Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

20.11.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 23.03.2007 за договором дарування вона набула права власності на Ѕ частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дарувальником частки квартири був її колишній чоловік [PERSON] 14.11.2017 рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області шлюб між сторонами було розірвано. Одразу після розірвання шлюбу відповідач без її відома та дозволу здав вказану квартиру в оренду, в зв`язку із чим вона позбавлена права володіння та користування квартирою. Протягом останніх 3 років відповідач проживає поза межами України та рідко приїжджає з метою отримання розрахунку за оренду квартири. У даний час, в зв`язку із зміною міста працевлаштування має намір розпорядитися належним їй майном, а саме подарувати свою Ѕ частину квартири своїй матері - [PERSON] , яка проживає в сусідній квартирі [ADDRESS] . Проте через відсутність встановленого порядку користування, вона позбавлена можливості це зробити. Враховуючи те, що її мати [PERSON] проживає через стіну з приміщенням в квартирі [ADDRESS] існує технічна можливість об`єднання кімнати із квартирою [ADDRESS] ), тому просила встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити [PERSON] в користування житлову кімнату «6», площею 13,1 кв.м, та вбудовану шафу «7», площею 0,8 кв.м.; виділити [PERSON] в користування житлову кімнату «5», площею 12,7 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м., залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] передпокій «1» площею 8.4 кв.м., вбиральню «2» площею 1,1 кв.м., ванну кімнату «3» площею 2 кв.м., кухню «4» площею 5,3 кв.м. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.01.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.02.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не прибула, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не прибув, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування ВЕЕ №390385 від 23.03.2007, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної конторои Гіцман Н.О., зареєстровано в реєстрі за №2-229 належить Ѕ частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Співвласником квартири [ADDRESS] із часткою Ѕ є відповідач [PERSON] . Сторони з 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.11.2017 у справі №524/4789/17 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до висновку судового експерта Шлапак С.Л. №11/2-20 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 12.11.2020 згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] квартира двокімнатна, розміщена на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку і складається з наступних приміщень: передпокій «1», площею 8,4 кв.м.; вбиральня «2», площею 1,1 кв.м.; ванна кімната «3», площею 2 кв.м.; кухня «4», площею 5,3 кв.м.; кімната «5», площею 12,7 кв.м.; кімната «6», площею 13,1 кв.м.; вбудована шафа «7», площею 0,8 кв.м.; балкон, площею 0,8 кв.м. Загальна площа - 44, 2 кв.м., житлова площа - 25,8 кв.м. Судовим експертом було запропоновано такий варіант порядку користування приміщеннями квартири: -виділити співвласнику 1 на Ѕ частину квартири кімнату «5», площею 12,7 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м. (на плані зазначено зеленим кольором). Всього площею 21,77 кв.м., що на 0,33 кв.м. (22,1-21,77) менше, ніж припадає на належну Ѕ частину квартири. -виділити співвласнику 2 на Ѕ частину квартири кімнату «6», площею 13,1 кв.м., вбудовану шафу «7» площею 0,8 кв.м. (на плані зазначено синім кольором). Всього площею 22,43 кв.м., що на 0,33 кв. м. (22,43-22,1) більше, ніж припадає на належну Ѕ частину квартири. Передпокій «1», площею 8,4 кв.м.; вбиральню «2», площею 1,1 кв.м.; ванну кімнату «3», площею 2 кв.м.; кухня «4», площею 5,3 кв.м. загальною площею 16,8 кв. м залишити в спільному користуванні співвласників (на плані зазначено червоним кольором). За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 150 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. В даному випадку підставою позову є встановлення порядку користування квартирою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Як вбачається з матеріалів справи, письмовий договір з приводу порядку володіння та користування спірною квартирою між сторонами не укладався. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку, або іншим способом. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Виділення позивачу за запропонованим нею варіантом встановлення порядку користування квартирою кімнати «6», площею 13,1 кв.м., вбудованої шафи «7» площею 0,8 кв.м., що на 0,33 кв. м. більше, ніж припадає на належну їй Ѕ частину квартири, та виділення відповідачу кімнати «5», площею 12,7 кв.м., балкону площею 0,8 кв.м., що на 0,33 кв.м. менше, ніж припадає на належну йому Ѕ частину квартири із залишенням у спільному користуванні передпокою «1», площею 8,4 кв.м.; вбиральні «2», площею 1,1 кв.м.; ванної кімнати «3», площею 2 кв.м.; кухні «4», площею 5,3 кв.м., є незначним відступленням від відповідності реальних часток ідеальним, інших варіантів визначення порядку користування спірною квартирою немає. Ураховуючи, що сторони не домовилися про порядок володіння та користування спільним майном, неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном суд дійшов висновку, що встановлення порядку користування квартирою, запропонованого позивачем не порушує право власності другого співвласника. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved