Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулась із вказаним позовом, яким просила визнати за нею право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS]. Вказувала, що їй, її батькам [PERSON], та [PERSON], братові [PERSON] та двоюрідній бабусі [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. Позивачу на праві власності належить 4/5 частки вказаної квартири. 24.02.1994 року померла двоюрідна бабуся позивача, [PERSON], якій належала 1/5 частка квартири. Позивач посилається на те, що з 1994 р. вона відкрито володіє вказаним майном, здійснює оплату комунальних послуг, поточний ремонт квартири тощо. Позивач, згідно заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, підтримала вимоги в повному обсязі, просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, згідно заяви, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 07 вересня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою суду від 10 листопада 2017 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог податкову інспекцію у Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області. Ухвалою суду від 19 березня 2017 року було замінено первісного відповідача [PERSON] комітет Миколаївської міської ради на належного Миколаївську міську раду. Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду по суті. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальним управлінням Чорноморського суднобудівного заводу від 13.08.1993 р., квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON]. Згідно Рішення\~Ленінського районного\~суду м.\~Миколаєва від\~24.07.2017\~р.\~визначено частки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними і складають по 1/5 частині (частка кожного). Визнано за [PERSON] право власності на 1/10 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 11.10.1993 р., а також право власності на 3/10 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 26.07.2004 р. Таким чином, позивачу на даний час належить 4/5 частини квартири на праві спільної сумісної власності, а відповідача [PERSON] належить 1/5 частини квартири . 24 лютого 1994 року померла двоюрідна бабуся позивача - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Згідно з Постановою нотаріуса від позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки остання не надала документи, які підтверджують родині відносини. Згідно із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.09.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 24.02.1994 року, не заводилась. З матеріалів справи вбачається, що з часу смерті двоюрідної бабусі, позивач відрито володіє та користується володіє спірною 1/5 частинною квартири відрито та безперервно більше десяти років; самостійно здійснює утримання вказаного майна, оплачує комунальні витрати; здійснює поточні ремонти тощо. \~На підставі\~ч.1\~ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 07.02.2014 р. «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення\~статей 335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що [PERSON] більше 10 років відкрито та безперервно володіє та користується 1/5 часткою квартири [ADDRESS], суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved