overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

21 липня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з посиланням на те, що [INFO] помер її син [PERSON]. Після смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини права власності на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. Інших спадкоємців окрім позивачки немає. [PERSON] зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з причини її інвалідності, похилого віку, що призводить до постійного лікування. Позивачка просить суд продовжити їй строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка доводи позову підтримала та просили його задовольнити повністю. Представник відповідача Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області в особі Богдана Сергія Володимировича у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області (а.с.16). Факт належності спадкодавцеві вказаної вище частин майна підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3763138 від 04 квітня 2004 року (а.с.13). За свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області вбачається, що спадкодавець доводився позивачці рідним сином. Положенням статті 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Слід зауважити, що за довідкою МСЕ-ДНА-01 [PERSON] має другу групу інвалідності, безстроково (а.с.14). Судом з'ясовано, що причиною своєчасного прийняття [PERSON] спадщини являється похилий вік останньої, а також наявність 2-ї групи інвалідності. Суд рахує, що пропуск строку стався з поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судові витрати покласти на рахунок позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

21 липня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що 02 жовтня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №04. Згодом шлюб було розірвано. У сторін від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частині всіх видів заробітку до досягнення ним повноліття та розглянути справу за її відсутності. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області [PERSON] записаний його батьком, а позивачка матір'ю (а.с.5). З'ясовано, що [PERSON] належного обов'язку щодо утримання сина [PERSON] не дотримується, тому з останнього слід стягнути аліменти. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Факт перебування на утриманні позивачки сина [PERSON], [INFO] підтверджується довідкою виконавчого комітету Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №513 від 17 липня 2014 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Змістом п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів-у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

21 липня 2014 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 05.06.2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №648. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 05.06.2010 року вони уклали шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них є син - [PERSON] [INFO]. Спільне життя сторін не склалося. Як виявилося після шлюбу, у них були зовсім протилежні погляди на життя. Позивач намагалася зберегти сім'ю, але це не дало позитивних результатів. Позивач переконалася, що вони з відповідачем є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах і в інтересах дитини вирішила розірвати шлюб. Вихованням дитини відповідач не займався. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надали до суду заяви в яких просять розглядати справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують, строк на припинення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,згідно положень ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05.06.2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №648 (а.с.12). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.15) Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

21 липня 2014 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 20.02.1993 року в Комінтернівському Відділі РАЦС м. Харкова за актовим записом №114. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 20.02.1993 року вони уклали шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них є син - [PERSON],[INFO]. Одруження вийшло невдалим. Через несумісність характерів виникали сварки. Сторони втратили повагу один до одного. З 2003 року позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки припинено повністю. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, строк на припинення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,згідно положень ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20.02.1993 року в Комінтернівському Відділі РАЦС м. Харкова за актовим записом №114 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8) Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

21 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.07.2014р. о 19 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат - заперечували проти задоволення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.07.2014р. о 19 год. 33 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Кіріченко. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора до чогось прислухається, щось каже собі під ніс, неадекватно посміхається. Висловлює маячні ідеї збитку, переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа пояснила, що здатна сама себе обслуговувати. В момент надання пояснень, [PERSON] не виявляла явної неадекватності, поводила себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] безпорадна і не здатна самостійно задовольнити основні свої життєві потреби. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

21 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.07.2014р. о 23 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, чує «голоси», які коментують її дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

21 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.07.2014р. о 02 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, чує «голоси», які коментують її дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

21 липня 2014 року комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі - КП «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до відповідача, просило стягнути на користь позивача заборгованість в розмір 2089 грн. 26 коп. за період з 01 грудня 2010 року по 01 липня 2013 року. На підтвердження позовних вимог вказали, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], отримує послуги у вигляді опалення та гарячого водопостачання, однак не проводить оплату наданих послуг у вказаний період, у зв'язку з чим виникла заборгованість, на підтвердження розміру якої наведено розрахунок. Представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], користується послугами, наданими підприємством - позивачем по справі у вигляді опалення та гарячого водопостачання, однак надані послуги відповідач не оплачує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01 грудня 2010 року по 01 липня 2013 року - 2089 грн. 26 коп. Таким чином, між сторонами про справі виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 64,67,68 Житлового Кодексу України, відповідно до яких споживачі житлово - комунальних послуг зобов'язані оплачувати послуги в строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, плата за комунальні послуги нараховується щомісячно. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено також - щомісячно. Перевіривши наведені розрахунки, суд погоджується з ними, при цьому вважає, що підлягає стягненню з відповідача суму заборгованості, яка утворилась за період з період з 01 грудня 2010 року по 01 липня 2013 року - 2089 грн. 26 коп. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

21 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 25 лютого 1978 року Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 8. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1978 року. Від шлюбу сторони повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. З 2008 року сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Оскільки відповідачка від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС ухиляється, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 25 лютого 1978 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 8 (а.с. 5). За заявою відповідача сторонам був наданий строк для примирення три місяці та ухвалою суду від 20 серпня 2014 року провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 13 листопада 2014 року провадження у справі відновлено. В своїй заяві, поданій до суду 16 грудня 2014 року, позивач просить розірвати шлюб, оскільки примирення не відбулось. Неявку належним чином повідомленої відповідачки суд розцінює як свідчення того, що вона також втратила інтерес до шлюбу з позивачем. Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

21 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали разом у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року. Під час шлюбу у них народилися дві дочки [PERSON] та [PERSON], які на даний час перебувають на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про те, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: approved