Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

20 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зобов'язання вчинити дії та відновити становище, яке існувало до порушення, мотивуючи їх тим, що він (позивач) є співвласником трикімнатної квартири №2, розташованої у чотириквартирному одноповерховому житловому будинку по [ADDRESS], його частка становить ? у цьому майні. Іншими співвласниками цієї квартири являються члени його родини: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Власником сусідньої однокімнатної квартири №3, розташованої по [ADDRESS] є відповідач - [PERSON], який набув право власності на підставі договору купівлі - продажу від 12.08.2010 року. На момент придбання [PERSON] зазначеної квартири вона складалася з наступних приміщень, а саме 3-1 кухня площею 8,4 кв.м., 3-2 житлова кімната площею 14,2 кв.м., 3-3 кладова площею 5,2 кв.м., ІІ - коридору площею - 3,90 кв.м. Набувши право власності на дану квартиру відповідач незаконно, без відповідного на те дозволу, без розробки відповідної проектно - технічної документації, всупереч вимогам державних будівельних норм та правил здійснив перепланування коридору своєї квартири - ІІ, встановивши на частині його площі суміщений санвузол, після чого на місці віконного прорізу встановив вхідний подвійний дверний блок, а там, де згідно до технічної документації мав бути вихід до ганку, самовільно заклав дверний проріз. Після цього [PERSON] самовільно, без отримання відповідних дозволів, без розробки відповідної проектно - технічної документації, всупереч державних будівельних норм та правил України, без згоди його (позивача [PERSON].) здійснив перебудову старого ганку таким чином, що новий ганок став фактично прибудований до зовнішньої стіни квартири №2, яка належить на праві власності позивачу [PERSON] Самовільно перебудований вхідний прохід та ганок квартири №3 впливає на природне освітлення коридору 2-1 позивача ([PERSON].), зменшуючи коефіцієнт природної освітленості більше ніж у 10 разів. Крім цього, прибудований до зовнішньої стіни квартири ганок позбавив можливості обслуговувати зовнішню стіну та вікно, оскільки він ([PERSON].) був позбавлений вільного доступу до свого майна. Ганок не відповідає та порушує державні будівельні норми та правила пожежної безпеки, в тому числі і у частині розташування ганку на відстані меншій ніж 1 метр від віконних прорізів (п. 5.40 ДБН В.1.1.7 - 2002). Крім того, ганок перебудований відповідачем таким чином, що будь - яка особа, яка виходить з квартири відповідача натикається на вікно квартири позивача, через яке починає роздивлятися приватне (сімейне) життя членів його ([PERSON].) родини, втручаючись таким чином у приватне життя родини. На всі пропозиції до відповідача добровільно перенести вхідний отвір своєї квартири на попереднє місце свого розташування, та перебудувати ганок, відновивши його попередній стан, відповідач відмовляє. Тому просить суд зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом приведення входу своєї квартири №?3 по [ADDRESS] у попередній стан, перенісши вхідний дверний отвір та вхідний дверний блок на попереднє місце свого розташування, та перебудувавши ганок з дотриманням державних будівельних норм та правил, зокрема щодо дотримання відстаней від віконних прорізів, привівши його у попередній стан. Крім цього, проводячи ремонтні роботи в придбаній квартирі, відповідач самовільно розібрав лаз на горище будинку та заклав вхідний прохід до спільного горища домоволодіння по [ADDRESS], через що позивач та члени його родини не мають можливості обслуговувати прокладені через горище комунікації та обслуговувати дах спільного будинку. Тому просить зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення шляхом відновлення за власний рахунок лазу та дверного проходу на горище домоволодіння по [ADDRESS], привівши його у попередній стан. 05 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи Охтирська міська рада Сумської області, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Сумській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, в якому просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на паркан зі складовими 11 стовпів бетонних висотою по 2,8 м., 36 секцій бетонних для паркана, та хвіртку (калитку) металеву, за умовними технічними позначеннями №4 та №5, розташованих вдовж [ADDRESS] на території будинковолодіння за адресою по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, зустрічний позов не визнали та пояснили, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не приватизована та знаходиться в спільному користуванні всіх співвласників домоволодіння. Вхід на територію подвір'я домоволодіння по [ADDRESS] здійснюється через дві хвіртки, перша розташована з [ADDRESS], а друга з боку [ADDRESS]. Паркан, ворота та хвіртки є спільною частковою власністю всіх мешканців домоволодіння, однак [PERSON] самовільно обладнав хвіртку зі сторони [ADDRESS] власним замком, на який почав закривати хвіртку, заблокувавши таким чином для інших співвласників вільний прохід до домоволодіння, ключів від хвіртки не надає, а навпаки стає особисто біля цієї хвіртки та не дає можливості її відкрити. Тому просить суд зобов'язати відповідача не створювати перешкод [PERSON] та членам його родини у вільному проході та проїзді на територію домоволодіння розташованого по [ADDRESS] через хвіртку встановлену зі сторони [ADDRESS] та зобов'язати передати позивачу по цій справі [PERSON] дублікати ключів від замка на хвіртці. Зустрічні позовні вимоги не визнає, так як огорожа навколо житлового будинку по [ADDRESS] належить всім співвласникам цього багатоквартирного будинку на праві спільної часткової власності Паркан та хвіртка за умовним технічним позначенням № 4 та № 5 , розташовані вздовж [ADDRESS] на території домоволодіння по [ADDRESS], призначенці для потреб всіх власників та мешканців квартир багатоквартирного житлового будинку, вони, як допоміжні споруди, належать всім співвласникам цього багатоквартирного будинку на праві спільної часткової власності, тому зустрічні позовні вимоги просить залишити без задоволення. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримали та мотивують їх тим, що до складу права власності сім'ї позивача [PERSON] входить квартира №? 2 по [ADDRESS] з прибудовами, ганок, деякі господарчі споруди та надвірні будівлі, а також частка у огорожі з хвірткою та воротами під умовами позначенням № 1, 2 ,3. Всі власники квартир № 1, 2, 3, 4 будинковолодіння по [ADDRESS], являються співвласниками частки огорожі (паркану) з хвірткою та воротами під умовним позначенням № 1, 2, 3, на території подвір'я по [ADDRESS]. Саме через огорожу (паркан) з хвірткою та воротами під умовним позначенням № 1, 2, 3, здійснювався прохід на територію будинковолодіння по [ADDRESS]. За договором купівлі - продажу квартири від 28.04.2005 року [PERSON] придбала у власність квартиру №?4 по [ADDRESS], зі складовими ? частини сараю Д, 1/3 частини вбиральні Г, ? частини огорожі № 1, 2, 3. За договором купівлі - продажу квартири від 12.08.2010 року [PERSON] придбав у власність квартиру №?3 по [ADDRESS], зі складовими ? частини сараю Д, 1/3 частини вбиральні Г, ? частини погребу а9, ? частини огорожі № 1, 2, 3. Основним входом - виходом із заїздом на територію подвір'я по [ADDRESS], являються огорожа №1, 2, 3, з хвірткою та воротами, з [ADDRESS] Враховуючи, що квартира № 3 та № 4 подружжя [PERSON] та [PERSON] з точки технічно - будівельного розташування фактично виходять на [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] на території подвір'я по [ADDRESS], був побудований гараж Є з сараєм - прибудовою є, та паркан вдовж [ADDRESS] з хвірткою. Грошові кошти на влаштування паркану з хвірткою, власні зусилля та працю вкладали виключно подружжя [PERSON] та [PERSON] та вони фактично володіють і користуються даними об'єктами. Так як спірні паркан та хвіртка були збудовані за грошові кошти та власними зусиллями [PERSON] та [PERSON], просить суд визнати за ними право спільної сумісної власності на дані паркан та хвіртку, а в задоволенні первісного позову [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не створювати перешкод [PERSON] та членам його родини у вільному проході та проїзді на територію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], через хвіртку встановлену зі сторони [ADDRESS] та зобов'язання передати позивачу по цій справі [PERSON] дублікати ключів від замка на хвіртці, - просять відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом приведення входу своєї квартири №?3 по [ADDRESS] у попередній стан, перенісши вхідний дверний отвір та вхідний дверний блок на попереднє місце свого розташування, та перебудувавши ганок з дотриманням державних будівельних норм та правил, - просять залишити без задоволення, так як позивач [PERSON] не довів порушення його прав. Крім того, горище будинковолодіння по [ADDRESS] має окремий лаз з входом на горище , який розташований над квартирою [PERSON], іншого лазу на горище не існувало. Тому позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] відновити за власний рахунок лаз та дверний прохід на горище домоволодіння по [ADDRESS], привівши його у попередній стан просять залишити без задоволення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], які позов [PERSON] підтримали, представника третьої особи: Охтирської міської ради Сумської області, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги необхідно відхилити, при цьому суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що одноповерховий багатоквартирний житловий будинок за адресою [ADDRESS] , складається з чотирьох квартир: - двокімнатна квартира № 1 заг.пл. 58,3 кв.м, жил.пл. 31,6 кв.м., до якої належить ? сараю з прибудовою «Дд», ? вбиральні «Г», ? ОГОРОЖІ № 1, 2, 3 - належить [PERSON] (3/4 частки) та [PERSON] (1/4 частка) на підставі Свідоцтва про право власності від 20.04.1993 року, виданого виконкомом Охтирської міської ради, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2005 року посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори за № 1-459, - трикімнатна квартира № 2 загальною площею 48.9 кв.м, житловою площею 28.5 кв.м, до якої належить житловий будинок А1ж-а14, погріб аІХ, сар.прибуд «д1, д», убиральня «Г», огорожа № 1, 2, 3, 4, 5 - належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] по 1/4 частки кожному на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради народних депутатів та зареєстрованого за № 2131 від 03.03.1995 року, - однокімнатна квартира № 3 загальною площею 31.7 кв.м, житловою площею 14.2 кв.м, до якої належить 1/4 сараю «Д», 1/4 убиральні «Г», 1/4 погреба «а9», 1/4 огорожі № 1-3 - належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу, реєстровий № 2604, - двокімнатна квартира № 4 загальною площею 57.5 кв.м, житловою площею 40.1 кв.м, до якої належить 1/4 сараю «Д», 1/3 вбиральні «Г», 1/4 огорожі № 1, 2, 3 - належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2005 року, що посвідчено витягом з реєстру прав власності № 15930839 від 05.12.2007 року . Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч.4 ст. 357 ЦК України - співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їх прав. Згідно ч.2 ст. 383 ЦК України - власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт ї зміни у квартирі, наданій йому у використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2013 року по цивільній справі № 1813/4579/2012 Пр № 2/583/32/13, що в даній частині набрало законної сили, встановлено, і це підтверджується матеріалами інвентарної справи та копією технічного паспорту на квартиру №? 3 по [ADDRESS], що станом на 12.08.2010 року зазначена квартира складається з наступних приміщень: 3-1 кухні площею 8.4 кв.м, 3-2 житлової кімнати площею 14.2 кв.м., 3-3 кладової площею 5.2 кв.м, ІІ коридору площею 3.90 кв.м. Встановлено перепланування коридору ІІ і на частині його площі влаштований суміщений санвузол і встановлено невідповідність фактичного розташування його прорізів: на місці віконного отвору встановлений подвійний дверний блок, а там, де згідно до технічної документації мав бути вихід до ганку, дверний проріз закладений. Вхідний дверний отвір квартири № 3, виходить на збудований ганок, який одним боком межує з зовнішньою цегляною стіною квартири № 2. Вікно квартири № 2 розташоване на відстані 700 мм від зовнішньої стіни, у яку влаштовано вхідний дверний блок квартири № 3, що виходить на збудований ганок. Проектно-кошторисна документація на збудований ганок [PERSON] не надана. Також рішенням Охтирського міськрайонного суду від 03.09.2013 року по цивільній справі № 1813/4579/2012 Пр № 2/583/32/13 встановлено, що приміщення належної [PERSON] квартири № 2, до якої прибудований ганок власником квартири № 3 [PERSON], значиться як коридор 2-1, площею 6.7 кв.м. і дерев'яне двостулкове вікно роздільного типу розташоване на тій самій стіні коридора 2-1, до якої прибудовано ганок. Приміщення коридору має одностороннє, бокове освітлення скрізь зазначене вікно. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 271 від 30.04.2013 року, проведеної по цивільній справі № 1813/4579/2012 Пр № 2/583/32/13, вбачається, що збудований [PERSON] без проекту ганок до квартири № 3 не відповідає вимогам державних будівельних норм і правил (ДБН) зокрема і в тому, що: побудований ганок впливає на природне освітлення коридору 2-1, зменшуючи коефіцієнт природної освітленості більш, ніж у 10 разів. Побудований ганок не відповідає також і вимогам державних будівельних норм і правил пожежної безпеки, в тому числі і у частині їх розташування на відстані меншій ніж 1 метр від віконних прорізів (п. 5.40, ДБН В.1.1.7-2002). Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд вважає, що перепланування коридору ІІ квартири № 3 у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS], внаслідок якого на місці віконного отвору був встановлений подвійний дверний блок, та будівництво з порушенням вимог державних будівельних норм і правил пожежної безпеки до даного вхідного дверного отвору ганку, який одним боком межує з зовнішньою цегляною стіною квартири № 2, здійснені відповідачем [PERSON], порушує права позивача [PERSON], так як зменшує коефіцієнт природної освітленості більш, ніж у 10 разів приміщення коридору 2-1 його квартири, та перешкоджає позивачу [PERSON] обслуговувати стіну та розташоване на стіні вікно, оскільки ганок розташований на відстані меншій ніж 1 метр від віконних прорізів. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] відновити становище, яке існувало до порушення права, шляхом перенесення вхідного дверного отвору до квартири №? 3 по [ADDRESS] на попереднє місце його розташування - зовнішню стіну коридору 3-1 довжиною 2 метри квартири №? 3 по [ADDRESS] , та шляхом перебудови ганку (літ. а 15) з дотриманням відстані не менше 1 м від віконного прорізу коридору 2-1 квартири №? 2 по [ADDRESS] та з дотриманням будівельних норм та правил. Судом встановлено, що в 2010 році під час ремонту відповідачем [PERSON] покрівлі над квартирою № 3 будинку по [ADDRESS] , ним було демонтовано лаз на горище даного будинку, який знаходився ззовні на даху (покрівлі) житлового будинку над кімнатою 3-4 квартири № 3, належної відповідачу, що підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та свідок [PERSON] Позивач [PERSON] на даний час внаслідок демонтажу лазу на горище , позбавлений можливості користуватися дахом (горищем) житлового будинку, так як іншого входу на дах ні ззовні будинку, ні з середини квартири № 2, яка належить позивачу [PERSON], - не існує. Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Суд вважає, що відповідач [PERSON], демонтувавши лаз на горище будинку, порушив право позивача [PERSON], як співвласника житлового будинку, на користування горищем, так як позивач не може потрапити на дах будинку для здійснення ремонту покрівлі. Враховуючи викладене, згідно ст. 391 ЦК України, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] відновити становище, яке існувало до порушення права, шляхом відновлення лазу на горище домоволодіння по [ADDRESS] над кімнатою 3-4 квартири №? 3 по [ADDRESS]. Доводи відповідача [PERSON] та його представника, що лазу на горище в тому місці, яке зазначає позивач [PERSON], ніколи не було, і що він ([PERSON]) не руйнував його, спростовуються дослідженими вищевказаними доказами по справі. Судом також встановлено, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] та його дружиною [PERSON] за власні кошти та власними зусиллями на місці старого паркану з хвірткою зі сторони [ADDRESS] було встановлений новий паркан та хвіртку № 4 та № 5, що підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], матеріалами інвентарної справи на домоволодіння по [ADDRESS], згідно яких територія двору до будівництва [PERSON] та [PERSON] нових огорожі та хвіртки була огороджена парканом (дерев'яний штахетник) та були в наявності залізні ворота (а.с. 30, 31, 32, 40, 44, 67, 165 інвентарної справи), квитанціями про придбання [PERSON] будівельний матеріалів та металевої хвіртки (а.с. 112, 113). Відповідно до положень статей 186, 381, 382 ЦК України розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим відсутні підстави для визнання за власником такого житлового будинку (квартири в будинку) самостійного права власності на побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи квартиру. Так як встановлені [PERSON] та [PERSON] нові огорожа та хвіртка є приналежністю головної речі - багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], то відсутні підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] самостійного права власності на дані об'єкти. Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином, так як хвіртка та огорожа № 4, 5 будинку по [ADDRESS] є приналежністю головної речі - багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] вони призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, які розташовані у житловому будинку, і належать їм на праві спільної власності, а тому всі власники квартир згідно ст. 358 ЦК України мають право користуватися ними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перешкоджає [PERSON] користуватися хвірткою, встановленою зі сторони [ADDRESS], не надаючи можливості проходити та проїжджати через хвіртку на територію домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджується показами допитаних в якості свідків третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], крім того, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони не вбачають необхідності надавати ключі від хвіртки позивачу [PERSON] та членам його сімї. Враховуючи викладене, згідно ст. 391 ЦК України, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] не створювати перешкод [PERSON] у вільному проході та проїзді на територію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], через хвіртку, встановлену зі сторони [ADDRESS], та зобов'язати [PERSON] передати [PERSON] дублікат ключів від замка даної хвіртки. Позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не створювати перешкод членам родини [PERSON] у вільному проході та проїзді на територію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], через хвіртку, встановлену зі сторони [ADDRESS], не підлягають задоволенню, так як позивач [PERSON] не надав суду доказів що підтверджують його повноваження діяти в їх інтересах. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] були понесені судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу представником позивача [PERSON] - [PERSON] надано договір про надання юридичних послуг від 18.02.2014 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємцем - [PERSON], розрахункові квитанції від 03.06.2014 року, від 18.08.2014 року на загальну суму 3798,60 грн., акти виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 28.03.2013 року фахівець в галузі права [PERSON] допущений в якості особи, яка надає правову допомогу по справі. Як передбачено ст. 56 ЦПК України - правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Судом встановлено, що фахівцем в галузі права [PERSON] надавалась правова допомога під час участі в судовому засіданні, а саме: 28.03.2014 р. з 08 год. 44 хв. по 08 год. 56 хв. - тривалістю 12 хв., 28.04.2014 року - з 10 год. 01 хв. по 10 год. 24 хв. - тривалістю 23 хв., 06.05.2014 року з 08 год. 44 хв. по 09 год. 05 хв. - тривалістю 21 хв., 19.05.2014 року з 15 год. 17 хв. по 15 год. 19 хв. - тривалістю 02 хв., 03.06.2014 року з 13 год. 47 хв. по 16 год. 51 хв. - тривалістю 3 год. 04 хв., 24.06.2014 року - з 14 год. 21 хв. По 15 год. 09 хв. - тривалістю 48 хв., 18.08.2014 року - з 14 год. 03 хв. По 15 год. 55 хв. - тривалістю 1 год. 52 хв., 6 год. 42 хв., що підтверджується журналами судового засідання від 28.03.2014 року, від 28.04.2014 року, від 06.05.2014 року, від 19.05.2014 року, від 03.06.2014 року, від 24.06.2014 року, від 18.08.2014 року по даній справі. Розрахунок граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] при наданні правової допомоги в суді наступний: 6 год. 42 хв. (час участі адвоката, який надавав правову допомогу, у судових засіданнях) х 487,20 грн.( граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, передбачений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах») = 3248,00 грн. Враховуючи час, витрачений представником позивача - фахівцем в галузі права [PERSON] на надання правової допомоги з моменту його допуску ухвалою суду в якості особи, яка надає правову допомогу по справі, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати у виді витрат на правову допомогу в сумі 3248 грн., та судового збору в сумі 730,80 грн., а всього в розмірі 3978,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 321, 356, 357, 358, 382, 383, 391 ЦК України,

Outcome: partial