overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

21.02.2017 року Високопільським районним судом Херсонської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено повністю, а саме розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.05.2006 року у Архангельській селищній раді Високопільського району Херсонської області, актовий запис № 03. Разом з тим, при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме сплаченого позивачем [PERSON] судового збору в розмірі 640 гривень. \~\~Заявник [PERSON] надала до суду заяву в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути судовий збір з відповідача [PERSON] на її користь в сумі 640 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не явилася, зазначивши у заяві про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. \~Відповідно до ч. 3\~ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як убачається із матеріалів справи позивач [PERSON], позов якої судом задоволено повністю, при подачі позовної заяви до суду, згідно квитанції №20539709 від 18.01.2017 року, оплатила 640,00 грн., що відповідає вимогам\~Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно\~\~п.2. ч.1\~ст. 220 ЦПК України,\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішив питання про право не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. За таких обставин суд вважає, що заява [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача [PERSON], сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

21.02.2017 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що остання 20.02.2017 року поступила в Берегівську обласну психіатричну лікарню, у зв'язку з тим, що в неї наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому необхідне рішення суду про її госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні Попович-Бурчо В. І. в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що 20.02.2017 року [PERSON] була доставлена до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Остання страждає на БАР, маніакальний стан, нестійка ремісія, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. ЇЇ згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлена в судове засідання [PERSON] пояснила, що психічним розладом не хворіє та непотрібно її госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів - психіатрів №448 від 21 лютого 2017 року, страждає на БАР, маніакальний стан, нестійка ремісія, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодилася на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

21.02.2017 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про стягнення з відповідача [PERSON] 12073,59 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600 гривень. Ухвалою суду від 25 квітня 2017 року провадження по вищевказаній справі було закрито у звязку зі смертю відповідача [PERSON] 10.07.2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із заявою про повернення сплаченої суми судового збору. Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.5 ч. 1 та ч. 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повністю повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі. Згідно ч. 3 ст. 7 цього Закону повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. З урахуванням переліченого суд вбачає можливим задовольнити заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про повернення сплаченої суми судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

21.02.2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим 23.10.2007 року братом [PERSON], оскільки неточності в написанні прізвища брата унеможливлюють отримання ним спадщини. Заявник, представник заінтересованої особи у судове засідання не прибули, у поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що громадянин [PERSON] помер 23.10.2007 року у с.Погарщина Лохвицького району Полтавської області у віці 59 років, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00017766384 від 13.03.2017 року, який наданий Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на запит суду. Свідоцтво про народження заявника VI-УР №1662053, яке видане 07.05.1964 року Погарщинською сільською радою Лохвицького району Полтавської області та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00017766368 від 13.03.2017 року, який наданий Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, містять дані про те, що вказані фізичні особи народилися у с.Погарщина Лохвицького району Полтавської області і батьками заявника та [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник є рідним братом померлого [PERSON], неточності у написанні прізвища заявника та його брата виникли внаслідок допущених орфографічних помилок при видачі документів, які посвідчували їх особу і це є підставою для задоволення заяви. Встановлення вказаного юридичного факту має для заявника значення, оскільки це є однією з необхідних умов для отримання ним спадщини брата (земельної ділянки), яка знаходиться на території заінтересованої особи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

21.02.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є рідним племінником [PERSON], яка померла [INFO]. В обгрунтування заяви посилається на відсутність документального підтвердження факту родинних відносин з рідною тіткою по материній лінії [PERSON], оскільки дівоче прізвище матері заявника «[PERSON]», а прізвище тітки «[PERSON]», що створює йому перешкоди в оформленні права на спадщину за законом. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечують. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила, що померла [PERSON] була рідною тіткою по материній лінії [PERSON]. Заслухавши пояснення, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження заявника ([NUMBER] його батьками є: [PERSON], мати [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ([NUMBER]). Згідно довідки виданої Рождественським старостинським округом Коропської селищної ради Коропського району, Чернігівської області № 863 від 24.09.2017 року [PERSON], яка померла [INFO], була рідною сестрою [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5,суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Здобуті судом в процесі розгляду справи докази повністю узгоджуються між собою, а тому факт родинних відносин заявника та його рідної тітки [PERSON] вважається доведеним. Відсутність у заявника документального підтвердження родинних відносин з тіткою створює перешкоди в оформленні ним права на спадщину, що є підставою для захисту прав заявника у судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин. На підставі вищевикладеного заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

21.02.2017 року між сторонами укладено шлюб у Краматорському міському ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 100, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, актовий запис серія [NUMBER] від 11.10.2018 року. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2018 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

21.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.02.2014 року він уклав шлюб з відповідачкою зареєстрований відділом РАЦС Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №14. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину Єву [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що він з відповідачкою в силу різних життєвих обставин не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, сімя фактично розпалась, і існує формально. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Пояснила, що між нею та позивачем виникали сварки, останій раз позивач вчинив гучну сварку, на примирення приходив у нетверезому стані. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявності підстав, шлюб може бути розірваний у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідачки суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, сімя фактично розпалась, не проживають однією сімєю з грудня 2016 року. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

21.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 20.10.2010 року. Від шлюбу у них дітей немає. Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 20.10.2010 року. За час спільного проживання у них дітей немає. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

21.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради, вказуючи на те, що 07.04.2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до спадкового майна входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії 11-ХС 026382 від. 26.12.2002 року, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Новотроїцького району. Вона є спадкоємцем за законом, інших осіб, які мають право на спадщину не має. Позивач не подала заяву у встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини, оскільки батько помер на тимчасово окупованій території, а свідоцтво про смерть видане органами окупованого АР Крим на території України є недійсним. Актовий запис про смерть, встановленого законодавством України зразка, отримала 08.12.2016 року, після спливу встановленого законом строку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надали заяву про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 226151 від 08.12.2016 року [PERSON] помер 07.04.2015 року (а.с. 9). Копією свідоцтва про народження серії ВЕ №957482 від 01.09.1970 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії 11-АП № 495049 підтверджено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] (а.с. 8,7). Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Суд вважає причину пропуску строку поважними відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

21.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки площею 1,1581 га., кадастровий номер [NUMBER], площею 0,9196 га., кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Атюшівської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову зазначив, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), у зв'язку з помилкою в написанні по-батькові спадкодавця в державному акті на право власності на земельну ділянку замість, «[PERSON]» вказано «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі. Позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 22 листопада 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 233 від 14.10.2004 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею 1,1581 га., кадастровий номер [NUMBER], площею 0,9196 га., кадастровий номер [NUMBER]. За повідомленням Козелецької районної нотаріальної контори спадкоємцями майна померлої [PERSON] за заповітом є [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини та [PERSON], який прийняв спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 лютого 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] по-батькові спадкодавця помилково зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

21.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 28342,85 грн мотивуючи вимогу тим, що 12.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданому клопотанні просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 12.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість у розмірі 28342,85 грн, яка включає заборгованість за кредитом 1951,32 грн, несплачені проценти 21565,68 грн, пеня та комісія 3000 грн, штрафні санкції 1825,85 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 28342,85 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач по сплаті судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved