Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

21.01.2015р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], який придбав у 2006 році, а в липні 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, вона вселилась в його будинок і зареєструвала в ньому своє місце проживання. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON]. У 2011 році відповідачка забрала свої і дитячі речі та без пояснення причин добровільно пішла з дому, з того часу вона з сином проживають за іншою адресою, а 18.12.2012р. рішенням Савранського районного суду Одеської області шлюб між ними було розірвано. 30.08.2014р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], з якою і проживають у вказаному будинку в теперішній час. Позивач після розірвання шлюбу пропонував своїй колишній дружині [PERSON] знятися з реєстраційного обліку з його будинку, однак вона добровільно не хоче цього робити. Реєстрація місця проживання відповідачки в будинку позивача позбавляє його, як власника будинку, можливості в повній мірі ним володіти і розпоряджатися, що змусило [PERSON] звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком, та зняти її з реєстраційного обліку (а.с.2). В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.23, 27), про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. Представник третьої особи - завідувач Савранським РС ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що зняття з реєстраційного обліку [PERSON] буде здійснено після надання до Савранського РС ГУДМС підстав, передбачених ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (а.с.21). Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно роз'яснень, що містяться у п.74 листа Верховного Суду України від 26.05.2001р. «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)», при вирішенні спорів, пов'язаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III ЖК про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Так, відповідно до ст.163 цієї глави ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Також за правилами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12388430, виданим КП «Савранське бюро технічної інвентаризації» 03.11.2006р. (а.с.5), та Витягом з Державного реєстру правочинів №2993494 від 07.10.2006р., виданим Любашівською районною державною нотаріальною конторою (а.с.4). Позивач і відповідачка знаходились у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007р., який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 18.12.2012р. по справі №1525/1072/2012р. було розірвано (а.с.14). Також встановлено, що у вищевказаному житловому будинку зареєстровані позивач (а.с.10-зворот, 11-13), відповідачка та їхня спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.11-13). Згідно пояснень позивача в судовому засіданні його колишня дружина відповідачка [PERSON] у 2011 році забрала свої особисті речі і разом з сином залишила його та пішла добровільно з дому, в якому вони разом проживали, а саме за адресою [ADDRESS] з того часу вона з сином за вказаною адресою не проживають. Згодом вони розірвали шлюб, а в теперішній час у нього є інша сім'я, з якою він і проживає у цьому будинку. 30.08.2014р. позивач уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області 30.08.2014р. (а.с.24). Як вбачається з акта, складеного комісією в присутності депутата Савранської селищної ради [PERSON] та сусідів позивача [PERSON] та [PERSON], відповідачка [PERSON] протягом останніх семі місяців в будинку позивача за адресою [ADDRESS] не проживала і не з'являлась (а.с.25). З показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] також вбачається, що відповідачка [PERSON] дійсно не проживає у вказаному житловому будинку протягом трьох останніх років, її особистих речей у будинку також немає. Враховуючи наведене, судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідачки за своєю зареєстрованою адресою[ADDRESS], а тому, оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідачка більше шести місяців, а саме три останні роки відсутня за місцем своєї реєстрації і підстав, передбачених ч.3 ст.71 ЖК України, для продовження терміну зберігання за нею права користування житловим будинком [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності, судом не встановлено, її особистих речей у ньому немає, що свідчить про втрату нею інтересу до цього будинку, як до свого постійного місця проживання, а тому [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved