Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

20 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивували тим, що батьком позивачки [PERSON] є [PERSON], який помер 31 грудня 2009 року, а батьком позивача [PERSON] є [PERSON], який помер 07 червня 2009 року. Батьки позивачів є між собою рідними братами. 29 серпня 2003 року помер їх дід по лінії батьків [PERSON]. За життя дід склав заповіт, яким своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після смерті останнього відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,834 га, розташовану на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014325, виданого 17 грудня 1999 року, яка належала померлому. Спадкоємцями пятої черги після смерті діда є позивачі. Своєчасно вони спадщину не прийняли у звязку з відсутністю коштів для оформлення спадкового майна та складним сімейним становищем. На даний час вони не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно користуватися спадковим майном, так як пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вони не можуть реалізувати своє право на спадщину за законом, позивачі просять визначити кожному додатковий строк для прийняття спадщини після діда [PERSON], який помер 29 серпня 2003 року, тривалістю три місяці. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявились, їх представники за довіреністю [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання також не зявився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер 29 серпня 2003 року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Частиною першою статті 550 ЦК Української РСР визначено, що встановлений законом строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. Зокрема, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно мають право на спадкування за законом у пяту чергу, при цьому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 024547 (а. с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БП № 144965 [PERSON] помер 31 грудня 2009 року (а. с. 7). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП № 085041 (а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть 1-БП № 113820 [PERSON] помер 07 червня 2009 року (а. с. 11). Батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 590709 (а. с. 8, 12). Наведене вище свідчить про те, що батьки позивачів між собою були рідними братами, а [PERSON] є рідним дідом позивачів по лінії батьків. З свідоцтва про смерть серії 1-БП № 028502 вбачається, що [PERSON] померла 30 січня 1998 року (а. с. 15). Державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014325, виданим Кальченківською сільською радою Білопільського району Сумської області 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 337, посвідчено право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,834 га ріллі, розташованої на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 16). Згідно заповіту, посвідченого 28 квітня 1999 року секретарем виконавчого комітету Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35). У відповідності до свідоцтва про смерть серії 1-БП № 173833 [PERSON] помер 29 серпня 2003 року в с. Крижик Білопільського району Сумської області (а. с. 13). На підставі довідки, виданої виконкомом Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 25 січня 2016 року за № 121-02-20/1 [PERSON] до дня смерті 29 серпня 2003 року, а/з № 10 від 30 серпня 2003 року проживав у свого сина [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Кальченківської сільської ради за № 103 від 27 квітня 1999 року, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі за № 40874760, заповіт не змінювався і не відмінявся. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, але юридично не оформлена (а. с. 14). З інформаційної довідки із Спадкового реєстру, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо спадкових справ після [PERSON], який помер 29 серпня 2003 року (а. с. 32,33). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачі мають право на спадщину після діда [PERSON] за законом, однак вони не можуть реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, отже право останніх підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцям додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ними права на спадщину. У відповідності до розяснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлого діда у звязку з відсутністю коштів для оформлення спадкового майна та складним сімейним становищем. Суд вважає вказані вище причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved