Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

20 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на обставини викладені у позовній заяві (а.с. 2-5) просила: позов задовольнити; провести поділ домоволодіння по [ADDRESS] між його співвласниками [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони; виділити [PERSON] у власність в натурі: прибудову (літ. А1-1) загальною площею забудови 42,8м2; прибудову (літ. А3-2) з цокольним поверхом загальною площею забудови 19,7м2; прибудову (літ. а-1) загальною площею забудови 6,3 м2; 1/2 тамбуру (літ. а2-1) загальною площею забудови 2,55м2; 1/2 ґанку (літ. а1) загальною площею забудови 0,65м2; навіс (літ. М) загальною площею забудови 4,9м2, що складає 46/200 частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]; припинити право сумісної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони. 29 квітня 2014 року відповідачка звернулася до суду з зустрічною позовною заявою В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на обставини викладені у зустрічній позовній заяві (а.с. 38-40) просила: виділити [PERSON] у власність в натурі: житловий будинок (літ. А-1) заг. площею забудови 46,0 м2; прибудову (літ. а4-1) заг. площею забудови 6,5м2; частина прибудови (літ. а1-1) заг. площею забудови 9,2м2; ? тамбур (літ. а2-1) загальною площею забудови 2,55м2; 1/2 ґанку (літ. а1) загальне площею забудови 0,65м2; гараж (літ. П) загальною площею забудови 21,3 м2; 1/2 літньої кухні (літ. Ж) заг. площею забудови 8,4 м2; душ (літ. 3) загальне площею забудови 1,6м2; туалет (літ. Л) загальною площею забудови 2,1 м2; навіс (літ. К) загальною площею забудови 9,3м2, що складає 46/200 часті домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]; припинити право сумісної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] другої сторони. У судове засідання представник позивачки не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення зустрічного позову. У судове засідання представник відповідачки не з'явилась, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог первісного позову не заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити у повному обсязі. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали письмові заяви, відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 05 жовтня 2001 року померла мати [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], 1930 року народження, після чого відкрилася спадщина відповідно до закону (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2012 року, виданого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 5-732 [PERSON] та її сестрі - [PERSON] належить 46/100 (сорок шість сотих) частин домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 400 кв.м. (а.с. 8). Відповідно до довідки № 4444 від 19.12.2013 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1956 року народження, її дочка [PERSON], 1981 рок народження та [PERSON], 1983 року народження, сестра [PERSON], 1965 рок народження, племінник [PERSON], 1992 рок народження (а.с. 6). Відповідно до технічного паспорту виготовленого 02 жовтня 2013 року фізичною особою - підприємцем [PERSON] садибний (індивідуальний) житловий будинок № 70 по вул. Аптекарська балка у м. Дніпропетровську складається з: житлового будинку (літера А-1) з прибудовами (літери А1 -1, А2-1, А3-2, а-1, а1-!, а4-1, а5-1), тамбуру (літера а2-1), ганок (літери а), ґанок з козирком (літера а1), житлового будинку (літера Б-1) з прибудовами (літери 6-1, б1-l, б2-1), сараю (літера Г), гаражу (літера П), літньої кухні (літера Ж), літній душ (літера З), вбиральня (літера Л), навісів (літери К,М), погребу з шийкою (літера Д) та споруд (№ 1-26,1) (а.с. 10-16). Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду від 10 грудня 1992 року за [PERSON] визнано право власності на 25/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та виділено в натурі в житловому будинку А-1 приміщення 3-3, 3-2 площею 20.9 кв.м., у сінях а1 приміщення 3-1, 1/2 частини літньої кухні (літера Ж), тамбур а5; за [PERSON] визнано право власності на 29/100 частин цього домоволодіння та виділено в натурі житловий будинок Б, сені б-1, б1-1, б2-1, сарай Г, погреб Д (а.с. 17-22). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Так, у відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 372 ЦК України майно, що перебуває в спільній сумісній власності, може бути за згодою співвласників поділене між ними. При цьому право спільної сумісної власності припиняється. Ця обставина заважає оформити спадкові права у позасудовому порядку, тому як передумовою оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину є отримання в бюро технічної інвентаризації витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, який встановлює частку кожного зі співвласників у спільному майні. У зв'язку з тим, що земельна ділянка належала співвласникам на праві спільної сумісної власності частки кожного з них не були визначені, це підтверджує витяг БТІ отриманий 15.05.2012 року. Отже, без визначення часток співвласників в спільному майні позивач не має можливості оформити спадщину після смерті матері. Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що перебуває в спільній сумісній власності, може бути за згодою співвласників поділене між ними. При цьому право спільної сумісної власності припиняється. Але у відносинах, які виникли після смерті [PERSON] поділ майна у позасудовому порядку шляхом укладення відповідної угоди між співвласниками неможливий у зв'язку з її смертю. Ця обставина заважає оформити спадкові права у позасудовому порядку Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Так, частиною 1 ст. 356 ЦК України, передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок (зі змінами та доповненнями)», зазначено, що виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевих рад. Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З огляду на те, що позивачка не заперечує проти задоволення зустрічного позову, а відповідачка в свою чергу не заперечує проти задоволення первісного позову суд приходить до висновку, про відсутність спору між позивачкою та відповідачкою, що в свою чергу, виключає можливість захисту права в порядку ст. 3 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відсутній спір про право між сторонами, а також те, що у позовній заяві та зустрічній позовній заяві визначені не належні відповідачі, які жодним чином не порушують права позивачів за вказаними позовними заявами, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог та зустрічних позовних вимог. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у сумі 404 грн. 07 коп. віднести за її рахунок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору понесені [PERSON] у сумі 404 грн. 07 коп. віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed