Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

21.08.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, зазначивши, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] 2008 року народження. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, матеріально його не забезпечує, життям та здоров'ям сина не цікавиться, з ним не спілкується. Зважаючи на викладене, просила, позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований з підстав викладених в позовній заяві. Пояснила, що останній раз бачила відповідача в 2014 році. Теперішнє його місце перебування їй не відоме, аліментів на утримання дитини він не сплачує, маючи заборгованість в сумі 57327,17 грн. З дитиною відповідач не спілкується та її життям і вихованням не цікавиться. Також їй відомо, що відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, приймав наркотичні засоби. Всі вище згадані обставин і стали причиною її звернення до суду з вказаним позовом. Представник третьої особи -Миргородської міської ради, як органу опіки і піклування Усатова Є.П., яка діє на підставі доручення (а.с. 46) позов підтримала, просила його задовольнити, зазначивши, що органом опіки та піклування встановлено, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина, матеріально його не забезпечує, з ним не спілкується, його вихованням не займається, а тому доцільно позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] 2008 року народження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про день та час судового розгляду справи інформувався шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю позивачкою [PERSON] та перебуває на її повному утриманні (а.с.9). Відповідач матеріально дитину не утримує, маючи заборгованість по аліментам в сумі 57327,17 грн., що підтверджується довідкою Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, та відповідними постановами державного виконавця (а.с. 48-54). Відповідач оголошений в розшук, як неплатник аліментів (а.с.56). Відповідно до висновку органу опіки та піклування (а.с. 12) відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] 2008 року народження, уваги дитині не приділяє, не цікавиться умовами її проживання, матеріально дитину не забезпечує, зважаючи на що виконавчий комітет Миргородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] 2008 року народження . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав , що є в інтересах дитини, підтверджується перевіреними судом доказами по справі у їх сукупності. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved