Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. В березні 2020 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що відповідач [PERSON] 14.12.2016 року взяв у нього в борг 30 000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, які зобов`язався повернути у строк до 31 березня 2017 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом в розписці про отримання грошових коштів від 14 грудня 2016 року.. Однак у визначений договором строк відповідач позичених коштів не повернув, тому просить стягнути суму борг в розмірі 30 000 доларів США, а також сплачений ним судовий збір в сумі 8331,0 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності , в поданій заяві позов підтримала, просить його задоволити та стягнути з відповідача позичені кошти в сумі 30 000 доларів США, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів, ухваливши заочне рішення. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31.03.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду. 04.06.2020 року розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення по суті вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, перевіривши їх доказами, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Встановлено, що 14 грудня 2016 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] 30 000 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 31 березня 2017 року. Розмір відсотків сторони не визначали. Зазначені обставини підтверджуються розпискою від 14.12.2016 року, копія котрої наявна у справі. Станом на день розгляду справи відповідач боргу позивачеві не повернув. 4. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивачки, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, між сторонами у справі було укладено договір позики на суму 30 000 доларів США. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. З наведених підстав позов підлягає задоволенню та слід стягнути з відповідача борг у сумі 30 000 доларів США на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 8331.0 грн. по сплаті судового збору на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved