Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи [PERSON] просить суд встановити факт того, що йому належить 1\\2 частина житлового будинку [ADDRESS] ., інша частина якого виділена співвласником [PERSON] в натурі в окрему одиницю з припиненням права спільної часткової власності. Визначити, що Ѕ частина домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , загальною площею 33.9 кв.м., житловою 20.3 кв.м, складається з частини житлового будинку піт «А» в складі приміщень: 2-1 житлова, площею 9.3 кв.м, 2-2 житлова, площею 11.0 кв.м, 2-3 кухня, площею 5,7 кв.м, 2-4 коридор, площею 4,2 кв.м, 2-5 санвузол, площею 3,7 кв.м, а також надвірних споруд - гараж з льохом ( погрібом) , літ. «Б», сарая літ. « В», літня кухня, літ «Д», вбиральня літ. «Е»; визначити порядок користування земельною ділянкою згідно виділених часток та порядку користування земельною ділянкою з урахуванням розташованих комунікацій в домоволодіння загальною площею 873 кв.м, за адресою: [ADDRESS] між співвласниками; усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою, шляхом надання проходу для обслуговування фасаду свого будинку, встановлення земельного сервітуту по відношенню до земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] до домоволодіння [ADDRESS] площею 7,21 кв.м, вздовж зовнішніх бокових стін літ. «А», літ «а2» та літ «А10» житлового будинку літ. «А» ( приміщення №2-3,2-4,2-5 ) та надання доступу до колодязя в якому розташовані комунікації водопроводу, звільнивши від тимчасового самовільно встановленого металевого паркану земельну ділянку ; та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок [ADDRESS] був у спільної часткової власності сторін, поки [PERSON] самостійно, без згоди співвласника, не виділила належну їй частину в окрему одиницю, без скасування спільної часткової власності у зв`язку із чим, для встановлення статусу окремої одиниці своєї частини домоволодіння позивача вимушений у судовому порядку встановлювати даний факт, а крім того необхідність встановлення порядку користування із визначенням сервітуту для обслуговування частини домоволодіння і комунікацій є необхідним для подальшого встановлення права власності на виділену частину земельної ділянку Не погоджуючись із вимогами [PERSON] [PERSON] в свою чергу, просить суд зобов`язати відповідача по зустрічному позову не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою згідно плану фактичного користування меж земельних ділянок, розробленого Одеської регіональною філією Державного підприємства « Центр державного земельного кадастру» за адресою: м. Одеса, вул. пілотна, 3 та встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 878 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . виділивши в користування [PERSON] частину даної земельної ділянки площею 0,041 га., в межах, зазначених в плану фактичного користування меж земельної ділянок, розробленого Одеською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за адресою: м. Одеса, вул. Пілотна,3 , відповідно до точок координат, встановлених в відомості вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороту меж з контролем, координат та площі землекористування за адресою: [ADDRESS] . 2. Процесуальні дії у справі 17.05.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою ( т1 а\\с 2) зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн. ( т.1 а/с 1). Ухвалою від 29.05.2017 року було відкрито провадження по справі ( т.1 а/с 20). 26.07.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] ( т.1 а/с 32 ), яка сплачена судовим збором у розмірі 1280 грн. ( т.1 а/с 30,31), та прийнята до розгляду у судовому засіданні 27.07.2017 року ( т.1 а/с 69). Ухвалою суду від 05.10.2017 року було задоволено клопотання представника [PERSON] та зобов`язано КП « БТІ» Одеської міської ради надати до суду копіїї інвентаризаційних справ ( т.1 а/с 84). 02.11.2017 року від [PERSON] було подані письмові заперечення проти позову [PERSON] ( т.1 а/с 87). Ухвалою від 14.12.2017 року було задоволено клопотання представника [PERSON] та призначена по справі земельна будівельно-технічна експертиза ( т.1 а/с 157)., на яку 26.12.2017 року представником [PERSON] подана апеляційна скарга. Постановою апеляційного суду Одеської області 15.05.2018 року відмовлено у задоволені апеляційного скарги та ухвала суду від 14.12.2017 року залишена без змін. 11.10.2018 року до суду представником [PERSON] надано висновок № 170/2018 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, підготовлений судовим експертом Скибінською Т.М. 08.10.2018 року на замовлення [PERSON] ( т.2 а/с 1). Згідно акту приймання-передання висновку [PERSON] сплачена вартість робіт у розмірі 5000 грн. ( т.2 а/с 3). У судовому засіданні 12.03.2019 року , за клопотанням представника [PERSON] , пояснення стосовно висновку надала експерт Скибінська Т.М. ( т.2 а/с 84). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, спадкоємцем Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , який складається в цілому з одного черепашникового житлового будинку під літерою « А», загальною площею 129,0 кв.м., житловою 78,8 кв.м та надвірних споруд під літ «Б» - гараж з льохом ( погрібом ) ; «В», «И», «Л» - сараї; « Д» - літня кухня; «Е», «К» - вбиральні; «М» - душова; огорожі за №1,2,5; мостіння, розташованих на земельній ділянці, площею 873 кв.м., після смерті [PERSON] є [PERSON] ( т.1 а/с 5). Власником іншої Ѕ частки зазначеного житлового будинку із надвірними спорудами на підставі договору дарування від 01.11.2003 року стала [PERSON] ( т.1 а/с 39 ). Між співвласниками склався порядок користування земельною ділянкою, який знайшов відображення у плані фактичних меж земельних ділянок, розробленого Одеською регіональною філією Державного підприємства « Центр Державного земельного кадастру» топографічною зйомкою земельної ділянки в М 1:500 та каталогом координат зовнішніх і внутрішніх меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а/с 56,57,60-62 ). З письмової, нотаріально засвідченої, згоди [PERSON] ( т.2 а/с 101) та на підставі експертного висновку ( т.2 а/с 92) частина житлового будинку, яка згідно договору дарування від 01.11.2003 року належала [PERSON] 04.08.2017 року виділена в окрему одиницю - під номером [ADDRESS] ( т.2 а/с 90). Згідно висновку №170/2018 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 08.10.2018 року можливо з технічної точку виділити в окремий об`єкт нерухомості Ѕ частку житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та фактично складається з : з частини житлового будинку піт «А» в складі приміщень: 2-1 житлова, площею 9.3 кв.м, 2-2 житлова, площею 11.0 кв.м, 2-3 кухня, площею 5,7 кв.м, 2-4 коридор, площею 4,2 кв.м, 2-5 санвузол, площею 3,7 кв.м, а також надвірних споруд - гараж з льохом ( погрібом) , літ. «Б», сарая літ. « В», літня кухня, літ «Д», вбиральня літ. «Е», загальною площею 33,9 кв.м, житловою 20, 3 кв.м, та яка відповідає з об`ємно-планувальними показниками, зазначеними в копії Технічного паспорта від 17.04.2014 року; запропоновано, виходячи з наданих заявником технічному звіті по кадастрової зйомки земельної ділянки , варіант встановлення порядку користування даної земельної ділянки із зазначенням необхідності встановлення земельного сервітуту користування земельною ділянкою яка знаходиться у користуванні [PERSON] для [PERSON] шляхом надання проходу для обслуговування фасаду частини будинку, яка належить [PERSON] , впродовж зовнішніх бокових стін літ. «А», літ «а2» та літ «А10» житлового будинку літ. «А» ( приміщення №2-3,2-4,2-5 ) та надання вільного доступу до колодязя в якому розташовані комунікації водопроводу. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо встановлення юридичного факту, визначення порядку користування спільною власністю, в тому числі земельною ділянкою врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК ) та Земельним Кодексом України ( далі ЗК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вимогами статті 315 ЦПК також визначені права осіб на встановлення у судовому порядку юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, та зазначено про неможливість розгляду у порядку окремого провадження ( визначеному для розгляду такої категорії справ ) відповідних заяв при наявності спору. Згідно ч.1 ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ( ч.1 ст. 356 ЦК ). Частинами другою та третьої статті 357 ЦК визначено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1,3,4 ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню ( ч.1-3 ст. 367 ЦК ). Статтею 92 ЗК визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений ( ч.1,3,4 ст. 98 ЗК ). Згідно ч.1 ст. 103 ЗК власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Під час розгляду справи судом встановлено, що виділ в натурі своєї частки зі спільної часткової власності, проведено [PERSON] з урахуванням належності їй на праві власності Ѕ частки житлового будинку під літерою «А» за адресою : [ADDRESS] . Так, під час виділу враховувалось належність їй на праві власності Ѕ частка будинку, договору про розподіл майна, що є у спільної власності, в якому були б зазначені інші частки спільної власності не укладався, згоди на виділ іншої частки ніж була визначена у договорі дарування співвласником не надавалось. Наданий, стороною [PERSON] , розрахунок часток домоволодіння по [ADDRESS] від 15.12.2014 року, який здійснено ТОВ « Одеса Експерт Роял » , та яким визначено, що фактично [PERSON] використовує 37/50 частин домоволодіння а [PERSON] 13/50 часток, само по собі не є правочином який змінює розмір часток співвласників а є лише підставою для подальшого встановлення наявного розміру часток у договорі між співвласниками або рішенні суду ( у випадку наявності з цього приводу спору ), а тому не може прийматись судом як докази зміни розміру часток співвласників, на чому наполягає [PERSON] і її представник. Якщо сторона [PERSON] не згодна із тим, яка саме частка , належала їй під час виділу в натурі, то зазначені питання можливо вирішити лише після скасування факту виділу в натурі в окреме домоволодіння її частки та проведення відповідного розподілу часток у спільному майні. З іншого боку факт виділу Ѕ частки, яка належала [PERSON] в окрему одиницю із припиненням спільності володіння будинком, при оспорюванні з боку [PERSON] факту належності [PERSON] на праві власності Ѕ частки будинку, є підставою для суду погодитись із вимогами [PERSON] про те, що саме встановлення юридичного факту належного йому на праві власності Ѕ частки будинку є ефективним способом поновлення оспорюваного права. Однак, при встановленні відповідного юридичного факту у вигляді належності на праві власності Іванову Ѕ частки будинку літ «А» за адресою: [ADDRESS] суд, враховуючи висновок експертизи №170/2018 визнає складову приміщень, яки входять до 1\\2 частки [PERSON] у тому вигляді, який визначений експертом як такий, що узгоджується із технічним паспортом від 17.04.2014 року: з частини житлового будинку піт «А» в складі приміщень: 2-1 житлова, площею 9.3 кв.м, 2-2 житлова, площею 11.0 кв.м, 2-3 кухня, площею 5,7 кв.м, 2-4 коридор, площею 4,2 кв.м, 2-5 санвузол, площею 3,7 кв.м, а також надвірних споруд - гараж з льохом ( погрібом) , літ. «Б», сарая літ. « В», літня кухня, літ «Д», вбиральня літ. «Е», загальною площею 33,9 кв.м, житловою 20, 3 кв.м, При визначенні порядку користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] суд враховує встановлений між сторонами порядок користування. Висновки експерта судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 08.10.2018 року експертизи №170/2018, не враховували наявний порядок користування земельної ділянки встановлений сторонами, а тому на думку суду не відображає всіх обставин. Судом приймається до уваги, що за клопотанням сторони [PERSON] по справі судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза, однак не дочекавшись апеляційного розгляду скарги на дану ухвалу, стороною [PERSON] було замовлена інша експертиза зі значно меншою кількістю питань ніж узгоджено судом, тому частина обставин спору залишилось поза межами наданого висновку. Постановою Верховного Суду України від 15.05.2017 року по справі № 6-841цс16 визначена наступна правова позиція стосовно вирішення спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою : відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Таким чином при визначення порядку користування земельною ділянкою, суд вважаючи, що позивачем [PERSON] не доведено, в чому саме порушується його права встановленим і діючим тривалий час між співкористувачами порядком користування земельною ділянкою, а тому приходить до висновку, що у даному випадку задоволенню підлягає позовні вимоги [PERSON] в частині визначення порядку користування з урахуванням такого, що фактично склався між сторонами, та у позовних вимогах [PERSON] щодо встановлення порядку користування слід відмовити. Одночасно із цим, суд, враховує, що належне обслуговування частини домоволодіння, яке знаходиться у власності [PERSON] можливе лише при встановленні земельного сервітуту , шляхом надання проходу для обслуговування фасаду частини будинку, яка належить [PERSON] , впродовж зовнішніх бокових стін літ. «А», літ «а2» та літ «А10» житлового будинку літ. «А» ( приміщення №2-3,2-4,2-5 ) та надання вільного доступу до колодязя в якому розташовані комунікації водопроводу. Технічна необхідність надання сервітуту визначена у експертному висновку №170/2018, та не спростована у судовому засіданні стороною [PERSON] . Таким чином підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту належності йому на праві власності Ѕ частини домоволодіння з надвірними спорудами, складові яких зазначені у експертному дослідженні , під літ «А» за адресою: [ADDRESS] та вимоги стосовно встановлення земельного сервітуту земельної ділянки [PERSON] необхідної для належної експлуатації частини будинку [PERSON] . Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення нового порядку користування земельною ділянкою між співкористувачами [PERSON] і [PERSON] . В свою чергу підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування земельної ділянкою на підставі фактично встановлених, з урахуванням необхідності встановлення земельного сервітуту. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, враховуючи встановлення сервітуту та недоведеності інших втручань і перешкоджань у користуванні. 7.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку стороною позивача [PERSON] понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді: сплаченого при зверненні до суду із позовом судового збору у розмірі 427 грн., витрат на проведення експертизи у розмірі 5000 грн., та витрат на виклик експерта у розмірі 500 грн. Суд, з урахуванням пропорційності судових витрат і задоволених позовних вимог вважає, що стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати на проведення експертизи частково у розмірі у розмірі 3 333 грн., та судового збору у розмірі 427 грн., а всього 3760 грн. З боку [PERSON] під час подання зустрічного позову було сплачено 1280 грн., судового збору, а тому враховуючи пропорційність судових витрат до задоволених вимог, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial