Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

1.Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулась до суду з даним позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, розташованим за адресою [ADDRESS] , яке належить їй на праві власності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку розташованого за вищевказаною адресою. У будинку, крім неї, зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] . Вироком Борзнянського районного суду від 28 вересня 2020 року за нанесення їй тілесних ушкоджень [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1, ч. 2 ст. 125 КК України до двох років обмеження волі. Зазначає, що відповідач не проживає в належному їй житлі, втратив право на користування ним внаслідок відсутності в ньому понад один рік, його реєстрація не дозволяє розпоряджатися житлом та обмежує її законні права та інтереси. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з вищевказаний підстав, та пояснила, що з 2017 по 2020 рік відповідач не проживав у її будинку, оскільки перебував в місцях позбавлення волі, у травні 2020 року він повернувся та проживав з нею до серпня 2020 року, а потім зник. Реєстрація місця проживання відповідача в її будинку перешкоджає їй розпорядитися своєю власністю. Також, зазначила, що з [PERSON] вони розлучені, сімейні стосунки між ними припинені, він вживає спиртні напої, застосовує до неї насильство. Відповідач позовні вимоги визнав та зазначив, що до травня 2020 року він перебував у місцях позбавлення волі, з травня по серпень проживав в будинку [PERSON] , потім після того як завдав їй тілесних ушкоджень, він жив де прийдеться. Заяви та клопотання учасників справи В судовому засіданні позивачка заявила про те, що не може забезпечити явку свідків і просила розглядати справу без їх участі. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, державній установі «Конотопський виправний центр №130» доручено забезпечити проведення відеоконференції для участі в ній відповідача - засудженого [PERSON] . 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 8-10). Згідно довідки Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради №405 від 18.12.2020 року позивачка має такий сімейний стан: [PERSON] - співмешканець, дочки [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). 15 листопада 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області (а.с. 12). Вироком Борзнянського районного суду від 28 вересня 2020 року, [PERSON] було засуджено за ч.1, ч. 2 ст. 125 КК України до двох років обмеження волі. Потерпілою від даних кримінальних правопорушень є [PERSON] (а.с. 13-14). З 2017 року до травня 2020 року [PERSON] перебував у Чернігівському СІЗО, з травня по серпень 2020 року він проживав в будинку [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , після вчинення кримінальних правопорушень, які полягали у нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] , у вказаному будинку він більше не проживав. Вказані обставини, визнаються сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Правовою підставою для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком, [PERSON] зазначає непроживання відповідача у даному помешканні понад один рік з посиланням на норми ст.405 ЦК України. Положення ст.405 ЦК України, на які посилається [PERSON] як на підставу своїх позовних вимог, регламентують правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї. Однак, як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється позивачкою, відповідач в розумінні вимог ст.3 Сімейного кодексу України не належить до кола членів її сім`ї як власника житла, оскільки шлюб між нею та [PERSON] розірваний, сімейні відносини між ними припинені, вони не пов`язані спільним побутом, відповідач зареєстрований у належному позивачці житловому будинку, але тривалий час в цьому домоволодінні не проживав, крім того вчиняє щодо неї фізичне насильство, тому на правовідносини між сторонами з приводу користування спірним житлом не поширюються приписи ст.405 ЦК України, а регулюються іншими нормами цивільного та житлового законодавства України. Своїм процесуальним правом на зміну підстав позову позивачка не скористалася. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. Проте це не позбавляє позивачку у майбутньому звернутись до суду з даною вимогою з інших підстав. На підставі викладеного, ст.ст.317, 383, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст.2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed