Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та індексації. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2016 року по справі №686/10607/16-ц задоволено позов [PERSON] та ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина- [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 850 грн. 00 коп., починаючи з 18 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2017 року по справі №686/23755/17, частково задоволено позов[PERSON] , та вирішено збільшити розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до розміру 1 500 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.11.04.2018 року на виконання вказаного рішення суду Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано відповідний виконавчий лист. Проте, аліменти [PERSON] згідно вказаного виконавчого листа сплачувалися нерегулярно та не в повному обсязі, без врахування індексу інфляції на час виплати аліментів, узв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по червень 2019 року в сумі 3 858 грн. 20 коп.; індексацію аліментів за період з грудня 2017 року по січень 2020 року в сумі 2 958 грн. 00 коп. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про слухання справи у її відсутності та вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] , повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2016 року по справі №686/10607/16-ц задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] та постановлено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина- [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 850,00 грн. 00 коп., починаючи з 18 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2017 року по справі №686/23755/17, частково задоволено позов[PERSON] , та вирішено збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] [INFO] до розміру 1 500 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.11.04.2018 року на виконання вказаного рішення суду Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано відповідний виконавчий лист. Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. Згідно ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного Кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові Великої Палати від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несвоєчасно сплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несвоєчасно сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несвоєчасно сплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня повної сплати/або ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 12 Цивільного процесуального Кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При обчисленні розміру пені за період з травня 2018 року по червень 2019 року суд бере за основу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12.11.2019 року по виконавчому провадженню № 55582245, наданий Дунаєвецьким РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, а також розрахунок пені, наданий позивачем, оскільки такий розрахунок здійснений згідно вище описаної формули: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), та не оспорений і не спростований відповідачем по справі. Отже, загальний розмір неустойки (пені) за несплату аліментів відповідачем [PERSON] за період з травня 2018 року по червень 2019 року становить 3 858 грн. 20 коп. Згідно з виконавчим листом № 686/23755/17 від 11.04.2018 року виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про збільшення розміру аліментів, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500 гривень його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплат. Частина друга статті 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори, що виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 10.07.2019 року по справі № 200/9464/16-ц, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно п. 6 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексація розміру аліментів визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок). Згідно п. 10-4 Порядку, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. З правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 24 грудня 2015 року, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться в разі перевищення порогу індексації 103 відсотки. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.07.2019 року по справі № 200/9464/16-ц. 10.02.2020 року ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата та номер запису в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, та громадських формувань: 04.10.2018 року, 2673 000 0000 0656605 , КВЕД _69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку; консультування з питань оподаткування), як спеціалістом, на замовлення позивача здійснено розрахунок індексації аліментів відповідно до виконавчого листа № 686/23755/17, у відповідності до вимог «Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Згідно наданого розрахунку, загальна сума індексації за період з грудня 2017 року по січень 2020 року становить 2 958 грн. 00 коп. Отже підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та задоволення її вимог про стягнення з [PERSON] неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по червень 2019 року в сумі 3 858 грн. 20 коп. та індексації аліментів за період з грудня 2017 року по січень 2020 року в сумі 2 958 грн. 00 коп. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Разом з тим, вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем суду додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.02.2020 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Юрколегія» з додатковою угодою від 05.02.2020 року, копію квитанції про оплату правової допомоги за вказаним договором на суму 10 000 грн. 00 коп. від 21.02.2020 року, додаткову угоду № 2 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 11.03.2020 року, ордер серії ХМ № 014609, копію опису про наданої правничої допомоги від 28.05.2020 року, копію акту виконаних робіт від 28.05.2020 року. Рішення судом було ухвалено 28 травня 2020 року. За таких суд вважає, що клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, розрахунок витрат та підтверджуючі докази були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідають критерію реальності таких витрат, проте з урахуванням співмірності зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. 00 коп. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved