overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

20 квітня 2015 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що подружні стосунки з відповідачем не склались, рішенням Локачинського районного суду від 7 лютого 2013 року шлюб між ними розірвано, вона з дітьми проживає окремо, повністю їх утримує, так як відповідач матеріальної допомоги надає недостатньо. Він є працездатним, в даний час перебуває на військовій службі, і може сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в частці від його заробітної плати (фінансового забезпечення) та витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, уточнила і просить стягувати аліменти в 1/4 частині від доходу відповідача. Пояснила, що з січня цього року відповідач не надає жодних коштів на утримання дітей. Він до мобілізації постійно працював, інших утриманців не має. Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлявся про дату розгляду справи судовими повістками по місцю його реєстрації. Відповідно до свідоцтв про народження відповідач є батьком дітей (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Враховуючи, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що він може і повинен сплачувати аліменти на їх утримання. Відповідач до мобілізації мав постійну роботу. Отже, позов потрібно задовольнити. Як слідує з положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач представила договір про надання правової допомоги від 27 лютого 2015 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 15 на цю ж дату в розмірі 150 грн. (а.с.10,11), тому названа сума витрат підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

20 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 29 червня 2007 року за актовим записом № 136. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що 29 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 136. З лютого 2015 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

20 квітня 2015 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 08.04.1994 року Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, за актовим записом № 199. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання доньки не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, але попередньо надала суду письмову заяву в якій просить справу слухати в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 8), та в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів була звільнена, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] Окрім нього у вказаному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] Стверджує, що з 2006 року відповідач проживає за іншою адресою, а не за адресою свого зареєстрованого місця проживання, за комунальні послуги не сплачує. Позивач в судове засідання не з'явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій судове засідання просить проводити без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 29.09.1997 року належить 1/3 частина жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 5) [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] проте за вказаною адресою не проживає з 2006 року. Згідно розпорядження Чернігівської міської ради від 24 грудня 2015 року № 308-р [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з 2006 року, обставини, на які посилається позивач суд визнає достовірними, оскільки відповідач їх належними доказами не спростувала, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню; відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 16 січня 1982 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області. Від спільного шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалося. Тривалий час, більше семи років сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків. Позивач вважає, що спільне проживання і збереження сім'ї не можливе, сімя розпалась, у кожного своє життя. Позивач має намір зареєструвати шлюб з іншою жінкою, тому виникла необхідність розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], який не виявилось можливим розірвати в позасудовому порядку через органи РАЦСу. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, розгляд справи провести у його відсутності. До проведення судового засідання представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє по довіреності подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності та у відсутності її довірителя, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, згідна на розірвання шлюбу, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу [PERSON] не змінювати, залишити прізвище набуте у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 17.05.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 68. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17.05.2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 68 (а.с.3). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 вересня 2001 року, про що було зроблено актовий запис № 1520. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинили своє існування з 2009 року. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про проведення судового засідання без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 вересня 2001 року, про що було зроблено актовий запис № 1520 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON]. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 26.11.2010 року. Відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться сином, не займається його вихованням, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав на свого неповнолітнього сина [PERSON] у заяві від 11.03.2016 року, посвідченій приватним нотаріусомУшаковою Ю.А. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], зважаючи на те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, сином не цікавиться, не утримує його матеріально, не займається його вихованням, та стягнути судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимог визнав, не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У нотаріально посвідченій заяві від 11.03.2016 року зазначає, що дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки та піклування Думич І.О. вважає, що в інтересах дитини необхідно позитивно вирішити питання про позбавлення батьківських прав відповідача та задоволити позов. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Беручи до уваги, що позивач підтримує позовні вимоги, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи думку представника органу опіки та піклування, суд позов задовольняє. До задоволення також відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 600 грн. понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.23-25) та 551,20 грн. сплаченого судового збору (а.с.1) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Очакові Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги одне до одного сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Очакові Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 135. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 337088. Причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, втрата поваги одне до одного. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10 жовтня 2014 року вона перебувала з відповідачем по справі у шлюбі, який було зареєстровано Кобзівською сільською радою Красноградського району Харківської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження доньки батьком записаний відповідач. Останній не цікавиться вихованням доньки, не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини. Донька повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. В звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини \~щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~\~\~\~ \~ \~ Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що у позивача на утриманні знаходиться малолітня дитина: донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-ВЛ №357941 виданого Виконавчим комітетом Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області батьком малолітньої [PERSON], [INFO], записаний [PERSON] (а.с. 3). Відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі норм СК України аліменти можуть бути присудженні в долі від доходу одного з батьків. В зв'язку з цим, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved