Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

21 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Позов обґрунтовано тим, що більше тридцяти років [PERSON] проживає в спірній квартири і завжди вважала себе її власником. Разом із тим, в 2015 році виявила, що вселилася у квартиру на підставі рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради від 20 грудня 1983 року №342, згідно з яким було вирішено видати їй ордер на вселення та зобовязано ЖСК «Ленінський» прийняти [PERSON] в члени вказаного кооперативу. Коли в 2015 році вона звернулася до виконавчого комітету Очаківської міської ради з метою приватизації вказаної квартири, отримала відповідь, що власником будинку №86а по вул. Чижикова в м. Очакові є ЖСК «Ленінський», а тому Очаківська міська рада не має права розпоряджатися вказаним майном. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Дав пояснення, що позивачка протягом тридцяти років проживала в квартирі, не знаючи хто її власник, а відтак добросовісно та відкрито володіла та користувалася нерухомим майном. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно позивачка тридцять років проживає у спірній квартирі. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників, допитавши свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради народних депутатів №342 від 20 грудня 1983 року «Про доповнення до рішення виконкому міської ради народних депутатів №307 від 14 грудня 1982 року «Про створення житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» вирішено видати ордер на вселення родини [PERSON] на звільнену житлову площу ЖСК «Ленінський» по вулиці Чижикова, 86 «а», кв. 22; зобовязано ЖСК «Ленінський» прийняти [PERSON] в члени кооперативу (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №180 від 27 травня 1971 року в місті Очакові створено житлово-будівельний кооператив «Ленінський» для будівництва пятиповерхового житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №187 від 25 червня 1969 року Очаківському житлово-будівельному кооперативу відведено земельну ділянку по вулиці Чижикова площею 0, 25 га під будівництво 40 квартирного житлового будинку. 15 листопада 2001 року житлово-будівельному кооперативу «Ленінський» видано державний акт на право постійного користування землею за адресою: м. Очаків, вул. Чижикова, 86-а. Як вбачається з листа виконуючого обовязки Очаківського міського голови, квартира №22, розташована за адресою: м. Очаків, вул. Чижикова, 86 «а», не перебуває у комунальній власності (а.с. 12). Згідно з довідкою, виданою головою ЖСК «Ленінський», будинок №86 «а» по вул. Чижикова в м. Очакові не перебуває на балансі виконавчого комітету Очаківської міської ради, будинок зведений за рахунок пайових внесків мешканців. [PERSON] проживає у спірній квартирі та щомісяця сплачує ЖСК «Ленінський» квартплату (а.с. 14). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що будинок №86а по вул. Чижикова в м. Очакові будувався ЖСК «Ленінський» за рахунок пайових внесків його учасників. Вказаний будинок ніколи не був ані в комунальній, ані в державній власності. Позивачка більше тридцяти років проживає в спірній квартирі, є інвалідом першої групи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що біля тридцяти років проживає з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах. У 2015 році свідок запитав [PERSON] щодо місця знаходження документів на квартиру. Тоді позивачка показала йому копію рішення виконавчого комітету міської ради про вселення. Коли свідок зрозумів, що правовстановлюючого документу немає, звернувся до виконавчого комітету Очаківської міської ради, де дізнався, що міська рада вказаною квартирою розпоряджатися не може, оскільки будинок зводився за рахунок внесків членів ЖСК «Ленінський». Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з такого. За змістом ч.1 ст. 344 ЦК України, якою обґрунтовує свої вимоги позивачка, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільний і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2012 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Крім того, у п. 13 Постанови пленуму розяснено, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивачка більше десяти років володіє спірною квартирою і протягом цього часу не знала, що її права у встановленому законом порядку не оформлені, суд дійшов висновку, що [PERSON] добросовісно і відкрито володіла нерухомим майном, що є підставою для визнання за нею права власності в порядку набувальної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, а позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved