Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS]; та на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0990 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], мотивуючи свої вимоги тим, що 18 листопада 2016 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області розірваний шлюб між ним та відповідачем, в період шлюбу 29 травня 2007 року за спільні кошти була придбана земельна ділянка за вищевказаною адресою, на якій спільними зусиллями позивача та відповідача та за спільні кошти був збудований житловий будинок з господарськими спорудами, який в подальшому був зданий в експлуатацію та зареєстрований у встановленому законом порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнала, не заперечувала, що дійсно за спільні з позивачем кошти була придбана земельна ділянка, на якій спільними зусиллями та за спільні кошти був збудований житловий будинок. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. 07 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та відповідач змінила прізвище на «[PERSON]». На час розгляду справи, шлюб між сторонами розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2016 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до положень ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним до шлюбу. З пояснень сторін та з матеріалів справи встановлено, що в період шлюбу сторонами за спільні кошти була придбана земельна ділянка загальною площею 0,0990 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], на якій збудований житловий будинок з господарськими спорудами, який в подальшому був зданий в експлуатацію та зареєстрований у встановленому законом порядку за [PERSON] (а.с. 8, а.с. 9-15). Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищенаведеного житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,0990 га по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Постановою Верховної Ради «Про перейменування окремих населених пунктів та районів № 1377-УІІ від 19 травня 2016 року с.Радянська Слобода Чернігівського району перейменовано та с.Трисвятська Слобода. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності: на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS]; на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0990 га по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved