Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

21.08.2015 р. позивач [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р. в розмірі 1\~297 239,31 грн. В ході розгляду справи 03.06.2016 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., що становить на 19.04.2016 р. 1 757 358,20 грн., звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.05.2007 р. між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №191, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 100000,00 доларів США, з розрахунку 13,0 % річних за весь час користування кредитними коштами, на строк до 18.05.2014 р. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору №191 належним чином не виконував, станом на 19.04.2016 р. за ним виникла заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 1757358,20 грн., яких: кредит - 53\~468,20 доларів США, відсотки - 12\~016,97 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення боргу 88\~484,10 грн. Тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., що становить на 19.04.2016 р. 1757358,20 грн., звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вважав позовні вимоги необґрунтованими, в задоволені позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18 травня 2007 року між ВАТ Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] був укладений кредитний договір №191, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000,00 доларів США з розрахунку 13,0 % річних за весь час користування кредитом терміном до 18 травня 2014 року (а.с.10-14). Позивач вказує, що станом на 19.04.2016 р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 складає 1\~757\~358,20 грн., яких: кредит - 53\~468,20 доларів США, відсотки - 12\~016,97 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення боргу - 88\~484,10 грн. Оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, за ним виникла заборгованість, позивач в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., що на 19.04.2016 р. становить 1757358,20 грн., звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк». Вимоги позивача суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, враховуючи наступне. Згідно ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. ПАТ «ВіЕйБі Банк» на надав доказів, підтверджуючих факт укладання між позивачем та відповідача [PERSON] іпотечного договору з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., не довів, що предметом іпотеки були нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5 та не надав доказів, підтверджуючих факт належності зазначених нежитлових приміщень відповідачу. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Взагалі умовами іпотечного договору можливо передбачити право прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання за згодою іпотекодавця. Проте, відповідачем не надано доказів, підтверджуючих той факт, що умовами іпотечного договору, в разі якщо він укладався між сторонами, передбачалось право Банку на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк» на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, №5. Крім того, положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Позивач, звернувшись до суду із позовом про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, не вказав вартість предмета іпотеки, що позбавляє суд при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. В судовому засіданні представник відповідача не погодився з розміром суми заборгованості за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., визначеною позивачем в позовній заяві, тому звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі експертизи (а.с.131-132). Ухвалою суду від 07.04.2016 р. була призначена судово-економічна експертиза, на вирішення якої поставлені питання щодо розміру заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р. (а.с.135-136). Для виконання експертизи за клопотанням експерта позивачу ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід було надати первині документи, виписки ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунками обліку заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитними коштами та інш. (а.с.140-142). 23.05.2016 р. позивач отримав клопотання експерта. Проте, необхідні для проведення експертизи документів не надав, а 03.06.2016 р. надіслав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., що станом на 19.04.2016 р. становить 1757358,20 грн., звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.143-152). Таким чином, вказавши розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає сплаті відповідачем [PERSON], позивач не надав необхідних для проведення вищезазначеної експертизи документів при наявності між сторонами спору з питання розміру заборгованості відповідача за кредитним договором №191. Також позивач не вказана вартість предмета іпотеки - нежитлових приміщень 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5, що позбавляє суд при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №191 від 18.05.2007 р., що станом на 19.04.2016 р. становить 1757358,20 грн., шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк» на предмет - іпотеки нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, 7, 8, 11, 15, 18, 20, 25-27 в літ.«А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.№5.

Outcome: dismissed