Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

21 жовтня 2019 року адвокат Соломяна А.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої адміністративним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення Волочиського районного суду від 13.03.2018 [PERSON] повинен був демонтувати пам`ятник, встановлений на могилі померлої матері позивача - [PERSON] , сплатити на користь [PERSON] (батька позивача) кошти в сумі 16000 гривень та відшкодувати [PERSON] понесені судові витрати в сумі 5905 гривень 19 копійок. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 рішення Волочиського районного суду від 13.03.2018 скасовано, в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору виготовлення пам`ятника від 14.07.2016 - відмовлено. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] , як спадкоємець продовжив вимагати у [PERSON] встановлення пам`ятника належної якості, або повернення коштів. У період з 01.12.2018 по 14.12.2018 відповідач [PERSON] самовільно, без повідомлення позивача чи органів місцевого самоврядування, демонтував надгробний пам`ятник та забрав його з собою. У зв`язку з цим, [PERSON] 22.01.2019 звернувся до Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про злочин. Однак, постановами слідчого від 22 березня 2019 року та 30 вересня 2019 кримінальне провадження по даному факту було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім того, адміністративною комісією 01.03.2019 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 186 КУпАП - самоуправство. Представник позивача зазначила, що такі дії відповідача спричинили сильні душевні переживання у позивача, в результаті чого у нього погіршилося здоров`я, загострилися хвороби. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила стягнути з відповідача на користь позивача 15000 грн. матеріальної шкоди (завдаток наданий позивачем за пам`ятник) та 100000 грн. моральної шкоди. Відповідач 21.11.2019 подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в 2016 році батько позивача замовив у нього пам`ятник на могилу матері останнього та сплатив аванс в сумі 15000 грн. В кінці 2016 року ним було виготовлено та встановлено на могилу вказаний пам`ятник. Згодом на пам`ятнику було виявлено ряд недоліків, які він зобов`язався усунути. Проте, батько позивача виявив бажання в судовому порядку розірвати з ним договірні відносини. Однак, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 батькові позивача було відмовлено в розірванні їх домовленостей. Зазначив, що після рішення апеляційної інстанції він декілька разів намагався доробити всі необхідні роботи по доопрацюванню та встановленню пам`ятника. Проте, через фізичні перешкоди батька позивача, самого позивача та його братів він вимушений був демонтувати пам`ятник, попередньо письмово повідомивши їх про це, та представників органу місцевого самоврядування. Вказав, що повністю доробив всі роботи та готовий встановити пам`ятник на могилу матері позивача, проте останній разом зі своїми братами відмовляється від виконання вказаних робіт. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. [PERSON] просить суд врахувати, що відповідач поставив пам`ятник на могилі його матері не такий, який у нього замовляв батько - [PERSON] , а саме: з чорного, а не з червоного граніту. Якість пам`ятника теж була жахливою. Його батько за життя категорично заперечував, щоб на могилі [PERSON] стояв пам`ятник виготовлений відповідачем. Він теж проти цього, адже їхня сім`я зазнала дуже багато душевних та фізичних страждань через неналежну поведінку та роботу відповідача по виконанню замовлення. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали за обставин наведених у відзиві, вважають його безпідставним. Просили відмовити у задоволенні позову. Додатково представник відповідача зазначив, що постанова адміністративної комісії [PERSON] не надсилалась, і справа, як така по суті не розглядалась, а сама постанова є незаконною та містить юридичні помилки. Зокрема, адміністративна комісія притягувала [PERSON] за ст. 186 КУпАП, а провадження у справі закрито за ст. 183 КУпАП. Вказав представник відповідача і про те, що договір підряду не розірвано у встановленому законом порядку, а тому між сторонами продовжують існувати договірні правовідносини, які надають право підряднику [PERSON] розпоряджатись своїми матеріалами для виконання відповідних робіт, в тому числі, і демонтувати пам`ятник. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є троюрідною сестрою позивача і працює плиточником. Коли вперше побачила пам`ятник, зроблений відповідачем, то була шокованою від його неякісного виготовлення. [PERSON] просили забрати пам`ятник, а його представник - Юрій відповів, що не може, хоча потім все одно демонтували його. Про заливку і демонтаж пам`ятника відповідач нікого не попереджав. Провели демонтаж після смерті батька позивача. Зараз на кладовищі залишилась тільки заливка, без пам`ятника. Усі дуже переживали і нервували з цього приводу та продовжують це робити. Дана ситуація негативно вплинула на здоров`я позивача - завдала йому моральних страждань. Свідок [PERSON] , який є братом відповідача, в судовому засіданні дав показання з яких вбачається, що вони з братом виконали замовлення, яке не сподобалося клієнту. Мали переробити. Про демонтаж пам`ятника з метою його реставрації і часткової заміни [PERSON] писав листи відповідачу. Останній не хоче, щоб вони продовжили роботу, але відповідач має бажання виконати своє зобов`язання. Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.07.2019 (а.с. 28). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та його спадкоємцем за законом, який спадщину прийняв і оформив свої спадкові права (а.с. 28-30). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.03.2018 позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживача задоволено частково. Розірвано договір на виготовлення пам`ятника від 14.07.2016 та зобов`язано ФОП [PERSON] протягом десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили демонтувати пам`ятник встановлений на могилі померлої [PERSON] Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 16000 гривень, з яких: сплачений завдаток в сумі 15000 гривень та завдана моральна шкода в розмірі 1000 гривень. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі 5905 грн. 19 коп. (а.с. 31-35). Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.03.2018 скасовано. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] (а.с. 40-45). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаною постановою від 29.05.2018 встановлено, що 14.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника. Сторони погодили, що відповідач виготовляє та за місцем поховання дружини [PERSON] - [PERSON] , встановлює гранітний пам`ятник, з використанням своїх матеріалів та устаткування. Оплата вказаних робіт здійснюється за договірною ціною, яка становить 30000 грн. На виконання взятих на себе зобов`язань, [PERSON] 17 липня 2016 року сплачено відповідачу завдаток в розмірі 15000 грн. В листопаді 2016 року відповідач встановив пам`ятник на могилі померлої [PERSON] (кладовище с. Користова Волочиського району). Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять письмових даних про умови договору, строк виконання робіт, наявність у товарі (пам`ятнику) істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця) і які роблять неможливим використання товару чи усунення цих недоліків. Висновок експерта, на який послався суд, не містить інформації про істотні недоліки виробу. В ході судового розгляду справи № 671/1895/19 сторони визнали, що [PERSON] демонтував вищевказаний пам`ятник та забрав його в грудні 2018 року. Вказане підтвердили і свідки. Відповідач у відзиві та в судовому засіданні заявив, що він провів демонтаж і усунув всі недоліки надмогильного пам`ятника та готовий його встановити на могилу матері позивача, але позивач та його брати перешкоджають у встановленні такого. Той факт, що відповідач намагався доробити необхідні роботи по доопрацюванню та встановленню пам`ятника на могилі [PERSON] , підтверджується письмовими повідомленнями [PERSON] , які направлялись на адресу [PERSON] 24.07.2018, 05.09.2018 та 09.10.2018, однак не були вручені адресату з причин відмови останнього від отримання, а також відеозаписом (а.с. 59-61, 63). Доводи позивача про самовільний демонтаж відповідачем [PERSON] без повідомлення його чи органів місцевого самоврядування пам`ятника, спростовуються тим, що 12.11.2018 [PERSON] направляв на адресу батька позивача [PERSON] письмове попередження про демонтаж гранітного пам`ятника, проте адресат відмовився від отримання даного листа (а.с. 62). З вищенаведеного слідує, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які на момент демонтажу пам`ятника, а також на момент розгляду справи судом не припинено у встановленому Законом порядку. Тому суд вважає необґрунтованою позицію позивача про те, що з відповідача підлягає стягненню шкода заподіяна адміністративним правопорушенням у зв`язку із здійсненням незаконного демонтажу надгробної плити (самоправством). [PERSON] , на переконання суду, обрано неналежний спосіб захисту. Крім того, судом встановлено, що з приводу демонтажу пам`ятника [PERSON] , [PERSON] звертався з письмовою заявою у відділення поліції про вчинене кримінальне правопорушення. Однак, постановою слідчого СВ Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції Дишльовського П.В. від 30.09.2019, кримінальне провадження відомості про яке внесені в ЄРДР за № 12019240110000078 від 06.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство) - закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 4-5). 01.03.2019 постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Волочиської міської ради, провадження у справі щодо [PERSON] закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 6). Суд звертає увагу на те, що притягувався [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП (вступна та описова частини постанови), а провадження у справі закрито за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Відомостей про наявність описки та виправлення такої матеріали цивільної справи не містять. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Волочиської міської ради про закриття провадження у справі щодо [PERSON] за ст. 183 КУпАП, не може бути доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП. Згідно з принципом змагальності сторін, передбаченого ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що між сторонами існують договірні правовідносини, в яких [PERSON] , як виконавець, вчинив дії, пов`язані із виконанням його роботи, а також відсутність належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, спричиненої адміністративним правопорушенням. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed