Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

20 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання на період його навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду та до закінченням ним навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2002 року, актовий запис № 407. З 15 вересня 2020 року позивач є студентом першого курсу Харківського національного автомобільно - дорожнього університету, факультет: Дорожньо- будівельний, денної форми навчання, контракт, термін навчання до 30 червня 2024 року. Позивач не має можливості домовитись з батьком в добровільному порядку про надання матеріальної допомоги на період навчання, а тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в позовній заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справу повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду з відміткою пошти « адресат за вказаною адресою відсутній». В зв`язку з наведеним ,15.02.2021 року та 24.03.2021 року на офіційному веб - сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик в судові засідання відповідача [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.11) З 15 вересня 2020 року позивач є студентом Харківського національного автомобільно - дорожнього університету, факультет: Дорожньо - будівельний, денної форми навчання, контракт. Термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.15). Статтею 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 61-1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц (провадження № 61-35731св18), від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 (провадження № 61-20178св18). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу, однак позивачем не надано суду доказів на підтвертверження матеріального становища відповідача та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову. Судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 182,191,199,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed