Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

20.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований з відповідачем [PERSON] 04 вересня 2010 року , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх з відповідачем малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. Позивач також просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дівоче Мисловська, судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що останні роки їх з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин, подальше спільне проживання з відповідачем позивач вважає неможливим. Позивач також зазначає, що вони з відповідачем не дійшли згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду та при визначенні розміру аліментів звертає увагу суду, що відповідач не має іншої родини та неповнолітніх дітей або непрацездатного віку на своєму утриманні. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, щодо зміни прізвища, якщо встановлений такий порядок, вирішить це в позасудовому порядку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, заперечень не має, примирення вважає неможливим. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів в повному обсязі, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис №411, та що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-ОК №196984, виданим повторно 08 липня 2016 року (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ОК №277809, виданим 10 серпня 2014 року (а.с.6). Сторони зареєстровані та згідно з поясненнями позивача проживають окремо, що підтверджується даними паспорта позивача, довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області, долученими до матеріалів справи (а.с.7-8,13), та даними паспорта відповідача, оглянутого в судовому засіданні. Сторонами визнано, що примирення між ними неможливо, в звязку з чим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Суд також звертає увагу, що за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Порядок зміни прізвища здійснюється в порядку, визначеному пунктом 22 глави 3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, за письмовою заявою у відділі реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу, а отже в позасудовому порядку. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх з відповідачем малолітнього сина, суд виходить з наступного. Встановлено, що факт проживання малолітнього сина з позивачем та перебування його на утримані позивача, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, повністю визнав заявлені позовні вимоги, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). За змістом ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за вимогою про розірвання шлюбу в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.9а) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved