overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

19 лютого 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаною позовною заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що були вжиті у цивільній справі №2-164 ухвалою суду від 01.10.2001 шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно і вона є єдиним його спадкоємцем, однак, арешт накладений на зазначене нерухоме майно не надає їй можливості оформити спадщину. Сторони по справі у судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де позов свій підтримує та просить його задовольнити повністю. Від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, при ухвалені рішення у справі покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Встановлено,\~що заходи\~забезпечення позовної\~заяви [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~матеріальної і\~моральної шкоди\~заподіяної внаслідок\~ДТП у цивільній справі №2-164 були вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2001 року шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Як вбачається з копії ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2002 року, яка набрала законної сили 30.07.2002 (а.с.17), позовну заяву [PERSON] у справі №2-164 судом було залишено без розгляду. З огляду на викладене, суд вважає, що підстави у забезпечені позовної заяви в справі №2-164 відпали і приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 24 січня 1973 року Рогівською сільською радою Маньківського району Черкаської області, актовий запис №2. В обґрунтування позову вказала, що сімейне життя між сторонами не склалося, спільного господарства не ведуть, між ними відсутні почуття любові та взаємоповаги, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. У судове засідання позивач не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24 січня 1973 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Рогівською сільською радою Маньківського району Черкаської області, актовий запис №2 (а.с.4). Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем в заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При ухваленні рішення судом враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя, актовий запис №613. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені 30 жовтня 2012 року в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, та ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 25 серпня 2000 року (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.5) Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили 30 жовтня 2012 року. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 23 січня 2015 року уклала шлюб з відповідачем. 03 червня 2015 року в них народився син [PERSON]. Вважає, що шлюб існує формально, постійно виникають непорозуміння, вони мають різне бачення щодо сімейного життя, спільного господарства не ведуть. З січня 2019 року вони проживають окремо, тому просить шлюб розірвати. На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду від 12 березня 2019 року провадження в справі відкрито та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 січня 2015 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 71 (а.с. 4). У сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, разом не проживають, втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], щомісяця в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2014 року. На теперішній час шлюб не розірваний. Від цього шлюбу є малолітня дочка [PERSON],\~[INFO]. У звязку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2014 року. На теперішній час шлюб не розірваний. Від цього шлюбу є малолітня дочка [PERSON],\~[INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Дитина сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], щомісяця в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2015 року. На теперішній час шлюб не розірваний. Від цього шлюбу є малолітня дочка [PERSON],\~[INFO]. У звязку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2015 року. На теперішній час шлюб не розірваний. Від цього шлюбу є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Дитина сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 09.01.1999 року у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 9. Позов обґрунтовується тим, що 09.01.1999 року сторони уклали шлюб. В шлюбі у них народився син, який на даний час є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв`язку з втратою взаєморозуміння і добрих почуттів один до одного. Протягом останнього часу вони проживають як чужі люди. Стосунки, які існують між ними привели до того, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе. Ухвалою суду від 21.03.2019 року сторонам надано термін для примирення строком один місяць, однак сторони примирення не досягли. Позивач в судовому засіданні позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджують рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.01.1999 року встановлено, що 09.01.1999 року сторони зареєстрували шлюб. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі позивача. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. За наведених вище обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

19 лютого 2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області позовні вимоги заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задоволено повністю. Проте при вирішенні справи по суті судом не було вирішено питання щодо судових витрат. В судове\~засідання сторони\~не зявилися,\~проте відповідно\~до ч.4\~ст.270 ЦПК\~України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне винести додаткове рішення, виходячи з наступного. Як вбачається з рішення Прилуцького міськрайонного\~суду Чернігівської\~області від 19.02.2019, позовні вимоги заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON],\~[INFO],ІПН\~[NUMBER], на користь Прилуцької центральної районної лікарні (р/р 31115115025379 Прилуцьке УК/Прилуцький район/24060300,\~код 37984681,\~МФО 899998)\~витрати понесені\~даним закладом на лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] в розмірі 3213 (три тисячі двісті тринадцять) грн. 73 коп. Проте судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача судового збору відповідно до вимог ч.2 ст.133 та ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності зі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вище викладене, з відповідача по справі в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved