Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

20.02.2019 позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання малолітньої доки [PERSON] із 1/3 частини його доходу щомісячно до 1/6 частини. Позовні вимоги обґрунтовані зміною матеріального становища позивача у зв`язку зі стягненням із нього аліментів на користь його дружини [PERSON] на утримання його другої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 його заробітку. На виконання ухвали від 22.02.2019, якою позовну заяву було залишено без руху, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 15.04.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання на 31.07.2019. 31.07.2019 розгляд справи було відкладено на 25.10.2019 у зв`язку з неявкою відповідачки. 25.10.2019 слухання справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 25.11.2019. Позивач, належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не з`явився. Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.84). Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідачки до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши представницю позивача, вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітньою дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 61 згідно копії свідоцтва про народження (а.с.5). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.02.2016 у справі № 546/816/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2015 до досягнення дитиною повнолітнього віку, а також аліменти на утримання [PERSON] , як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн щомісячно, починаючи з 07.08.2015, і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку (а.с.6-8). 02.06.2018 позивач уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 688 згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.10). З копії свідоцтва про народження та копії судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2019 у справі № 552/270/19 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17.01.2019 до досягнення дитиною повноліття (а.с.9,11). Згідно копії довідки Новомихайлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів від 30.10.2019, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.101). За період з 01.05.2019 по 31.10.2019 позивач отримав заробітну плату у загальному розмірі 70 520,22 грн, з яких відраховано аліменти на загальну суму 27 134,42 грн, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.102). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. З досліджених доказів судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення про стягнення із позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] його матеріальне та сімейне становище змінилося, внаслідок чого наявні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь відповідачки. Так, позивач створив нову сім`ю, має на утриманні, окрім спільної доньки сторін, малолітню дитину, працює, отримує заробітну плату в середньому 11 753,33 грн. на місяць, має витрати на сплату аліментів на утримання обох дітей, на оренду житла. За вказаних обставин суд вважає наявними передбачені ст. 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки, до 1/6 частини щомісячного доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд визнається необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 192 СК України,

Outcome: approved