Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

21 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50 % від розміру прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць, але не менше ніж 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Уточнили заявлені вимоги в частині розміру аліментів та з урахуванням вимог закону, просили стягнути їх в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів. Пояснили, що сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільне господарство та у них різні погляди на сімейне життя. Останнім часом у сторін постійно виникають сварки, позивач не хоче, щоб дитина була свідком їх конфліктів. Відповідач вигнав позивача з квартири, тому вона не проживає з дитиною з його вини, лише бачиться з нею. Між сторонаи триває спір з приводу поділу майна, зокрема, й квартири. Після поділу вона планує проживати в квартирі з дитиною, забезпечувати її, тому і порушує питання про стягнення аліментів. Відповідач та його представник пред'явлений позов визнали частково та погоджувались на розірвання шлюбу між сторонами, проти стягнення аліментів заперечували. Пояснили суду, що сторони дійсно не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, проте причиною розірвання шлюбу є моральна поведінка позивача, та її дії, що унеможливлюють збереження шлюбу. Дитина сторін як на момент звернення до суду з позовом, так і на даний час проживає з батьком - відповідачем. Він піклується про неї, забезпечує всім необхідним та несе всі витрати на її утримання. Батько не чинить перешкод у побаченнях матері з дитиною, проте будь-яких витрат мати не несе, тому відсутні підстави для стягнення аліментів на її користь на утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві 15 липня 2000 року (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва 25 лютого 2005 року (а.с. 10). У судовому засіданні позивач та відповідач підтвердили, що вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, строк на примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини на свою користь. У судовому засіданні встановлено, підтверджено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що як на момент звернення до суду з позовом, так і на даний час дитина сторін проживає з батьком - відповідачем у справі, який несе витрати на її утримання. Посилання на проживання з дитиною в майбутньому, після поділу майна між подружжям та вселення в квартиру, не є підставою для стягнення аліментів. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: partial