Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] [INFO] на 1/2 (одну другу) частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її двоюрідний брат, [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] за життя заповіту не склав, У встановленому законом порядку вона звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 13 березня 2019 року встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є її двоюрідним братом. На підставі даного рішення суду, вона звернулась до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, на Ѕ частку житлового будинку, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, та належав померлому [PERSON] . Померлий [PERSON] мав рідного брата [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , який помер [INFO] . Після померлого [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцем якого був його рідний брат, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. У зв`язку з чим, вона звернулася до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу для оформлення спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , на що 13.08.2020 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. В зв`язку з вищевикладеним, змушена подати позов до суду про визнання за нею права власності на 1/2 частину указаного житлового будинку з надвірними побудовами в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 03 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимога задовольнити. Суду пояснила, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] . Померлий [PERSON] мав рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Після померлого [PERSON] залишилась спадщина, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцем якого був його рідний брат, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини за законом після померлого [PERSON] , їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, на житловий будинок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити Третя особа Приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Руслан Вікторович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] в м. Миргород Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2005. [INFO] в м. Миргород Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2018. [PERSON] та [PERSON] були рідними братами, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13.03.1952 та від 07.07.1949 відповідно. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2019 року встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2019 [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області від 13.08.2020 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] двоюрідного брата, [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області від 13.08.2020 встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його рідний брат, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до архівного витягу із рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області «Про відвід під індивідуальне житлове будівництво земельних ділянок» від 19 жовтня 1983 року №639 Виконком міської ради народних депутатів вирішив надати право безстрокового користування земельною ділянкою площею: 600 кв.м. по [ADDRESS] [PERSON] та дозволено побудувати 2-кімнатний будинок. Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Миргородської міської ради від 06.03.1984 [PERSON] на підставі рішення міськвиконкому №639 від 19 жовтня 1983 року виділено присадибну ділянку для індивідуального будівництва по [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м.. Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02.09.2020 станом на 31 грудня 2012 року в ДКП «Миргородтехінвентаризація» право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок збудований в 1985 році. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті брата [PERSON] , який був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який збудований в 1985 році, що підтверджується характеристикою будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: рішенням №639 виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 19 жовтня 1983 року «Про відвід під індивідуальне житлове будівництво земельних ділянок», яким [PERSON] надано право безстрокового користування земельною ділянкою площею: 600 кв.м. по [ADDRESS] [PERSON] та дозволено побудувати 2-кімнатний будинок, довідкою Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 06.03.1984 де вказано, що [PERSON] на підставі рішення міськвиконкому №639 від 19 жовтня 1983 року виділено присадибну ділянку для індивідуального будівництва по [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Оскільки відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок та господарські споруди збудовані до 1992 року, тому вони не є самочинним будівництвом. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] підтверджений, а тому зазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини після його смерті. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлому двоюрідному брату [PERSON] , вчинила дії по прийняттю спадщини, тому [PERSON] набула право на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на 1/2 частку житлового будинку померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved