Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

20 лютого 2018 року МОПЛ №1 звернулася до суду із заявою про надання дозволу щодо продовження стаціонарного лікування хворої [PERSON] Заява мотивована тим, що хвора страждає психічним розладом, психопатологічно - на фоні вираженого змішаного дефекту тримається галюцинаторно-маячна симптоматика, трапляються психомоторні збудження, під час яких хвора може бути імпульсивною та проявляти агресію, потребує по стороннього догляду. На теперішній час потребує продовження стаціонарного лікування. Представник МОПЛ №1, лікар в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на неможливість хворою здійснюватися за особою догляд, а також становить небезпеку для оточуючих через постійні прояви агресії. Законний представник хворої опікун [PERSON] (посвідчення №1з від 05.04.2017 року) заяву підтримав. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Хвора за станом здоров`я не може з`явитися в судове засідання, що підтверджується довідкою МОПЛ № 1 від 23.02.2018 року. Згідно ч. 4 ст. 234 ЦПК України, у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9,10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді та двох присяжних. Частиною 1 ст. 127 Конституції України передбачено, що правосуддя здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні. У відповідності до ч. 4 ст. 129 Конституції України судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. У рішенні комісії лікарів-психіатрів МОПЛ №1 від 20.02.2018 року вказано, що хвора [PERSON] хворіє психічно з 1960 року, госпіталізована 19.02.2018 року до МОПЛ №1. Хвора страждає психічним розладом, трапляються психомоторні збудження, під час яких хвора може бути імпульсивною та проявляти агресію, потребує постійного стороннього догляду. Хвора на даний час потребує стаціонарного лікування і не може бути оформлена в психоневрологічний будинок-інтернат. Опікун хворої вважає за потрібне знаходження своєї підопічної в умовах психіатричного стаціонарного відділення у зв'язку з важкістю її психічного стану і неможливості амбулаторного лікування. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, за своїм психічним станом не може дати згоди на добровільне продовження стаціонарного лікування, становить небезпеку для себе та оточуючих, за такого, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved