Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

20.11.2020 року позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду з позовом до відповідача - [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись при цьому на те, що між ним та відповідачем шлюб припинено 04.06.2020року. Від даного шлюбу в них є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю позивачем - [PERSON] та знаходиться на утриманні позивача. Вказує, що вона самостійно займається вихованням дитини, піклується про стан його здоров`я та повноцінно харчує, забезпечує необхідним одягом, взуттям. Позивачка у судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Представник третьої особи - управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, у судове засідання не з`явилась, заявою просила розгляд вищезазначеної справи проводити за її відсутності, висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , у відношенні до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .Позов просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянуто на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності представників сторін. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] убачається, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Відповідно до довідки, наданої дошкільним навчальним закладом ясла-садок №34 «Тополька», убачається, що [PERSON] , 2018 року народження з 01.09.2020 року по теперішній час дійсно відвідує дошкільний заклад. За час відвідування дитячого дошкільного закладу батько в закладі не з`являвся, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Бахмутської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , у відношенні до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ч .ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також приймає до уваги те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). У судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved