Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

21.06.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 51,80 м2 (веранда площею 9,45 м2, житлова кімната площею 23,0 м2, житлова кімната площею 8,70 м2, кухня площею 10,65 м2) розташованого по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 18.09.2007р. Позов мотивований тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї бабусі [PERSON] та вчасно після її смерті звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини. Спадщина складається із житлового будинку, загальною площею 51,80 м2\~ (веранда - 9,45 м2, житлова кімната - 23,0 м2, житлова кімната - 8,70 м2, кухня - 10,65 м2), розташованого по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з втратою оригіналу свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, через що він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з'явилися, проте 06.08.2018р. звернулися до суду із заявами, в яких підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 07.08.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без участі учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Вивчив матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 744 від 12.04.2017р, яка містить відомості з акту про народження відділу РАГС Калінковічского райвиконкому, у [PERSON] та [PERSON] 01.06.1958р. народилася донька [PERSON], про що 19.06.1958р. Хобненською сільською радою Васілевічского району Гомельської області зроблено відповідний запис № 30. Відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017768868 від 14.03.2017р. [PERSON] 17.02.1984р. уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище Лазько на Островерхова. 15.01.1985р. від шлюбу народилась дитина - [PERSON] (свідоцтво про народження серії 111-ФП № 393008, видане 05.03.1985р.) 18.09.2007р. померла [PERSON] (свідоцтво про смерть 1-ФП № 056483, видане 18.09.2007р.). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 431 від 19.06.2018р. слідує, що на момент смерті [PERSON], разом з нею по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області проживав без реєстрації онук - [PERSON], 15.01.1985р.н. 11.12.2009р. померла [PERSON] (свідоцтво про смерть 1-ФП № 107021, видане 15.12.2009р.). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 432 від 19.06.2018р. слідує, що на момент смерті [PERSON], разом з нею по вул. Б.Хмельницького, 61, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області проживали та були зареєстровані діти - [PERSON], 15.01.1985р.н. та [PERSON], 16.05.1988р.н. Крім того, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] нерухоме майно, а саме земельну ділянку по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області, площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 4822382200:04:012:0003 та отримав свідоцтво про право на спадщину від 17.03.2018р., зареєстрований в реєстрі № 277, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 117425783 від 17.03.2018р. Відповідно до листа Комунального підприємства Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації № 36/06-01-06 від 04.04.2018р., копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 13.08.1991р. на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради народних депутатів № 5 від 12.03.1991р. та технічного паспорта на житловий будинок (інвентарна справа № 364, реєстровий № 409) виготовленого 15.03.2017р., [PERSON] володіла житловим будинком з господарськими приміщеннями загальною площею 51,80 м2, розташованим по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку станом на 13.06.2018р. ринкова вартість житлового будинку по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області становить 66 210 грн. 00 коп. Постановою від 27.03.2018р. приватний нотаріус Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі після [PERSON] свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області, у звязку з втратою свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Як вбачається з матеріалів справи позивачем розміщено оголошення в газеті Вісник Врадіївщини № 47 від 16.06.2018р., згідно якого оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по вул. Миру, 27, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області на ім'я [PERSON], вважати загубленим. Згідно інформаційної довідки приватного нотаріуса Врадіївської районного нотаріального округу [PERSON] № 737/01-16 від 22.06.2018р. слідує, що після померлої 18.09.2007р. [PERSON] відкрита спадкова справа № 6/2017. Заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 20 від 20.02.2017р.). Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв'язку із смертю бабусі [PERSON], з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved