Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

21.03.2017 року [PERSON] та її представник Пирогов О.І. звернулися до апеляційного суду із заявою в якій просили ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») на користь [PERSON] 1827 грн. у якості компенсації витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги і 9865 грн.97 коп. у якості компенсації витрат по оплаті наданої адвокатом Пироговим О.І. правової допомоги. Обґрунтовуючи заяву, відповідач [PERSON] та її представник адвокат Пирогов О.І. вказували, що 11.03.2015 року за наслідками перегляду їх апеляційної скарги апеляційний суд Харківської області задовольнив їх апеляційну скаргу, скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нове про відмову у задоволенні позову, однак не вирішив питання про розподіл судових витрат. Позивач та відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явилися, а скерований апеляційним судом на їх адресу лист з проханням повідомити про їх відношення до заяви [PERSON] та адвоката Пирогова О.І. проігнорували, про відношення до вказаної заяви не повідомили. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Пирогова О.І., перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню частково за таких підстав. Згідно ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. З матеріалів справи вбачається, що дійсно, 11 березня 2015 року апеляційний суд Харківської області, розглянувши цивільну справу № 643/6655/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] І [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3007402 грн., ухвалив нове рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] задовольнив частково, скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено, а рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року залишив без змін. При вирішенні апеляційної скарги і ухваленні апеляційним судом 11.03.2015 року нового рішення залишилося не вирішеним питання щодо розподілу судових витрат. Заява [PERSON] в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення на її користь з позивача 1827 грн. у якості компенсації витрат по сплаті судового збору підлягає задоволенню, оскільки це передбачено ст.ст.88, 214, 304, 316 ЦПК України і підтверджується матеріалами справи, згідно яких [PERSON] разом з апеляційною скаргою надала суду 24.11.2014 року і оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1287 грн. (а.с.92). Вимога заявників про відшкодування [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 9865,97 грн. задоволенню не підлягає за таких підстав. Витрати на правову допомогу, згідно ст.ст.79, 84 ЦПК України, входять до складу судових витрат. Так, ст.84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Разом з тим, за загальним правилом, ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Питання щодо розподілу таких судових витрат як судовий збір було зазначене в позовній заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і вирішувалося судом першої інстанції при ухваленні рішення 10.11.2014 року, а тому відсутні обставини, які б перешкоджали апеляційному суду вирішенню цього питання шляхом постановлення додаткового рішення. На відміну від розподілу витрат по сплаті судового збору відповідач [PERSON] та її представник ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційному суді не зверталися до суду з заявою про включення до судових витрат оплати за надання правової допомоги, не надавали будь-яких доказів на підтвердження факту здійснення [PERSON] у передбаченому законом порядку грошових платежів адвокату Пирогову О.І. у якості оплати послуг правової допомоги і це питання не було предметом розгляду по даній справі. Крім того, заявниками не надано достатнього обсягу належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про узгоджений сторонами договору обсяг виконаних послуг, здійснення розрахунку між сторонами та здійснення отримувачем цих коштів належних обов'язкових платежів (акт прийму-передачі, платіжні документи, обліково-розрахункові документи, декларації тощо), які б об'єктивно підтверджували вказані обставини та унеможливлювали недобросовісне здійснення заявниками процесуальних прав.

Outcome: partial