Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

21.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вказав, що 27.08.2011 року він уклав шлюб [PERSON] З липня 2013 року вони проживають окремо і з цього часу шлюбні стосунки припинили. 11.03.2014 року рішенням Якимівського районного суду Запорізької області, шлюб укладений між ним та [PERSON] був розірваний. [INFO] року у відповідачки [PERSON] народилася донька [PERSON]. Оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення сторонами стосунків позивач був записаний батьком [PERSON] Позивач стверджує, що оскільки він з липня 2013 року не проживає разом з [PERSON], то він є є батьком [PERSON], [INFO]. У зв*язку з чим він звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити відомості про нього, як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису про народження № 57 від 16.01.2015 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі,пояснивши, що батьком дитини [PERSON] є [PERSON], який в теперішній час знаходиться в Росії. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, суд вважає, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані і не підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони 27.08.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований Шевченковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.7) За рішенням Якимівського районного суду Запорізької області по справі № 330/303/14-ц від 11.03.2014 року, яке вступило в закону силу 28.03.2014 року, шлюб був розірваний. [INFO] року відповідач [PERSON] народила доньку [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України позивач [PERSON] був записаний батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], яке було видано 16.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 57 (а.с.9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що з 2013 року [PERSON] проживала з [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що не може підтвердити той факт, що позивач [PERSON]. не є батьком [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] вважають, оскільки [PERSON] жила з [PERSON], то він і є батьком дитини. Як пояснила відповідач [PERSON] громадянин [PERSON] не надав в органи реєстрації актів громадянського стану заяви про своє батьківство стосовно дочки [PERSON]. Ухвалюючи рішення суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст.136 СК України, за якою у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису її народження, а також роз*яснення п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В цих роз*яснення вказано, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Умови та порядок визнання батьківства визначено законом, тому в справах названої категорії не може бути ухвалене рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Підставою оспорювання батьківства особою є будь-які відомості, що засвідчують відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, у п. 9 наведеної постанови вказано, що відповідно до статей 213, 215 ЦІІК рішення має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Стаття 136 СК України, яка визначена позивачем правовою підставою позову, віднесена законом до глави 12 СК України «Визначення походження дитини». Ґрунтування рішення суду у спорі про походження дитини на показаннях свідків за відсутності безпосередніх доказів кровного походження дитини не від позивача суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України, оскільки у даному спорі показання свідків мають характер припущень. Належним доказом відсутності кровного споріднення між [PERSON], записаним батьком, і дитиною [PERSON] є висновок судової експертизи. Проте,ні у попередньому судовому засіданні, ні у судовому відповідного клопотання від позивача не надійшло. Повноважень для призначення експертизи за ініціативою суду законодавство у такому випадку не надає. Передбачених ст. 145 ЦПК України підстав для обов'язкового призначення експертизи у цій справі немає. Суд, вирішуючи справу виходить з встановлених ст. 11 ЦПК України меж розгляду справи. А саме, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих доказів. Згідно ч. 2 ст. 111 ЦПК України особа, яка бере участі, у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. При вирішенні даної справи необхідно брати до уваги норми міжнародного права. Зокрема згідно ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР №789-12 від 27.02.1991р. дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування; держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed