Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису. У своєму позові позивач зазначила, що 17 січня 2007 року між нею та Відділенням «Центральне» Дніпродзержинської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DZHCGA00000326, в якості забезпечення зазначеного кредитного договору 17 січня 2007 року було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №92. За цим іпотечним договором Іпотекодавець передала в іпотеку Іпотекодержателю (Відділення «Центральне» Дніпродзержинської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк») квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №122361000 від 27.04.2018р. квартира [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. належить ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на формі приватної власності. Так, 28 листопада 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіна Ліана Леонідівна провела на підставі Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського округу Дніпропетровської області Вдовіної Ліани Леонідівни державну реєстрацію, індексний номер 32681903 від 02.12.2016 року. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровського від 16 листопада 2010 року по справі №2-2190/2010 було стягнута з [PERSON] \~ на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору № DZHCGA00000326 від 17.01.2007р. За вказаним рішенням Жовтневого районного суду був виданий виконавчий лист №2-2190, на підставі якого 31 жовтня 2011 року Головним державним виконавцем Ніколайчик Юлією Анатоліївною було відкрито виконавче провадження ВП №29694461. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року по справі №412/1494/2012 було задоволено скаргу [PERSON] на дії державного виконавця та зобов`язано останнього зарахувати погашення заборгованості по виконавчому листу №2-2190/2010 від 06.12.2010р. 09 листопад 2012 року Головним державним виконавцем Ніколайчик Юлією Анатоліївною було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №29694461, у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі. Також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Винесення та повним виконання рішення Жовтневого районного суду щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № DZHCGA00000326 від 17.01.2007р. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», банк не може знову заявляти ті самі вимоги з тих самих підстав. У зв`язку з чим, просить суд визнати протиправними дії приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіної Ліани Леонідівни з проведення перереєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570); визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського округу Дніпропетровської області Вдовіної Ліани Леонідівни індексний номер 32681903 від 02.12.2016 року про державну реєстрацію квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м.; скасувати запис про право власності № 17772019 від 28.11.2016р. в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення № 32681903 від 02.12.2016 року. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилався на обставини викладені в позові. Надав пояснення на відзив. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав відзив, в якому зазначає, що застереження в договорі іпотеки було ще в 2007 році, а реєстратор здійснив лише дії, передбачені законодавством на виконання умов договору іпотеки щодо реєстрації права власності за кредитором. Жодних зауважень чи застережень від позивача на момент укладення та підписання договору іпотеки також не було, підписання договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов`язки зазначені у договорі. Також, відповідно до приписів ст. 575 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця. Вони письмово звертались до позивача з вимогою щодо погашення заборгованості та з попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки тощо. Тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.\~ Відповідач Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна не з`явилась в судове засідання, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. 2. Заяви, клопотання учасників справи 03 вересня 2018 року представником позивача [PERSON] подана заява про забезпечення позову. 21 січня 2019 року представником відповідача [PERSON] надане клопотання про витребування доказів. 25 лютого 2019 року представником відповідача [PERSON] наданий відзив на позов. 25 березня 2019 року представником позивача [PERSON] надані письмові пояснення на відзив.\~ 24 квітня 2019 року представником відповідача [PERSON] надане клопотання про витребування доказів з реєстраційної справи. 3.Процесуальні дії суду 23 липня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 02 жовтня 2018 року ухвалою суду було витребувано у нотаріуса Вдовіної Ліани Леонідівни належним завірені матеріали реєстраційної справи. 21 січня 2019 року ухвалою суду витребувано у відділу державної реєстрації копії матеріалів реєстраційної справи відносно реєстрації переходу прав власності на предмет іпотеки. 25 червня 2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 17 січня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,\~ укладений договір іпотеки квартири, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з договору іпотеки квартири та приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. за договором іпотеки накладається заборона відчуження квартири [ADDRESS] (а.с.13-15). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27 квітня 2018 року, власником квартири [ADDRESS] , за договором іпотеки, з 28 листопада 2016 року є ПАТ КБ «Приватбанк», Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіної Л.Л. (а.с.11). 31 жовтня 2011 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчик Ю.А. відкрито виконавче провадження ВП №29694461 за виконавчим листом № 2-2190 від 06.12.2010 р., на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору в розмірі 127 965,76 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.16, 17). Також ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2012 року визнано дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в частині відмови в зарахуванні квитанції № 85 від 22.04.2011 р. на суму 2255, 64 дол. США, квитанції № 3 від 05.07.2011 р. на суму 1872 дол. США, квитанції № 79 від 14.07.2011 р. на суму 4122,42 дол. США та квитанції № 33862.348.1 від 09.12.2011 р. на суму 4000 грн. в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу 2-2190/2010, виданого 06.12.2010 р. неправомірними та зобов`язано державного виконавця провести зарахування даних квитанцій в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу 2-2190/2010 від 06.12.2010 р. (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2012 року державним виконавцем Ніколайчик Ю.А. закінчено виконавче провадження за виконавчим листом 2-2190/2010 виданий 06.12.2010 р., про що винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.19). Також, листом Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни від 21.01.2019 р. вих. № 77/01-16 було повідомлено, що нею Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Ліаною Леонідівною, як державним реєстратором, було сформовано та зареєстровано заяви для проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», оскільки були подані всі необхідні для цього документи (а.с.63). Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем\~ [PERSON] обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, які урегульовані Законом України «Про іпотеку». 5. Оцінка суду Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 509 ЦК України,\~ зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Ст.38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Як встановлено в судовому засіданні всупереч вимогам ст.ст. 35, 35, 38 Закону України «Про іпотеку» ПАТ КБ «Приватбанк» не повідомило іпотекодателя [PERSON] за договором іпотеки від 17 січня 2007 року про продажу предмету іпотеки, а також будь-якої згоди на продаж спірної квартири [ADDRESS] остання не надавала. Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем. Відсутність належних доказів дотримання іпотекодержателем вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо надсилання іпотекодавцю (позивачу) письмової вимоги про усунення порушення, які подаються державному реєстратору відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, свідчать про передчасність звернення стягнення на заставне майно. Так, ст.76, ст.77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ст.ст.79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачі не надали суду належних та достовірних доказів того, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіна Ліана Леонідівна, під час проведення перереєстрації права власності квартири [ADDRESS] , на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та її рішення про державну реєстрацію квартири [ADDRESS] , прийняті\~ в межах діючого законодавства. Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року від Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни витребувані докази по справі, а саме завірені копії матеріалів реєстраційної справи відносно квартири [ADDRESS] , але листом приватний нотаріус Вдовіна Л.Л. повідомила, що документи, які стали підставою для оформлення права власності на вказану квартиру були відправлені до Виконавчого комітету Криворізької міської ради. Своїм листом заступник міського голови Виконавчого комітету Криворізької міської ради Подоплєлова Н. повідомила, що вона не має можливості надати копії документів, у зв`язку з їх відсутністю. Суд доходить висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» подало Приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіній Ліані Леонідівні не у повному обсязі визначені Законом та Порядком документи, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. Відповідно п.п.1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», від 07.06.2014 року вбачається, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким, чином починаючи з 07.06.2014 року для примусового стягнення (відчуження) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки необхідно дотримання такої умови, як згода власника про не застосування положень обумовленого Закону щодо мораторію на стягнення майна громадян. Окрім того, згідно з пунктом 5, 6 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно до умов договору іпотеки від 17 січня 2007 року вбачається, що цей договір укладається з реєстрацією обтяжень в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем\~ проведено приватним нотаріусом в той час, коли була наявна заборона відчуження майна. В пункті 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5, роз`яснено, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦКУ). Крім того, в порушення вимог ч.7 ст.3, ч.1 ст.9, ч.9 ст.15, абз.4 ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, державна реєстрація прав на нерухоме майно вчинена приватним нотаріусом не за місцем розташування об`єкта нерухомого майна, тобто не в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації. Відтак, реєстраційна дія приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни щодо реєстрації 28 листопада 2016 р. права власності на об`єкт житлової нерухомості (квартиру позивача) за ПАТ КБ «Приватбанк» проведена з порушенням компетенції нотаріуса, як відповідного органу державної реєстрації. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначеною реєстрацією порушені права позивача, як власника нерухомого майна, гарантовані державою Україна, ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном та кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним. Отже, на переконання суду, у цій справі позивач за допомогою належних та допустимих доказів довела обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. З аналізу вищевказаних норм права та фактичних обставин справи, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ЦПК України, судом встановлено порушення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Ліаною Леонідівною діючого законодавства під час реєстрації прав та їх обтяжень від 02.12.2016 р. за позивачем квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову про визнання протиправними дій приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вдовіної Ліани Леонідівни з проведення перереєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; визнання протиправним та скасування Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського округу Дніпропетровської області Вдовіної Ліани Леонідівни індексний номер 32681903 від 02.12.2016 року про державну реєстрацію квартири [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., із скасуванням запису про право власності № 17772019 від 28.11.2016р. в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення № 32681903 від 02.12.2016 року. 6. Судові витрати Так, при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 705 грн., яка відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на її користь.

Outcome: approved