Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

19 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницький міської дитячої лікарні про поновлення на роботі у зв'язку з незаконним звільненням, вказавши, що відповідно до наказу головного лікаря Хмельницької міської дитячої лікарні №27 від 25.03.1985 року він з 23 березня 1985 року був призначений по переводу на посаду ургентного лікаря-хірурга хірургічного відділення у цьому ж медичному закладі. Наказом головного лікаря Хмельницької міської дитячої лікарні від 11.06.2015 року №117 к його з дня видачі даного наказу звільнено із займаної посади у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані (або стані наркотичного, токсичного сп'яніння), відповідно до п.7 ст.40 КзпП України. Цим же наказом бухгалтерію лікарні зобов'язано виплатити [PERSON] гроші за невикористані дні щорічної відпустки, що за 2014 2015 роки становить в загальному 37 календарних днів. Підставою звільнення стали результати службового розслідування, викладені у протоколі службового розслідування №3 від 19.02.2015 року. З вищевказаним наказом [PERSON] ознайомився 11 червня 2015 року, оскільки з 20 лютого по 11 червня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах міста Хмельницького, що підтверджено наданими листками тимчасової непрацездатності. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що з 25.03.1985 року позивач працював на посаді ургентного лікаря-хірурга хірургічного відділення у Хмельницькій міській дитячій лікарні і наказом Хмельницької міської дитячої лікарні від 11.06.2015 року №177-к був звільнений з займаної посади з 11.06.2015 року у зв'язку з появою на ніч з 14.02.2015 року на 15.02.2015 року на роботі у нетверезому стані за п.7ст.40 КЗпП України за результатами службового розслідування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 57, 59 ЦПЦК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. До суду не надано належного та допустимого доказу тому, що підтверджують факт появи [PERSON] на роботі в нетверезому стані, це відповідним висновком не зафіксовано. Таким чином, звільнення позивача не обґрунтовано належними доказами (вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку не доведена) не може вважатись законним, а позивач підлягає поновленню на роботі на раніше займаній ним посаді. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved