Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

20.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 824,98 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 19.09.2006 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 1 100,00 грн., при цьому відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 10.03.2015 року заборгованість складає 7 598,35 грн., із них: 995,43 грн. - заборгованість за кредитом; 6 602,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка станом на 11.11.2007р. складала 1574,56 грн. та яка була задоволена судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду від 12.12.2007 року, а також штрафи відповідно до пункту п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 301,19 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість становить 6824, 98 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 19.09.2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого на підставі заяви [PERSON], відповідачу було надано строковий кредит в сумі 1100,00грн., з умовами сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 48,0% на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник зобов'язувався повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до заяви та Умов. Своїм підписом у заяві-анкеті про надання кредиту, відповідач погодилася з тим, що у разі прийняття банком позитивного рішення про надання їй кредиту Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифи банку та анкета-заява позичальника будуть складати кредитний договір між ним та банком, який буде вважатися укладеним не інакше як при умові погодження усіх істотних умов. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач - зобов'язання не виконав частково, оскільки не сплачував по платежам (а.с.4). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту, сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст.638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими була ознайомлена [PERSON] та відповідно до яких на нього покладались певні зобов'язання, надано позивачем до суду. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 10.03.2015 року заборгованість складає 7 598,35 грн., із них: 995,43 грн. - заборгованість за кредитом; 6 602,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості (995,43 грн. + 6 602,92 грн.) віднімається сума, яка станом на 11.11.2007р. складала 1574,56 грн. та яка була задоволена судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду від 12.12.2007 року, а також штрафи відповідно до пункту п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 301,19 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість становить 6824, 98 грн. Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, то банк -кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Такі види неустойки як пеня і штраф застосовані банком за різні види порушень умов кредитного договору, який відповідачем у встановленому законом порядку не оспорений. Згідно з п.5.5 Умов та укладеного між сторонами кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) встановлені тривалістю 5 років. Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідач умов договору не виконувала, то банк-кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 243,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved