Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

20.12.2016 року позивач подала в суд позов, в кінцевій редакції якого просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини надає в незначному обсязі, проживає окремо. Фактично усі витрати по догляду та утриманню дитини несе вона. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти сплати аліментів, але не погодився з сумою, яку просила стягнути позивач на утримання дитини. Посилався на те, що він допомагає матеріально на утримання дитини, але з урахуванням своїх фінансових можливостей. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 23.12.2014 року. Під час перебування у шлюбі у сторін, 22.05.2016 року, народився син [PERSON] В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає час від часу матеріальну допомогу на утримання дитини в тому розмірі, який вважає можливим. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що [PERSON] не має офіційного місця роботи, про що сам зазначив в судовому засіданні, суд, з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини і унеможливлення штучного заниження фінансової участі батька в утриманні дитини, вважає за доцільне призначити сплату аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», який з 01.01.2017 року для дитини віком до 6 років складає 1 355\~грн. на місяць. Крім того, суд враховує стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, є працездатною особою, не має інших аліментних зобовязань. Також суд бере до уваги, що дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, і позивач, крім витрат повязаних з придбання речей першої необхідності та продуктів харчування, несе витрати по сплаті комунальних послуг за дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial