Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

21.07.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, вїзд і виїзд в зону АТО та виготовлення проїзного документу без згоди та супроводу батька. В обґрунтування свого позову позивачка [PERSON] з урахування уточнень посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем вони припинили ще до народження сина [PERSON] і після народження сина відповідач участі у вихованні дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальну допомогу дитині не надає, і до теперішнього часу ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Позивачка разом із сином проживає у м. Луганську, де проходять бойові дії, у зв,язку з чим вона має намір виїхати за кордон, де матиме надійне житло і роботу, а дитина матиме належні умови для фізичного та духовного розвитку. Також [PERSON] бажає відвезти тимчасово сина до бабусі в гості на територію підконтрольну Українській владі, а потім виїхати з дитиною за кордон, що згідно із діючим законодавством України, яке регулює даний вид правовідносин, вона має право на отримання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна зі своєю дитиною, без згоди та супроводу батька. В уточненій позовній заяві просила суд надати дозвіл дитині [PERSON] Микитичу, [INFO] на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна до Російської Федерації, Республіки Білорусь, Туреччини та Греції, а також на виїзд через лінію розмежування до зони проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області, разом з нею матірю [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення [PERSON] Микитича 16- річного віку, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну свого сина [PERSON] Микитича, [INFO]; дозволити [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], оформлювати документи для виїзду або супроводу за кордон дитини [PERSON] Микитича, [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, в своїй заяві просить суд розглянути справу без його участі та позов визнав у повному обсязі. Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] Микитича, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), де в графі мати вказана [PERSON], а в графі батько вказаний [PERSON] [PERSON]. На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~ Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved