Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

21.05.2014 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» звернулося до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В судовому засіданні представник позивача ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» Новицька Т.А. просила стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2012 року по 01.02.2014 року в розмірі 2759 грн. 40 коп. Пояснила, що відповідач проживає за адресою [ADDRESS] та являється споживачем послуг з теплопостачання, які йому надаються підприємством-позивачем. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Юридично договір про надання послуг з теплопостачання між позивачем і відповідачем не укладався, оскільки відповідач відмовляється від укладення такого договору мотивуючи свою позицію небажанням отримувати такі послуги. Відповідач не проводить оплату отриманих послуг з теплопостачання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2012 року по 01.02.2014 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго». 04 березня 2014 року позивач звертався до Миргородського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2012 року по 01.02.2014 року в розмірі - 2759 грн. 40 коп. За даною заявою судом було винесено судовий наказ, який скасований ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.04.2014 року. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 4463 грн. 21 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» не визнав. Пояснив, що в 2004 року він звернувся до позивача із заявою про відключення квартири, де він проживає, від теплопостачання, але з вини позивача його заява не була задоволена. Договірних відносин про надання послуг теплопостачання між ним та позивачем ніколи не існувало та не існує на даний час, договір не укладався. Крім того зазначав, що виходячи з положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», позивач який є виконавцем послуг відповідно до договору про забезпечення населення тепловою енергією від 06.10.2004 року, укладеного між ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» та Миргородським КЖЕУ, який є балансоутримувачем [ADDRESS], де знаходиться квартира позивача, не має права вимагати оплати за отримані послуги з теплопостачання із споживачів послуг, в тому числі і з нього. Таке право міг би мати балансоутримувач Миргородське КЖЕУ, за умови якби це було передбачено договором укладеним останнім з позивачем. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та фактично отримує за даною адресою послуги з теплопостачання, хоча договору з ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» на отримання послуг з теплопостачання не підписував (а.с.5). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. За таких обставин, суд вважає, що відсутність договору про надання послуг з теплопостачання, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за послуги теплопостачання. Окрім того, відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніш 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Твердження відповідача про неправомірність заявлених вимог позивача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, зв'язку з відсутністю договору, спростовується вище наведеним обгрунтуванням підстав задоволення позову. Більше того, право на пред'явлення позову ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» підтверджується договором №1 від 06.10.2004 року про забезпечення населення тепловою енергією, укладеного між ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» та Миргородським КЖЕУ, пунктом 2.1.6 якого передбачено право на отримання оплати позивачем за надані послуги з теплопостачання, та довіреністю №115 від 30.01.2014 виданою Миргородським КЖЕУ ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго», якою надано останньому право на звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за теплову енергію на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго», які є чинними на час розгляду справи судом. Зважаючи на вище викладене, позов ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» підлягає до задоволення і підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2012 року по 01.02.2014 року в сумі 2759 грн. 40коп. Оскільки позовні вимоги задоволені, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved