Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

21 листопада 2016 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач за позовом є його братом.17.08.2014 р. померла їх мати [PERSON], яка за свого життя вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Вказує, що після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок № 14 по вул. Л. Українки в с. Сосонка, Вінницького району та земельну ділянку кадастровий номер 0520687000:04:001:0022, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1523га, розташована на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Зазначив, що спадщину після смерті матері він прийняв, так як у визначений законом шестимісячний строк звернувся до Першої [PERSON] районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Листом державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори від 14.11 2015р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок № 14 по вул. Л. Українки в с. Сосонка, Вінницького району; земельну ділянку кадастровий номер 0520687000:04:001:0022, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1523 га, розташована на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності проти задоволення даного позову не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], померла 17.08.2014 року в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с. 6). При житті [PERSON] 15.09.2009 року склала заповіт, згідно з яким вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті і на що вона матиме право заповіла своєму сину [PERSON]В.(а.с.9). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], спадщину після смерті матері прийняв, оскільки подав в шестимісячний строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці за заповітом відсутні. Іншим спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, на що надав відповідну заяву до нотаріальної контори. Вищезазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №585/2014, заведеної після смерті [PERSON]І.(а.с.48-52). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на житловий будинок № 14 по вул. Л. Українки в с. Сосонка, Вінницького району, який дійсно належав спадкодавиці, що підтверджується виписками з погосподарськизх книг на дане домоволодіння (а.с.23-32), довідкою Сосонської сільської ради Вінницького району від 07.10.2016 року №699 (а.с.22) та на земельну ділянку кадастровий номер 0520687000:04:001:0022, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1523 га, яка розташована на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належала померлій згідно державного акту серії ЯЖ №776487 (а.с.18), оригінал якого втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті (а.с.20). [PERSON] районної державної нотаріальної контори від 14.11.2016 р. №3260/02-17 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, так як ним не надано оригіналів правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок та на земельну ділянку (а.с.5). Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved