Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

21.10.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості 901915,53 гривень, а саме, за кредитом 770053,02 грн, по відсотках 131862,51 грн, стягнення солідарно витрат по сплаті судового збору 13528,73 грн. Заявлені вимоги обгрунтовують тим, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, 15.06.2012 року договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», згідно яких відбулося відступлення права вимоги на користь позивача за кредитним договором № 2403/0408/45-006 від 02.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] Посилаються, що ВАТ «Сведбанк» за умовами кредитного договору надав [PERSON] кредит в сумі 36000 доларів США, а [PERSON] свої зобов»язання не виконав, в результаті чого станом на 29.09.2015 року має просрочену заборгованість за кредитом 35669,84 доларів США, що за курсом НБУ на 29.09.2015 року складає 770053,02 грн, за відсотками 6108,04 доларів США, що за курсом НБУ на 29.09.2015 року складає 131862,51 грн. Вказують, що 02.04.2008 року в забезпечення виконання зобов»язань за договором кредиту між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2403/0408/45-006-Р-1, 02.04.2008 року договір поруки № 2403/0408/45-006-Р-2 між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON], 02.04.2008 року договір поруки № 2403/0408/45-006-Р-3 між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON], за умовами яких [PERSON], [PERSON] і [PERSON] поручилися за виконання [PERSON] обов»язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому та несуть перед кредитором солідарну з боржником відповідальність за порушення боржником зобов»язань. Вказують, що відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка не виконана. Вважають, що в силу умов договорів і ст.ст.11,509,525,526,549,553,554,623,624,625 ЦК України сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсягу і розгляд справи у її відсутності (т.2 а.с.193). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала відзив на позовну заяву (т.2 а.с.59), суть якого зводиться до невизнання позовних вимог в повному обсягу, оскільки строк дії поруки в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України припинився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав відзив на позовну заяву (т.2 а.с.64), суть якого зводиться до невизнання позовних вимог в повному обсягу, оскільки позивачем не надано документів на підтвердження виконання умов договору надання кредитних коштів у відповідності до ч.2 ст.640, ст.1054, ч.1 ст.1059, ч.1 ст.1068 ЦК України, п.4 ст.7 та ст.56 Закону України «Про Національний банк України». Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її та [PERSON] відсутності з проханням відмовити в задоволенні позову (т.2 а.с. 192). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з»явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд розглядає дану справу по суті у відсутності учасників і згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено наступне: 02.04.2008 року між [PERSON] і ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 2403/0408/45-0061 (кредитний договір на купівлю нерухомості), за умовами якого банк надав у вигляді кредиту на строк по 02.04.2038 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 36000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних, що підтверджується кредитним договором та квитанцією від 02.04.2008 року (т.1 а.с.5-10, т.2 а.с.184). Посилання у відзиві відповідача [PERSON] на відсутність доказів отримання ним кредитних коштів виконання зобов»язання про їх надання банком, повністю спростовується представленою позивачем на виконання ухвали суду квитанцією (т.2 а.с.184), а отже зазначений аргумент відповідача [PERSON], наведений ним у відзиві щодо відсутності підстав для задоволення позову, суд не приймає. 11.06.2010 року, 11.10.2010 року, 15.05.2012 року до кредитного договору було внесено зміни та доповнення в частині розмірів заборгованості, розміру процентної ставки, порядку розрахунків. Погашення кредиту та сплата процентів передбачені в кредитному договорі щомісячними платежами п.3.1.1. договору від 02.04.2008 року в редакції договору № 1 від 11.06.2010 року про внесення змін та доповнень в кредитний договір, що підтверджується договорами (т.1 а.с.11-21). За договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, договором купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року (т.1 а.с.35-43), право вимоги за кредитним договором № 2403/0408/45-006 від 02.04.2008 року перейшло до ПАТ «Альфа-Банк» (т.1 а.с.35-43,46-49). Суд вважає, що в даних правовідносинах підлягають застосуванню норми ст.ст.525, 526, 1048-1050 ЦК України: Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання процентів від суми позики від позичальника та наслідки порушення договору позичальником. Оскільки позичальником [PERSON] було порушено зобов»язання, які він на себе взяв за кредитним договором № 2403/0408/45-0061 (кредитний договір на купівлю нерухомості) по поверненню кредитних коштів і сплаті відсотків за користування кредитом, то в силу статей 625, 1050 ЦК України з нього підлягає стягненню зазначена заборгованість. Позивачем представлено розрахунок заборгованості станом на 10.09.2015 року: має просрочену заборгованість за кредитом 35669,84 доларів США, що за курсом НБУ на 29.09.2015 року складає 770053,02 грн, за відсотками 6108,04 доларів США, що за курсом НБУ на 29.09.2015 року складає 131862,51 грн (т.1 а.с.44-45). Зазначений розрахунок жодним доказом не спростовується, відповідачем [PERSON] не оспорювався, заперечення проти нього не містяться у його відзиві на позов, а отже суд повністю з ним погоджується. В забезпечення виконання зобов»язань щодо повернення коштів за договором кредиту № 2403/0408/45-006 від 02.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2403/0408/45-006-Р-1 і договір про внесення в нього змін та доповнень від 11.06.2010 року (т.1 а.с.24-25), 02.04.2008 року договір поруки № 2403/0408/45-006-Р-2 між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] і договір про внесення в нього змін та доповнень від 11.06.2010 року (т.1 а.с.28,29), 02.04.2008 року договір поруки № 2403/0408/45-006-Р-3 між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] і договір про внесення в нього змін та доповнень від 11.06.2010 року (т.1 а.с.31,32). За умовами договорів поруки від 02.04.2008 року і договорів про внесення в них змін та доповнень від 11.06.2010 року кожен з поручителів зобов»язався перед банком відповідати за виконання зобов»язань щодо повернення коштів і несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком усім майном та грошовими коштами і відповідальність поручителя обмежується сумою кредиту, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов»язанням. Відповідно до п.10 договорів поруки строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов»язків, передбачених основним зобов»язанням. З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, а умова договорів поруки про їхню дію до повного припиненя усіх зобов»язань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України, а отже підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя, що слід розуміти як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя (правові висновки у справах № 6-623цс17, № 6-1009цс17 Верховного Суду України). Останній платіж за кредитним договором № 2403/0408/45-006 від 02.04.2008 року було здійснено 11.12.2014 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (т.1 а.с.44-45, т.2 а.с.98-171). 22.09.2014 року і 06.10.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» у відповідності до п.9.1., п.9.2. кредитного договору, якими сторони врегулювали питання зміни строку виконання основного зобов»язання та визначили умови такої зміни, на адресу відповідачів було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (т.1 а.с.51-52, т.2 а.с.97). Пред'явивши 22.09.2014 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені (т.2 а.с.97), кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати і зазначені правові норми підлягають застосуванню при вирішенні вимог, заявлених до поручителів. У даній справі ПАТ «Альфа-Банк» відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання (вимога про дострокове повернення кредиту від 22.09.2014 року у строк протягом 30 календарних днів з моменту надіслання вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції), звернулося з позовними вимогами до основного боржника і поручителів 21.10.2015 року, пропустивши шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителів, що передбачено ч.4 ст.559 ЦК України. З огляду на викладене, суд погоджується із аргументами відповідача [PERSON], викладеними нею у відзиві на позовну заяву(т.2 а.с.59), оскільки вони повністю узгоджуються із нормами ч.4 ст.559 ЦК України. Оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити. Понесені позивачем судові витрати (т.1 а.с.1) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial