Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

20.08.2019 позивач та відповідач зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання свого сина, а саме відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Відповідач не має іншої родини та інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Позивач намагається забезпечити дитину всім необхідним, але її доходів, які складаються із соціальної допомоги при народженні (860 грн.), які вона отримує на дитину не вистачає на належне її утримання. Також, відповідач прямо ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач відмовляється надавати позивачу матеріальну допомогу. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.п. 1-3). 05.02.2021 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.03.2021. 02.03.2021 позивачем до канцелярії суду було подано заяву про відкладення розгляду справи на місячний термін для залучення захисника та в подальшому подачі зустрічного позову. У зв`язку з чим, 04.03.2021 розгляд справи було відкладено на 06.04.2021. 06.04.2021 позивачем до канцелярії суду було подано клопотання відповідно до якого останній просив надати йому строк для підготовки написання відзиву. У зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 21.04.2021. 14.04.2021 на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив позивача на позовну заяву. Відповідач у відзиві направленому на адресу суду позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що від свого обов`язку утримувати дитину він не ухиляється та ніколи не ухилявся. Постійно цікавиться про фізичний та психічний стан сина, намагається зустрітися із сином, проте позивач не дозволяє бачитися із сином. Внаслідок цього він звернувся до органів поліції з вказаним листом, що підтверджується листом ГУ Національної поліції Дніпровського відділу поліції № 43.4/763 від 09.02.2021. Позивач, в позовній заяві посилається на норми матеріального права, які не можуть застосовуватися одночасно, а саме: ст. ст. 183, 184 СК України. Оскільки, ст. 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається від заробітку (доходу) батька. Позивач, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј від розміру середньої заробітної плати по Дніпропетровській області, станом на грудень 2020 року, а саме 3290 грн. 75 коп. Тобто, позивач визначає розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, як це передбачено вимогами ст. 184 СК України. Обставини на які посилається позивач про те, що відповідач не працює не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] працює з 04.03.2020 в ТОВ «Біологічні активні добавки» апаратником гідролізу жиру й печінки, середньомісячний заробіток складає 4830 грн. Так як, середньомісячний заробіток складає приблизно 4830 грн. є можливість сплачувати аліменти в розмірі ј від доходу щомісячно на утримання неповнолітнього сина. Окрім цього відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів того, що остання вживала заходів щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся. Позивач [PERSON] просить стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 3290 грн. 75 коп. щомісячно до досягнення сина [PERSON] трьох років. Зазначений розмір аліментів на утримання дружини є вище установленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки відповідач не має нерухомого або рухомого майна у особистій власності, відсутні джерела з яких відповідач отримує або міг отримувати дохід. Позивачем не доведено, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти на утримання позивача. З цих підстав просив відмовити останній в позовних вимогах, так як вона суперечить нормам матеріального та процесуального права. 21.04.2021 позивач [PERSON] канцелярією суду подала клопотання відповідно до якого підтримала свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Розгляд справи просила проводити за її відсутності. 21.04.2021 відповідач [PERSON] канцелярією суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги, які позивач просила задовольнити відповідно до заяви від 21.04.2021 визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відзив на позовну заяву від 13.04.2021, який було направлено на адресу суду позивач [PERSON] просив суд не приймати до уваги. Розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2019 [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви син відповідача [PERSON] , [INFO] ,\~\~проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Частиною 2 та 3\~ст. 150 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~та\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі вимог\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно вимог\~ст. 181 СК України\~одним з способів виконання батьками обов`язку по утриманню дитини є стягнення аліментів. Згідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у п. 17 підкреслено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України». Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком дитини, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є повністю обґрунтованими. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, оскільки він будучи батьком дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Також, відповідно до вимог ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141ЦПК\~України передбачено,що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved