overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

20 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Новомосковськ, пров. Матросова, 13. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.03.2017р. о 13 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задовольняння заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.03.2017р. о 13 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, негативістичний, агресивний, сам із собою розмовляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

20 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Шинковського, 5/4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.03.2017 р. о 11 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує задовольнити заяву. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.03.2017 р. о 11 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний. Вважає, що його отруюють, «слідкує мафія». [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

20 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 10 листопада 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у 2016 році. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення він не згодний. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Між ними мається домовленість про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, також вказала, що на розірвання шлюбу згодна, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 294227, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 100. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

20 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтував тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя. Неповнолітній дітей подружжя не має, але відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах ДРАЦС. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, тричі не з'явилась до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 10 серпня 1991 року у виконавчому комітеті Гришинської сільської ради Красноармійського району Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим повторно 15 березня 2017 року Шишацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.5). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач в категоричній формі бажає розірвати шлюб, збереження сім'ї вважає неможливим. Матеріальних претензій сторони один до одного не висловлюють. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

20 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 04.06.2011 року уклали шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції та в Книзі реєстрації шлюбів 04.06.2011 року зроблено відповідний актовий запис №635. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони не зійшлись характерами, на під ставі чого між ними виникали сварки, що призвело до того, що вони стали чужими людьми та можливості зберегти сім'ю немає. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, зазначила. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 1 вересня 2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №311908 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції від 04.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №635. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно копії свідоцтва №І-ВЛ 007405 від 21.03.2013 року, актовий запис №23 [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище «Стар». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

20 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 05.03.1999 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені фактично кілька років тому. Спочатку відносини з чоловіком були гарні, поки він не поїхав чотирнадцять років тому на заробітки в інше місто. Спочатку дзвонили один одному, спілкувались через мережу Інтернет, чоловік регулярно приїздив до дому. Згодом дзвінків та приїздів поменшало, останні три роки до них з донькою взагалі не приїздив. Через деякий час зрозуміли, що стали зовсім чужими людьми, різні погляди на життя, перестали дорожити один одним, відчувати сімейну єдність, тобто сім'я фактично розпалася кілька років тому. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 05.03.1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецької області, [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.03.1999року, актовий запис №89. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.01.2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

20 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 листопада 1997 року у виконкомі Грузсько-Зорянської селищної ради Гірницького району міста Макіївки, актовий запис № 62, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, що шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.37). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.28). Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 1997 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Грузсько-Зорянської селищної ради Гірницького району міста Макіївки, актовий запис № 62, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 010602 (а.с.8). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З червня 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

20 березня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 07 жовтня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, втрату почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили на початку вересня 2011 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають, місце знаходження відповідача їй невідомо та на зв'язок він не виходить. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2010 року, та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо (а.с.\~13). Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що визнає предявлені позовні вимоги (а.с. 34). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 07 жовтня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області зроблено запис за № 280 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 8). 16 грудня 2001 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 7) та 15\~червня 2006 року народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, втрату почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2010 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. На теперішній час відповідач [PERSON] відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії № 20. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

20 березня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 12 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вони проживали на винайманій квартирі у м. Першотравенську, чоловік вів аморальний спосіб життя, вчиняв домашні насильства, виносив з дому гроші, вживав наркотичні засоби, чим змусив її покинути його та разом з дитиною переїхати до її батьків до м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Протягом року вони не спілкуються і не проживають разом. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені в грудні 2016 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за №\~230 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 06 травня 2014 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через ведення відповідачем аморального способу життя, вчинення ним домашнього насильства, винесення грошей з дому та вживання наркотичних засобів. Шлюбні відносини між сторонами припинені в грудні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved