Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3). В обґрунтування вимог позову послався на те, що [PERSON] у відповідності до Кредитного договору № б/н від 08.07.2005 року (далі Кредитний договір) отримав кредит у розмірі 13000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з вінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак у порушення ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України та умов Кредитного договору зобовязання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 31.03.2015 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала 11906 грн. 65 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8764 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1799 грн. 48 коп., заборгованість за пенею та комісією 300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 543 грн. 17 коп. Тому позивач вимушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11906 грн. 65 коп. та понесені ним судові витрати. 28.08.2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про розірвання договору від 08.07.2005 року (а.с.53-57). Протягом розгляду справи [PERSON] зустріну позовну заяву неодноразово уточнював (а.с.77,78,87-89,142,143,151-156). Просив розірвати договір від 08.07.2005 року, визнати обставини, що свідчать про те, що угода від 08.07.2005 року не є укладеною і не породжує правові наслідки для сторін; визнати Анкету-договір про надання банківських послуг с ПАТ КБ «ПриватБанк» у вигляді кредитної угоди від 08.07.2005 року недійсною у звязку з тим, що позивач ввів відповідача в оману відносно обставин, що мають значення для таких угод, що вимагаються законодавством. Остаточно просив визнати Анкету-договір про надання банківських послуг с ПАТ КБ «ПриватБанк» у вигляді кредитної угоди від 08.07.2005 року недійсною, однак заяв про залишення без розгляд будь-яких інших позовних вимог до суду не подавав. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити, в тому числі за пропуском строку позовної давності, про застосування якого подав заяву (80,81). [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Початкові договірні відносини по його розрахунковому обслуговуванню були оформлені з ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.03.2000 року, а з 25.05.2001 року в особі клієнта-підприємця (субєкта господарювання). 08.07.2005 року під час чергового відвідування Нікопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» по своїй підприємницькій діяльності, працівник ПАТ КБ «ПриватБанк» запропонував йому до пятирічної дати співпраці сторін заповнити до матеріалів його справи в фінустанові друкарський банківський циркуляр анкету з біографічними даними, сімейним і матеріальним становищем. Однак згодом виявилось, що ним було підписано Заяву, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним і [PERSON] Договір надання банківських послуг. Йому не були надані для ознайомлення Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і [PERSON]. Вони не можуть бути невідємною частиною Договору, оскільки сторонами Договору не підписувалися. Таким чином, він письмово не брав участі у визначенні істотних умов договору і його необхідних складових частин. [PERSON] ввів його в оману, оскільки вказана Заява була надана йому не як договір, а як опитувальник. Доказів отримання ним кредитної картки позивачем надано не було. 03.07.2010 року на прохання працівника [PERSON] він знову підписав [PERSON]. Обтяжливим умовою послуг для відповідача стала самостійна видача (зарахування) на картку для індивідуального користування з відкритого позивачем рахунку № 29098063435721, так званої послуги - «кредитного ліміту» в листопаді 2013 року в розмірі 1000 грн., про який він і не знав. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.10.2015 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору від 08.07.2005 року до спільного розгляду з первісним позовом - і обєднано їх в одне провадження за №182/3415/15 ц; відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору від 03.07.2010 року (а.с.85). 17.09.2015 року [PERSON] надав до суду доповнення до зустрічного позову (а.с.77,78), які також доповнював (а.с.87-89). Послався на наступні обставини. 16.09.2015 року на його адресу позивачем була направлена інформаційна памятка від 09.09.2015 року за № 30.1.0.0/2-2039406754 розшифровка структури заборгованості клієнта, з якої випливає, що він мав не одне кредитне зобовязання перед [PERSON]. За позовною заявою [PERSON] сума кредиту за договором - анкетою про надання банківських послуг від 08.07.2005 року становить 13000 грн., а згідно інформаційної памятки позивача сума по цьому зобовязанню складає 8770 грн. 00 коп. Крім того, в памятці позивача вказується дві нові кредитні угоди з клієнтом, які ніякими письмовими доказами не підкріплюються. Про їх наявність він не здогадувався. Тому, в доповненні просить суд встановити факт, що має значення для розгляду обставин справи про визнання договорів № N1HO339043 від 01.01.1900 року, від 08.07.2005 року, від 03.07.2010 року, від 30.06.2011 року і від 21.02.2014 року як неукладеними, що не породжують права і обовязки сторін. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] було відмовлено у прийнятті доповнень до зустрічного позову в частині вимог щодо визнання обставин, що свідчать про те, що угоди № N1НО339043 від 01.01.1900 року, від 30.06.2011 року, від 21.02.2014 року не є укладеними і не породжують правові наслідки для сторін (а.с.135). У своєму остаточному позові (а.с.151-156) [PERSON] послався на те, що пропозиція підписати анкету було зроблено йому до пятиріччя співробітництва з банком. Анкета-договір розроблялась самим банком, а тому відповідальність за зміст такої угоди покладається саме на нього. Анкета його-позивача даних та договір на одному аркуші, а його підпис тільки один З такою формою договору він не згодний, вважає, що така форма суперечить законодавству і була обрана банком навмисно, щоб він не думав про зміст договору. Підписуватися у договорі необхідно було за вказівкою представника банку тільки на зворотній стороні договору. Вважає, що позивач використав недостатність його-відповідача знань щодо правильного сприйняття договору. Він заяву як фізична особа на отримання кредиту не подавав банку. Вказав, що доказів отримання ним кредитної картки та зарахування коштів на картку банком не надано. Також відсутні докази щодо його ознайомлення з Умовам надання банківських послуг. Вважає, що таких обставин угоду слід визнати недійсною. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини підтримала, просила їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, в тому числі і за пропуском строку позовної давності. У матеріалах справи наявні заперечення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на зустрічний позов (а.с.106). Також наявні заперечення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності до позову банку (а.с.132). Відповідач [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечував. Викладені в зустрічній позовній заяві обставини та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У матеріалах справи наявні заперечення [PERSON] на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» з посиланням на пропуск банком строків позовної давності (а.с.149,150). Також у матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.80,81). Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 08.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (за Кредитним Договором [PERSON]) та відповідачем [PERSON] (за Кредитним договором - Клієнт) був укладений Кредитний договір № б/н (далі Кредитний договір) (а.с.14-25,30). Як вбачається з Заяви від 08.07.2005 року /Клієнт раніше ідентифікований за рахунком/карткою № SAMDN20000003047525/ (а.с.30), Клієнту була оформлена кредитна картка VIZA ELEKTRON NKMZ, валюта гривня, тип кредитного ліміту фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту 1500,00 грн., базова процентна ставка 3 % на місяць з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості щомісячними виплатами в розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с.30). Номер картки 4149605313422990, 06/08, дата відкриття рахунку 08.07.2005. Згідно Заяви, відповідач ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами [PERSON], про що свідчить підпис відповідача у Заяві. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду, що дана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), дані Умови та правила надання банківських послуг визначають умови, на яких ПриватБанк (далі - Банк) пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Заяві та Памятці Клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином, Клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг. Згідно п.п.3.2.,3.3. Умов, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON]. Відповідно до п.6.5. Умов, Клієнт зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Відповідно до п.6.6. Умов, Клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань по Договору, за вимогою [PERSON] виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті Винагороди [PERSON]. Відповідно до п.8.6. Умов, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У порушення умов Кредитного договору відповідач зобовязання належним чином не виконав. Станом на 31.03.2015 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала 11906 грн. 65 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8764 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1799 грн. 48 коп., заборгованість за пенею та комісією 300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 543 грн. 17 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-12), випискою по особовому рахунку (а.с.31-43,108-131). Посилання відповідача на те, що він не підписував Умови та Правила надання банківських послуг, що у нього немає доступу до мережі Інтернет для ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а тому їх зміст не відноситься до Заяви № б/н від 08.07.2005 року, суд до уваги не приймає на підставі наступного. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. З підписанням Заяви від 08.07.2005 року відповідач підтвердив, що всі умови кредитного договору йому повністю зрозумілі і він погоджується з ними, відповідач виразив свою згоду, що Заява разом з Умовами та правилами, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписання сторонами Заяви від 08.07.2005 року підтверджує той факт, що між ними досягнуто згоди по усіх істотних умовах, а отже Договір є укладеним. Докази, надані відповідачем щодо того, що його дружина [PERSON] є абонентом ПП «Мейнстрім» з 21.08.2009 року (а.с.146-148) не є підставою вважати, що відповідач був позбавлений можливості щодо ознайомлення на банківському сайті з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Посилання позивача не те, що при підписанні ним Заяви від 08.07.2005 року йому не був відомий зміст вказаної заяви, і він був впевнений що підписує анкету-заяву, яка потім виявилась кредитним договором, - суд до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується випискою по особовому рахунку позивача (а.с.108-131), з якої вбачається, що позивач користувався кредитною карткою, а отже розумів зміст Заяви від 08.07.2005 року, на підставі якої була видана кредитна картка. Як вбачається з Заяви від 08.07.2005 року /№ SAMDN20000003047525/ (а.с.30), відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним дана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у Заяві (а.с.30). Крім того, своїм підписом в Заяві він підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банку, що підтверджується його підписом у Заяві (а.с.30). А тому, факт ознайомлення відповідача з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банку, зокрема і з прологацією Кредитного договору, є доведеним. Відповідно до п.9.12 Умов, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п.3.1.3. Умов, по закінченню строку дії відповідна Картка продовжується [PERSON] на новий термін (шляхом надання Клієнту Картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшло письмової заяви Держателя про закриття Картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при виконанні інших умов продовження, передбачених Договором. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.107-131), банк по закінченні дії картки № 4149605313422990 строк 06/08 перевипускав на картки: № 4405885901384450; № 4405885910641841. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.108-131), відповідач користувався карткою, частково здійснював погашення заборгованості за Кредитним договором, що свідчить про обізнаність відповідача щодо наявної заборгованості по спірному Кредитному договору та необхідності її погашення. Доказів зворотнього відповідачем надано не було. Відповідач у судових дебатах послався на те, що якесь погашення заборгованості за Кредитним договором здійснювалося, і Банк має радіти цьому. У судовому засіданні відповідач посилався на те, що йому невідомо хто погашав кредит, хто отримував кредитні кошти по картці. Такі посилання відповідача суд не приймає до уваги, так як у відповідності до п.п.3.4,3.7. Умов, клієнт або його довірена особа використовують платіжні картки в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку, як засіб для безготівкових розрахунків, для перерахування коштів на рахунки інших осіб, як засіб для отримання готівкових грошових коштів в касах банків, фінансових підприємств, через банкомати, та здійснення інших операцій, передбачених угодами сторін та законодавством України; використання платіжних карт клієнтом або його довіреними особами виконуються у відповідності до Договору. На витребування судом від ПАТ КБ «ПриватБанк» оригіналу Заяви від 08.07.2005 року було проведено службове розслідування, в ході якого було встановлено, що документи по Кредитному договору № SAMDN20000003047525 від 08.07.2005 року на імя Клієнта [PERSON] були втрачені (а.с.184). З відповіді [PERSON] від 27.01.2017 року (а.с.185) вбачається, що довіреність представника [PERSON] надати не можливо, так як довіреність було анульовано у звязку із звільненням останньої. Однак вказані обставини, на думку суду, не є підставою для відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» в позові про стягнення заборгованості та не є підставою для задоволення зустрічного позову, оскільки відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив підписання ним спірної Заяви (№ SAMDN20000003047525) від 08.07.2005 року. Відповідач не обґрунтовував вимоги зустрічного позову щодо недійсності договору тим, що він не підписував договір, що на договорі не його підпис. Суд звертає увагу і на те, що відповідач [PERSON] користувався карткою (а.с.4-12,108-131), погашав заборгованість, знімав кошти, тобто повністю погоджувався з умовами Кредитного договору. Останній платіж за спірним договором був проведений 23.01.2015 року. Зі своїми вимогами відповідач звернувся лише після того, як Банк предявив до нього вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором. До цього відповідач з вимогами до [PERSON] не звертався. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 21.05.2015 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущений не був. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 08.07.2005 року за сумою кредиту 8764 грн. 00 коп., за процентами за користування кредитом 1799 грн. 48 коп., за комісією 300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 543 грн. 17 коп., а всього до стягнення 11906 грн. 65 коп. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за недоведеністю та безпідставністю вимог. Кредитний договір - Заява № б/н від 08.07.2005 року відповідачем був підписаний 08.07.2005 року і це визнається відповідачем, відповідач користувався кредитними коштами, протягом дії договору вносилися суми на погашення кредиту, останній платіж був проведений 23.01.2015 року (а.с.4-12,108-131). Посилання відповідача в зустрічному позові на те, що у нього у 2005 році не було необхідних знань для правильного сприйняття обраних послуг і що він помилився щодо змісту договору, не є підставою вважати кредитний договір недійсним. Як зазначав відповідач у зустрічному позові та своїх поясненнях в судовому засіданні, він обслуговувася в цьому банку як клієнт-підприємець з 2000 року, а тому, на думку суду, відповідач під час підписання Заяви від 08.07.2005 року міг правильного сприймати зміст договору, обрані послуги за договором. Вказане підтверджується тим, що відповідач користувався платіжною карткою протягом тривалого часу. Відповідач предявив свої вимоги [PERSON] лише після подачі [PERSON] позову до нього, тому суд приходить до висновку, що відповідач намагається уникнути відповідальності за кредитними зобовязаннями. Форму та зміст кредитного договору, умови та правила надання банківських послуг визначив позивач та запропонував відповідачу, який підписавши Заяву виразив свою згоду на це. Підстав для задоволення зустрічного позову судом не встановлено. Також, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.26).

Outcome: approved