Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

20 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, в якій просив суд виключити відомості про батьківство позивача з актового запису № 403 від 22 серпня 2018 року про народження [PERSON], зробленого у Новобаварському районному у місті Харкові відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 18 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя у сторін не склалося, у звязку з чим з березня 2017 року сторони почали проживати окремо. 14 листопада 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. 27 липня 2018 року у [PERSON] народився син [PERSON], а 22 серпня 2018 року сина було зареєстровано у Новобаварському районному у місті Харкові відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 403. Батьком дитини було записано позивача по справі, оскільки з моменту розірвання шлюбу не минуло 10 місяців. З вказаним позивач не згоден, оскільки на момент зачаття дитини сторони проживали окремо, не вели сімейне життя, шлюб між ними було розірвано. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 18 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 18.08.2012 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 826, залишено позивачці прізвище «Ільїна». (а.с. 9) 27 липня 2018 року народився [PERSON], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 526916, виданого Новобаварським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 серпня 2018 року, є батько: [PERSON], мати: [PERSON]. (а.с. 8) Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що він заперечує батьківство, оскільки на момент зачаття дитини сторони проживали окремо, не вели сімейне життя, шлюб між ними було розірвано. Відповідно до ст. 124 СК України якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу її матері з іншою особою, вважається, що батьком дитини є чоловік її матері у повторному шлюбі. Батьківство попереднього чоловіка може бути визначене на підставі його спільної заяви з чоловіком у повторному шлюбі або за рішенням суду. Пунктом 20 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52 встановлено, що якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п'ятим та сьомим цього пункту. Пунктами 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, встановлено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Частиною 2 п.9, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено судам, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач підтверджує той факт, що батьком [PERSON], [INFO], не є позивач по справі [PERSON], його було записано батьком дитини лише через те, що після розірвання шлюбу не пройшло 10 місяців, то суд надаючи оцінку наявним в матеріалах доказам, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved