overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою № 41 у будинку № 10-в по вул. Корольова у м. Чернігові, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач з лютого 2006 року не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі не має. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, давзгоду на заочний розгляд справи. Відповідач до судуне зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 07.10.2005 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради [PERSON] було видано ордер№ 88 на жиле приміщення квартиру [ADDRESS], на сімю із 3 осіб: його, дружини [PERSON] та дочки [PERSON] (а.с. 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 09 квітня 2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 323, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ № 023783 (а.с. 10). 30 жовтня 2008 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки КП «ЖЕК-10» ЧМР б/н від 16.09.2015 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані квартиронаймач [PERSON], [INFO], колишня дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Не проживання відповідача більше шести місяців у вказаному приміщенні без поважних причин підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСРпри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд убачає підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2015 року, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного госпдарства, а також через постійні конфлікти та суперечки (а.с. 1-2). Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 7). Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.8). Сторони припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного госпдарства, а також через постійні конфлікти та суперечки. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та відсутність бажання сторін на примирення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вона з відповідачем перебували у фактичному шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дитини. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2011\~року, і 05 листопада 2013 року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.\~5,\~6), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів, вони проживають окремо значний час, тому налогоджувати стосунків не збирається. У судове засідання представник позивач надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивача підтримує повністю. У судове засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Судом встановлено, що сторони 21 липня 1984 року у Охрамієвицькій сільській раді Корюківського району Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів, а також вони неодноразово намагались налагодити нормальне сімейне життя, домовлялись не сваритись, знаходити компроміси по спірним питанням, поступатись один одному, але це давало результат тільки на незначний час. Також позивач і відповідач більше трьох років проживають окремо. За таких обставин позивач впевнилась, що подальше подружнє життя з відповідачем та збереження сім'ї стало неможливим, відновлювати сімейні відносини вона не збирається, тому вимушена звернутись до суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судовий збір слід стягнути з відповідача, оскільки з позивачем залишається проживати неповнолітня дитина та про це позивач просила в своїй позовній заяві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

21 вересня 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і по час припинення дочкою навчання. Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав, третя особа просила позов задоволити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано в 1999 році (а.с.6) . Від шлюбу мають повнолітню дочку, [PERSON], [INFO] (а.с.7). Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний момент [PERSON] є студенткою 1 курсу юридичного факультету Сумського національного аграрного університету денной форми навчання, що підтверджується довідкою від 02 вересня 2015 року №61. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2016 року (а.с.5). [PERSON]., як і раніше буде знаходитися на утриманні позивачки, так як у зв'язку з навчанням на денному відділенні самостійного заробітку чи іншого доходу не має. Позивачка сама матеріально забезпечувати дочку не має можливості, відповідач добровільно допомогу не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України, згідно з якими, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку платника аліментів. Встановлено, що відповідач має можливість і погоджується надавати таку матеріальну допомогу. Обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти, судом не встановлено. Позивачка має право на звернення до суду, оскільки дочка знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів з врахуванням усіх обставин необхідно встановити в розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача щомісячно у звязку зі згодою останнього на такий розмір. Оскільки відповідач відмовляється добровільно виконувати свій обовязок, то порушене право дочки на отримання матеріальної допомоги від батька підлягає захисту шляхом задоволення позову у судовому порядку. В разі припинення навчання право на утримання припиняється. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

21 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 26 липня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Новозерянській сільській раді Брусилівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №2. За час шлюбу 10 серпня 2008 року народився син [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім?ї, зловживає спиртними напоями, може по декілька днів не з?являтися вдома, весь тягар сімейних турбот лежить на позивачці. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам та інтересам дитини, на примирення з відповідачем не згодна. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шмідович». Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує, щоб дитина проживала з матір?ю, просив шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сімя повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Малолітню дитину сторін слід залишити проживати з позивачкою, з якою дитина за взаємною згодою сторін проживає після фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 26 липня 2008 року Новозерянською сільською радою Брусилівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №2, прізвище змінила позивачка, яка мала дошлюбне прізвище «Кравчук». Позивачка\~в позовній заяві вказала, \~що бажає \~залишити прізвище «Шмідович». \~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з \~відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до територіальної громади Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 11 березня 2015 року померла його мати [PERSON], яка по день смерті була зареєстрована [INFO] та перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Молодіжна, 2 смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області. Починаючи з 2012 року він постійно у цьому будинку проживає, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги провести власну державну реєстрацію у ньому. Він має намір оформити в законному порядку спадщину, але пропустила шестимісячний строк для її прийняття. Пропуск строку стався з причини відсутності у нього документів на спадкове майно, які знаходяться у його батька [PERSON]. Просить суд призначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади Межівської селищної ради [PERSON] проти позову заперечувала. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. [PERSON] померла 11 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9). Після смерті останньої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Молодіжна, 2 смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області (а.с.8). Позивач [PERSON] являється рідним сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.7). Постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після смерті 11 березня 2015 року його матері [PERSON] (а.с.12). Позивач пропустив строк для прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Посилався на те, що [INFO] померла мати - [PERSON], після смерті якої залишилося належне їй нерухоме майно, а саме, земельна ділянка, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Вказав, що своєчасно для прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори, оскільки був відсутній Державний акт на право власності на земельну ділянку, але знайшов його в липні 2016 року, що стало причиною пропуску строку. З посиланням на ці обставини, статті 16, 1217, 1221, 1270 і 1272 ЦК України просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] у селі Калинівка Єланецького району Миколаївської області померла - [PERSON]. Спадковою масою є земельна ділянка площею 7,37 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Спадкоємцем за законом є син спадкодавця - [PERSON], тобто позивач у справі. Судом з'ясовано, що позивач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернувся, а 16 вересня 2016 року листом завідувача Єланецькою державною нотаріальною конторою Миколаївської області [PERSON] йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском встановленого законом строку. Причиною пропуску строку стала відсутність на момент успадкування майна його правовстановлюючого документу, тобто Державного акту на право приватної власності на землю. В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ураховуючи те, що у позивача був відсутній правовстановлюючий документ на право власності на землю, що належала його померлій матері, оскільки він не проживав разом зі спадкодавцем, що утруднило пошуки цього документа, суд дійшов висновку, що він з поважних причин пропустив строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини і вважає за необхідне надати йому додатковий строк, відповідно до його вимог

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації від 27 вересня 2002 року йому було передано у приватну власність земельні ділянки площею 2,270 га та площею 0,964 га, що розташовані на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державними актами на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Оскільки заявник виявив бажання розпорядитись даними земельними ділянками, а у Державних актах на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], він просить встановити факт належності йому зазначений Державних актів на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останньому належать земельні ділянки площами 2,270 га та 0,964, що розташовані на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району (а.с.9-12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 1977 року прізвище заявника значиться [PERSON] (російською) (а.с.8). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника - [PERSON] (а.с.5-6). Як вбачається з роз'яснення ПП «[PERSON]», [PERSON] повідомлено про неможливість укладення договору оренди землі, оскільки неможливо встановити факт набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.13). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved