Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

20.02.2015 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що позивач здійснювала догляд та поховання свого громадянського чоловіка [PERSON], який помер 30.01.2013 року. А відповідачка є онукою померлого та його спадкоємцем. Відповідач одержала у спадок гараж, який знаходиться в автомобільному кооперативі № 27, розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Кільцева (Півці). Тому на переконання позивача відповідач повинна відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві, та просили вимоги задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Зазначивши, що позивач на власний розсуд, з власної ініціативи витратила кошти на памятник, що стосується поховання позивач отримала кошти від держави, яких вистачило на поховання. Крім того гараж, який знаходиться в автомобільному кооперативі № 27, розташованому за адресою: м.Чернігів, вул.Кільцева (Півці) не є спадковим майном. Також, надала суду письмові заперечення. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.01.2013 року помер [PERSON], який проживав разом з позивачкою. [PERSON] є онукою померлого. Посилання позивачки на стягнення витрат на догляд та лікування, судом не може бути прийнято до уваги у звязку з тим, що дане питання розглядалося в судовому засіданні і є рішення яке набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2014 року по справі №№ 750/5087/14 (Провадження № 2/750/1788/14) за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування, надання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги суд вирішив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин задовольнити.Встановити, що [PERSON] є онукою [PERSON], що помер 30 січня 2013 року в місті Чернігові. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування, надання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги відмовити. Що стосується стягнення з відповідача (спадкодкоємця) коштів на утримання спадкового майна, а саме гараж, який знаходиться в автомобільному кооперативі № 27, розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Кільцева (Півці), як зясовано в судовому засіданні даний гараж не зареєстрований у державному реєстрі і знаходився лише в користуванні померлого [PERSON] а тому на час відкриття спадщини не відносився до спадкового майна. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати понесені нею на поховання. В судовому засіданні зясовано, що позивач отримала від пенсійного фонду допомогу на поховання [PERSON] в сумі 4011 грн. 40 коп., а витрати повязані з похованням не перевищує зазначеної суми. Сума витрачена на поховання: 2295 грн. поминальне меню, спиртні напої 231 грн.07 коп., авто послуги 340 грн., на загальну суму 2866 грн.07 коп. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed