Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», в якій просить стягнути з відповідача на його користь 50 252,40грн. як середній заробіток за час затримки розрахунку з 04 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 року включно. В обґрунтування позову зазначив, що з 09 червня 2009 року по 31 грудня 2012 року [PERSON] перебував з ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» у трудових відносинах. У день звільнення підприємством не було виплачено належних позивачу коштів, а також не було письмово повідомлено про усі належні йому суми. 27 вересня 2013 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2014 року відповідача зобов»язано сплатити на користь позивача 132246,32 грн., у т.ч. 30624,80 грн. - заборгованої заробітної плати за час затримки з 01 січня 2013 року по 03 лютого 2014 року. Проте, станом на 20 серпня 2014 року визначена судом заборгованість із заробітної плати позивачу не виплачена. Згідно рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5\\2012 для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатись про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталась затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином, позивач вважає, що має право звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 04 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 року включно. Згідно з рішенням Апеляційного суду Львівської області, середньоденний заробіток позивача складає 372,24 грн. З врахуванням кількості робочих днів - 135 (04 лютого 2014 року - 20 серпня 2014 року), сума середнього заробітку складає 50 252,40 грн. (372,24 грн. х 135 роб.дні). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, в матеріалах справи міститься заперечення на позовну заяву, згідно якого, ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» позову не визнає, просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». Згідно наказу № 148к від 27.12.12р., [PERSON] звільнено із вказаної посади у зв'язку з закінченням строку трудової угоди. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належить працівникові підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Так, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2014 року відповідача зобов»язано сплатити на користь позивача 132 246,32 грн., у тому числі 30624,80 грн. - заборгованої заробітної плати, 101 621,52 грн. - середнього заробітку за час затримки з 01 січня 2013 року по 03 лютого 2014 року. Як встановлено судом, станом на 20 серпня 2014 року зазначена сума заборгованості по заробітній платі позивачу не виплачена. Згідно рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5\\2012 для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатись про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталась затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Згідно Постанови Верховного суду України від «03» жовтня 2012 року за №6-109цс12, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Відповідно до заяви представника позивача від 24 листопада 2014 року, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04 лютого 2014 року по 23 листопада 2014 року включно в розмірі 73 703,52 грн. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. №13, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Середньоденний заробіток позивача складає 372,24 грн. (визначено рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26.05.2014 р., у матеріалах справи). З врахуванням кількості робочих днів - 198 робочих днів (04.02.2014-23.11.2014 рр.), сума середнього заробітку складе 73703,52 грн. (372,24 грн. * 198 роб.дн.). У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Представник відповідача у запереченнях на позовну заяву заперечує наявність своєї вини у затримці проведення розрахунку, мотивуючи це накладенням арешту на кошти, що знаходяться на рахунках, та іншого майна постановою відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 25 березня 2014 року №5144\\0913. Однак, згідно Постанови Верховного суду України від 02.07.2014 р. №6-76цс14, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби або незначна частка заборгованості підприємства перед працівником порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. Згідно Постанови Верховного суду України від 03.07.2013 р. №6-64цс13, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до п.п. 2, 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Відтак, як вбачається із розрахунку, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з 04 лютого 2014 року по 23 листопада 2014 року складає 73 703,52 грн. (середньоденний заробіток позивача - 372,24грн. х 198 робочих дні). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. При цьому, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 737,03 грн.

Outcome: approved