Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

19 лютого 2019 року до Орджонікідзеського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог, в позові зазначено, що квартира [ADDRESS] була одержана позивачкою на підставі ордеру серія КО № 006628 від 14 травня 2012 року, виданого на підставі списку «ЖКП № 1», для проживання родини у складі двох осіб. На даний час квартира належить до житла державного житлового фонду, у приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду не передана. Згідно особового рахунку № 814 на зазначену квартиру, наймачами житлового приміщення є позивач [PERSON] та її син, [PERSON] , 2004 року народження. Проте разом з позивачем у зазначеному жилому приміщенні зареєстровані, але фактично не проживають відповідач [PERSON] та її діти, які є сторонніми особами для позивача. Зазначені особи у серпні 2014 року виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання, де на даний час поживають на мають тимчасову реєстрацію. Їх особистих речей в квартирі немає, в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту відповідач участі також не приймає. Таким чином, вважає, що оскільки відповідач з малолітніми дітьми не проживає у спірній квартирі понад шести місяців, не сплачують плату за користування житловим приміщенням, вони можуть бути визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою спірної квартири та зняті з реєстрації в даній квартирі. Просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в установленому законом порядку. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, до суду також не з`явився, від якого надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності представника Служби у справах дітей, при вирішенні справи максимально врахувати інтереси малолітніх дітей. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] була видана [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення серії [NUMBER] від 14 травня 2012 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради № 350 від 21 грудня 2011 року, на родину з двох осіб, у тому числі на [PERSON] (син). За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що родинний зв`язок між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відсутній. З копії особового рахунку вбачається, що квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] , окрім неї в квартирі також зареєстрований її син - [PERSON] , 2004 року народження. Як вбачається з рапорту ДОП Лівобережного ВП лейтенантом поліції Мозолевським В.Г., відповідач [PERSON] , а також її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , не проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів [PERSON] разом з дітьми близько 5 років тому виїхала до Росії на постійне місце проживання. Згідно зі ст. ст.71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі по тексту Закон) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми, [PERSON] та [PERSON] , добровільно не проживають за адресою спірної квартири понад шести місяців. Згідно положень ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про постановку на облік за місцем перебування. Отже, приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованою у вказаній квартирі разом з неповнолітніми дітьми, але фактично не проживаючи в ній понад шести місяців, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування даною квартирою. Таким чином внаслідок втрати [PERSON] права на користування спірним житлом, право на його користування також втратили й неповнолітні діти відповідача, [PERSON] та [PERSON] , які мешкають разом із нею. На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved