Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

21.11.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності після смерті [INFO] батька [PERSON] на спадкове майно - гараж, загальною площею 33,6 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вказаний гараж належав його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , з моменту побудови в 1982 році на підставі рішення виконкому Радомишльської міської ради від 09.08.1982, однак, право власності за життя спадкодавцем не було зареєстровано. Позивач разом із відповідачем [PERSON] , який являється рідним братом позивача та сином спадкодавця, у визначений строк прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідач не претендує на належну йому частину спадкового гаража і не заперечує щодо того, щоб весь гараж успадкував позивач. Відсутність правовстановлюючого документу на гараж є перепоною для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою від 05.12.2019 було відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13.01.2020 (а.с.25). Ухвалою від 13.01.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 21.01.2020 (а.с.42). В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Від третьої особи без самостійних вимог Радомишльської міської ради об`єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.01.1976 серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого як спадкоємеці першої черги за законом прийняли його сини - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.12,30,31,32). Згідно рішення виконкому Радомишльської міської ради від 09.08.1982 «Про будівництво господарської побутової будівлі на своїй присадибній ділянці» [PERSON] дозволено побудувати на своїй присадибній ділянці гараж розміром 6.0х3.0. Згідно копії будівельного паспорта та проекту будівництва господарських будівель будівництво гаража розпочато в 1982 році, кінець будівництва серпень 1982 року (а.с.10-11). Рішенням Радомишльської міської ради Житомирської області від 14.02.2018 № 35 об`єкту нерухомого майна (гараж), який знаходиться по [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , а 29.03.2018 виготовлено технічний паспорт на вказаний гараж (а.с.14,15-16). Як вбачається з наданої довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна від 06.04.2018 № 229, виданої КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, станом на 31.12.2012 за адресою [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с.17). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» в якому вказується, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. Таким чином, особа має право звернутися до суду тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату, що не відповідає закону. У матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що [PERSON] у передбаченому Законом порядку звертався до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З відповіді нотаріуса від 06.12.2019 (а.с.30), вбачається, що заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину не було подано. Відповідно, відсутня і відмова нотаріуса у вчиненні вищевказаних нотаріальних дій, яка б мала слугувати підставою для звернення з відповідним позовом до суду. Як було вище наведено, позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, зобов`язаний звернутися в силу ч. 1 ст. 1297 ЦК України до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, а не до суду з позовом про визнання за ним права на спадщину. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»). Таким чином, нотаріат є органом, на який відповідно до норм чинного законодавства України покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину, перевіряти при цьому коло спадкоємців, закликати до спадкоємства у необхідних випадках спадкоємців, перевіряти обтяження спадкового майна, так як спадкування це не тільки перехід прав померлої особи, але й перехід до спадкоємців її обов`язків. У разі виникнення спору між спадкоємцями про розподіл спадкового майна, такий спір підлягає розгляду в судовому порядку, а як зазначалося вище, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55). Іншими словами право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені, а в разі відсутності порушення або невизнання права, відсутня і необхідність його захисту в судовому порядку. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. Судом в судовому засіданні не було встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невизнання або порушення відповідачем права позивача на спадкування, що вказує на відсутність спору між сторонами щодо спадщини, яка залишилася після смерті їх батька, отже, право позивача ніким не оспорюється, а тому не потребує захисту судом. Вказавши відповідачем у своїй позовній заяві [PERSON] , позивач в позові не зазначив, яким чином відповідач порушує його право на спадщину, не визнає або оспорює його право на спадкове майно, не надав доказів, які підтверджують ці обставини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутній спір про право цивільне, так як [PERSON] не порушує, не оспорює і немає даних, що не визнає право позивача на спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, право власності на майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в зв`язку з відсутністю спору і необхідністю лише оформлення права на гараж [PERSON] , в судовому засіданні позивачем не було доведено факту відсутності у нього умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі та не надано обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, отже, були встановлені усі підстави, які надають суду прийти до однозначного висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed