Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

21 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки №255221, укладений 1 рудня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», з моменту змін умов Основного договору - Договору про надання споживчого кредиту №1136043000 від 17 червня 2008 року, а саме: з 29 грудня 2012 року та у зв'язку з порушенням відповідачем - Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» шестимісячного строку для звернення з вимогою до поручителя. Свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір поруки №255221, у відповідності до якого було забезпечено виконання [PERSON] кредитного зобов'язання, яке виникло по Договору про надання споживчого кредиту від 17.06.2008 року. Зазначає, що кредитор підвищив процентну ставку в розмірі до 28%, не ознайомивши її з таким підвищенням, проте кредитор не вправі, без згоди та відома поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Збільшення Банком розміру процентної ставки за користування кредитом без дотримання передбаченої Кредитним договором процедури розцінюються, як одностороння зміна умов Основного зобов'язання, яка потягла збільшення обсягу відповідальності Поручителя. В цьому випадку, у відповідність до вимог частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди Поручителя. Також вказує, що відповідач порушив шестимісячний строк звернення до неї як поручителя, а тому в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука вважається припиненою. 10 квітня 2018 року представник позивача в судовому засіданні також просив визнати припиненим договір поруки №255221, укладений 1 рудня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та тій підставі, що відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України, у зв'язку із смертю [PERSON] зобов'язання [PERSON] припинилися, а в договорі поруки за нових боржників вона не поручалася. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити з підстав наведених у позові та відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказавши, що твердження [PERSON] на рахунок того, що Банк звернувся з позовом до суду, після спливу позовної давності, в порядку ч. 4 ст. 559 ЦПК України, слід вважати передчасними та не доведеними, враховуючи, що п. 1.2. Договору поруки визначено, що Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Щодо збільшення відповідальності, зазначив, що пунктом 1.3.1. Кредитного договору, з яким поручитель ознайомлена, встановлено, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаній в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу, встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Отже, зміна відсоткової ставки з 14% річіріх до 28% річних передбачена Основним договором Договором про надання споживчого кредиту. Кредитний договір та Договір поруки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договорів та їх укладення. Позивач був проінформований та усвідомлював про можливість зміни розміру відсоткової ставки у зв'язку із порушенням Позичальником умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позов є обгрунтованим. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11360430000 від 17.06.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав [PERSON] у кредит (грошові кошти) у сумі 42 000,00 дол. США, а [PERSON] зобов'язався повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 15 червня 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки № 255221 від 13 грудня 2012 року. У п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. З урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцям. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (ст. ст. 553-554 ЦК України), а також за будь-якого боржника у разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про смерть. 10.1017 р. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до нотаріуса із вимогою до спадкоємців, у зв'язку із чим 12.10.2017 року було зареєстровано спадкову справу. Також із заявою від 25.11.2017 р. про прийняття спадщини звернулися спадкоємці [PERSON] яка дії в свої інтересах та інтересах [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] 22.11.2017 р. звернулися із заявами про відмову від прийняття спадщини. Також, судом встановлено, що в Хмельницькому міськрайонному суді на розгляді перебуває справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та поручителів про стягнення заборгованості, яка знаходиться на стадії залучення правонаступників померлого [PERSON], що визнається сторонами. Так, із договору поруки № 255221, укладеного 13 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON], вбачається, що будь-які умови щодо відповідальності поручителя після смерті позичальника у ньому відсутні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Аналогічне правило міститься також у ч. 1 ст. 523 ЦК - порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином, на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13. Таким чином, оскільки боржник [PERSON] помер, а в договорі поруки відсутні будь-які застереження, щодо відповідальності поручителя за зобов'язаннями боржника в разі заміни боржника, за таких обставин договір поруки припинений, відтак і відсутні правові підстави для стягнення коштів з поручителя. На підставі викладеного та

Outcome: approved