Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.05.2017 сторони зареєстрували шлюб, проте, 03.12.2019 шлюб було розірвано. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина фактично проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, хоча зареєстрована разом з відповідачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця (або у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. 1.2. У судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також у заяві вказав про відмову від допиту свідків у зв`язку із визнанням позову відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та про підтримку позовних вимог. Підтримку позовних вимог з боку відповідача суд розцінює в якості визнання позову. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.05.2017 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] та [PERSON] 27.05.2017 зареєстрували шлюб, про що 27.05.2017 складено відповідний актовий запис № 895. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] , про що 01.08.2017 складено відповідний актовий запис № 561. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.12.2019 по справі № 428/9606/19 вбачається, що розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 03.01.2020. Згідно з копією психолого-педагогічної характеристики вихованця Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 12 «Малюк» Сєвєродонецької міської ради [PERSON] , [INFO] , наданої 15.03.2021, [PERSON] відвідує дитячий заклад з 13.01.2020 року, був вихованцем молодшої групи № 10. Адаптація до умов дитячого закладу проходила з ускладненнями. Протягом вересня вихованням [PERSON] переважно займалися мати та бабуся. Хлопчик завжди охайно виглядав, був одягнений за сезоном, мав усі обхідні речі та приналежності для освітньої діяльності. Мати часто мала грубу поведінку, нестримані емоції. В поведінці дитини спостерігалися прояви агресії (кидав будь-які речі: пісок, іграшки, їжу). Хлопчик майже не реагував на звернення дорослих та на інших дітей. Не виконував правила розпорядку життя групи. Освітню програму засвоював на низькому рівні. В організованій навчальній діяльності участь майже не приймав, не виявляв інтерес до будь-яких занять, не звертав уваги на оточуючих. Стан дитини викликав занепокоєння з боку вихователів та батька, у зв`язку з чим були запрошені на консультацію психолог та логопед. За згодою батька була проведена психологічна діагностика хлопчика та надано психолого-педагогічну характеристику для обстеження в інклюзивно-ресурсному центрі. З жовтня мати у дитячому садочку не з`являється. Зі слів батька мати знаходилась на лікуванні психічного розладу. Активну участь у вихованні дитини приймає батько, взаємодіє з вихователями, дослухається до порад, завжди цікавиться поведінкою дитини, в доступній і рівноважній формі розмовляє з сином, робить зауваження, пояснює як і що потрібно робити. Наразі [PERSON] відвідує спеціальну групу компенсуючого типу № 5 для дітей з вадами розвитку. Емоційний стан дитини значно покращився, став більш спокійним, врівноваженим. Йде на контакт з дорослими, посміхається. Бере участь в організованих вихователем спільних іграх та в іграх з однолітками. Почав проявляти інтерес до фізкультурних та музичних занять. Став розуміти звернену мову та реагувати на своє ім`я. В мові дитини можна почути окремі слова. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3.2. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд враховує, що відповідач є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується визнанням позову з боку відповідача та опосередковано підтверджується психолого-педагогічною характеристикою з дитячого садка, який відвідує дитина. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає і доказів на користь протилежного до суду надано не було. Крім того, до суду не було надано доказів того, що відповідач має на утриманні інших осіб або її стан здоров`я не дозволяє їй брати участь в утриманні дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідача обов`язок за сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимога позивача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі задоволенню не підлягає, оскільки суд може визначити розмір аліментів у частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі. Тобто, в резолютивній частині рішення суду має бути вказаний лише один спосіб стягнення аліментів, який в даному випадку визначено судом у частці від доходу платника. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення вимог про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial