Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

20.11.2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. 11.10.2016 позивач уточнила позовні вимоги. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачем зазначено, що 11.07.2003 з відповідачем укладено шлюб. [INFO] від шлюбу народився син - [PERSON] 08.12.2006 шлюб між нею та позивачем розірвано. Відповідач ухилявся від своїх батьківських обов`язків стосовно утримання дитини, це питання було вирішено у судовому порядку. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2006 була затверджена мирова угода, згідно якої відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 21.03.2006 й до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2014, яке набрало законнлої сили 09.12.2014 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовлено. 12.02.2015 Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі №2-3151/2006, який 14.02.2015 нею було пред`явлено до Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Мінькової В.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3451/2006 від 12.02.2015 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на утримання сина у твердій грошовій формі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 21.03.2006. Проте, незважаючи на наявність виконавчого провадження, відповідач до цього часу продовжує свідомо ухилятись від сплати аліментів на утримання дитини, про що свідчить лист Жовтневого ВДВС ХМУЮ, витяг з кримінального провадження №120115220500001821. У зв`язку з чим позивач просила стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах у розмірі 203878 грн. 48 коп. Зобов`язати державного виконавця провести індексацію (т. 1 а.с. а.с.1-2, 138-139, 153-154) 17.11.2016 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за сплати аліментів відмовлено (т.1 а.с.177-183). 06.03.2017 ухвалою Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2016 залишено без змін (т.1 а.с.253-256). 11.10.2017 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2016 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.28-30). 02.02.2016 відповідач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , подав заперечення проти позову, у яких зазначив, що позивач [PERSON] перешкоджає спілкуванню з дитиною, що стало підставою для звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням суду позов було задоволено у повному обсязі. Після рішення суду [PERSON] припинила отримувати аліменти, які були ним направлені через УДППЗ «Укрпошта». На думку відповідача, [PERSON] , штучно створювала зростання заборгованості. Окрім того, відповідач зазначає, що після того як стягнуто аліменти [PERSON] виконавчий лист не пред`являла до виконання протягом дев`яти років без поважних причин. Також [PERSON] звертався до суду з позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах. 15.12.2015 на депозитний рахунок виконавчої служби було внесено 3000 грн, 05.01.2016 - 500 грн, проте [PERSON] вказані кошти не отримує, не надає державному виконавцю розрахунковий рахунок на перерахування грошей, що також беззаперечно свідчить про вину [PERSON] у виникненні заборгованості по аліментам. Також, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.12.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2015 [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період з 21.03.2006 по квітень 2014 року. Виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина знаходиться на примусовому виконанні у Жовтневому ВДВС ХМУЮ, державним виконавцем обчислена заборгованість по аліментам, неповнолітній син не досяг 18-річного віку, виконавче провадження не закрито, що свідчить про те, що судове рішення виконується в примусовому порядку і не втратило своєї сили, а винесення ще одного рішення приведе до постійного стягнення (т.1 а.с 24-28). [PERSON] та [PERSON] у жовтні 2018 звернулись до суду з заявою про затвердження мирової угоди (т.2 а.с.68-69). Ухвалою Дзержинського районного суду від 19.11.2019 у затверджені мирової угоди [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника позивача [PERSON] 11.06.2019 надійшла заява, у якій зазначено, що сторона позивача просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримали (т.2 а.с.140). Відповідач [PERSON] , у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволені, з підстав, викладених у запереченнях. Відповідач Жовтневий ВДВС ХМУЮ в Х\\о у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не сповістили. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2006 (т. 1 а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбно-сімейних стосунків дитина залишилась проживати разом з [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2006 затверджена мирова угода, згідно якої [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 21.03.2006 та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.4). Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3451/2006 року від 12.02.2015 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на утримання сина у твердій грошовій формі у розмірі 500, 00 грн щомісячно, починаючи з 21.03.2006. З зазначеної Постанови вбачається, що виконавчий лист, виданий судом 12.02.2015 (т.1 а.с.13). Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ , заборгованість по аліментам станом на 01.03.2015 року становить 18232 грн 14 коп. (т. 1 а. с. 50). Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ , заборгованість по аліментам станом на 01.09.2015 року становить 21232 грн 14 коп. (т. 1 а. с. 51). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.03.2016 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02 2016 про відмову у задоволені позову [PERSON] про звльнення від сплати заборгованості по аліментам скасовано; позовні вимоги [PERSON] задоволено, звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за період з 16.02.2012 по 01.03.2015 в сумі 18232 грн14 коп, яка визначена державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ на підставі виконавчого листа №2-3151/2006, виданого 12.02.2015 Дзержинським районним судом м. Харкова (т.1 а.с.108-111). Рішенням суду апеляційної інстанції, встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з тих підстав, що заборгованість виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 197 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З розрахунку заборгованості по аліментам, який складено 01.04.2016 Жовтневим ВДВС ХМУЮ в Х\\о вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 0 грн (т. 1 а.с. 107). Заборгованість [PERSON] в по аліментам відсутня, отже позовні [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам не підлягають задоволення. Проте, ст. 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1,2). Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів (п.7 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»). П. 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення визначено, що Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Відповідно до таблиці індексу інфляції за 2010-2019 у березні 2015 індекс інфляції становив 110,8%, у квітні 2015- 114%, у травні 2015 -102,2%, у червні 2015-100,4%, у липні 2015 - 99%, у серпні 2015 -99,2%, у вересні 2015 -102,3%, у листопаді 2015- 102%. З урахуванням того, що у відповідача [PERSON] заборгованість по аліментам була за період з березня 2015 по листопад 2015 по 500 грн за кожен місяць, у загальній сумі 4 500 грн, яка погашена у грудні 2015, отже індексації підлягає заборгованість за березень - листопад 2015. Що відповідно до розрахунку становить: за березень 2015 - 14%+2,2%+2,3%+2=102,5 грн; за квітень 2015 - 2,2%+2,3%+2%= 32,5 грн: за травень 2015- 2,3% +2%=21,5 грн; за червень 2015 - 2,3%+2%=21,5 грн; за липень 2015 - 2,3%+2%=21,5 грн; за серпень 2015 - 2,3%+2%=21,5 грн. За наступні місяці, у яких була утворена заборгованість індекс інфляції не вираховується, виходячи з того, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у розмірі 101 відсотка. Отже, загальна сума індексації за період з березня по листопад 2015 становить 241 грн. З розрахунку заборгованості також вбачається, що у [PERSON] була заборгованість за період січень - лютий 2016, але індекс інфляції не вираховується, виходячи з того, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка, а відповідно до таблиці інфляції у січні 2016 становила 100,9%, у лютому 2016 - 99,6%. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Приписами ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ( редакції, що діяла на момент звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. ЗУ «Про державний бюджет на 2015» установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2015 - 1218 грн (ст. 8). Відповідно до ставок судового збору за подання до суду фізичною особою заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, судовий збір становить 487,20 грн (1218 грн *0,4 розміру мінімальної заробітної плати). З урахуванням викладено та

Outcome: partial