Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

19 червня 2020 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 26 січня 2019 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У даному шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] . На даний час сторони припинили спільно вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, в зв`язку із чим прохає суд даний шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23 липня 2020 року провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , в судовому засідання позов підтримала та прохала після розлучення залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позов визнав частково, проти стягнення на користь позивача витрат на надання правничої допомоги заперчував. \~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 26 січня 2019 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 55. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження\~ шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач та відповідач наміру не мають. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, вважаю, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід\~ іменувати прізвищем - [PERSON] . Відповідно до 134 ЦК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Оскільки позивачем не подано до суду попереднього розрахунку суми витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, в цій частині позову слід відмовити. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] \~ на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial