Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

19 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 01 липня 2014 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 30 000 доларів США зі строком повернення 01.07.2016 , що підтверджується виданою [PERSON] розпискою. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернула. Станом на 19 серпня 2016 року розмір заборгованості складає 744 497, 67 грн. З розрахунку 1 долар США = 24. 82 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у сумі 744497, 67 грн. та у повернення сплачених судових витрат. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 17.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2017 року, у задоволенні позов [PERSON] , до [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного суду від 03 липня 2019 року заочне рішення Автозаводського районного суду м Кременчука від 17.11.2016 року, ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. Представник позивач [PERSON] - [PERSON] просить розгляд справи проводити за відсутності позивача, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повертається на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Позивач [PERSON] , у судове засідання не прибув. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 64 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини перша та друга статті 1047 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (частини друга та третя статті 545 ЦК України). Судом встановлено, що 01 липня 2014 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримала від нього грошові кошти в сумі 30 000 доларів США та зобов`язалась їх повернути до 01 липня 2016 року. У розписці боржник у зазначила, що їй відомо про те, що кошти, надані у борг чоловіком [PERSON] , є його особистими коштами. Кошти вона приймає у борг особисто і підтверджує, що зобов`язання по їх поверненню є також її особистим зобов`язанням. На підтвердження вказаного факту позивачем суду надано оригінал відповідної розписки відповідача від 01 липня 2014 року. Вказана розписка ніким із учасників справи не оспорюється та обставини, викладені у ній, не заперечуються. Наявність у позивача боргового документа, вказує на правомірність позовних вимог та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. Згідно з положеннями ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів сплати боргу за договором позики відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України

Outcome: approved