Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

20 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 вересня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2527. Свої вимоги мотивує наступним. 07 вересня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2527, зареєстровано шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . За доводами позивача подружні відносини припинилися з 01.05.2020, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив щодо розірвання шлюбу, вказав, що позивач перебуває у стані вагітності. Однак підтвердив доводи позивача щодо обставин, зазначених у позові. Будь-яких доводів, щоб дали суду можливість дійти висновку про реальні можливості збереження шлюбу між сторонами відповідач суду не навів. Заслухавши пояснення сторін та свідка по даній справі, що допитаний у судовому засіданні, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 07 вересня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 2527, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 13). У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 8). У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на 20 тижні вагітності, проте біологічним батьком являється не відповідач [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] . Судом під час розгляду справи задоволено клопотання позивача [PERSON] про виклик та допит свідка [PERSON] . Будучи допитаним у судовому засіданні свідок [PERSON] визнав себе батьком дитини, яка буде народжена у позивача [PERSON] , на підтвердження чого ним подано суду спільну заяву про визнання батьківства до народження дитини [PERSON] та [PERSON] , яка підтвердила, що батьком майбутньої дитини є [PERSON] , завірену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Залецькою Н. М. (а. с. 26). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю, так як у майбутньому вона планує зареєструвати інший шлюб. У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий і тривалий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Крім того, батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому слід шлюб розірвати. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved