Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

1. \~ \~ \~ \~Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачі) про встановлення факту належності [PERSON] житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнання права власності на вказаний житловий будинок та господарські споруди. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] . Остання за життя набула право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за вказаною вище адресою. Після смерті [PERSON] спадщину останньої прийняв її син [PERSON] . Останній [INFO] також помер. Після смерті [PERSON] позивач прийняв його спадщину, при цьому інші спадкоємці [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] , від спадщини відмовилися. Таким чином позивач прийняв спадщину [PERSON] , до складу якої входить зазначений вище житловий будинок з господарськими спорудами. Водночас, за життя спадкодавця цей будинок та господарські споруди належним чином не були зареєстровані у зв`язку з чим позивач не може оформити прийняту спадщину. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, при цьому подали заяву про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили про визнання позову повністю. Представники відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~30 квітня 2020 року у справі проведено підготовче судове засідання за результатами якого винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду. Беручи до уваги те, що представники відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з`явилися і відзиву на позов не подали, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється без участі сторін у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Як встановлено, [INFO] в с. Путивськ Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 6). З наявної у матеріалах справи довідки Горбівського старостинського округу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 12 лютого 2020 року вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі будинок [ADDRESS] обліковується за [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , розташовані: житловий будинок літера «А1», 1950 року забудови, прибудова літера «А2», веранда літера «а3», ганок літера «г1», сарай літера «Б1», навіс літера «В1», літня кухня літера «Г1», літний душ літера «Д1», вбиральня літера «У1», погріб літера «Пг1», погріб літера «Пг2»№, свердловина та огорожа (а.с.12-17), загальною вартістю 43\~260 грн. 00 коп. (а.с. 18-25). Водночас, право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті [PERSON] , останньою зареєстроване не було. Згідно частин\~третьої та\~четвертої статті\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від\~01\~липня 2004\~року\~права на\~нерухоме майно,\~які підлягають\~державній реєстрації\~відповідно до\~цього Закону,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як \~«Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші. За змістом пункту 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином записом в погосподарській книзі підтверджується право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, збудований у 1950 році, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також на господарській споруди, розташовані за вказаною вище адресою. Після смерті [PERSON] її спадщина була прийнята за законом її сином [PERSON] (а.с. 8), який постійно проживав зі своєю матір`ю на день її смерті та вступив у фактичне володіння і управління спадковим майном (а.с. 7). Отже,\~всилу\~положень статей\~529,\~548,\~549\~Цивільного кодексу\~УРСР (чинного\~на час\~прийняття спадщини) після смерті [PERSON] спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право власності на житловий будинок та господарські споруди, перейшло до [PERSON] [INFO] [PERSON] помер в м. Чернігові Чернігівської області (а.с. 9). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 4). З довідки Горбівського старостинського округу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з ним проживав його син, тобто позивач, а також його дружина [PERSON] , його донька [PERSON] та його онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Таким чином, в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України позивач належним чином прийняв спадщину свого батька [PERSON] , при цьому інші спадкоємців останнього, а саме його дружина та донька, які є відповідача у справі, від прийняття спадщини відмовилися, що підтверджується копіями їхніх заяв про відмову від спадкового майна, а саме спірного житлового будинку (а.с. 48, 50). Відповідно до\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до позивача в порядку спадкування за законом перейшло право власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , після смерті останньої перейшов у спадщину до [PERSON] і в подальшому у порядку спадкування перейшов до позивача. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки від встановлення факту належності [PERSON] на праві власності житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , залежить виникнення у позивача, яка спадкоємця [PERSON] , який у свою чергу був спадкоємцем [PERSON] , права власності на вказаний спірний житловий будинок та господарські споруди, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення даного факту. Як вбачається позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав [PERSON] і був успадкований після неї [PERSON] , а у подальшому і позивачем, оскільки відсутні документи, які посвідчували б право власності спадкодавця на вказане майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , далі був успадкований після неї [PERSON] , а після смерті останнього був успадкований позивачем, однак вказане право не визнається через відсутність правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку про необхідність захистити вказане право позивача, визнавши за ним право власності на зазначений житловий будинок, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Стосовно господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Оскільки господарські споруди є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські споруди, тому окреме визнання права власності на такі споруди законодавством не вимагається. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що належними відповідачами у даній справі є інші, крім позивача, спадкоємці [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] , при цьому Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області жодним чином права позивача не порушувала, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині позовних вимог до вказаної ради. Оскільки спір у справі виник внаслідок того, що спадкодавці позивача за життя не оформили належним чином право власності на спірне майно, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти саме на позивача всі здійснені ним витрати, не стягуючи їх з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial