Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

20 липня 2018 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частки квартири недійсним. Обгрунтував позов тим, що договір було вчинено під впливом обману, оскільки відповідач повинна була передати кошти в розмірі 32000 грн. 00 коп. впродовж двох місяців після укладання договору, проте так і не передала їх, в звязку з цим, залишкова сума знецінилась. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що наміру продавати свою частку квартири на даний час не має, а оспорюваний договір уклав на невигідних умовах, оскільки змінився курс долара США. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на розсуд суду. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, 30.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частки квартири за умовами якої продавець ([PERSON]Ф.) передає за плату 18/25 часток квартири [ADDRESS]. Продаж частки квартири відбувається за ціною, яка складає 64000 грн. 00 коп., з яких [PERSON] отримав 32000 до підписання договору, а решта 32000 буде отримана разовим готівковим платежем до 30.08.2022 року (а.с.5-7). За\~статтею 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 203 ЦК України\~передбачено вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1?3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1\~ст. 204 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 230 ЦК України\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частиною 1\~ст. 229 ЦК України, зокрема передбачено, що істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення, що узгоджується з\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними». Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Позивач за власним волевиявленням уклав договір купівлі-продажу. Таким чином, не встановлено навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за\~ст. 230 ЦК України. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач був зареєстрований у спірній квартирі [ADDRESS] з 09.03.1989 року по 21.05.2015 року та з 29.05.2018 року по 24.07.2018 року. Відповідно до умов договору продаж частки квартири відбувається за ціною, яка складає 64000 грн. 00 коп., з яких [PERSON] отримав 32000 до підписання договору, а решта 32000 буде отримана разовим готівковим платежем до 30.08.2022 року. Жодних претензій до відповідача позивач не надсилав, продаж частки квартири вчинявся за домовленістю сторін за узгодженою між сторонами ціною, яка є остаточною, визначалася в гривні. Згідно п.2.2 договору сторони підтверджують передачу готівкою 32000 гривень 00 копійок за продану частку квартири. На час підписання цього договору сторони не мають одна до одної претензій. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2012 року з підстав зазначених позивачем, а саме обману строків остаточного платежу, оскільки остаточна дата визначена в договорі до 30.08.2022 року, тому слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed