Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

21.02.2014 року позивач звернувся з позовом до суду, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 05.03.2014 року (а.с.56-63) просив ухвалити рішення, яким: визнати недійсним свідоцтво серії «САК» № 199136 (індексний номер 16324450) від 17.01.2014 року, видане реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на право власності [PERSON] на садовий будинок загальною площею 150 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] від 17.01.2014 року № 10034284; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності за [PERSON] на садовий будинок загальною площею 150 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що прокуратурою Київського району м. Одеси встановлено, що громадянкою [PERSON] на земельній ділянці орієнтованою площею 0,02 га, розташованій за адресою: [ADDRESS] самовільно здійснюється будівництво двоповерхового індивідуального будинку, орієнтованими розмірами 8 х 8 м. Позивач стверджує, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2013 року залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкту по [ADDRESS] до експлуатації № ОД 18212064598 від 25.04.2012 року. Крім того позивач зазначає, що додатковою перевіркою встановлено, що 17.01.2014 року [PERSON] на підставі технічного паспорту № 00003727, виданого 25.11.2013 року, довідки СТ «Маяк-3» від 05.01.2012 року та довідки з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна, серія та номер - 353435/1, виданого 02.12.2013 року - отримано свідоцтво про право власності. Позивач вважає, що вищевказане свідоцтво про право власності є незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсним, так як видане з порушенням Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та представник Одеської міської ради у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Представник відповідача реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та представник третьої особи Садового товариства «Маяк-3» у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши сторін, оглянувши матеріали по справі, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що з 10.02.2011 року [PERSON] є членом садового товариства «Маяк-3», та в її користуванні знаходиться земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,02 га, що підтверджується членською книжкою садівника. На підставі Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року за № 91, [PERSON] у квітні 2012 року було подано до Інспекції ДАБК в Одеській області Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта (житлового будинку) по адресу [ADDRESS] Дану Декларацію зареєстровано Інспекцією ДАБК в Одеській області 25 квітня 2012 року за № ОД 18212064598. 17 січня 2014 року реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на ім'я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме садовий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS], загальною площею 150 кв.м., житловою 29,4 кв.м. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що підставою реєстрації права власності [PERSON] на вищевказаний будинок є три документа, а саме: технічний паспорт №? 00003727, виданий ТОВ «Нове БТІ», який на думку позивача є таким, що не відповідає дійсності; довідка СТ «Маяк-3» від 05.01.2012 року, яка згідно пояснень голови СТ «Маяк-3» Кремлянського К.О. ним не видавалась; та довідка з адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси від 02.12.2013 року, яка, на думку позивача, не є документом, який надає об'єкту нову самостійну адресу. Крім того представник прокуратури вказує на те, що декларація про готовність об'єкту по [ADDRESS], до експлуатації № ОД 18212064598 від 25.04.2012 року була скасована. Однак, суд не може погодитися з вказаними твердження позивача і вважає їх необгрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року, задоволено позов заступника прокурора Київського району м. Одеси та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкту по [ADDRESS], до експлуатації № ОД 18212064598 від 25.04.2012 року. Однак, суд звертає увагу на той факт, що вищевказана декларація в судовому порядку скасована не була, та більш того, чинним на час вирішення адміністративного спору законодавством взагалі не була передбачена можливість ІДАБК скасовувати реєстрацію декларації. Так «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року з подальшими змінами, а саме п. 29 передбачено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили Про скасування реєстрації декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування. Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими законодавством (порядок доповнено розділом згідно з постановою КМ № 918 від 30.10.2013 року). Однак, суд звертає увагу на те, що зазначений Порядок був доповнений розділом 29 Постановою Кабінету Міністрів України № 918 лише 30.10.2013 та не може використовуватись для виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2013 року та скасування декларації від 25.04.2012 року. Таким чином, наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 03 квітня 2014 року за №22 СК про скасування реєстрації декларації від 25.04.2012 року про готовність до експлуатації об`єкта «Будівництво садового будинку, [ADDRESS], замовник будівництва - [PERSON] не може бути взятий судом до уваги як підстава для задоволення позову (а.с.77). Крім того, технічний паспорт №? 00003727, виданий ТОВ «Нове БТІ», виконаний інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], який має кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ № 001735, а від так, сумнівів щодо його дійсності у суду не має (а.с.35-37). Також суд не може прийняти до уваги пояснення голови СТ «Маяк-3» Кремлянського К.О. про те, що ним ніби-то не видавалась [PERSON] довідка від 05.01.2012 року, у зв`язку з тим, що вони жодним чином не доведені, а голослівні твердження не можуть бути доказами по справі, так як в матеріалах справи відсутні будь - які експертні висновки щодо оригінальності (підробки) підпису Кремлянського К.О. Як пояснила [PERSON] у судовому засіданні, довідка садівничого кооперативу «Маяк-3» була підготована та заповнена нею, однак, підписана головою кооперативу Кремлянським К.А. особисто (а.с.39). Крім того, залишилось не зрозумілим, в межах якої справи давались вищезазначені пояснення та чи попереджався Кремлянський К.А. про кримінальну відповідальність за давання неправдивих свідчень. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, з уточненого позову вбачається, що позивач вимог до [PERSON] не ставить взагалі, а він фактично витікає з незаконних дій державних реєстраторів, а п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року передбачено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Більш того, згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так свідоцтво про право власності це правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, а саме Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції, а від так згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Пунктом 27 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства. Таким чином, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, невірно обрав спосіб захисту свого права, так як просить визнати недійсним свідоцтво серії САК №199136 від 17.01.2014 року, видане реєстраційною службою ОМУЮ про право власності на ім`я [PERSON] З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що позов заступника прокурора Київського району м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до [PERSON], Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Садове товариство «Маяк-3», про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, є безпідставним та не доведеним, а від в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed