника позивача до відповідачки [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнав частково. При цьому погодився із сумою матеріального відшкодування, визначеного судовою експертизою в розмірі 38.724 грн. 01 коп. Вимоги щодо моральної шкоди в розмірі 20.000 грн. [PERSON] вважає недоведеними, тому просить відмовити в задоволенні позову в цій частини. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 28.08.2009 року о 20 год. 35 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2101» н.з. [NUMBER] на перехресті вул. Закревського та вул.Драйзера в м.Києві, при повороті ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю «Фольксваген» н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та травмування водія [PERSON] Вина [PERSON] в даному ДТП підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.10.2010 року, згідно якої відповідачку визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.) (а.с. 11). Представник [PERSON] - [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON], з вини якої позивачу заподіяні збитки, матеріальну шкоду в розмірі 38.724 грн. 01 коп., моральну шкоду в сумі 20.000 грн., витрати по оплаті товарознавчого дослідження в сумі 1200 грн. та судові витрати. Суд вважає вимоги [PERSON] та його представника [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речи. Як вбачається з Висновку № 13426/13-54 від 31.12.2013 року, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Матвеївим В.В., вартість матеріального матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Фольксваген» н.з. [NUMBER] [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася 28.08.2010 року на перехресті вулиць Закревського та Драйзера в м.Києві, складає 38.724 грн. 01 коп. (а.с.122-126). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що з вини відповідачки [PERSON] позивачу [PERSON] було заподіяно матеріальний збиток в розмірі 38.724 грн. 01 коп. Що стосується вимог позивача та його представника [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20.000 грн., то суд враховує наступне. Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, як мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає обгрунтованими вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв»язку з протиправною поведінкою відповідачки [PERSON] під час ДТП та пошкодженням його автомобіля. Що стосується розміру відшкодування, то суд враховує, що через неможливість користування автомобілем та продовження активного громадського життя, були порушені нормальні життєві зв'язки позивача, ускладнено вирішення багатьох побутових проблем. В той же час суд вважає, що позивачем не доведено глибину душевних страждань, яких зазнав позивач у зв»язку з пошкодженням його майна. Враховуючи викладені обставини, характер скоєного відповідачкою [PERSON] правопорушення, суд вважає можливим вимоги [PERSON] в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1.000 грн. Доводи позивача та його представника [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди за простій автомобіля за 30 місяців в розмірі 18.000 грн., суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що при розрахунку вартості простою, позивач та його представник посилаються на Методику розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного державного транспорту, в той час як позивач користувався автомобілем, який є його власністю. Інших доказів в обґрунтування зазначених доводів позивач суду не надав. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON], то, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача, витрати по оплаті автотоварознавчого дослідження (Акт № 75 від 12.10.2010 року) в сумі 1200 грн., а також витрати по сплаті судового збору за позовною вимогою про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 840 грн. 70 коп., а також за вимогою про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 114 грн.70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial