Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

20 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 29.11.2013 року, який зареєстровано виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 07. Дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені з квітня 2018 року. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. За спільною заявою подружжя розірвати шлюб в органах РАЦС, він не може, оскільки тривалий час з відповідачкою не підтримує зв`язків. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Згоден на винесення заочного рішення. (а.с.23). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але своєчасно та належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надавала. (а.с.13.22). Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідачка уклали шлюб 29 листопада 2013 року, який зареєстровано виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 07, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 листопада 2013 року. (а.с.3). Подружнє життя в сторін не склалося, вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. За спільною заявою подружжя розірвати шлюб в органах РАЦС, сторони не можуть, оскільки тривалий час не підтримують зв`язків. Позивач вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved