Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

21.02.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 29 997,50 грн., з яких: на споживчі цілі 25 000,00 грн., на придбання послуг у продавця ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя» 4500,00 грн., на сплату комісії за оформлення кредиту 497,50 грн. Кредит надано на строк 36 місяців з 21.02.2013 по 21.02.2016, розмір процентної ставки складає 9,99% річних (п. 1.1 кредитного договору). Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі. Згідно з п. 2.2.2 кредитного договору, банк в порядку, передбаченому угодою надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі, що передбачений угодою, а позичальник приймає кредит і зобовязується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою. Пунктом 2.9 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, на дату укладення угоди розмір процентів становить 2,49% на місяць по операціях розрахунків картою за товари та послуги в мережі Інтернет та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором від 21.02.2013 № [NUMBER] станом на 07.03.2017 у нього існує заборгованість в розмірі 25 464,76 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 20 161,48 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 506,28 грн.; сума комісії 4797,00 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Також, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором від 21.02.2013 № [NUMBER] (зокрема невиконання умов частини 2 Кредитного договору), станом на 02.02.2017 у нього існує заборгованість в розмірі 17 658,02 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 14 205,71 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3 452,31 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Відповідно до умов Договору факторингу від 22.12.2014 № 22/12/14/1-1 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 21.02.2013, що підтверджується витягом з реєстру боржників, що є додатком вказаного договору факторингу. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, позивач по справі є новим кредитором за кредитним договором від 21.02.2013 № [NUMBER]. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, з урахуванням наведених положень чинного законодавства та беручи до уваги відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 1525 від 23.02.2017, яким підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 1600,00 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved