Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

20 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову і досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 26 вересня 2014 року вона та [PERSON] перебувають у шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній малолітній син [PERSON] проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. Після припинення сімейних відносин відповідач коштів на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає.[PERSON] є здоровою, працездатною особою, працює, отримує заробітну плату, інші особи на його утриманні не перебувають, добровільно надавати матеріальну допомогу синові він не бажає.Домовленості щодо утримання дитини ними не досягнуто. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала та пояснила, що з 26 травня 2017 року сторони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона змушена була звернутися до суду. Просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на сина [PERSON] у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] із 26 вересня 2014 року перебувають у шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 18 вересня 2017 року. Сторони із 26 травня 2017 року подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] постійно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] позивачу не надає, має постійне місце роботи, отримує щомісячно заробітну плату. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] постійно, добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] позивачу не надає, позов визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved