Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та надання дозволу на виїзд дитини з території України. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем з 01 лютого 2014 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Фактично шлюбні стосунки припинені з липня 2014 року у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя та сімейні обов'язки, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Крім того, через початок АТО на території міста Макіївки, відповідач виїхав до Російської Федерації. Збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згідна. Майнового спору та спору, щодо місця проживання неповнолітнього сина між ними не має. Крім того, позивач просить суд надати їй дозвіл на вільний вивіз дитини з території України. Склалась така ситуація, що з прийняттям Тимчасового порядку контролю за переміщення осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей стало неможливо без дозволу на вивіз дитини потрапити до зони АТО, де знаходиться її житло та проживає матір та інші рідні її люди, але батько дитини, відповідач по справі, не надає такий дозвіл, адже сам незрозуміло де знаходиться. Крім того, вона збирається їхати з дитиною до рідних, які проживають на території Російської Федерації. Просить суд надати дозвіл на вивіз дитини з території України. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги в частині вивозу дитини за межі території України та вказала, що з часу проведення АТО в місті Макіївки вона була вимушена з дитиною виїхати проживати до рідних в місто Угледар Донецької області, між тим, в місті Донецьку у неї залишились батьки: мати [PERSON], яка проживає в [INFO], та батько [PERSON], що проживає в [INFO], та її житло, про яке потрібно дбати. Їздити до зони АТО їй та дитині в подальшому буде необхідно, але без дозволу батька, це неможливо. Крім того, вона має намір виїжджати за межі України з дитиною, а саме до Російської Федерації для відвідування своїх близьких та оздоровлення та психічного оговтування дитини від пережитих військових дій. Вона бажає поїхати до [PERSON], яка мешкає в Російській Федерації, Ростовська область, Милеровський район, село Титовка, вулиця Садова будинок 4. Просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. До відкритого судового засідання позивач не з,явилась, надала суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу без її участі та просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився , про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст..224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради до відкритого судового засідання не з,явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу без участі їх представника та додала, що при вирішенні даної справи просять максимально врахувати інтереси неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з,ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовні вимоги, об,активно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, № [NUMBER] від 24.12.2014 року [PERSON], [INFO], разом з неповнолітнім [PERSON], [INFO], перемістились з тимчасово окупованої території до [ADDRESS]. З огляду на вищевказане, та враховуючи той факт, що позивач зареєстрована в [INFO] за вищевказаною адресою, дана цивільна справа підсудна Орджонікідзевському районному суду міста Маріуполя Донецької області. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №344085, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку 01 лютого 2014 року, актовий запис №23. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) заява про розірвання шлюбу може бути подана одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивача за її бажанням залишити без змін. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо надання дозволу на вивіз дитини за межі території України суд виходить з наступного: Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-НО №588435, виданого 30 травня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками дитини вказані: мати [PERSON] та батько [PERSON]. Згідно ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов,язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов,язані піклуватися про здоров,я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що випливає з ч.2 ст.150 СК України. Згідно ст..33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов,язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов,язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно п.5.1.1 та 5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в,їзд на неконтрольну територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в,їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року №57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умовами пред,явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст.5 Закону України «Про громадянство України» або ст..2 Закону України «Про порядок виїзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджати з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) (у ред.. постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачі) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Пунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, в супроводі одного або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред,явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до абзацу другого п.2 ст.4 Закону України «про порядок виїзду з України і в,їзду в Україну громадян України», за відсутність згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом достовірно встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Дитина проживає разом з матір,ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, батько з листопада 2014 року з сім,єю не проживає та матеріально майже не допомагає. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, його теперішнє місцеперебування невідомо. Відповідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача повністю відповідають інтересам її неповнолітнього сина, оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку та медичного обслуговування. Оскільки місцезнаходження батька неповнолітньої дитини відповідача [PERSON] на теперішній час не відомо, позивач позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на тимчасовий виїзд та в,їзд в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та на територію Російської федерації, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved