Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

20 квітня 2018 року заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області [PERSON] в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ковельське міськрайонне територіальне медичне обєднання, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] 08 вересня 2016 року біля 02 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Рено Трафік», номерний знак [NUMBER], рухаючись неподалік будинку № 1, що по вул. Груєцка в м. Варка Мазовецького воєводства [PERSON], проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перебуваючи у стані стомлення (керував автомобілем майже 33 години без відпочинку), передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, задрімав, внаслідок чого втратив контроль над керованим ним транспортним засобом, який зїхав на праве узбіччя та перекинувся. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці нижньої губи, поверхневої рани в ділянці лівого кульшового суглобу, вивиху щиколотки правого гомілково-ступневого суглобу, які по ступеню тяжкості згідно висновку судово-медичного експерта № 78 від 19.05.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпіла [PERSON] отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого багаточисельного перелому лівої ключиці, яке по ступеню тяжкості згідно висновку судово-медичного експерта № 77 від 19.05.2017 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоровя, терміном більше як 21 день. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 1 ст. 3 Розділу ІІ, п. 1 ст. 19 Розділу ІІІ Правил дорожнього руху [PERSON], які за своїм змістом відповідають пунктам 2.3 (б), 2.9 (б) Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦРЛ Ковельського МТМО з 09 по 23 вересня 2016 року 15 ліжко-днів. Загальна сума коштів, затрачених на лікування потерпілої, становить 2393 грн. 10 коп. Ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 14 лютого 2018 року закрито кримінальне провадження №12017030090000021 та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілими. Оскільки підставою для закриття провадження стала нереабілітуюча обставина, тому вважає, що витрати на лікування потерпілої [PERSON] має відшкодувати відповідач. Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд стягнути із [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області 2393 грн. 10 коп. у відшкодування витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] Прокурор Багнюк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ковельського міськрайонного територіального медичного обєднання [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявивсь, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З дослідженої в судовому засіданні ухвали Камінь-Каширського районного суду від 14 лютого 2018 року, яка набрала законної сили, встановлено, що внаслідок порушення відповідачем [PERSON] п. 1 ст. 3 Розділу ІІ, п. 1 ст. 19 Розділу ІІІ Правил дорожнього руху [PERSON], які за своїм змістом відповідають пунктам 2.3 (б), 2.9 (б) Правил дорожнього руху, 08 вересня 2016 року, неподалік будинку № 1, що по вул. Груєцка в м. Варка Мазовецького воєводства [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпіла [PERSON] отримала легке тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці нижньої губи, поверхневої рани в ділянці лівого кульшового суглобу, вивиху щиколотки правого гомілково-ступневого суглобу, а потерпіла [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого багаточисельного перелому лівої ключиці. На підставі ст. 46 КК України [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України в звязку з примиренням із потерпілою [PERSON], а провадження у справі було закрите. Як вбачається з довідки Ковельського МТМО №23/2017 від 26 травня 2017 року внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Центральної районної лікарні Ковельського МТМО з 09 вересня 2016 року по 23 вересня 2016 року 15 ліжко-днів. Загальна вартість лікування склала 2393 грн. 10 коп. Оскільки ухвала Камінь-Каширського районного суду від 14 лютого 2018 року, якою встановлена вина [PERSON] у скоєнні ДПТ, у результаті якої потерпіла [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, набрала законної сили, тому саме з відповідача як з винної особи слід сягнути витрати на лікування потерпілої [PERSON] у вказаному вище розмірі на користь фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved