Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

21 грудня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість у сумі 16963 грн. 91 коп. за кредитним договором № б/н від 11 липня 2013 року, що складається із анкети - заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Умов та правил надання банківських послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту, умови якого відповідачем не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість, яку представник позивача просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с. 37) Відповідач на розгляд справи не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Поштові повідомлення повернулися до суду без вручення адресату. (а.с. 52, 58, 62) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 липня 2013 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № б/н, що складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 5-30) Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Умови та правила надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, одним з обовязків позичальника є погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В судовому засіданні на підставі розрахунку заборгованості за договором, який не оспорюється відповідачем, встановлено, що договірні зобовязання відповідачем порушуються, кредитні кошти та плату за користування ними у встановлені договором строки на рахунок кредитора він не вносить, в результаті чого станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість за кредитом складає 751 грн. 20 коп., по процентам за користування кредитом 11928 грн. 71 коп., заборгованість за пенею та комісією 3000 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 784 грн. 00 коп., а всього 16963 грн. 91 коп. (а.с. 5-7) Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові\~кошти\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від\~відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З підстав ст. 611, ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, позивач має право вимагати розірвання Кредитного договору та дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в межах встановлених судом сум заборгованостей. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved