Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

20.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення розміру часток по квартирі, що є об'єктом спільної власності колишнього подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [PERSON] з 17.05.1986 року перебував у шлюбі з [PERSON], який було розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.10.2015 року і в період шлюбу 13.08.1998 року за договором купівлі-продажу придбана однокімнатна квартира [ADDRESS]. Просить визнати за ним право приватної власності на 1/2 частину однокімнатної квартири. Визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частину однокімнатної квартири. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнав в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, враховуючи положення ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 17.05.1986 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був розірваний за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.10.2015 року і набрало законної сили 18.10.2015 р., що підтверджується, копією рішення суду (а.с. 6). Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 13.08.1998 року [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорта квартира по [ADDRESS], квартира складається з однієї кімнати житловою площею, кухні площею 7,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,9 кв.м., коридору 4, 1 кв.м., вбудованої шафи 0,9 кв.м. Квартира обладнана балконом 1,0 кв.м. загальна площа квартири 35,3 кв.м. (а.с. 7-8). Згідно звіту про оцінку майна, спірне житло коштує 84511 грн. (а.с. 11). 09.08.2016 року [PERSON] подала заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с. 28). Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення щодо майна, набутого за час шлюбу, містить ч. 3 ст. 368 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України. Звертаючись з позовом до суду про розподіл майна подружжя, [PERSON]. зазначає, що квартира [ADDRESS] є спільним майном, оскільки була придбана в період шлюбу. Проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, положення наведених вище норм матеріального права та ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи договір про надання правової допомоги, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 1114, посвідчення адвоката № 0744, квитанцію № 45/16 за складання позовної заяви та представництво в суді, а також те, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, 1450 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на час розгляду справи, тобто розмір компенсації складає 580 грн. (1450 Х 0,40). Отже, враховуючи клопотання позивача, що не протирічить положенням ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати в сумі 551,20 грн. для компенсації судового збору та в сумі 290 грн. для компенсації витрат на правову допомогу на користь позивача. А загалом 841 грн. 20 коп.

Outcome: approved