Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначила, що на підставі договору дарування від 11 травня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 3-1232 їй належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізюм, пров. Фруктовий,2 Харківської області. В зазначеному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2010 року шлюб з відповідачем розірвано. З 2014 року відповідач в будинку не мешкає. Реєстрація відповідача в будинку, що належить їй на праві власності, порушує її права власника житла, перешкоджає їй оформити субсидію. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не зявився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно витягу з державного реєстру права власності на нерухоме майно позивачеві [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори 11 травня 2006 року за реєстровим номером 3-1232 належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізюм, пров. Фруктовий,2 Харківської області. (а.с. 7) Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку як член сімї власника будинку. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало чинності 05 листопада 2010 року (а.с.13) Згідно довідки про склад сім»ї виданої головою квартального комітету кварталу № 29, посвідченої Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області 14 вересня 2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO], але фактично не проживає у вказаному будинку з 2014 року. (а.с.14) Оскільки будинок №2 по провулку Фруктовому в м. Ізюмі Харківської області належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у звязку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2014 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживає. Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. В звязку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved