Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

21 жовтня 2014 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернувся представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з позовом до [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], треті особи: [PERSON], служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про виселення, в якому прохає виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який є предметом іпотеки та розташований за адресою: смт. Нові Санжари, пров. Чапаєва, 3, Полтавської області. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечує. Прокурор Кобеляцької місцевої прокуратури в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладеного кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 25798,18 доларів США терміном до 04 липня 2018 року (а.с. 6-8). У рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04 липня 2008 року, за умовами якого остання передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 50,30 кв.м, житловою площею 27,90 кв.м, що розташований по провулку Чапаєва, 3, в смт. Нові Санжари Полтавської області, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2006 року (а.с. 9-11). Згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.04.2010 року, звернуте стягнення на житловий будинок та прибудинкову земельну ділянку, що знаходяться в смт. Нові Санжари, провулок Чапаєва, 3, Полтавської області, шляхом продажу їх в рахунок погашення заборгованості в розмірі 185823 грн. 18 коп. за кредитним договором № PLS0GА0000000003 від 04.07.2008 року. Цим же рішенням виселено відповідачку [PERSON], як таку, що проживає та зареєстрована у вказаному будинку(а.с. 12-13). Рішення суду набрало законної сили. Згідно акту державного виконавця від 22 грудня 2010 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2010 року виконано, [PERSON] добровільно виселилась з будинку № 3 по пров. Чапаєва в смт. Нові Санжари Полтавської області, ключі від даного будинку передані представнику Банка (а.с. 94). Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.02.2015 року в позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено повністю (а.с. 58). Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилено, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.02.2015 року залишено без змін (а.с. 127-130). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2015 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.02.2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 161, 162). Враховуючи висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2015 року, суд встановив, що виконавче провадження ВП № 21573970 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-26 від 26.08.2010 року, виданого Новосанжарським районним судом «виселення [PERSON], яка зареєстрована та проживає у будинку, розташованому за адресою: провулок Чапаєва, 3, смт. Нові Санжари Полтавської області» закінчено у звязку з фактичним виконанням на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно акту державного виконавця від 22.10.2010 року. Матеріали було знищено у звязку з перебігом 3 річного терміну зберігання архівних матеріалів (а.с. 218). Відомостей про те, за ким зареєстровано право власності на житловий будинок, на вимогу суду банком надано не було (а.с. 209). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). За таких обставин суд вважає, що позивачем жодним чином не доведено, що відповідач повторно вселилася в будинок та фактично там проживає, також відсутні відомості про те, за ким зареєстровано право власності на спірний будинок. Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, передбачених законом. Підстави виселення передбачені ст.ст. 98-99, 109-110, 116-117 ЖК УРСР тощо. Предявляючи позов, Банк просив виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, при цьому не навів правової підстави, передбаченої ЖК УРСР та доказів на її підтвердження після фактичного виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.04.2010 року. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, давши їм юридичну оцінку та визначивши відповідні їм правовідносини, приходить до висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed