Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

19 січня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив та доповнив, та остаточно просить: заповіт, складений [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], визнати недійсним; скасувати заповіт, складений [PERSON] на імя [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON]; визнати за [PERSON] відповідно ст.1241 ЦПК України незалежно від змісту заповіту, право власності на половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка), тобто на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та іншого майна, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 10 грудня 2008 року в Другій міській лікарні м.Полтави помер його батько [PERSON]. Як вказує у позові, менше ніж за день до смерті, а саме - 09 грудня 2008 року, коли померлий перебував у лікарні, ним був змінений заповіт на користь громадянина [PERSON], який за його життя ніколи з ним не спілкувався. Заповіт був складений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Вважає, що оспорюваний змінений та посвідчений заповіт померлого [PERSON] був укладений з порушенням основних норм вчинюваного правочину, що виразилося в наступному. Його батько [PERSON] у 2002 році, потрапивши до лікарні з діагнозом «мікроінсульт» після виписки додому повідомив [PERSON], що оформив заповіт на нього. Позивач вказує, що з вказаного часу і до часу смерті постійно його доглядав, виконував всі його потреби. Тому, померлий [PERSON] ще за життя у 2008 році вирішив подарувати позивачу частину свого майна, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS]. Але виявилось, що документи на квартиру загублені. У звязку з цим покійний [PERSON] оформив на дружину позивача [PERSON] довіреність для відновлення загублених документів. На основі виданої довіреності і для вчинення всіх необхідних дій [PERSON] видав [PERSON] свій паспорт. Позивач [PERSON] у цей час знаходився у важкому, після двох операційних втручань (за період з 2007 2008 року) фізичному стані внаслідок яких встановлено І групу інвалідності. Вважає, що з 26 листопада, коли [PERSON] знаходився в 2-ій міській лікарні м.Полтави, громадянин [PERSON] шахрайським шляхом отримав новий паспорт на імя [PERSON], в той час, коли дійсний його паспорт знаходився у позивача. Так, 09 грудня 2008 року, після операції, громадянин [PERSON], скориставшись безпорадним станом [PERSON], на основі підробленого паспорта і вкрадених документів, тобто шахрайським шляхом, оформив заповіт на своє імя. Крім того, в період після операції [PERSON] знаходився в безпорадному стані і не міг в повній мірі усвідомлювати своїх дій. Крім вищезазначеного, [PERSON] на час відкриття спадщини був інвалідом першої групи та відповідно до ст.1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту, мав право на половину частки у спадковому майні, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка), тобто на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та іншого майна, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини.Спадщину після смерті батька [PERSON] позивач прийняв, звернувшись до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. У липні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що 09 грудня 2008 року [PERSON] при складанні заповіту на його ім'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а тому заповіт є дійсним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що 10 грудня 2008 року помер його двоюрідний дядько [PERSON], який 09 грудня 2008 року склав заповіт на користь [PERSON] Заповіт було укладено в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які посвідчили дійсність намірів заповідача та відповідність змісту заповіту його волі. Заповіт підписано ним особисто і посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в хірургічному відділенні Другої Полтавської міської клінічної лікарні. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована за померлим. Спадщину [PERSON] за його заповітом було прийнято [PERSON] Крім того, заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали інші спадкоємці за законом. [PERSON] не заперечує проти того, що [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, відповідно до\~ст.1241 ЦК України, яка складає 1/4 частину спірної квартири. Проте, існують обставини, які унеможливлюють спільне володіння квартирою позивачем та відповідачем через неприязні стосунки між ними. На думку відповідача, вказана частка є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою є неможливим, тому припинення права на частку у праві власності на спірну квартиру істотно не порушить його прав та інтересів. З посиланням на\~ст. 365 ЦК України, [PERSON] просить припинити право [PERSON] на частку у їх спільній власності з компенсацією її вартості і визнати за ним право власності на цю частку. На підставі викладеного, з урахуванням уточнень, наданих в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] просить: визнати за [PERSON] право власності на обовязкову частку в спадщині його батька [PERSON], померлого 10 грудня 2008 року в м.Полтава на 1/4 частину квартири [ADDRESS]; припинити право [PERSON] на частку в спільному майні, а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS], яка успадкована ним як обовязкова частка у спадщині його батька [PERSON], померлого 10 грудня 2008 року, визнавши за [PERSON] право власності на неї; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] в сумі 82602 грн. 50 коп.,шляхом перерахування коштів в розмірі 82602 грн. 50 коп. з депозитного рахунку Октябрського районного суду м.Полтави на користь [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 38,5 кв.м, жилою площею 20,90 кв.м., як спадкоємцем за заповітом, посвідченим 09 грудня 2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за №10075, право власності на спадкове майно [PERSON], померлого 10 грудня 2008 року в м.Полтава на 3/4 частини квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати в розмірі 3537 грн. 60 коп., понесені ним по оплаті за проведення судових будівельно-технічних експертиз по справі; компенсувати [PERSON] за рахунок держави судові витрати, понесені ним на оплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 51,00 грн.; апеляційної скарги в розмірі 999 грн. 10 коп.; касаційної скарги в розмірі 1398 грн. 74 коп., а також 30,00 грн. витрат на оплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього компенсувати 2478 грн. 84 коп. судових витрат, понесених по справі, оскільки відповідач [PERSON] згідно закону звільнений від їх оплати як інвалід першої групи; у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним і скасування заповіту від 09 грудня 2008 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №10075, відмовити. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник позов у повному обсязі не визнали, просили позовні вимоги позивача задовольнити частково, а зустрічний позов задовольнити повністю. Визнали позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на обовязкову частку у спадщині батька [PERSON] Заперечували проти визнання недійсним заповіту за безпідставністю цих вимог та просили визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, посвідченим 09 грудня 2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за №10075, право власності на спадкове майно [PERSON], померлого 10 грудня 2008 року в м.Полтава на 3/4 частини квартири [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог просили відмовити, зазначивши, що померлий [PERSON] під час складення заповіту щодо розпорядження спірним майном на користь відповідача розумів значення своїх дій та керував ними, тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. Представник Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судовому засіданні вважав за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовів, так як відсутні рішення нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому звернення до суду є передчасним. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, тому суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи. Треті особи Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], у судове засідання не зявились, представників до суду не направили, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та його представника, представника третьої особи, допитавши свідків, експертів, , з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №119969, зареєстрованим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №3928 від 08.12.2008 (а.с. 12 том 1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому однокімнатну квартиру №43, розташованої за адресою: вул.Нікітченка, буд.6, м.Полтава (а.с.8,9 т.1 ). В судовому засіданні встановлено, що згідно заповіту ВМА №347896, складеного 09 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] у хірургічному відділенні Другої Полтавської міської клінічної лікарні, [PERSON] заповів все належне\~\~йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі й належну йому квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] (а.с.53-54 том 1). Вказаний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за №45998053 від 09.12.2008, про що внесено відповідний реєстраційний запис та підтверджується витягом №17682309 від 09.12.2008 (а.с.54, том 1). На день смерті спадкодавця заповіт був чинним. Відповідно до ст.ст.\~1218,\~1220 ЦК України\~у зв'язку із смертю [PERSON] відкрилась спадщина на його майно, про що зазначено у повідомленні Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори № 525/02-14 від 19 червня 2009 року (а.с.143 том 1). З наявних в матеріалах справи документах вбачається, що [PERSON], [INFO], згідно запису акта про народження №390 від 26.03.1959, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00002289889 від 11.03.2010 є сином померлого [PERSON] (а.с.55, 56, 59 том 2). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00002289786 від 11.03.2010 [PERSON], [INFO] помер 07.10.2008 року, тобто до смерті свого батька [PERSON] (а.с.57 том 2), про що внесено актовий запис про смерть №3231 від 08.10.2008 (а.с.58 том 2). Згідно даних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00008851928 та №00008852507 від 18.03.2011 [PERSON], [INFO] (а.с.223 том 3) до реєстрації шлюбу 26.06.2004 мала дошлюбне прізвище Юшкевич (13.12.2005 року вказаний шлюб розірвано), а до реєстрації шлюбу 07.10.1998 року мала дошлюбне прізвище [PERSON] (15.05.2000 року вказаний шлюб було розірвано; а.с.69, 70 том 3). 11 грудня 2008 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]\~(а.с.8 том 2). 29 квітня 2008 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]\~(а.с.9 том 2). 01 червня 2009 року [PERSON] звернулась до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини як спадкоємець на частку померлого 07.10.2008 року її батька [PERSON], який був рідним сином померлого [PERSON] (а.с.10 том 2). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] дійсно відкрита спадкова справа № 648 від 12 грудня 2008 року. В спадковій справі знаходяться вищевказані заяви про прийняття спадщини від сина померлого [PERSON],\~\~[PERSON] - спадкоємця згідно заповіту, [PERSON] - онуки померлого (а.с.143 том 1, а.с.7, 13-15 том 2). Таким чином, сторони у визначений законом строк та спосіб прийняли спадщину після померлого [PERSON] Позивач [PERSON] просить визнати недійсним заповіт від імені [PERSON], складеного на користь [PERSON], посвідчений 09 грудня 2008 року. Частиною 1\~ст. 225 ЦК України\~передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 2\~ст. 1257 ЦК України\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16\~Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9\~та в п. 18\~Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7\~правила\~ст.225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до\~ст. 145 ЦПК України\~зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу (в даному випадку посмертну судово-психіатричну експертизу) за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до\~ст. 212 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за своє життя недієздатним не визнавався, на обліку у лікаря психіатра за місцем проживання не перебував. (а.с.182, том 1). Згідно п. 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~правила\~ст. 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як вбачається з акту № 744 посмертної судово -психіатричної експертизи від 17 серпня 2010 року, [PERSON], [INFO], на час складання заповіту - 09 грудня 2008 року, виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок важкої соматичної патології (ракова Інтоксикація, церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет). Ступінь вираженості вказаних розладів істотно впливала на здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 76-85, том 2). Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення його психічної діяльності істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1\~ст. 225 ЦК України. Вказана правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 29.02.2012 року № 6-9 цс12. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знав добре померлого [PERSON] Коли той захворів, то спочатку приходили соціальні працівника, а потім вони перестали ходити. В останній час частіше бачив у померлого Киву. Сина бачив давно, в останній рік не бачив. Може неділі за дві до смерті [PERSON] бачив його. З ним вони нормально спілкувалися, він був орієнтованим у часі, казав, о діти не приділяють уваги. Свідок [PERSON]Я показав, що з покійним [PERSON] лежав у лікарні у 2008 році. [PERSON] зробили операцію, після якої він балакав, був нормальним. Його доглядав племінник [PERSON] та його мати. Сина він не бачив. Він бачив, що приходила паспортистка. У [PERSON] пропав старий паспорт. Також був нотаріус, Про що була розмова з нотаріусом йому не відомо, так як їх попросили вийти. В цей час [PERSON] був при свідомості. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він лежав у лікарні разом з померлим [PERSON] Останній був при свідомості та розуму. Бачив, що приходила паспортистка, двічі приходив нотаріус. [PERSON]М був при пам'яті, казав, щоб [PERSON] брав гроші. Померлий казав, що невістка не доглядала. [PERSON] раз вона прийшла, взнавала, хто його поклав у лікарню, після чого пішла. [PERSON] не хотів з нею розмовляти. Потім приходила, коли [PERSON] помер. 09 грудня [PERSON] розмовляв з усіма, в тому числі, і з нотаріусом. Коли був нотаріус, то їх попросили вийти. Дід був контактним, при пам'яті, розмовляв. Він казав, що квартиру залишить Сашкові за те, що він його доглядає. Дід сам казав за квартиру. Свідок [PERSON] показав, що він був присутнім при посвідченні заповіту. В той день телефонував Кива і попросив прийти в лікарню. Він приїхав у лікарню, приїхав нотаріус. Всі вийшли в коридор, в палаті з дядьком Киви. Потім їх покликали, дали ознайомитися з заповітом, прочитали заповіт. Дядько казав, що так, правильно, згоден. В цей час дядько був нормальним, адекватним, він розписався і вони розписалися. У дядька запитувала за здоров'я, він казав, що робили операцію. Свідок [PERSON] показав, що у грудні зателефонував [PERSON] та попросив бути присутнім при складенні заповіту. Вони взяли документи і приїхали в лікарню. В день складення заповіту дядько розмовляв, мова була нормальна, він був адекватним та казав, що хоче заповісти Киві якесь майно. Заповіт читали вголос, дядько підписав заповіт. Свідок [PERSON] показав, що він працює лікарем - завідуючим відділення. [PERSON] був у важкому стані, у нього був рак 4 стадії. Доставили у лікарню 02 грудня була зроблена операція. 08 грудня стан раптово погіршився, потім було поліпшення, був при свідомості. Він був орієнтованим, розпізнав його, лікаря. Лікар писав про щоденний стан, стан був важкий, але при свідомості. 10 грудня був у комі , після чого помер. Після операції до нього зверталася невістка та запитувала, хто достав [PERSON] в лікарню та хто доглядає. За заповіт йому не відомо. Свідок [PERSON] показала що вона працює лікарем. У [PERSON] був важкий стан. 02 грудня йому було зроблено операцію. Вона часто відвідувала його, це було кожен день під час обходу і потягом дня. За 2-3 дні до смерті стан його був тяжким, але він розмовляв до останнього, був ослабленим, адекватним. Знеболювальне йому давали після операції. Неадекватності вона не відмічала. За два дні до смерті стан погіршився, робили переливання крові, після чого стан стабілізувався, він приходив до тями, був при розумі, орієнтованим в просторі та часу. За паспорт та заповіт їй нічого не відомо. Експерт [PERSON] у судовому засіданні підтримав акт № 744 посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] та зазначив, що експертиза проведена на підставі наданих доказів та медичної документації. Наявний у [PERSON] психічний розлад у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок важкої соматичної патології істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не позбавляв дієздатності в абсолютному розумінні. Експерти [PERSON]Ю, та [PERSON] у судовому засіданні, кожен окремо, повністю підтримали акт посмертної судово-психіатричної експертизи та зазначили, що висновок був зроблений ними у складі комісії на підставі медичної документації. Таким чином, суд приходить о висновку, що хоча [PERSON] і мав захворювання, але на час складення заповіту був при свідомості та розумі, був орієнтовним у часі та просторі, розумів свої дії та давав належну їм оцінку, що не спростовується і висновком експертизи та спростовує твердження позивача про те, що [PERSON] на момент складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. За таких обставин, суд вважає відмовити у задоволені позову [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Щодо визнання права власності на спірне майно, як на обовязкову частку у спадковому майні, суд зазначає наступне. Згідно зі ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з повідомлення Четвертої полтавської державної нотаріальної контори № 525/02-14 від 19 червня 2009 року, після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 648 від 12 грудня 2008 року. В спадковій справі знаходяться заяви про прийняття спадщини від сина померлого [PERSON],\~\~[PERSON] - спадкоємця згідно заповіту, [PERSON] - онуки померлого (а.с.143, том 1). Положенням ч.1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному\~\~з\~\~них у\~\~разі спадкування\~\~за\~\~законом (обов'язкова частка). Відповідно до копії посвідчення серії АЗ № 292891, виданого 13 квітня 2009 року УПФ України Ленінського району в м. Полтаві,\~\~позивач у справі [PERSON], син померлого, є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 124, том 1). Отже, [PERSON], як непрацездатний син спадкодавця має право на спадкування половини частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом, тобто на 1/4 частку квартири в [ADDRESS], що відповідає вимогам ч. 3 ст.\~1235,\~ст.1241 ЦК України. [PERSON] є спадкоємцем 3/4 частин квартири за вищевказаною адресою в порядку спадкування за заповітом, складено від імені [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 09 грудня 2008 року. Як вбачається з висновку судової будівельно - технічної експертизи № 416/417, складеного Полтавським\~\~відділенням Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені засл. [PERSON] Бокаріуса, ринкова вартість спірної квартири без урахування ПДВ складає 199820 грн.; ринкова вартість ј\~\~частини вищезазначеної квартири без урахування ПДВ складає 29955 грн., провести поділ спірної квартири між двома співвласниками у співвідношенні часток 1/4 та 3/4 неможливо (а.с.158-163, том 3). Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №782 від 19.11.2014 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на дату оцінки, 18.11.2014 року, без урахування ПДВ складає 330410 грн. (а.с.202-214, том 4). Частиною 3 ст. 358 ЦК України, встановлено, що кожен\~\~із співвласників має\~\~право\~\~на\~\~надання\~\~йому\~\~у володіння та користування тієї частини спільного майна\~\~в\~\~натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від\~інших співвласників, які\~\~володіють\~\~і\~\~користуються\~\~спільним\~\~майном, відповідної матеріальної компенсації. Як\~\~встановлено судом, [PERSON] не погоджується на отримання грошової компенсації. У зустрічному позові позивач [PERSON] просить припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/4 частку квартири. У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Так, судом встановлено, що спадкова квартира є однокімнатною, частка відповідача [PERSON] є незначною та не може буди виділена, спільне володіння і користування квартирою суд вважає неможливим, так як між спадкоємцями склалися напружені відносини, припинення права власності для [PERSON] не завдасть істотної шкоди безпосередньо йому та його членам сім*ї, оскільки він має у власності квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], за його дружиною [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по пров. Московський, 3 в м.Полтаві, що підтверджується довідкою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» ( а.с.132 т.4). Згідно з ч.2\~ст.365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~ \~Позивачем на депозитний рахунок\~суду внесено 82602,50 грн., про що свідчать квитанції від 20 червня 2012 року про внесення 49955 грн. ( а.с.199 т.3) та від 18січня 2015 року про внесення 32647,50 грн. ( а.с.229 т.4). \~\~ Тому за наявності таких обставин суд вважає припинити право відповідача [PERSON] на частку у спільній квартирі, грошові кошти, які перераховані позивачем на депозитний рахунок суду у сумі 82602,50 грн. видати відповідачу, задовольнивши зустрічні позовні вимоги [PERSON] Посилання [PERSON] на ту обставину, що його право власності на квартиру не може бути припинено, так як він не згоден зі сплатою йому грошової компенсації, суд вважає необґрунтованим, так як у разі припинення права особи на частку у спільному майні обов'язкова згода цієї особи на грошову компенсацію законодавством не встановлена. Суд також критично оцінює пояснення [PERSON] в той частині, що позбавлення права на частку у спільному майні завдасть йому істотної шкоди, так як він є інвалідом 1 групи, у нього є теща, діти і онуки, оскільки він особисто має на праві власності квартири та його дружина на праві власності має будинок, а спадкова квартири є неподільною та йому не може бути виділена 1/4 частина квартири. Посилання [PERSON] на те, що підставою для визнання заповіту недійсним є і те, що повторно паспорт [PERSON] було видано з порушення, про що свідчать висновки службового розслідування, суд вважає необґрунтованим, так як підставою для визнання заповіту є ті обставини, що особа, яка вчинила правочин, на момент його укладення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, нотаріус пересвідчився в особі, яка вчиняла правочин, та [PERSON] не оспорюється той факт, що оспорюваний заповіт від імені померлого [PERSON] було вчинено саме ним, а не іншою особою. У відповідності до ст..88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті витрат на проведення будівельно- технічних експертиз у сумі 3537,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial