Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

20 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON](яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]), [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що йому належить на праві договору купівлі-продажу від 25.02.2007 року на кімнату [ADDRESS]. Також позивач зазначив, що несе значні витрати по утриманню кімнати тому просить усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнату [ADDRESS] (а.с.4-5). Зареєстровані відповідачі вже не проживають в вказаній кімнаті та там не має їх особистих речей. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримав, наполягав на позовних вимогахта просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що у матеріалах справи є відповідні докази, причин неявки суду не повідомили, про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутність не просили. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. 21 липня 2017 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу від 25.02.2007 року, кімната [ADDRESS], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с. 4-5). Відповідачі [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON](яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]), [PERSON] за адресою - [ADDRESS] не мешкають з дня реєстрації, про що складені акти про непроживання (а.с. 13-17). Підстав передбачених статтею 71 Житлового кодексу України судом не встановлено. Згідно статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 та частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved