Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 02 квітня 2019 року та працювала на посаді начальника автозаправочної станції в структурному підрозділі АЗС №22-01 «Червоноармійська» в порядку переведення з ТОВ «Центуріон Дітсрібьюшен», що підтверджується копією трудової книжки. 07.06.2019 року вона подала заяву про звільнення за власним бажанням з 26.06.2019 року. 10.06.2019 року під час перевірки у оператора біля касової скриньки знайшли талони на пальне, що категорично заборонено. Працівники служби безпеки зажадали від неї та оператора пояснень з цього приводу, на що вона зазначила, що їй з цього приводу нічого не відомо. 01.07.2019 року вона отримала поштою два накази - наказ за № 9 401-К від 26.06.2019 року про звільнення її за п.2 ст. 41 КЗПП України в зв`язку із втратою довіри та наказ від 26.06.2019 року за тим самим номером підстава - доповідна записка. В трудовій книжці під порядковим номером 18 значиться запис датований 26.06.2019 року про звільнення її за п.1 ст. 36 КЗПП України за згодою сторін та наступний запис за № 19 без дати із текстом «Запис за № 18 вважати недійним». Під порядковим номером 20 значиться запис № 20 від того ж 26.06.2019 року про звільнення її за п. 2 ст. 41 КЗПП України про звільнення із втратою довіри. Вважає своє звільнення з підстав втрати довіри незаконним. Особисто до неї ніколи не було претензій по роботі, стягнень вона не мала. Вона не була ознайомлена із матеріалами та результатами проведеної перевірки, відповідно не могла заперечувати та оскаржувати їх. Просить визнати формулювання причин звільнення за пунктом 2 статті 41 КЗпП України неправильним, визнати звільненою за ст. 38 КЗпП України та стягнути заробітну плату за період з 01.01.2019 року по 26.06.2019 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з наведених у заяві підстав. Позивач та її представник не заперечували про наявність недостачі, однак вважають це нормальним явищем в умовах роботи автозаправочної станції без відео спостереження за залом торгівлі з продажу супутніх товарів. Вона підписала акт ревізії. Стосовно недостачі пального нею визнається такий факт, однак пояснює його тим, що при здійсненні його прийому згідно накладної, пальне було злито на іншу заправку, тобто відбувся пере сорт пального,тому нестача пального складає 124 літри. Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав та суду пояснив, що позивача було звільнено за втратою довіри у зв`язку із виявленою нестачею товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується актом ревізії. 01.04.2019 року позивач ознайомлена з посадовою інструкцією, а 02.04.2019 року з [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 0.06.2019 року виїзною перевіркою працівників управління економічної безпеки було підтверджено факти зловживань та вилучено з прикасової зони адмінбудівлі АЗК №22-01 талони на пальне. просить в задоволенні позову відмовити. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. 12.08.2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Петрол Маркет» подано відзив на позов. 30 серпня 2019 року позивач подала заперечення на відзив. В поданих запереченнях посилається на те, що не була ознайомлена з посадовою інструкцією, і лише після звільнення працівник кадрів наполягав про її підписання на тексті інструкції, однак вона в категоричній формі відмовилась це зробити. Проте, заява не свідчить про те, що вона ознайомлена саме з таким з таким текстом посадової інструкції наданій суду. На ім`я директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» позивач [PERSON] 07.06.2019 року подала заяву про звільнення її з 26.06.2019 року за згодою сторін. 16 березня 2020 року ухвалено рішення у справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що [PERSON] за наказом за № 5 423-К від 01.04.2019 року прийнято на посаду начальника станції АЗС в структурний підрозділ «Автозаправна станція № 22-01 «Червоноармійська» з 02 квітня 2019 року в порядку переведення з ТОВ «Центуріон Дістрібюшин». 02 квітня 2019 року із [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за умовами якого вона зобов`язується вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові і інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей та додаток №1 до посадової інструкції «Начальник АЗС». Наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» № 9 401-К від 26 червня 2019 року її було звільнено з роботи за винні дії, що дають підстави для втрати довір`я, на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Позивач вважає означений наказ про її звільнення з цих підстав неправильним та водночас просить змінити формулювання причин її звільнення за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України. При цьому, вона не оспорює наказу про звільнення її за п.2 ст. 41 КЗПП України та не просить визнати його незаконним, фактично погоджуючись із ним. Із наданої позивачем трудової книжки убачається, що в ній міститься запис під номером 18 згідно якого за наказом № 9 401-К від 26.06.2019 року позивача звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Згідно запису № 19 у трудовій книжці роботодавець цей запис визнав недійсним. Та наказом № 9 401-К від 26.06.2019 року позивача [PERSON] звільнено за ч. 1 п. 2 статті 41 КЗпП України за втрату довіри. Сама позивач не оспорює, що актом ревізії встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей та пального, посилалась на те, що нестачі товарно-матеріальних цінностей є завжди, однак відповідач на це уваги ніколи не звертав, працівники АЗС, в тому числі і вона погашали недостачу. Означений наказ про звільнення [PERSON] за ініціативи адміністрації позивачем не оспорюється, тому суд вважає, що підстав для визнання формулювання причин звільнення немає. Відповідач заперечуючи позовні вимоги позивача, мотивує їх тим, що з [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а оскільки у прикасовій зоні адмінбудівлі (операторської) АЗК № 22-01 були виявлені паливні талони на загальну суму 10 000 грн. та недостачею товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується актом ревізії вона звільнена за ч. 1 п. 2 статті 41 КЗпП України правильно. Вказані зловживання було вчинено позивачкою внаслідок недостатнього контролю своїх підлеглих. Крім того, згідно пункту 1.35 посадової Інструкції АЗК ТОВ «Вест Петрол Маркет» начальник АЗС зобов`язаний забезпечувати належний контроль за виконанням службових обов`язків підлеглих працівників АЗС. Згідно з проведеною інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей, котрі знаходяться на АЗК № 22-01 Героїв Майдану, 184-А в м. Чернівці за результатами перевірки виявлено недостачу та надлишок товарно-матеріальних цінностей, порушення правил прийому та обліку палива в резервуарах АЗК, недостачу ТМЦ по групі товарів супутні товари та громадське харчування, факту зловживання своїми посадовими обов`язками. Позивач [PERSON] підписала акт ревізії, погодилась із ним і його не оспорювала, а факт такої недостачі визнала в ході судового розгляду. Позивач просить визнати формулювання причин звільнення неправильним та визнати її звільненою за власним бажанням. Суд не може погодитись із цим, а тому відхиляє такі твердження позивача та її представника, оскільки функція звільнення працівника належить роботодавцю. Позивач не просила її звільнити за власним бажанням та такої заяви роботодавцеві не подавала, власне наказу про звільнення її з ініціативи роботадвця не оскаржує, тому підстав для задоволення позову немає. 5 . Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Доводи позивача та її представника свідчать про те, що недостачі ТМЦ на АСЗ мали місце завжди, їх сплачували працівники та зокрема й вона, позивач, із заробітної плати як визнання нею вини. Позивачем підписаний акт ревізії, вона погодилась з її результатами та не оспорювала їх. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі статтею 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України). Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. В даному конкретному випадку позивач такого звільнення не оспорює, по суті погоджується із ним. Тому з наведених підстав позов задоволенню не підлягає. 7. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору сплачені позивачем 768.4 грн. в дохід держави. На разі у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір поверненню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed