Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

21.08.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у якому просить: визнати незаконним наказ директора товариства від 10.03.2020 року №12-К «Про відсторонення від роботи головного бухгалтера товариства» та допустити позивача до роботи на посаді головного бухгалтера товариства; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.03.2020 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 25756,50 грн., а також позивач просить покласти на відповідача судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач був прийнятий на роботу на посаді головного бухгалтера товариства 12.08.2007 року. Наказом №12-К від 10.03.2020 року позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 10.03.2020 року. Постановляючи спірний наказ відповідач керувався ст. 5 Закону України «Про охорону праці», ч. 6 ст. 24 КЗпП України, п.п. 22, 24 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» та зобов`язав позивача пройти переогляд МСЕК і надати нову довідку за формою №157-1/0 із зазначенням групи інвалідності та висновку МСЕК (чи робота головного бухгалтера не є протипоказаною за станом здоров`я). Також цим наказом відповідач примушує позивача надати витяг з Акту огляду комісії про результати ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, після чого можливе повернення до питання про підписання трудового договору за умови отримання вищезазначених документів. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на положення ст.ст. 46, 82 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст. 23 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 9 Закону України «Про відпустки» та зазначає, що такої підстави відсторонення, як необхідність проведення переогляду МСЕК, надання нової довідки за формою №157-1/0 із зазначенням групи інвалідності та висновку МСЕК (чи робота головного бухгалтера не є протипоказаною за станом здоров`я), надання Витягу з Акту огляду комісії про результати ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, та вчинення дій направлених на повернення до питання про підписання трудового договору за умови отримання вищезазначених документів, нормами ст. 46 КЗпП України не передбачено, будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника за невиконання вимог керівника, відповідачем не приймалась. Відповідач приймаючи оскаржуване рішення мав керуватись нормами ст. 46 КЗпП України, яка містить вичерпний перелік підстав відсторонення працівника від роботи. Отже, прийнятим рішенням про відсторонення від роботи, відповідач порушив права та законні інтереси позивача щодо праці та його соціального захисту. Оскаржуваним наказом відповідач також безпідставно позбавив права позивача на отримання заробітної плати, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням. Ухвалою суду від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 30.09.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що порушують законні права і інтереси товариства. При працевлаштуванні позивача на роботу до товариства, позивачем було надано відповідачу довідку до акту огляду МСЕК із зазначеною датою огляду 14.02.2006 року, в якій зазначалось про встановлення позивачу 2 групи інвалідності та містився висновок про умови і характер праці «може працювати в спеціально створених умовах». Ураховуючи положення ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» позивачу були створені відповідні умови з урахуванням її стану здоров`я, зокрема: впроваджено ненормований робочий день; чітко визначені та окреслені її обов`язки та відповідальність як головного бухгалтера; закуплені для власного користування позивача оргтехніка і відповідне програмне забезпечення, а також надана можливість працювати з дому. У січні 2019 року директором товариства було виявлено наявність заборгованості з виплати заробітної плати, зокрема і щодо виплат особисто позивачу. В ході внутрішнього розслідування з`ясувалось, що заборгованість виникла в результаті дій головного бухгалтера, яка подала із запізненням або не подала взагалі до банку довідку про податкові пільги щодо нарахування податків на заробітну плату інваліда 2 групи протягом кількох останніх років. Під час звернення директора товариства до головного бухгалтера з цього питання, позивач підтвердила та визнала, що заборгованість виникла внаслідок неподання нею відповідної довідки до банку, проте надати пояснення щодо причин такого неподання не змогла. Дана обставина змусила засумніватись у можливості продовження належного виконання позивачем обов`язків головного бухгалтера у зв`язку з її станом здоров`я та відповідності головного бухгалтера займаній посаді в цілому. У зв`язку із зазначеним позивачу було запропоновано надати актуальну довідку до акту огляду МСЕК, яка не обновлювалась на протязі останніх 14 років. Також у зв`язку з виникненням заборгованості з вини головного бухгалтера, позивачу було оголошено догану і цим же наказом, для уникнення подальшого збільшення заборгованості, наказано перевести всіх працівників товариства, враховуючи інвалідів 2 групи, на загальну систему оподаткування. В той же час було з`ясовано, що син позивачки, який займає посаду менеджера у товаристві, не з`являвся на робочому місці протягом останніх місяців, проте продовжував отримувати заробітну плату, яку йому нараховувала позивач. У зв`язку з наведеним позивачу було оголошено другу догану та відсторонено головного бухгалтера від розпорядження розрахунковим рахунком товариства. Крім того, товариством було видано наказ про обмеження спільної роботи родичів у товаристві. Також головним бухгалтером жодним чином не фіксувались та не оформлювались в обліку відпустки працівників товариства. Під час звернення уваги на дані робочі моменти, які відносяться до компетенції та посадових обов`язків головного бухгалтера, позивач акцентувала увагу на своєму стані здоров`я. Зокрема, за цих підстав позивачем було відмовлено у наданні директору товариства відомостей щодо нарахування заробітної плати за січень-лютий 2020 року. Отже, позивач при виконанні своїх трудових обов`язків допускала вчинення неналежних дій та суттєвих помилок, які не відповідають займаній посаді та завдають шкоди товариству, через що у відповідача виникло стійке враження, що головних бухгалтер не усвідомлює в повній мірі наслідків та відповідальності за власні дії на займаній посаді, а також не справляється із нею. Крім того, позивач мала помітні зовнішні прояви недуги, зокрема неконтрольований нервовий тік лівої сторони обличчя, що також змусило відповідача засумніватися у можливості позивача займати посаду головного бухгалтера, зокрема, з урахуванням стану її здоров`я. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач посилається на положення ч. 5 ст. 24 КЗпП України, п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності та ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вказує, що ним було здійснено телефонний дзвінок на гарячу лінію Міністерства охорони здоров`я України де повідомили, що особа з інвалідністю другої групи «кардіо» повинна надавати довідку з інформацією про те, чи не шкодить займана посада її здоров`ю один раз на один-три роки. У зв`язку із зазначеним, на підставі того, що у товариства немає інформації про проходження позивачем повторного огляду, зокрема раз на один-три роки та після досягнення пенсійного віку, відсутня інформація щодо актуальних дозволених позивачу мов та характеру праці, а отже не відомо чи може позивач займати посаду головного бухгалтера, відповідачем було видано оспорюваний наказ про відсторонення від роботи головного бухгалтера товариства. Проте позивачем не було здійснено зазначених у наказі дій та відповідно не було надано товариству запитуваної інформації. Відповідач наголошує, що в нього були об`єктивні причини відсторонення позивача від займаної посади. Позивач сама неодноразово посилалась на стан здоров`я як на причину неналежного виконання нею обов`язків головного бухгалтера. Вирішення питання про продовження чи припинення трудових відносин з позивачем, відповідач вбачає в проведенні медичного огляду позивача та надання нею актуальної довідки МСЕК, передбаченої чинним законодавством України. Відповідач вказує, що аналіз положень ч. 6 ст. 24 КЗпП України та п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України дозволяє зробити висновок про те, що стан здоров`я працівника є підставою як для відмови в укладанні трудового договору, так і для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Крім того, в роботі головного бухгалтера мало місце і систематичне невиконання без поважних причин покладених на позивача обов`язків, до якої раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, що є окремою підставою для розірвання трудового договору. Маючи достатні підстави, відповідач не розірвав трудовий договір, а лише вжив заходів, які передбачені законодавством про працю і полягають у відстороненні працівника від роботи. У даному випадку відсторонення від посади було адекватним заходом, який може бути застосований до працівника за аналогією норми ч. 1 ст. 46 КЗпП України, тому відповідач вважає правомірним оскаржуваний наказ. Відповідач посилається на положення ст. 12 Закону України «Про охорону праці», ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 172 КЗпП України та зазначає, що розлад здоров`я позивача, який призводить до систематичного невиконання нею без поважних причин обов`язків головного бухгалтера, не заперечується самим позивачем, проте позивач ухиляється від надання актуальних рекомендацій медико-соціальної експертної комісії, чим позбавляє відповідача можливості створення позивачу належних умов праці з огляду на стан здоров`я позивача. За наведених умов відповідач вважає правомірним оскаржуваний наказ в частині зобов`язання надати актуальні рекомендації медико-соціальної експертної комісії. Також в умовах ухилення позивача від надання актуальних рекомендацій медико-соціальної експертної комісії, обґрунтування позивачем систематичного невиконання без поважних причин покладених на позивача, до якої раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, обов`язків головного бухгалтера товариства станом здоров`я позивача, свідомого чинення позивачем перешкод відповідачу у створенні належних умов праці для позивача, відповідач вважає відсторонення позивача без збереження заробітної плати адекватним заходом, який може бути застосований до працівника за аналогією норми ч. 2 ст. 17 Закону України «Про охорону праці». У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги обставини, за якими позивач була відсторонена від роботи та відсутність актуальної інформації щодо дозволених позивачу видів роботи, а також об`єктивні сумніви у можливості позивача займати посаду головного бухгалтера товариства, свідоме чинення позивачем перешкод відповідачу у створенні належних умов праці для позивача, відповідач вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка була прийнята з 12.08.2007 року на роботу на посаді головного бухгалтера до ТОВ «ПАНОРАМА», що підтверджується копією наказу №03 від 11.08.2007 року «Про прийняття на роботу» та копією трудової книжки позивача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є інвалідом другої групи. За змістом довідки до Акта огляду МСЕК серії №КА-1 №030071, 14.02.2006 року позивачка пройшла повторний огляд та їй було встановлено 2 групу інвалідності за загальним захворюванням довічно. Дата чергового перегляду не визначалась. Висновок про умови та характер праці - «Може працювати в спеціально створених умовах». Рекомендаційні заходи по відновленню працездатності - «Д» нагляд, стаціонарне лікування. Згідно наказу директора ТОВ «ПАНОРАМА» №12-К від 10.03.2020 року, «Про відсторонення від роботи головного бухгалтера Товариства»,

Outcome: approved