Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

20 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] без супроводу батька [PERSON] у термін з 01 червня 2021 року по 29 вересня 2021 року до Швейцарії, Німеччини, Польщі та Великобританії з метою оздоровлення та відпочинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 12 жовтня 2015 року їх шлюб було розірвано та припинено спільне проживання, син проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, вона має намір забезпечити сину [PERSON] повноцінний відпочинок у Швейцарії та в тітки [PERSON] у Великобританії. Зазначає, що вона звернулася до відповідача з проханням надати згоду для тимчасового виїзду сина за кордон, а саме: з 01 червня 2021 року по 30 червня 2021 року у м. Букс Швейцарія, де проживає її теперішній чоловік, з яким син [PERSON] спілкується через WhatsApp (поїздка до Швейцарії планується через аеропорт міста Меммінгем Німеччина), з 10 по 15 червня 2021 року подорож по історичним місцям Німеччини (м. Кельн, м. Дрезден та м. Мюнхен) та Польщі (м. Аушвиц та м. Краків), з 01 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року - відвідання рідної тітки [PERSON] у м. Ковентрі Великобританія та відвідання англійських міст. Вказує, що відповідач знаходиться за кордоном у Росії та не виходить на контакт, що унеможливлює на даний час надання його згоди на виїзд дитини за кордон у консульських установах Росії, а тому вона змушена за захистом прав дитини звернутись з позовом до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року вказану позовну заяву з додатками направлено за підсудністю до Білогірського районного суду Хмельницької області, до якого справа надійшла 31 травня 2021 року та зареєстрована за вх. № 1984/21. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 29 червня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 10 листопада 2015 року, шлюб між сторонами розірвано. В подальшому, внаслідок реєстрації 05 січня 2019 року шлюбу з іншою особою, прізвище позивача з « [PERSON] » було змінено на прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «Головко-11» від 28 вересня 2020 року та довідкою відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради від 25 січня 2019 року № 482. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. В п. 3 та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач діє в інтересах свого малолітнього сина, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер. Зокрема, як зазначила позивач в позовній заяві, у Великобританії проживає її рідна сестра [PERSON] і позивач із сином мають намір відвідати [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ), яка є тіткою дитини, що підтверджується нотаріально засвідченим запрошенням до Великобританії від 25 вересня 2020 року . В той же час, на думку суду, відповідач своєю бездіяльністю необґрунтовано та з надуманих причин обмежує права позивача на розвиток, оздоровлення та дозвілля сина. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що намір позивача разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до Швейцарії, Німеччини, Польщі та Великобританії з метою відвідування тітки, туристичної подорожі, відпочинку та оздоровлення буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширенню світогляду малолітнього [PERSON] та відповідати його інтересам. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Враховуючи, що позивач планує тимчасово виїхати з дитиною з 01 червня 2021 року по 29 вересня 2021 року до Швейцарії, Німеччини, Польщі та Великобританії, то суд вважає, що позивачу слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до вказаних країн на строк з 01 червня 2021 року по 29 вересня 2021 року без згоди та супроводу батька [PERSON] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved