Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

21.11.2018 р. до місцевого суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] та [PERSON] де просить визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 19-А по вул. Миру в с. Глинськ Калинівського району Вінницької області, так як за вказаною адресою не проживають з грудня 2016 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились без поважних причин і не повідомили про причини своєї неявки, хоч належним чином були повідомлені про день розгляду справи. Представник орган опіки та піклування при Калинівській РДА, начальник служби у справах дітей РДА [PERSON] в судове засідання не зявився, однак згідно заяви просить слухати справу без його участі, при вирішенні позову покладається на розгляд суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: позивач [PERSON] є власником будинку № 19-А по вул.Миру в с.Глинськ Калинівського району Вінницької області. Право власності на зазначене майно зареєстроване за позивачем КП «Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 13.11.2007 року за № 92. З 26.01.2010 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], рішенням Калинівського районного суду від 14.12.2016 року по справі № 132/3260/16ц шлюб було розірвано. З грудня 2016 року відповідачка [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою дочкою від попереднього шлюбі [PERSON] у житловому будинку позивача не проживають, місце їх проживання позивачу не відоме. Той факт, що відповідачі, які зареєстровані в належному позивачу на праві власності житловому будинку, проте в ньому не проживають підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання № 646 від 07.06.2017 року та № 1104 від 01.11.2018 року. Відповідачі з 18.11.2015 року в будинку позивача не проживають. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені\~ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із\~ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2015 року не проживають в будинку за № 19-А вул. Миру, в с.Глинськ Калинівського району Вінницької області, суд вважає, що останні втратили право на користування спірним житлом, оскільки не проживають в ньому без поважних причин понад один рік. За таких підстав, заявленні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved