Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

21 серпня 2017 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Мотивував тим, що він в період 1993-1994 рр., добудував до житлового будинку прибудову літ. «а1», прибудову літ. «а2», сарай літ. «б1», сарай літ. «В» та сарай літ. «б». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 4 грудня 1993 року, він є співвласником, на праві спільної сумісної власності, житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], є власником земельної ділянки площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Коли він звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з питанням прийняття в експлуатацію самовільно збудованих будівель, що знаходяться по [ADDRESS] Полтавської області, то отримав відмову, у зв'язку з тим, що прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва збудованих самочинно можливо після вирішення судом питання щодо права власності на нього. Враховуючи те, що дозвільні документи на початок будівництва даного об'єкта у нього відсутні, він змушений звернутись до суду. Прохав визнати за ним право власності на самочинно збудовані: прибудову літ. «а1», прибудову літ. «а2», сарай літ. «б», сарай літ. «б1» та сарай літ. «В», що розташовані за адресою: [ADDRESS] Полтавської області. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилися, направили до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача - Глобинської міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника міської ради. Заперечення на позов не направив. Представник третьої особи - департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області у судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника департаменту. Заперечення на позов не направив. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти визнання права власності на самочинне будівництво не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 4 грудня 1993 року, [PERSON] є співвласником, на праві спільної сумісної власності, житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: вул.. Вишнева, 9, м. Глобине Полтавської області, площею 0,20 га, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. За період 1993-1994 р. р, [PERSON] добудував до житлового будинку прибудову літ. «а1» та прибудову літ. «а2», а також на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку збудував сарай літ. «б1», сарай літ. «В» та сарай літ. «б». Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] Полтавської області, виготовлений станом на 30.07.2015, сарай літ. «б1», сарай літ. «В» та сарай літ. «б»., прибудова літ. «а1», літ. «а2», вказані як самочинно збудовані. Відповідно відмітки про проведення технічного обстеження від 04.08.2015№ 459/02-04, за результатами технічного обстеження вище зазначених об'єктів встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації . Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області листом від 23.03.2017 за № 1016-1.14/104 позивачу відмовив в прийнятті в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого майна та надано роз'яснення, що повернутися до розгляду питання щодо прийняття прибудови літ.а1,а2, сараю літ. б,б1,В по [ADDRESS] Полтавської області в експлуатацію можливо лише після вирішення у суді питання про право власності на зазначені будівлі. Згідно повідомлення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 18.08.2017 № 3-02-25/2644, розглянувши звернення щодо відповідності державним будівельним нормам самочинно збудованого сараю літ. б1, сараю літ. В, сараю літ. б, прибудови літ.а1,прибудови літ.а2, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Полтавської області, згідно п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», порушень у розміщенні даного об'єкта не виявлено, за винятком сараю літ. Б, відстань якого від сусідньої ділянки не відповідає п.3.25*ДБН360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Будь-яких претензій або суперечок зі сторони сусіда [PERSON] немає. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що самочинно побудоване позивачем нерухоме майно відповідає будівельним нормам, а також не порушує права інших осіб. Пункт 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки та співвласником на праві спільної сумісної власності житлового будинку, на якій самочинно збудовані прибудови та сараї, права інших осіб не були порушені, тому за ним має бути визнано право власності на ці прибудови.

Outcome: approved