Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. У січні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Адміністрація Заводського району Кам`янської міської ради «про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батьках». 20.05.2019 року позивач уточнив позовні вимоги, відповідно до яких прохає: - визнати його [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дітей [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що він - [PERSON] [INFO] , з 2012 року по 2015 рік, мешкав разом з відповідачем - [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після народження дітей, відповідач реєструвала їх як одинока мати, Прізвіще та по - Батькові дітей було визначено по її заяві. Через деякий час через ці дії, щодо реєстрації дітей, між сторонами виникли непорозуміння, які також підсилилися, тим що на даному підґрунті між сторонами виникали постійні сварки, Відповідач також зловживала спиртними напоями. Через дії Відповідача їх сумісне проживання було припинено, та позивач став мешкати окремо. На його прохання зміни відомостей про батька шляхом подання відповідної заяви до органу РАЦ або шляхом усиновлення дітей відповідач відповідала відмовою нічим не мотивуючи, також Відповідач відмовилася надавати свідоцтва про народження дітей чи їх копії. Позивачу відомо, що діти були зареєстровані Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, але отримати дублікати свідоцтва про народження дітей він не має можливості, так як не записаний як батько. Таким чином вирішити питання щодо визначення батьківства в не судовому прядку з Відповідачем не зміг. З моменту окремого проживання позивач відвідував дітей, займався їхнім вихованням, та надавав матеріальну допомогу на їх утримання. Наприкінці вересня 2018 року від Відповідача дізнався, що дітей було вилучено у неї представниками Адміністрації Заводського району. Звернувшись до Адміністрації Заводського району позивач отримав відповідь, К - 732 від 02.11.2018 року згідно якої дітей у Відповідача було вилучено в зв`язку з неналежним виконанням нею батьківських обов`язків. На сьогоднішній день за направленням служби у справах дітей, малолітні діти влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Кам`янської міської ради». Позивач стверджую, що він є біологічним батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До подання позовної заяви не має можливості пройти відповідні дослідження для визначення кровної спорідненості, адже будучи не записаний як батько, не має можливості прибути разом з дітьми до дослідницького центру для проведення досліджень щодо кровного споріднення. Вважає, що його права порушені щодо батьківства відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і єдиним способом захисту своїх прав та прав своїх дітей є звернення з відповідним позовом до суду. 2. Позиція відповідача та третіх осіб. Відповідач, [PERSON] не скористалась своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. Треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради, Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровські області, заперечень проти позовних вимог не подали, направили заяви про розгляд справи без участі їх представника, та не заперечували щодо винесення заочного рішення. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. У січні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради, Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровські області «про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дітей». Ухвалою від 16 січня 2019 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовчий розгляд. 07.06.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області призначено у справі судово-біологічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК, провадження у справі зупинене. 06.04.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновлено провадження та призначено до підготовчого розгляду. 14.05.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] використав право на подачу заяви про проведення судового розгляду за своєю відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного судового рішення. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовні вимоги не подала, судові повістки - виклики направлені відповідачеві на адресу її реєстрації. Треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради, Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровські області, подали заяву про проведення судового розгляду за відсутності своїх представників, не заперечуючи проти ухвалення заочного судового рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 4. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] з 2012 року по 2015 рік перебував у шлюбних відносинах з відповідачем - [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу. Відповідно до акту про проживання без реєстрації від 12 листопада 2018 року виданого Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] - без реєстрації (а.с. 6). Відповідно до акту про не проживання від 06 травня 2020 року [PERSON] , [INFO] за адресою реєстрації: [ADDRESS] - з липня 2017 року не проживає (а.с. 96). Від шлюбних стосунків у сторін народились діти: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Дніпропетровській області, серія [NUMBER] , актовий запис № 22; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Дніпропетровській області, серія [NUMBER] , актовий запис № 312. Відповідно до відповіді Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю, громадянкою [PERSON] , відібрані у неї та направлені до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради, де знаходяться по сьогоднішній день (а.с. 5). Відповідно до характеристики виданою АБК «Спецметаллургмонтаж» - [PERSON] , [INFO] працює з 14.02.2019 року на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розряду ((а.с. 42). Відповідно до листа Адміністрації комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у закладі з 26.10.2018 рік по теперішній час (а.с.52). Відповідно до Висновку експерта № 372 молекулярно - генетичної експертизи по встановленю батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зазначено: -Вірогідність того, що громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зав`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99.999 %; -Вірогідність того, що громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зав`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99.999 % (а.с. 61-66). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За ст. 135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 126 Сімейного Кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу . Як передбачено ч.2 ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Захист державою сім`ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені у ст. 51 Конституції України. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначаються на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини чи за рішенням суду. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 13 Закону України» Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по -батькові. Відповідно до ст. 22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Згідно ч. 4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Згідно пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.1.15, 2.16.7, 2.18 зазначених правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved