Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

21 вересня 2015 року заявниця звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт втрати постійного та основного джерела засобу до існування та належність трудової книжки , де зазначила, що 20 квітня 2015 року помер [PERSON], з яким вона проживала без реєстрації шлюбу з березня 1995 року , вони мали спільний бюджет, піклувалися один одним, разом проводили своє дозвілля та відпочинок. Протягом всього сумісного життя її чоловік отримував значно більшу заробітну плати, ніж вона, а в подальшому він отримував в декілька разів більшу пенсію ніж вона, в звязку з чим доходи чоловіка були для неї постійним та основним засобом для існування. Після смерті чоловіка вона не має можливості отримувати пенсію чоловіка, оскільки їй було відмовлено в ПФУ . Після отримання відмови вона зверталася до КСН щодо видачі їй довідки щодо знаходження її на утриманні чоловіка, але їй розяснили ,що такі довідки вони не мають права надавати. Крім того, у пенсійному фонді їй пояснили, що у трудовій книжці її чоловіка є розбіжності, але він протягом 25 років отримував пенсію. На теперішній час вона отримує мінімальну пенсію та намагається отри мати пенсію після її чоловіка, яка буде складати приблизно 1500 грн. В звязку з цим вона звернулася до суду , та просила встановити факт втрати постійного та основного джерела засобу до існування та належність трудової книжки [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що з березня 1995 року по 20 квітня 2015 року вона мешкала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. На час сумісного проживання доходи, які отримував [PERSON], а саме заробітна плата, а в подальшому пенсія, були значно вище її доходів та для неї доходи [PERSON] були основним джерелом засобу для існування. Після смерті [PERSON], яка настала 20.04.2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного Фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя з заявою про призначення їй пенсії у звязку з втратою годувальника. Їй відмовили, зазначивши,що у трудовій книжці [PERSON] є виправлення та немає даних,що вони були чоловіком та жінкою. Вона зверталася до суду, та рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2015 року було встановлено факт, що вони з [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік та жінка з березня 1995 року по 20 квітня 2015 року. Але в УПФ в Іллічівському районі м. Маріуполя пенсію їй не призначили. Просила задовольнити її заяву та визнати факт того, вона втратила постійне та основне джерело засобу до існування після смерті [PERSON], а також встановити факт, що у трудовій книжці, яка була заповнена 22.08.1961 року, було допущено описку і вона належить [PERSON], 11 .10.1940 року народження. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя - [PERSON], що діяла на підставі довіреності, вважала,що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], права на отримання пенсії по втраті годувальника не має у сенсі ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому , незалежно від встановлення факту судом, пенсія їй призначена не буде, оскільки пенсія у звязку з втратою годувальника призначається тільки чоловіку або дружині, які перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає,що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2015 року було встановлено факт того, що [PERSON] з березня 1995 року по 20 квітня 2015 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина з [PERSON]. Після смерті [PERSON], [PERSON] звернулася до УПФ в Іллічівському районі м. Маріуполя з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, але листом від 10 вересня 2015 року їй було розяснено,що пенсія по втраті годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні та після цього заявниця звернулася до суду. В подальшому, рішенням за № 6403 від 25.12.2015 року їй було відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника , оскільки титульний лист в трудовій книжці померлого годувальника від 22.08.1961 року оформлено неналежним чином та запропоновано звернутися до суду. Рішенням № 6403 від 11.01.2016 року [PERSON] було відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника , оскільки у неї відсутнє свідоцтво про укладання шлюбу та титульний лист в трудовій книжці померлого годувальника оформлено неналежним чином. ( а.с.9,11,14,15-16,35,36). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених вимог суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 зі змінами, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Ч.1,2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника та зазначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича ([PERSON]), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: зокрема : 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Ст. 21 Сімейного Кодексу України передбачено,що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Ст. 36 Сімейного Кодексу України закріплює правові наслідки шлюбу та зазначає, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. У сенсі вищевикладеного, чоловік та дружина є особами, що перебувають у зареєстрованому шлюбі У Постанові Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 « Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану », закріплено , що в свідоцтві про шлюб мають зазначатися прізвища «чоловіка» та «дружини», тобто наречені після реєстрації шлюбу стають чоловіком та дружиною. Враховуючи, що заявниця [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі , встановлення факту того, що вона втратила постійне та основне джерело засобу до існування після смерті [PERSON], а також факту того , що у трудовій книжці, яка була заповнена 22.08.1961 року, було допущено описку і вона належить [PERSON], 11 .10.1940 року народження не буде породжувати для заявниці ніяких наслідків , а тому заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed