Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. В березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 17.02.2020 він звернувся до нотаріуса А. В. Мужук за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу на 2/4 часток квартири [ADDRESS] . Ці частки він збирався продати відповідачу. Однак нотаріусом йому було відмовлено та зазначено, що згідно наданих документів , а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровані аж 5/4 часток на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з допущеною помилкою під час оформлення мирової угоди між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням вже належної йому 1/4 частини квартири, йому стало належати 3/4 частини квартири, а відповідачу, його братові 2/4 частини. Ця помилка не дозволяє позивачу розпоряджатись його майном, а тому просив визнати за ним 2/4 частки на праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] загалом та скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності [PERSON] на 2/4 часток в цій квартирі. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 26 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.44-45), підготовче судове засідання призначено на 21 квітня 2021 року, в подальшому відкладено на 19 травня 2021 року. У судовому засіданні позивач та його представник підтримують позов та наполягають на його задоволенні. Відповідач направив на адресу суду заяву від 19 квітня 2021 року (а.с.44), в якій зазначив, що повністю визнає позов [PERSON] та не заперечує щодо його задоволення. У судовому засіданні підтвердив свою заяву та визнання ним позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення прийняти на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 23 грудня 1998 року Бориспільський міськвиконком видав Свідоцтво на право власності на житло № [NUMBER] - квартиру [ADDRESS] в рівних долях - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] став власником 1/4 частини квартири після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.03.2020 (а.с.7). [PERSON] заповів свої 1/2 частини квартири синові [PERSON] , відповідачу у справі (а.с.9). Відповідач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.10. 2020 та за цією ж датою зареєстрував 2/4 часток спірної квартири, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.10.2020 (а.с.16,19-20). Позивач мав 1/4 частку квартири відповідно до вказаного вище Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № [NUMBER] . Відповідно до Ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2013 в справі № 753/11605/13-ц (а.с.10-11) суд, затверджуючи мирову угоду від 10.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] , колишньою дружиною позивача, поділив майно, яке було надбано в шлюбі. В цій мировій угоді вони ділили нерухоме майно, яке складалось з 2/4 часток від квартири [ADDRESS] та з квартири [ADDRESS] . Цією ухвалою було помилково затверджено мирову угоду (а.с.12-13) з помилкою в зазначенні часток [PERSON] , та було визнано за [PERSON] право власності на 2/4 квартири [ADDRESS] , замість 1/4 частини, яка належала [PERSON] і за цією угодою перейшла [PERSON] . Право власності на 2/4 часток квартири [ADDRESS] на підставі цієї ухвали було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 2951954. Це підтверджується витягом з нього від 18.10.2013 №11163910 (а.с.17-18). Таким чином, позивачу стало належати на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998 року за №5517 1/4 частка вказаної квартири, а на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2013р. в справі № 753/11605/13-ц та на підставі Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013р. №11163910 ще 2/4 часток цієї квартири. Відповідачу ж належить 1/2 частки у цій квартирі. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату. При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду: від 16.09.2020 в справі №352/1021/19, від 16.01.2020 у справі № 914/1201/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19 у розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Помилково позивачем було надано на затвердження Дарницькому районному суду м.Києва мирову угоду з невірною кількістю часток у позивача - 2/4 замість 1/4 частки. Відтак суд, замість вказати те, що [PERSON] отримав право власності на 1/4 частку спірної квартири вказав 2/4 часток квартири [ADDRESS] , продублювавши його право власності на 1/ 4 частку спірної квартири, яке він вже мав відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № [NUMBER] . Таким чином, по документам в позивача опинилось 3/4 часок цієї квартири. Тому, з урахуванням часток співвласників: часток позивача 3/4, часток відповідача 2/4, які належали померлим батькам, часток в цій квартирі стало 5/4. Тобто у позивача має бути загалом не 3/4 часток цієї квартири, а 2/4 її часток. З огляду на це, суд вважає, що з метою відновлення прав позивача та забезпечення юридичної визначеності, та з урахуванням визнання позову відповідачем, належить визнати за позивачем 2/4 частки на праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] загалом, з урахуванням часток, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно а саме - 1/4 частки [PERSON] в цій квартирі та відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № [NUMBER] , а також скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р. №11163910, права власності [PERSON] на 2/4 часток квартири [ADDRESS] та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р. №11163910, номер запису про право власності: 2951954 про право власності [PERSON] на 2/4 часток квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved