Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

20 грудня 2016 року позивачка звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Райгородоцької селищної ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері [PERSON], яка померла 13 січня 2016 року. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири та ? частини земельних ділянок, що знаходяться на території Райгородоцької селищної ради колишнього КСП «Червоний молочар», загальною площею 3,64 га. Зазначає, що вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, а у видачі свідоцтва пр оправо на спадщину на ? частину земельних ділянок нотаріус відмовив у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки на імя спадкодавця. Зазначені земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2012 р. Державні акти на право власності спадокодавець не оформляла, проте 28.03.2012 р. разом з іншим співвласником земельних ділянок [PERSON] звернулася до відділу Держкомзему в Словянському районі з заявою про оформлення державних актів на імя [PERSON] та видачу додатків до державних актів, у яких співвласником записати [PERSON] На підставі цієї заяви спадкодавець отримала додатки до державних актів. Просила визнати за нею право власності на ? частину земельних ділянок, що знаходяться на території Райгородоцької селищної ради колишнього КСП «Червоний молочар», загальною площею 3,64 га, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема: земельної ділянки площею 1,98 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0154; земельної ділянки площею 1,56 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0163; земельної ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0481. В судове засідання позивачка та представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28.12.2016 р., не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, суду надані заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких вони просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач - Райгородоцька селищна рада була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, проте явка представника у судове засідання не забезпечена, на адресу суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника Враховуючи наявність таких клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін по справі. Вивчивши матеріали справи\~\~і дослідивши надані докази, суд у\~\~межах\~\~заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК\~\~України)\~\~встановив наступне. [PERSON] народилася 01 грудня 1972 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.36/. 07 грудня 1991 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Кровякова» /а.с.36/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2012 року, виданого державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори Донецької області, [PERSON], [INFO], успадкувала після смерті свого батька [PERSON], [INFO], ? частину земельних ділянок, що знаходяться на території Райгородоцької селищної ради колишнього ксп «Червоний Молочар», площею 3,64 га, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: ділянка площею 1,98 га кадастровий номер 1424256200120000154, ділянка площею 1,56 га кадастровий номер 1424256200120000163, ділянка площею 0,10 га кадастровий номер 1424256200120000481 /а.с.9/. Відповідно до додатка до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 417563 співвласниками земельної діянки є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/, додатка до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 814414 співвласниками земельної діянки є [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/, додатка до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 417561 співвласниками земельної діянки є [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. [PERSON] померла 13 січня 2016 року /а.с.8/. Відповідно до відомостей Відділу Держгеокадастру у Словянському районі Донецької області земельна ділянка № 1424256200:12:000:0163, площею 1,56 га, належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 814414, який зареєстрований за № 142420001001414 від 12.12.2012 р. /а.с.13/, земельна ділянка № 1424256200:12:000:0154, площею 1,98 га, належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 417561, який зареєстрований за № 142420001000990 від 10.09.2012 р. /а.с.14/, земельна ділянка № 1424256200:12:000:0481, площею 0,10 га, належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 417563, який зареєстрований за № 142420001000991 від 10.09.2012 р. /а.с.15/. Відповідно до положення ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до положення ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з розясненнями, наданими Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24/753/0/4-13 від 16.05.2013 р. (пункт 3.5), набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Положенням пункту «б» частини другої статті 125 Земельного кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом на цю спадщину є донька спадкодавця позивачка [PERSON], яка у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернулася до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті [PERSON] судом не було встановлено. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2016 р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця /а.с.7/. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно розяснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] набула у встановленому порядку право власності на зазначену земельну ділянку після смерті свого батька, оформила його належним чином, але не отримала державний акт про право власності на землю, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач не вимагав компенсації за понесені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved