Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

19 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В обгрунування позовних вимог зазначив, що його матері [PERSON] на право власності, згідно з державними актами на право власності на землю належали земельні ділянки, розташовані на території Семенівської сільської ради. [INFO] матір позивача померла. Він є спадкоємцем першої черги та отримав відповідне майно у спадщину. Ще за життя його мати уклала договори оренди на земельні ділянки які їй належали з відповідачем по справі.Після її смерті, він отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину і як спадкоємець звернувся до орендаря та запропонував повернути належні йому земельні ділянки, оскільки на час смерті матері, договори оренди не були зареєстровані, відповідно до діючого законодавства. СТОВ «Куйбишево» відмовилось повертати земельні ділянки , у зв'язку з чим він був вимушений звертатися до різних установ за правовою допомогою. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 7 травня 2014 року його вимоги були задоволенні, земельні ділянки повернути у його володіння. За наслідками його численних скарг та звернень за правовою допомогою він витратив 307.24 грн. Окрім того при зверненні до суду він сплатив судовий збір в сумі 230 грн. Також у зв'язку з розглядом справи у Шевченківському районному суді він витрати на бензин 1 512 .25 грн. так як мешкає в м. Харкові. В ході судової тяганини погіршився стан його здоров'я, від моральних страждань, внаслідок чого він витратив на лікування 4 911 .82 грн. моральну шкоду оцінує в сумі 5000 грн., а всього просить стягнути з відповідача 11 941.41 грн., а також судові витрати в розмірі 229 грн. В судове засідання позивач неодноразово викликався але не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у своєї відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав. Суд за таких обставин вважає можливим продовжити розгляджу справи у відсутності позивача на підставі наданих ним доказів , що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача ,що діє на підставі довіреності , в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. В обгрунування своїх заперечень зазначила,що дійсно між СТОВ «Куйбишево» та [PERSON] існували договірні правовідносини стосовно належних їй земельних ділянко. Договори оренди були укладені та зареєстровані. Виходячи з практики яка існувала на час попереднього розгляду справи укладені договори оренди вважались дійсними з часу їх державної реєстрації. На час звернення до суду з повозом про витребування земельних ділянок з підстав незаконного володіння,суд правильно зробив висновок ,що користування земельними ділянками є законним. Дане рішення було оскаржено в вищестоячи суду та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 березня 2014 року рішення Шевченківського районного суду та ухвала апеляційного суду Харківської області скасовані , справу надіслана на новий розгляд . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 7 травня 2014 року ,залишене без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Дане рішення оскаржено в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Не зважаючи на це СТОВ»Куйбишево» виконав рішення суду повернувши позивачу земельні ділянки згідно акту передачі земельних ділянок від 22 серпня 2014 року та сплативши судові витрати в розмірі 229.40 грн. Окрім того позивачу весь цей час сплачувалась оренда плата , яку він отримував, крім орендної плати за 2013 рік, яку він відмовився отримувати і яка знаходиться на депозитному рахунку. Відмітила , що надані як доказ платіжні квитанції за відправку нібито звернень на правову допомогу на справді є скарги та кляузи які [PERSON] надсилав у всі інстанції, і по яких товариство надавало численні пояснення , тому вважає, що це не є правова допомога і відшкодування вона не підлягла. Як не підлягає відшкодування матеріальна шкода передбачена ст. 1166 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, так як відповідно до рішення суду, тобто 2 липня 2014 року , товариство правомірно використовувало земельні ділянки ,згідно з договором оренди землі , сплачувала оренду плату. Після набрання рішення законної сили повернуло позивачу земельні ділянки та сплатила судовий збір. Також зазначила, що з наданих доказів не можливо встановити причинний зв'язок між захворюванням позивача та розглядом справ в суді , окрім того зазначила , що надані квитанції на придбання ліків , не відповідають призначеному лікуванню. Квітанції за бензин, взагалі неможливо вважати доказом , так як місцевий суд виносив рішення в день призначення.Стосовно моральної шкоди вважає, що належних та допустимих доказів морально стану позивача суду не надано тому підстав для задоволення вимог суду не надано. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. При цьому висновку суду ґрунтуються на наступному. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається , що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року , залишеним без змін, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до СТОВ »Куйбишево» про витребування майна з чужого незаконного володіння залишені без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 березня 2014 року рішення Шевченківського районного суду Харківської області та ухвала апеляційного суду Харківської області скасовані, справу надіслано на новий розгляд.( а.с.8-15). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 7 травня 2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. На виконання рішення суду відповідачем надано акт прийому - передачі земельної ділянки від 22 серпня 2014 року, квитанції про сплату судового збору за рішенням суду , довідку про нарахування орендної плати, платіжні доручення про отримання орендної плати (91-96). Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ст..16 Цивільного кодексу України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди є наявність вини особи, яка її завдала Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті ообставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків передбачених ст.61 ЦПК України. Враховуючи викладене , суд дійшов до висновку ,що позивачем не надано жодного доказу неправомірних дій відповідача та причинного зв'язку між настанням матеріальної та моральної шкоди від таких дій. Таким чином позовні вимоги [PERSON] є не доведеними та такими ,що не підлягають задоволенню. Відмовляючи [PERSON] в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, понесені ним затрати при зверненні до суду також не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed