Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

21 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем. В позовній заяві зазначає, що 9.01.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ №337100, виданого 10.01.2014 року Гірською сільською радою Миколаївського району Львівської області, батько позивача. Їх родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. В день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинковолодіння, яке знаходиться в с.Грицеволя по вул.Стирова №21 Радехівського району Львівської області. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав зі спадкодавцем, за адресою с.Грицеволя по вул.Стировій №21 Радехівського району Львівської області. Прийнявши спадщину за заповітом після смерті свого батька, внаслідок проживання на момент його смерті разом із ним, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернувся до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися з позовом в суд, оскільки на момент смерті хоча і фактично проживав, проте не був зареєстрований разом із спадкодавцем в одному житловому будинку на час відкриття спадщини, а відтак пропустив строк для прийняття спадщини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем. Факт постійного проживання разом із [PERSON] до самої його смерті підтверджується довідкою, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Радехівського району Львівської області. Встановити факт проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини можливо лише в судовому порядку, що стало підставою звернення до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Просить винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON], [INFO], проживав спільно із [PERSON], в с.Грицеволя по вул.Стирова №21, Радехівського району Львівської області, до дня його смерті, тобто до 09.01.2014 року. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Радехівського району у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.17). Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що 9.01.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ №337100, виданого [PERSON] сільською радою Радехівського району Львівської області, в якому зазначено місце смерті с.Гірське, Миколаївського району Львівської області (а.с.8). Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно, а саме: - житловий будинок №21 по вул.Стировій в с.Грицеволя, Радехівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право власності на будівлю від 15.10.1997 року, за №38 (а.с.9). Відповідно до довідки №134 від 25.01.2017 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав [INFO] і разом з ним проживав син [PERSON], [INFO] без реєстрації (а.с.10). [PERSON], народився 22.01.1962 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії ІІІ-УР №209762 та в графі про батька зазначено [PERSON] та про матір [PERSON] (а.с.7). 24 січня 2017 року приватний нотаріус відмовила [PERSON], видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що позивач у визначений законом термін не звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, а відтак пропустив строк для прийняття спадщини (а.с.11). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], проживав разом із своїм батьком [PERSON], до дня його смерті 9.01.2014 року за адресою с.Грицеволя, вул.Стирова,21, Радехівського району Львівської області. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Узагальнюючи вищенаведене, враховуючи клопотання відповідача, який заяву визнав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак їх необхідно задовольнити.

Outcome: approved