Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

21.01.2021 позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання трудового договору від 04.06.2007. 25.01.2021 позивачем подано уточнену позовну заяву в якій просила безстроковий трудовий договір, укладений 04.06.2007 в Шосткинському міськрайцентрі зайнятості зареєстрований за №9073 між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] - розірвати, а трудові відносини вважати припиненими з 26.06.2009. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.04.2021 через канцелярію суду позивач подала заяву, в якій просила замінити третю особу Шосткинську міськрайонну філю Сумського обласного центру зайнятості на Сумський обласний центр зайнятості. Дана заява позивача була задоволена судом. Вимоги позову обгрунтовуються таким. 04.06.2007 між позивачем та відповідачем в Шосткинському міськрайцентрі зайнятості було укладено трудовий договір, згідно з яким позивача прийнято на посаду продавця. Того ж дня даний договір було зареєстровано Шосткинським міськрайонним центром зайнятості за №9073. Під час працевлаштування відповідачу було надано трудову книжку для внесення відповідних записів про працевлаштування та був зроблений запис за № 25. На займаній посаді позивач працювала з 04.06.2007 по 2009 рік. У 2009 році відповідач зник безвісті. З того часу роботодавець припинив свою діяльність, у зв`язку з чим трудовий договір від 04.06.2007 був фактично припинений, але розірвати його в Шосткинському міськрайцентрі зайнятості не виявилось можливим, відповідно й зробити в трудовій книжці відповідний запис про припинення трудових відносин також. 04.04.2011 між позивачем та ФОП [PERSON] в Шосткинському міськрайцентрі зайнятості було укладено трудовий договір, згідно з яким її прийнято на посаду продавця. Під час працевлаштування ФОП [PERSON] мною було надано трудову книжку для внесення відповідних записів про працевлаштування і такий запис був зроблений за № 26. Згодом я припинила трудові відносини і з даним підприємцем, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис №28. В подальшому позивач перебувала в трудових відносинах з іншими фізичними особами - підприємцями. Наприкінці 2020 року позивач виявила бажання стати на облік в Шосткинському міськрайцентрі зайнятості як безробітна. Зібравши всі необхідні документи надала їх в центр зайнятості. Під час розгляду даних документів виявився той факт, що існує не розірваний договір із ФОП [PERSON] , в зв`язку з чим позивачу було відмовлено в постановці на облік як безробітної. В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явились. Позивач подала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково враховуючи таке. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов`язковому соціальному страхуванні. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Судом встановлено, що 04.06.2007 між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір, про що свідчить запис № 25 у трудовій книжці позивача. Даний договір було зареєстровано у Шосткинському міськрайонному центрі зайнятості за №9073. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін`юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами - роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. З 01.01.2015 виключено з Кодексу законів про працю України (КЗпП) ст. 24-1, яка потребує реєстрації в службі зайнятості трудового договору, укладеного між підприємцем і найманим працівником. Починаючи з 2015 року КЗпП України не зобов`язує реєструвати трудовий договір в службі зайнятості. В той же час, скасування даної норми не припинило чинність дій з реєстрації трудових договорів, здійснених до вищевказаних змін. Як вказує позивач, у 2009 році відповідач зник безвісті, а тому 26.06.2009 позивач припинила виконувати свою трудову функцію як найманий працівник та в подальшому, як це вбачається з записів у трудовцій книжці укладала трудові договори, які реєструвались у службі зайнятості. Наразі, позивач не може отримати статус безробітної в зв`язку з наявністю вищевказаного трудового договору з відповідачем. Відповідно до абзацу 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Статтею 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України). Статтею 30 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Частиною 1 ст. 9 ЦК України передбачено, що положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення. Позивач стверджує, що припинила виконувати трудову функцію в межах укладеного 04.06.2007 договору з 26.06.2009. Відповідач даної обставини не спростував. Враховуючи зміст ст. 13 ЦПК України, а також наявних в трудовій книжці позивача наступних записів про укладення трудових договорів, що вказує на перебування позивача в інших трудових правовідносинах, суд приходить до висновку, що трудові відносини між [PERSON] та ФОП [PERSON] були припинені з 26.06.2009. В зв`язку з цим, суд вважає, що вимога про розірвання трудового договору задоволенню не підлягає, оскільки її розірвання судом означало б що трудові відносини тривали до дати розірвання судом трудового договору, що не відповідає дійсності. Відтак, суд ввражє за необхідне застосувати передбачений ст. 16 ЦК України спосіб захисту прав у виді припинення правовідношення.

Outcome: partial