Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

20 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що 26 січня 2004 року померла [PERSON], з якою з 1991 року та по день смерті останньої вона проживала у її домоволодінні по 1-му провулку Леніна,10 в селищі Липова Долина. Вказує, що разом з померлою вона проживала однією сімєю, оскільки вони спільно вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. Після смерті відкрилася спадщина у вигляді земельного паю, тому зважаючи на відсутність інших спадкоємців, заявниця просить суд встановити юридичний факт спільного її проживання однією сімєю з [PERSON] не менше як пять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву в повному обсязі, пояснивши, що з 1989 року вона разом зі своєю сімєю проживала на квартирі у [PERSON] по 1-му провулку Леніна,10 в селищі Липова Долина. На пропозицію господарки будинку із 1991 року заявниця з сімєю проживали з [PERSON] за тією ж адресою вже безоплатно, піклувались один про одного, спільно займалися господарством, а згодом [PERSON] навіть віддавала свою пенсію, після смерті вона здійснила її поховання. Заінтересовані особи в судове засідання до суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах проти встановлення юридичного факту не заперечували, просили справу розглядати за їх відсутності. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживала поруч із заявницею і була її сусідкою з 1992 року, досить часто бувала у них вдома та підтвердила той факт, що [PERSON] тривалий час до своєї смерті, більше пяти років, однією сімєю проживала з [PERSON] по 1-му провулку Леніна,10 в селищі Липова Долина. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає заявницю близько сорока років, як знайому, а померлу [PERSON] знала як сусідку. Зазначила, що сімя Богуш більше пяти років проживала однією сімєю з [PERSON], вони разом господарювали, обробляли город, харчувалися та опікувались один за одним, свого часу [PERSON] водила дочку [PERSON] до дитячого садка. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30 травня 1997 року [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) колективної власності ЗАТ «Відродження», площею 3,52 га. 26 січня 2006 року за місцем реєстрації по 1-му провулку Леніна,10 у селищі Липова Долина Сумської області, у віці 85 років померла [PERSON], поховання якої провела [PERSON] Згідно даних погосподарської книги за 2001-2005 роки та відомостей Липоводолинської селищної ради від 19 серпня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] із 1991 року проживали разом по [INFO], разом з ними на час смерті останньої проживала дочка заявниці [PERSON]. 28 квітня 2015 року [PERSON] змінила прізвище на «Богуш» Т.І. Із 21 серпня 2007 року [PERSON] зареєстрована та мешкає по вул.Дмитра Сулими,18 у селищі Липова Долина Сумської області. Із наданих 04 вересня 2015 року Липоводолинською районною державною нотаріальною конторою відомостей вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, спадкоємці із заявами не зверталися, відомостей про спадкоємців, які відповідно до п.п.3,4 ст.1268 ЦК України вважаються такими що, прийняли спадщину, невідомі, заповіт від імені померлої не посвідчувався. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Судом встановлено, що [PERSON] до своєї смерті, яка настала 26 січня 2004 року, більше пяти років проживала з заявницею по 1-му провулку Леніна,10 у селищі Липова Долина, допомагала у вихованні дочки, по господарству, належну їй пенсію віддавала заявниці, вони разом харчувалися, отже заявниця не лише доглядала за бабою, а й була повязана із спадкодавцем спільним побутом, вони мали взаємні права та обовязки. Беручи до уваги зазначене, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає можливим встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю більше пяти років.

Outcome: approved