Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником двох земельних ділянок площею 7,7864 га. та площею 3,4402 га., що розташовані на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належали йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №029285 від 25 березня 2004 року. 29 березня 2004 року [PERSON] надав доручення [PERSON], відповідно якого йому доручив здійснювати нагляд за належною йому земельною ділянкою, із іншими повноваженнями. Строк дії доручення складає 10 років. У березні 2014 року після закінчення строку дії доручення, [PERSON] звернувся до [PERSON] із вимогою про повернення належної йому земельної ділянки для власного використання. Однак, [PERSON] йому відмовив, посилаючись на укладені від його імені, а саме від [PERSON] договорів оренди земельних ділянок №1 та №2 від 14 серпня 2013 року. На вимоги [PERSON] відповідач [PERSON] надав йому спірні договори оренди, які були укладені відповідачем [PERSON], від імені [PERSON] за дорученням, із його дружиною [PERSON], а також підписано Акти про передачу та прийом земельних ділянок від 08 вересня 2013 року. Отримавши договори оренди на обидві його земельні ділянки позивач був збентежений та шокований умовами, насамперед строком укладання на 49 років, умовою п.9 за якою позивач нібито отримав усю орендну плату наперед у сумі 211912,29 грн. А ні грошей, а ні про існування договору до березня 2014 року позивач не знав. [PERSON] не мав жодних намірів укладати договори оренди належних йому земельних ділянок на такий строк та на вкрай невигідних для нього умовах. Позивач вважає, що довіритель відповідач [PERSON] при укладанні спірних договорів діяв в своїх інтересах та йому на шкоду, що протирічать вимогам законодавства, тому просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених 14 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] площею 7,7864 га. та площею 3,4402 га., що розташовані на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та зареєстровані 08 вересня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №151672812252 та 151674712252; зобов'язати відділ Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області скасувати державну реєстрацію вищезазначених договорів оренди; зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] земельні ділянки; стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та стягнути солідарно з відповідачів на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в попередньому судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених 14 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] земельні ділянки та стягнути з відповідачів на користь [PERSON] понесені судові витрати. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] уточнені вимоги позивача визнали повністю. Третя особа: представник відділу Держземагентства у Софїівському районі Дніпропетровської області проти уточнених позовних вимог не заперечує. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідачі позов визнали, відповідно до ст.ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, що на думку суду не суперечить вимогам закону, не порушують права держави, суспільства та інших громадян, самі обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно з положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, зазначених у п. 5 Цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Судом були створені всі умови для реалізації прав та обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та клопотань, проведення експертиз. Однак, учасники судового розгляду, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, не подали інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень і вважали, що наявні всі документи для вирішення справи по суті, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів що містяться у справі і вважає, що в ній міститься достатньо документів для правильного та об'єктивного розгляду. В попередньому судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що [PERSON] являється власником земельних ділянок площею 7,7864 га. за кадастровим номером 12:252:852:00:01:045:001 та площею 3,4402 га. за кадастровим номером 12:252:852:00:01:047:001, розташованих на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 029285 (а.с. 8) Оскільки відповідачі уточнені позовні вимоги визнали повністю, суд вважає можливим уточнені позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. У разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачем заявлено три позовні вимоги, необхідно сплатити суму судового збору в розмірі 730, 80 грн., однак ним сплачено лише 487, 20 грн. (365,40 грн. за позов +121,80 грн. за заяву про забезпечення доказів. Ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, у разі якщо позовну заяву подано після подання заяви про вжиття запобіжних заходів чи заяви про забезпечення доказів або позову, розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за подання заяви про вжиття запобіжних заходів чи заяви про забезпечення доказів або позову. Різниця недоплаченої суми судового збору складає 243,60 грн., в зв'язку з цим недоплачену суму судового збору слід стягнути з відповідачів на користь держави.) Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] сплатив суму судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved