Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

21.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON], в якій просить визнати право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визначити [PERSON] 1/2 власності на квартиру 68 в будинку 12 на вул.Мазепи у м.Львові; зобовязатиЛьвівське МБТІ зняти з реєстрації право приватної часткової в 2/3 частки на квартиру 68 в будинку 12 на вул.Мазепи в м.Львові номер запису18356 з [PERSON]. Позовну заяву мотивує тим, що 05.05.2007 року між ним [PERSON] зареєстровано шлюб. 03.10.2007 року [PERSON] перебуваючи в шлюбі, уклала попередній договір купівлі продажу квартири № 68 в буд.12 на вул.Мазепи у м.Львові, а 04.10.2007 року уклала договір купівлі продажу квартири № 68 в буд.12 на вул.Мазепи у м.Львові та зареєструвала право власності на квартиру за [PERSON] та [PERSON] Оскільки, він продав квартиру в м.Рівному та надав кошти до спільного сімейного бюджету, квартира 68 в будинку 12 на вул.Мазепи у м.Львові була придбана у шлюбі, а тому просить визнати дану квартиру спільним майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 29.09.2016 року /а.с.15/ позов підтримали повністю, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 21.12.2016 року №476/1 та довіреності від 21.12.2016 року /а.с.61-62/ в судовому засіданні просили у позові відмовити з підстав та мотивів викладених у письмовому запереченні, долученого до матеріалів справи./а.с.57-60/. Третя особа [PERSON] будучи у суді залишив вирішення спору на розгляд суду. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. У судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2007 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис 99, свідоцтво про шлюб серія І-СГ №282767 /а.с.4/. 07.12.2016 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова даний шлюб розірвано, на час розгляду справи рішення не набрало законної сили. Судом встановлено, що 04.10.2007 року укладено договір купівлі продажу квартири 68 в будинку 12 на вул.Г.Мазепи у м.Львові та власниками якої є [PERSON] 2/3 частини квартири та малолітній [PERSON] -1/3 частини квартири/а.с.16/. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Правовою позицією Верховного суду України від 7 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 та постановами від 07.09.2016 року по справі № 6-727цс16 та від 12 вересня 2012 року в справі за № 6-88цс12 передбачено, що відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до пункту 44 Інструкції № 20/5 правочини щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Справжність підпису на заяві другого з подружжя про згоду на укладення такої угоди повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку. Факт надання згоди на укладення даного договору купівлі-продажу квартири підтвердили сторони у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що позивач надав кошти відповідачці від продажу квартири у м.Рівному, які знаходилися на платіжних картках та які були у користуванні [PERSON] Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд враховує положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Суд не приймає до уваги пояснення [PERSON] що спірна квартира є її власністю, оскільки вона таку придбала за виручені кошти від продажу квартири 54 в будинку 24 на вул.Мазепи у м.Львові, а також за кошти, що відповідач отримав від продажу квартири у м.Рівному. Відповідно до п.п. 10 п. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 703 від 22 червня 2011 р.», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно» є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна. Сторони не заперечували, що при купівлі спірної квартири за їх згодою 1/3 частка була придбана для малолітнього [PERSON] Позивач не оспорював договір купівлі-продажу у цій частині, не надав доказів щодо незаконності укладення такого договору. З огляду на зазначене, підлягає поділу 2/3 часки квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial