Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 грудня 2015 року померла його з відповідачем матір [PERSON]. Матір на час смерті була співвласником квартири за адресою [ADDRESS]. Іншим співвласником є відповідача. 27 квітня 2016 року позивач прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Однак він позбавлений можливості належним чином оформити спадщину, оскільки в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру та наявна лише його копія. З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати за ним право власності на спадщину за законом на 1/4 частку в квартирі [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявився, однак у заяві від 11 січня 2018 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2015 року померла громадянка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕГ №182603 від 30 грудня 2015 року (а.с.4). Позивач, [PERSON], є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ДП №298406 (а.с.7). Як слідує з матеріалів спадкової справи, 27 квітня 2016 року позивач прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до Першої Луцької державної нотаріальної контори. Крім того, 24 червня 2017 року спадщину прийняла і сестра позивача [PERSON]. З матеріалів справи слідує, що на час смерті [PERSON] була співвласником квартири №54 у будинку №9 на проспекті Президента Грушевського у місті Луцьку. Іншим співвласником є [PERSON]. Квартира належала на праві спільної сумісної власності, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 08 березня 1998 року (а.с.8). Крім того, вказані обставини підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи на спірну квартиру, а також матеріалами її приватизації, які були витребувані судом. Частиною другою статті 370 Цивільного кодексу України (чинного на час смерті спадкодавця), у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки під час судового розгляду не встановлено підстав для відступу від засад рівності часток співвласників у спільній сумісній власності, тому вважається, що на час смерті [PERSON] володіла 1/2 частки квартири №54 у будинку №9 на проспекті Президента Грушевського у місті Луцьку. У частині першій статті 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, проаналізувавши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що [PERSON], як спадкоємець першої черги, успадкував 1/4 частки квартири №54 у будинку №9 на проспекті Президента Грушевського у місті Луцьку. Однак позивач не може належним чином оформити спадкові права, оскільки в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Постановою державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори від 03 липня 2017 року №1215/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме у звязку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючого документу на спірну квартиру дійсно відсутній у позивача. Проте, право власності спадкодавця на квартиру підтверджується копією свідоцтва про право власності віл 08 березня 1998 року, яка посвідчена Департаментом житлово-комунального господарства Луцької міської ради (а.с.8). Крім того, право власності підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи на спірну квартиру, а також матеріалами її приватизації, які були витребувані судом. На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що [PERSON] дійсно на час смерті була співвласником квартири №54 у будинку №9 на проспекті Президента Грушевського у місті Луцьку, а отже права спадкоємця останньої, [PERSON], підлягають захисту шляхом визнання права власності на 1/4 частки цієї квартири. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 640,00 грн згідно квитанції АТ «Ощадбанк» від 20 липня 2017 року №4, а також у розмірі 2\~149,00 грн згідно квитанції АТ «Ощадбанк» від 10 серпня 2017 року №15. Всього 2 789,00 грн. Оціночна вартість спірної квартири згідно наявного в матеріалах справи висновку субєкта оціночної діяльності становить 278\~900,00 грн, тобто вартість 1/4 частки цієї квартири становить 69\~725,00 грн. Таким чином ставка судового збору у цій справі становила 1 % ціни позову, тобто 697,25 грн, і саме цю суму судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача. Решта суми судового збору є надмірно сплаченою та вже повернута позивачу ухвалою суду від 25 жовтня 2017 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved