Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

20.12.2018 року перший заступник керівника Первомайської місцевої\~прокуратури Харківської\~областізвернувся до суду в інтересах держави в особі КЗОЗ «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області до [PERSON] «Про відшкодування витрат на стаціонарного лікування потерпілого від кримінального правопорушення». 12.04.2019\~року представник начальник Нововодолазького\~відділу Первомайської\~місцевої прокуратури\~Харківської області Біляєв Є. О. звернувся до суду із відповідною заявою (вхідний № 2666/19-вх) про залучення до\~участі у\~справі правонаступника\~КЗОЗ «НОВОВОДОЛАЗЬКА\~ЦРЛ» -\~КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА\~ЦРЛ», яка задоволена й на підставі ухвали суду КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦРЛ»\~залучено до\~участі у\~справі як\~правонаступник КЗОЗ\~«НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦРЛ» (а. с. 22, 30 - 34). На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.05.2017 близько 14 години 30 хвилин [PERSON] , перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні літньої кухні на території домоволодіння [ADDRESS] , в якій він проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] . Близько 15 години 00 хвилин цього ж дня між ними, які знаходились в приміщенні цієї літньої кухні відбувся словесний конфлікт, на ґрунті того, що [PERSON] намагався розібрати швейну машинку, щоб у подальшому здати її в металобрухт. В цей же час [PERSON] направилась до жилого будинку, розташованого також на території вказаного домоволодіння, в якому проживає їх син [PERSON] , де попрохала його перешкодити [PERSON] розбирати швейну машинку та допомогти винести її з приміщення літньої кухні, щоб сховати, на що син [PERSON] погодився та відразу направився до приміщенні літньої кухні. У вказаний час та у вказаному місці, коли [PERSON] зайшов до приміщення літньої кухні та почав робити зауваження своєму батьку [PERSON] , у останнього раптово виникли до сина неприязні відносини та умисел на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень. В зв`язку з чим [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж із односторонньо заточеним лезом довжиною 80 мм та пластиковою рукояткою білого кольору довжиною 110 мм, яким він перерізав дроти швейної машинки, наніс один удар вищевказаним ножем сину [PERSON] в передню черевну стінку живота, заподіявши проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з пошкодженням великого сальника, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. При цьому, потерпілий [PERSON] внаслідок вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, у період з 13.05.2017 року по 24.05.2017 року, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Нововодолазька центральна районна лікарня». Відповідно до довідки-розрахунку № 1460 від 24.10.2018 наданою вищевказаним закладом охорони здоров`я загальна сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] становить 2678,21 гривень. Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.09.2017 року у справі № 631/490/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк в 3 роки. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , однак відповідачем вказана сума не сплачена. Тому просили стягнути з відповідача на користь КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦРЛ» зазначену суму та на користь держави судові витрати. Представник позивача прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Яблонська Тиндик Т. В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 4031/19-вх від 07.06.2019 року, з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити (а. с. 51). Представник КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦРЛ» у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак від головного лікаря надійшло клопотання, зареєстроване за вхідним № 3342/19-вх від 14.05.2019 року, з проханням справу розглянути за відсутності їх представника (а. с. 42). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 4096/19-вх від 11.06.2019 року, в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а. с. 53). Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 13.05.2017\~року [PERSON] ,\~перебував в\~стані алкогольного\~сп`яніння,\~знаходячись в\~приміщенні літньої\~кухні на\~території домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~в якій\~він проживає\~разом зі\~своєю дружиною\~ [PERSON] ,\~діючи умисно,\~тримаючи в\~правій руці\~кухонний ніж\~наніс один\~удар сину\~ [PERSON] \~у передню\~черевну стінку\~живота,\~заподіявши проникаюче\~колото-різане\~поранення черевної\~стінки з\~пошкодженням великого\~сальника,\~яке за\~ступенем тяжкості\~відноситься до\~тяжких тілесних\~ушкоджень,\~та вироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.09.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк в 3 роки (а. с. 5 6). Відповідно до повідомлення головного лікаря КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» Нововодолазької районної ради Харківської області Яковенка О. М. від 24.10.2018 року № 1460, вартість лікування [PERSON] , що знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 13.05.2017 року по 24.05.2017 року становить 2678,21 гривень (а. с. 7 8). Згідно повідомлення голови Нововодолазької районної ради Харківської області Ротач С. О. від 31.10.2018 року № 950, інформацію про застосування заходів цивільно-правового характеру до [PERSON] щодо відшкодування вартості лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, який знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні Нововодолазької ЦРЛ з 13.05.2017 року по 24.05.2017 року не володіє (а. с. 9). Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до\~статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до\~частини 1 статті 1206 Цивільного кодексу України\~особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно частини 3 статті 1206 Цивільного кодексу України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до пункту 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого частино 1 статті 121 Кримінального кодексу України встановлена вироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.09.2017 року. Відповідно до пункту 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України 545 від\~16.07.1993 року. Даним порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обумовленість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно довідки головного лікаря КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» Нововодолазької районної ради Харківської області Яковенка О. М. від 24.10.2018 року № 1460, вартість лікування [PERSON] , що знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 13.05.2017 року по 24.05.2017 року становить 2678,21 гривень, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь КНП «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом перший заступник\~керівника Первомайської\~місцевої прокуратури\~Харківської областізвернувся до суду у 2018 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІІ від 07.12.2017 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1762 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен був б сплатити судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. Однак на підставі приписів пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд доходить й до висновку про те, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у сумі 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved