Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

21.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції Харківської області 14.10.2011 року (актовий запис №1725). Причиною розірвання шлюбу зазначає різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, на підставі чого у сім`ї відбувалися постійні сварки, які поступово призвели до того, що сторони по справі стали чужими людьми. Шлюбні стосунки припинені у листопаді 2016 року, спільне господарство не ведеться. На даний час збереження шлюбу неможливо, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте надала заяву від 22.03.2017 року про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала в повному обсязі, згоду на заочний розгляд справи не надала, просила стягнути з відповідача суму сплаченого нею судового збору (а.с.14). Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судового засідання двічі (а.с.16 отримана повістка про виклик у судове засідання 22.03.2017 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 10.03.2017 року та а.с.18 отримана повістка про виклик у судове засідання 11.04.2017 року) повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду без поважних причин відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити судове рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Через відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, справа розглядається у загальному порядку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 14.10.2011 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції Харківської області (актовий запис №1725)(а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №270858, виданого 20.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис №325)(а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, її збереження протирічить інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб потрібно розірвати. При цьому суд залишає відповідно до заявлених вимог прізвище позивачу, яке вона отримала при укладанні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, стягуючи їх з відповідача по справі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved