Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

21 січня 2010 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті\~ входить, зокрема, земельна ділянка № 595 загальною площею 1,2811 га, яка знаходиться на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], однак не може оформити\~ спадкові права\~ в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у\~ позовній заяві просив\~ справу слухати у його відсутності (а.с. 4). Представник відповідача Жванської сільської ради\~ у\~ судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у\~ якій позов визнав у повному обсязі, не заперечив, щоб за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку і просив\~ справу\~ слухати\~\~ у їх відсутності (а.с. 41). \~ \~ \~ З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 21 січня 2010 року в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7), що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 158414. Довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 37 від 06 лютого 2017 року (а.с. 11) та звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12-27) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 1,2811 га, яка розташована\~ на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб \~ спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із оглянутої у судовому засіданні Спадкової справи № 139/2010 (а.с. 39-40), зокрема інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 24319895, виданої 27 липня 2010 року слідує, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 37 від 06 лютого 2017 року (а.с. 11), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 38) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що має право спадкувати у першій черзі після смерті [PERSON] і прийняв спадщину, подавши вчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таке повністю узгоджується із оглянутими у судовому засіданні матеріалами Спадкової справи № 139/2010 (а.с. 36-40). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «33 канал» від 08 березня 2017 року (а.с. 9-10), слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю на прізвище спадкодавця - [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 28). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved