Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом в якому просила стягнути на її користь з відповідача за договором банківського вкладу на вимогу «Активні гроші» № 26205051661300 USD 1300,74 доларів США, № 26205051661300 UAN 15086,61 грн.; моральну шкоду 5 тис.грн. В обґрунтування позову зазначила, що уклала відповідні договори, за договором банківського вкладу відсотки не знімала жодного разу, за договором у гривнах знімала 1 раз на рік, останній раз 20.11.2013 року. В листопаді 2014 року звернулася за отриманням відсотків, але їй повідомили про відсутність коштів на всіх рахунках. 05.05.2015 р. звернулася до банку з вимогою про повернення всіх коштів, яку банк отримав 08.05.2015 р. Відповідачем подані заперечення на позов відповідно до яких він просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведено, що кошти зняти не нею, а третіми особами, тому це є припущенням; факт спричинення моральної шкоди не підтверджений. Шкода заподіяна відповідачу можливо діями колишнього працівника банку та банк за це відповідальності не несе. 13 травня 2016 року справа прийнята в провадження Херсонського міського суду Херсонської області та призначена до розгляду на 21 червня 2016 року. В судове засідання, призначене на 21.06.2016 року позивач не зявилася, повідомлена належним чином, від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Від представника відповідача ПАТ «Уксиббанк» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати заперечення банку. За приписами другого речення частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Судом встановлено, що 18 травня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «Укрсибанк») укладено договір № 26205051661300 USD банківського вкладу на вимогу «Активні гроші», відповідно до п.п. 1.2, 1.4 якого вкладник вносить не менш ніж 10 доларів США на строк зберігання з 18 травня 2009 року до фактичної дати отримання вкладником коштів в банку, за час зберігання та користування банк нараховує та виплачує вкладнику проценти за ставкою 11 % річних (арк. справи 8). На виконання умов договору [PERSON] внесено 18.05.2009 року 674,60 доларів США, що підтверджено квитанцією № 55 (арк. справи 7). Річні позивачем [PERSON] з моменту внесення вкладу не отримувалися. Крім того, 18 травня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «Укрсибанк») укладено договір № 26205051661300 UАН банківського вкладу на вимогу «Активні гроші», відповідно до п.п. 1.2, 1.4 якого вкладник вносить не менш ніж 10 гривень на строк зберігання з 18 травня 2009 року до фактичної дати отримання вкладником коштів в банку, за час зберігання та користування банк нараховує та виплачує вкладнику проценти за ставкою 15 % річних (арк. справи 10). На виконання умов договору [PERSON] внесено 18.05.2009 року 6427,56 грн., що підтверджено квитанцією № 54 (арк. справи 9). [PERSON] за договором № 26205051661300 UАН особисто отримані річні 19.11.2010 року в розмірі 805,00 грн. (арк. справи 12), 21.11.2011 року 1000,00 грн. (арк. справи 13), 19.11.2012 р. 300,00 грн. (арк. справи 14), 20.11.2013 р. 872,00 грн. (арк. справи 15). 21.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до АТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є відповідач) з питання отримання нарахованих за гривнієвим депозитом процентів, але їй повідомлено про відсутність грошових коштів за обидвома вкладами. З цього питання [PERSON] звернулася письмово та отримала відповідь за № 14-11/39686 від 10.12.2014 р., якою їй фактично відмовили у поверненні коштів за депозитами та пропозицією звернутися до правоохоронних органів (арк. справи 23). З розпечаток руху коштів за рахунками № 26205051661300 UАН та № 26205051661300 USD здійснювалися фінансові операції в період з 18.05.2009 року до 24.11.2014 року, в тому числі 20.11.2012 року, 07.03.2014 р., 09.12.2013 р. (арк. справи 16-22). Згідно висновку експерта № 846 від 25 березня 2016 року (арк. справи 133-147) досліджуваний підпис у графі «Підпис отримувача» у наданій на дослідження заяві на видачу готівки № 88 від 20 листопада 2012 року на суму 40,00 доларів США, виконаний не [PERSON], а іншою особою; досліджуваний підпис у графі «Підпис отримувача» у наданій на дослідження заяві на видачу готівки № 89 від 20 листопада 2012 року на суму 3000,00 грн., виконаний не [PERSON], а іншою особою; досліджуваний підпис у графі «Підпис отримувача» у наданій на дослідження заяві на видачу готівки № 12 від 07 березня 2014 року на суму 1000,00 доларів США, виконаний не [PERSON], а іншою особою; досліджуваний підпис у графі «Підпис отримувача» у наданій на дослідження заяві на видачу готівки № 58 від 09 грудня 2013 року на суму 7000,00 грн., виконаний не [PERSON], а іншою особою. Позивачем судовий збір при поданні позову не сплачувався, за проведення експертизи [PERSON] сплачено 2250,54 грн., що підтверджено оригіналом квитанції № 0.0.507385092.1 від 18.02.2016 р. Відповідно до положень ст.\~ст. 525-526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення\~\~по закінченню строку договору. Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів\~\~від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим\~постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за\~\~\~\~№ 1256/8577 (далі - Положення). Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)]. Відповідно до\~ст.614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач порушив зобов'язання щодо виплати позивачці грошової суми (вкладу), не довів, що за цими заявами на видачу готівки, кошти одержані саме позивачкою, натомість позивач надала суду достовірні докази у вигляді висновку почеркознавчої експертизи, що кошти отримані не нею, а тому відповідач зобов'язаний повернути позивачеві депозитний внесок у розмірі 674,60 доларів США та проценти за умовами договору № 26205051661300 USD в розмірі 626,14 доларів США, за розрахунком, розрахованим позивачем (арк. справи 25-26), правильність якого перевірена судом та не оспорювалася відповідачем, а разом 1300,14 доларів США, оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим\~ЦК України\~та умовами Договору. Також, відповідач зобовязаний повернути позивачеві депозитний внесок у розмірі 6427,56 грн. та проценти за умовами договору № 26205051661300 UАН з врахуванням зміни відсотків при підвищенні розміру процентної ставки за повний календарний місяць трьохмісячного періоду на 3 % за 1 місяць, на 5% за 2 місяця, на 7 % за 3 місяця в розмірі 8659,05 грн., за розрахунком, розрахованим позивачем (арк. справи 27-30), правильність якого перевірена судом та не оспорювалася відповідачем, а разом 15086,61 грн., оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим\~ЦК України\~та умовами Договору. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При поданні позову позивач була звільнена від сплати судового збору. Так, ціна позову на час розгляду справи складається з загальної суми грошових коштів, яка в гривневому еквіваленті складає 43843,97 грн., а саме з суми у розмірі 15086,61 грн., за договором №26205051661300 UАН, а також 1300,14 доларів США за договором № 26205051661300 USD, що на момент звернення до суду за офіційним курсом НБУ (1 долар США складає 22,118662 грн.) еквівалентно 28757,36 грн. Відповідно до\~Закону України «Про судовий збір»\~(в редакції на час звернення до суду) за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% від ціни позову, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, отже з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 438,44 грн. Крім того, на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у розмірі 2250,24 грн. у вигляді оплати судової експертизи. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн., обґрунтовуючи її необхідністю відновлювати свої права в суді.\~\~ Відповідно до частини четвертої\~статті 611 ЦК України\~моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається\~ст. 23 ЦК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом\~та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Установивши, що ні чинним законодавством, ні договорами, укладеним між\~\~[PERSON] \~та банком, не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] \~про відшкодування моральної шкоди. Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1790цс15 від 24 лютого 2016 року, яка відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. На підставі викладено,

Outcome: partial