Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

19 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Луковець-Вишнівської сільської ради про визнання недійсними [PERSON] актів на право приватної власності на земельні ділянки, а саме: Державного акта серії ЯЖ № 988701 та Державного акта серії ЯЖ № 988702 та про визнання за ним права власності на спадкове майно - земельні ділянки на території Луковець-Вишнівської сільської ради площами 0,25 га та 2 га в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві зазначено, що 26 листопада 2008 року помер батько позивача - [PERSON]. За життя [PERSON] набув право на земельні ділянки площами 0,25 га та 2 га на території Луковець-Вишнівської сільської ради. Правовстановлюючі документи [PERSON] на право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки було видано після смерті [PERSON] 17 вересня 2009 року. За життя, а саме 28 жовтня 2008 року, [PERSON] склав заповідальне розпорядження відповідно до якого все належне йому майно заповів позивачу [PERSON]. Заповіт не змінений і не відмінений. Крім позивача спадкоємцем за законом, який має право на обовязкову частку після смерті батька є [PERSON], однак він відмовився від обов'язкової частки у спадковому майні. Позивач немає можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі з тих підстав, що [PERSON] акти про право власності на земельні ділянки були видані після смерті батька [PERSON] Просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити. Представник Луковець-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій зазначив, що сільська рада позов визнає повністю, розгляд справи просить проводити без участі представника сільської ради. Відповідно до вимог ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 988701 від 17 вересня 2009 року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 988702 від 17 вересня 2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Луковець-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі рішення Луковець-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 05 вересня 2008 року (а.с.12-13). Як вбачається з довідок №135/3-01, 1352/3-08, виданих 22 вересня 2015 року відділом Держземагенства у Рогатинському районі кадастровий номер земельної ділянки площею 2 га, належної [PERSON] 2624483704030010101, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,25 га, належної [PERSON] 2624483704030010100 (а.с.14-15). 28 жовтня 2008 року у виконавчому комітеті Луковець-Вишнівської сільської ради секретарем Павлів Г. було посвідчено заповіт [PERSON] відповідно до якого все належне йому майно він заповів [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] помер 26 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №081715, виданим 28 листопада 2008 року Луковець-Вишнівською сільською радою (а.с. 7) Відповідно до довідки №237, виданої 18 вересня 2015 року виконавчим комітетом Луковець-Вишнівської сільської ради, заповіт від імені [PERSON], який 28 жовтня 2008 року посвідчений у виконавчому комітеті за реєстровим №28 не змінений і не скасований (а.с. 9). [PERSON], який має право на обовязкову частку у спадщині, відмовився від оформлення спадщини, що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою (а.с. 10) [PERSON] нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори в Івано-Франківській області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документа про право власності на земельні ділянки, оскільки [PERSON] акти на право приватної власності на земельні ділянки [PERSON] видано після його смерті. За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Судом встановлено, що право власності на нерухоме майно земельні ділянки [PERSON] на право приватної власності на земельні ділянки видано [PERSON] після його смерті, а тому позов про визнання недійсними [PERSON] актів підлягає до задоволення. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позов слід задовольнити. Визнати недійсними [PERSON] акти на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ №988701 та серії ЯЖ 988702, які видані17 вересня 2009 року на підставі рішення Луковець-Вишнівської сільської ради від 05 вересня 2008 рокуна імя [PERSON]. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва площею 0,25 га, кадастровий номер 2624483704030010100 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер 2624483704030010101, які розташовані на території Луковець-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 26 листопада 2008 року.

Outcome: approved