Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

20 травня 2020 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] 26400,00 грн процентів за договором позики від 10.10.2011 року за період з 10.10.2011 по 28.04.2017. Позов вмотивований тим, що 10.10.2011 року відповідач взяла у позивача в борг кошти в сумі 8000,00 грн зі сплатою за користування 5 відсотків щомісяця. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.04.2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто 8000,00 грн основного боргу, 610,00 грн три відсотки річних, 6561,97 грн пені та 1786,22 грн інфляційних витрат. В частині відсотків позовні вимоги не були задоволені, оскільки при їх стягненні заявлено інший період. Таким чином, позивач просила стягнути проценти за договором позики за період з 10.10.2011 по 28.04.2017. Ухвалою від 29 травня 2020 року провадження у справі відкрито. 30.06.2020 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. 18 серпня 2020 року зупинено провадження до набрання рішенням законної сили у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою від 10 лютого 2021 року відновлено провадження у справі. 25 березня 2021 року відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача пояснила, що борг та нараховані проценти відповідач мала повернути одночасно після пред`явлення вимоги. Графік повернення процентів не складався та їх сплата щомісячно не обговорювалась. Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, вказуючи на пропущення строку позовної давності. Також, просила зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу. Заслухавши учасників справи, дослідивши обставини справи, суд прийшов до висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії розписки, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 8000,00 грн з виплатою 5 % щомісячно за їх використання (а.с.4). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.04.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики від 10 жовтня 2011 року в сумі 16958 грн 19 коп, з яких : 8000 грн 00 коп основний борг, 610 грн 00 коп три відсотки річних, 6561 грн 97 коп пені, 1786 грн 22 коп інфляційних витрат (а.с. 6-9). Окрім того, рішенням суду встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 5 % щомісячно може мати місце лише у період з 10 жовтня 2011 року по 28 квітня 2017 року, тобто за 66 місяців і становить загальну суму 26400,00 грн (8000*5%*66=26400,00). Стаття 629 ЦК України встановлює, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник\~вважається таким, що прострочив, якщо\~він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. За положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. У разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~проценти виплачуються\~щомісяця до\~дня повернення\~позики. В даному випадку договором було визначено сплату процентів у розмірі 5% щомісяця, разом з тим, сторонами договору не погоджувався графік сплати їх щомісяця, а як слідує з пояснень представника позивача, такі проценти відповідач мала сплатити одночасно під час повернення боргу. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2020 року встановлено факт неналежного виконання [PERSON] зобов`язання за договором позики від 10.10.2011 та факт того, що порушення відповідачкою зобов`язання настало з 28 травня 2017 року. А отже, саме з 28 квітня по 28 травня 2017 року позичальник мала повернути борг та сплатити відсотки на користування коштами. З 28 травня 2017 року вважається, що позичальник порушила взяті зобов`язання, а у позикодавця виникає право на звернення до суду з позовом. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. \~Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Згідно з частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В даному випадку початок строку позовної давності пов`язаний з порушенням права позичальника, яке настало з 28 травня 2017 року, коли позикодавець протягом місяця з дня пред`явлення вимоги не повернула суму боргу та не сплатила відповідну суму процентів за користування грошовими коштами, з приводу чого позикодавцем [PERSON] була пред`явлена відповідна вимога до [PERSON] \~( а.с.32) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду, як слідує з поштового відправлення, 20 травня 2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. А отже, у суду відсутні правові підстави для застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Таким чином, з дня отримання відповідачем позики 10 жовтня 2011 року та до дня пред`явлення позивачем вимоги про повернення коштів 28 квітня 2017 року з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 5% щомісячно за 66 місяців, що становить загальну суму 26\~400,00 грн (8000*5%*66=26400,00). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн за подання позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. Представник відповідача просила зменшити розмір понесених витрат з урахуванням складності справи та витраченого часу. У відповідності до ч.4,5 ст.137 ЦПК України \~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як слідує з досліджених матеріалів та встановлених обставин справи [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, суд у рішенні встановив розмір та період щодо стягнення процентів, а отже адвокату під час складання позову не потрібно було додатково вивчати юридичну практику з даного питання, проводити юридичний аналіз, складання позову не потребувало значного часу. Таким чином, суд приходить до висновку про зменшення розміру понесених витрат позивачем на правничу допомогу, оскільки їх розмір не є співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на прийняття та правовий аналіз первинних документів, юридичної консультації та складання позовної заяви. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved