Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

20.05.2021 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 30.04.1988 між ними укладено шлюб. ДО укладення шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , який на теперішній час є особою з інвалідність першої групи та рішенням суду визнаний недієздатним. Після укладення шлюбу між сторонами виникли непорозуміння та суперечки. З 1991 року вони не підтримують сімейні відносини, проживають окремо. Спільне господарство не ведуть з 1991 року Позивач звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила розірвати шлюб, прізвище просила залишити шлюбу « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.04.1988 у Дзержинському відділі ЗАГС , актовий запис №541. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , якого рішенням суду від 02.03.2009 визнано недієздатним. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як позивач посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач висловила бажання іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Позивач, в разі задоволення його позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.\~\~\~ На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved