Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

20.06.2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові позивач посилався на те, що 23.12.2015 року він надав в борг відповідачу грошові кошти у сумі 21200 доларів США, про що останній склав власноручно розписку, останній зобов`язався повернути борг до 23.05.2016 року, 22.05.2019 року відповідач склав власноручно розписку, останній зобов`язався повернути борг до 31.05.2019 року, відповідно до курсу долара США станом на 20.06.2019 року борг складає 557560 грн., посилаючись на ст.ст. 22, 23, 525, 526, 530, 536, 543, 599, 610-612, 615, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України прохав стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 557560 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 5575,61 грн. 27.06.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження і справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання на 10.10.2019 року. 10.10.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 07.11.2019 року. 07.11.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 06.12.2019 року. 06.12.2019 року у судове засідання належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. У судовому засіданні представник позивача: адвокат [PERSON]. позов підтримала, суду пояснивши, що 23.12.2015 року позивач надав в борг відповідачу грошові кошти у сумі 21200 доларів США, про що останній склав власноручно розписку, останній зобов`язався повернути борг до 23.05.2016 року, 22.05.2019 року відповідач склав власноручно розписку, останній зобов`язався повернути борг до 31.05.2019 року, відповідно до курсу долара США станом на 20.06.2019 року борг складає 557560 грн., посилаючись на ст.ст. 22, 23, 525, 526, 530, 536, 543, 599, 610-612, 615, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України прохала стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 557560 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 5575,61 грн. 06.12.2019 року в судове засідання належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав, відзиву на позов не надав. 06.12.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області на підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України справу призначено до заочного розгляду у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, так як належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 23.12.2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв в борг грошові кошти в сумі 21200 доларів США, які зобов`язався повернути до 23.05.2016 року, що підтверджується оригіналом розписки. У встановлений сторонами строк відповідач кошти не повернув, що підтверджується позовом. 22.05.2019 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у сумі 21200 доларів США до 31.05.2019 року, що підтверджується оригіналом розписки. У встановлений сторонами строк відповідач кошти не повернув, що підтверджується поясненнями позивача. У встановлений сторонами строк відповідач кошти не повернув, що підтверджується поясненнями представника позивача. На момент розгляду справи судом відповідач борг за договором позики не повернув. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Між позивачем та відповідачем склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та умовами договору позики від 23.12.2015 року, та договору від 22.05.2019 року, укладеними між сторонами. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є договір позики, укладений 23.12.2015 року між сторонами, та договір від 22.05.2019 року, укладений між сторонами. Відповідно до умов договору позики від 23.12.2015 відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в сумі 21200 доларів США на строк до 23.05.2016 року. Відповідно до умов договору від 22.05.2019 року відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в сумі 21200 доларів США в строк до 31.05.2019 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний відповідно до умов договору позики, в якому встановлений строк повернення позики, повернути позику, однак її не повернув, чим допустив невиконання зобов`язання щодо повернення позики, уклавши новий договір, яким було відстрочено строк виконання зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики, одна не повернув позику і у новий строк, чим допустив невиконання зобов`язання щодо повернення позики. Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за договорами позики з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого договорами позики, шляхом відшкодування збитків у виді неповернутої позики в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник не виконав свій обов`язок щодо повернення боргу. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач як на підставу позову, передбачені законом та встановлені судом під час перевірки їх доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Так судом встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення позики у встановлений договорами строк, чим порушив грошове зобов`язання і майнове право позивача підлягає судовому захисту шляхом відшкодування збитків. Так розмір збитків складається з розміру неповернутих грошових коштів на суму 557560 грн. Позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі та підтверджений обставинами, встановленими судом під час перевірки їх доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то витрати на сплату судового збору в сумі 5575,61 грн., понесені позивачем і документально підтверджені, підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved