Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

20.05.2021 [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. На обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має двох дітей, однак відповідач в добровільному порядку не надає належної допомоги на утримання дітей. 03.06.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву до суду не направив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Суд, дослідивши заяву позивача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року шлюб між сторонами розірвано (справа №759/15395/20). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] від 02.09.2014 року та серії [NUMBER] від 04.07.2006 року. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що встановлено з довідок про реєстрацію місця проживання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395,00 гривень, з 1 липня - 2 510,00 гривень, з 1 грудня - 2 618,00 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, викладене позивачем в позовній заяві, відсутність відзиву зі сторони відповідача, враховуючи стан здоров`я дітей та платника аліментів, які є здоровими, оскільки інших доказів матеріали справи не містять, матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, стягнень по виконавчим документам; тому суд вважає, що достатнім, незавищеним та таким, що не буде порушувати майнові права дітей та сторін, є розмір аліментів по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісяця у твердій грошовій сумі, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved