Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

21 березня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дар`я і К» звернулося до [PERSON] з позовом про витребування майна в натурі. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до договору найму (оренди) автомобіля від 23 березня 2011 року позивач отримав в користування автомобіль марки ГАЗ 330214-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER], з правом його використання у власній господарській діяльності. 01 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 04-11, у відповідності до п. 1.1 якого позивач надав відповідачу у розпорядження вищезазначений автомобіль, а [PERSON] зобов'язався здійснити разове перевезення вантажу в строк з 01.11 по 30.11.2012 року. Проте, відповідач умови договору зі своєї сторони виконав не повністю. Після передбаченого договором підряду перевезення вантажу та отримання оплати за надані послуги відповідач автомобіль позивачу не повернув. Замість цього відповідач почав вимагати від директора товариства з обмеженою відповідальністю «Дар`я і К» Івченка Геннадія Петровича виплати йому зазначених грошових сум, заявляючи, що поверне автомобіль тільки після виплати йому грошової суми у розмірі 5862 гривні. До цього часу автомобіль не повернутий. Відповідач продовжує використовувати його у власних цілях з метою отримання доходу. З огляду на викладене просить витребувати у відповідача в натурі автомобіль марки ГАЗ 330214-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER]. Зобов'язати [PERSON] передати в натурі позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю «Дар`я і К» марки ГАЗ 330214-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути судові витрати з позивача. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначаючи, що дійсно він здійснював перевезення на вказаному автомобілі, проте не отримував зазначений автомобіль за актом приймання-передачі. Після припинення відносин з позивачем відповідач залишив машину за межами свого двору, звідки вона зникла. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Про час і місце засідання суду повідомлялася згідно з вимогами чинного законодавства. Заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору найму (оренди) автомобіля від 23 березня 2011 року позивач отримав в користування автомобіль марки ГАЗ 330214-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER], з правом його використання у власній господарській діяльності строком до 23 березня 2021 року (а.с.6-7). Відповідно до наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Дар'я і К» від 24.03.2011 року № 1-О, останнє прийнято на баланс підприємства автомобіль марки ГАЗ 330214-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER], балансова первісна вартість кожного автомобіля складає 58 000 грн. (а.с. 8). 05.04.2014 року представник позивача надав до суду нотаріально посвідчену заяву відповідно до якої [PERSON] повідомляє, що вищевказаний договір оренди до цього часу не розірваний, не визнаний не дійсним у встановленому порядку та не припинений у інший спосіб, а тому вважається чинним на дату складання цієї заяви. Будь-яких претензій до товариства не має, вищевказаний договір оренди до цього часу не розірваний не визнаний недійсним та не припинений у інший спосіб, а тому вважається чинним на дату складання цієї заяви (а.с.47). Відповідно до договору підряду від 01.11.2012 року № 04-11. Відповідно до п. 1.1 позивач надав відповідачу у розпорядження вищезазначений автомобіль, а відповідач зобов'язався здійснити разове перевезення вантажу в строк з 01.11 по 30.11.2012 року. Згідно з п. 2.2 договору підряду відповідач зобов'язався після виконання роботи здати автомобіль позивачу у справному стані (а.с.9). Після виконання передбачених договором підряду робіт позивач та відповідач підписали акт приймання-передачі виконаних робіт від 13 грудня 2012 року, згідно з якими позивач прийняв виконану відповідачем роботу (а.с.10). Згідно з відомості реєстр-отримання винагорода за договором підряду № 1 від 13.12.2012 року позивач сплатив відповідачу вартість наданих останнім за договором підряду послуг на 247 грн. 20 коп. (а.с.11). Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні пояснив, що у грудні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Максалті» дійсно мало господарські правовідносини з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрметпрокат». Перевізником в даній господарській операції виступало ТОВ «Дар»я і К» в особі водія [PERSON], та надав вказані пояснення в письмовому вигляді (а.с.37). Вдповідно до умовстатті 387 ЦК України передбачено, що способом цивільно-правового захисту права власності є право власника майна на йоговитребуванняіз чужого незаконного володіння. У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Згідно з п.1 ч.1 ст. 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є право володіння. Статтею 396 Цивільного кодексу передбачено, що особа має речове право на чуже майно, має право на захист цього права у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цьго кодексу. Статтею 398 Цивільного кодексу України встановлено. Що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах встановлених законом. Саме на підставі договору найми (оренди) автомобіля від 23 березня 2011 року у позивача виникло право володіння автомобілем марки ГАЗ 330214-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки вказаний договір укладено на строк до 23.03.2021 року, його не розірвано, не визнано недійсним та не припинено у інший спосіб та позивач залишається добросовісним володільцем цього автомобіля. Натомість відповідач не має жодних передбачених законом підстав для володіння автомобілем, право володіння у нього не виникло. Тобто відповідач є недобросовісним володільцем. Згідно зі ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування майна. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності громадян здійснюються шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння (а в передбачених законом випадках і від добросовісного набувача) чи відшкодування його вартості про усунення інших порушень прав власника. Посилання відповідача на той факт, що спірний автомобіль ним був отриманий не на підставі акту прийому-передачі не може бути прийнятий судом до уваги. Оскільки [PERSON] визнав факт отримання автомобіля та здійснення на ньому відповідної діяльності. Підтвердив і той факт, що після закінчення відносин з позивачем спірний автомобіль залишався у нього.

Outcome: approved