Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

21.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення суду та стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16.01.2006 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 170 грн. [PERSON] вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів є не достатньою для матеріального утримання доньки. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість сплачувати на утримання дитини, так як заявляє, що часто їздить на заробітки, а тому вважає, за необхідне збільшити розмір аліментів на дитину в сумі 1000 грн. на дитину, але не менше встановленого законом мінімуму, так як дочка росте, навчається в школі і їй необхідні речі, кошти на одяг, харчування, навчання. Виконавчий лист перебуває на виконанні у виконавчий службі, але самостійно змінити державний виконавець розмір аліментів не може, оскільки в самому рішенні суду та в виконавчому листі не зазначені вимоги передбачені ст. 182 СК України, а саме не вказано, що розмір аліментів повинен бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму. На сьогоднішній день розмір прожиткового мінімуму у відповідності із Законом України зріс, а тому у відповідності до вимог ст. 182 СК України на даний час 50% прожиткового мінімуму не відповідає сумі, яка визначена судом від 16.01.2006 року. Ухвалою суду від 17.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. 30.01.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив та докази відправки примірника відзиву і доданих до нього доказів Позивачу, як іншому учаснику справи. В своєму відзиві на позов [PERSON] зазначає, що не заперечує проти проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, але заперечує проти заявлених Позивачем позовних вимог та просить відмовити в позові за безпіставністю. Вважає, що вимога Позивача про зміну розміру стягнення аліментів не доведена жодним доказом на підтведження факту зміни її з дитиною матеріального стану чи стану здоров'я в бік погіршення. Відповідач зазначає, що отримує мінливі періодичні доходи до 2000 грн. на місяць від разових заробітків в місті Новоград-Волинському і при цьому систематично сплачує визначені судом аліменти та заборгованості не допускає. Також зазначає, що має батьків, які на даний час є непрацездатними за віком і отримують мінімальні пенсії, і що він їм матеріально допомагає по мірі можливостей. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виконавчим листом виданим Новоград-Волинським міськрайонним судом від 16.01.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь Позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 170 грн., щомісячно починаючи з дня подачі заяви та до повноліття доньки. (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний, мінливий дохід. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання доньки у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. За змістом статей 12, 13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про народження відповідач та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і визначає аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде відповідати як інтересам доньки, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Відповідно до п.7 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов'язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки наразі на виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 2п-250/06, згідно якого з відповідача стягуються аліментів, тому підстав для допуску рішення в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання немає. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved