Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

20 лютого 2015 р. позивач звернувся до суду з вказаним вимогами до відповідача, які у подальшому неодноразово уточнював. В обґрунтування вимог посилався на те, що 19 листопада 2012 року уклав з [PERSON] нотаріально посвідчений договір позики грошей, за яким позичив їй 100 000 грн. Вказав, що [PERSON] померла, а за життя борг йому не повернула. Відповідач в установленому законом порядку прийняв спадщину за заповітом і законом на земельну ділянку площею 6,61 га і обов'язкову частку у земельній ділянці розміром 6,75 га, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що належали на праві власності спадкодавцю. У добровільному порядку відповідач як спадкоємець відмовився повернути борг, а тому з посиланням на ці обставини та статті 1281 і 1282 ЦК України просив у рахунок погашення частки боргу спадкодавця у сумі 109 552 грн, що становить 71,7 % від загального боргу в розмірі 194 586,15 грн, що складається з основного боргу 100 000 грн; 3 % річних в розмірі 6 419,18 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у період з 01.01.2013 р. по 23.02.2015 р. в сумі 58 787,66 грн та інфляційних втрат у період з 01.01.2013 р. по 23.02.2015 р. в розмірі 29 379,31 грн накласти стягнення на успадковані ним земельні ділянки. У підготовчому засіданні позивач цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, а у судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач заявлені вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення мотивуючи тим, що Договір позики укладений між [PERSON] та його матірю був безгрошовим, а тому неукладеним, отже вважає, що його мати за життя не мала жодних боргових зобов'язань перед ним. Крім того, посилався на те, що успадковані ним земельні ділянки не передані йому у натурі, як того вимагає закон, а тому накладення стягнення на них є безпідставним. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 19 листопада 2012 року між позивачем [PERSON] і [PERSON] укладено письмовий нотаріально посвідчений договір Позики грошей, за яким остання позичила у позивача грошові кошти у сумі 100 000 грн, які повинна була повернути не пізніше 01 січня 2013 року. Факт отримання [PERSON] грошових коштів підтверджується актом їх передачі (а. с. - 5, 6). Вказаний договір сторонами до цього часу у судовому порядку не оспорювався. [INFO] року [PERSON] померла (а. с. - 37). Судом з'ясовано, що за життя [PERSON] борг позивачу не повернула. 31 жовтня 2012 р. спадкодавець на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким заповіла все належне їй майно [PERSON], тобто відповідачу (а. с. - 36). 19 листопада 2012 р. спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження, за яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON], тобто позивачу, земельну ділянку площею 6,75 га що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (а. с. - 33). Спадкову масу складають земельні ділянки площею 6,75 га і 6,61 га, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (а. с. - 50, 63) Спадкоємцями за заповітом і законом є син спадкодавця - [PERSON] (відповідач), який успадковує земельну ділянку площею 6,61 га та як інвалід обов'язкову частку у земельній ділянці розміром 6,75 га, що заповідана [PERSON] (позивач), та останній, який за заповітом успадковує земельну ділянку площею 6,75 га, без урахування обов'язкової частки [PERSON] (а. с. - 32, 34, 35) Діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON] і [PERSON], тобто треті особи у справі, в установлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті матері не зверталися (а. с. - 34, 80). На цей час свідоцтво про право власності на спадкове майно спадкоємцям не видано. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За вищевикладених обставин позивач [PERSON] є не тільки кредитором, а й боржником в одній особі, а тому також відповідно до отриманої у спадок частки майна повинен задовольнити вимоги кредитора. Боргові зобов'язання спадкодавця перед [PERSON] складають 100 000 грн. На день смерті спадкодавця, тобто [INFO] року, вартість земельної ділянки площею 6,61 га становила 124 103,74 грн, а земельної ділянки розміром 6,75 га - 124 016,14 грн, а всього - 248 119,88 грн (а. с. - 73, 82). Загальна частка відповідача [PERSON] в отриманому спадковому майні складає 71,7 процентів або в грошовому виразі 139 605,75 грн. За такого, в межах вартості отриманого [PERSON] у спадок майна він несе відповідальність по зобов'язанням спадкодавця в розмірі 71 700 грн, решта боргу в сумі 28 300 грн залишається за позивачем. Отже такі вимоги позивача до відповідача в цілому є обґрунтованими. Але, накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі є наслідком його реалізації для задоволення вимог кредитора, тобто одною з форм відчуження майна. Згідно підпункту «б» пункту 15 розділу X Перехідних Положень Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, крім передачі їх у спадщину. Наведене свідчить, що законом прямо заборонено відчуження у будь-який спосіб земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а відтак, то з урахуванням майна, яке отримує у спадок відповідач, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити як такі, що не відповідають закону. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що договір позики є нікчемним або недійсним за його безгрошовістю, оскільки той не спростував його відповідним судовим рішенням. Суд вважає помилковим нарахування позивачем боргу за відповідним договором позики з 100 000 грн до 194 586,15 грн, застосовуючи 3 % річних, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань та інфляційні втрати у період з 01.01.2013 р. по 23.02.2015 р. (а. с. - 87). Так, згідно ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Договір позики грошей між позивачем та спадкодавцем укладено 19 листопада 2012 р., з терміном повернення не пізніше 01 січня 2013 року. Зі змісту цього договору видно, що він є безпроцентним і сторони не узгодили в ньому відповідальність за його невиконання. [PERSON] померла [INFO] року, тобто майже два роки після закінчення дії Договору. Судом з'ясовано, що до вказаного часу [PERSON] не пред'являв вимог до [PERSON] щодо повернення боргу. За такого, нараховані позивачем за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором позики грошей 3 % річних, пені та інфляційних втрат не пов'язані з діями спадкоємця, а тому той не повинен нести відповідальність в цій частині. Крім того, позов про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі носить майновий характер. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 та ст. 9 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що на 01 січня 2015 р. складає не менше 243,60 грн. Позивач просив накласти стягнення на майно у рахунок погашення боргу у сумі 109 552 грн, а судом встановлено, що фактично борг становить 71 700 грн, один відсоток від якого складає 717 грн. З долученої до справи квитанції випливає, що позивачем сплачено судовий збір лише в сумі 243,60 грн, тобто недоплачено 473,40 грн (717 - 243,60), яка підлягає стягненню з нього на користь Держави.

Outcome: approved