Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

20 вересня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, однак фактичні шлюбні відносини між ними виникли наприкінці 2004 року. У травні 2014 року шлюб фактічно розпався і з того часу сторони проживають окремо. 24 червня 2014 року за рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб сторін було розірвано. Як за час шлюбу, так і за час спільного проживання позивача і відповідача без реєстрації шлюбу ними придбано майно. Частина спільного майна, набутого за час шлюбу розділена рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2015 року. Однак, за час спільного проживання позивача і відповідача без реєстрації шлюбу ними було придбано інше майно, серед якого транспортний засіб Тоуота Ргаdо, 2007 року випуску, д/н [NUMBER]. Даний ТЗ було оформлено на Відповідача. Між тим, розподілити набуте майно Відповідач відмовляється. За викладених обставин Позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2004 року по 20.09.2007 року. Визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частину об'єкту рухомого майна транспортного засобу Тоуота Ргаdо, 2007 року випуску, д/н [NUMBER] та стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1500 грн. та 244 грн. Відповідач позов визнав. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17.09.2004 року по справі № 2-5337 розірвано шлюб між Відповідачем та [PERSON]. В рішенні суду зазначено, що Відповідач створив нову сім'ю, що і є причиною розірвання шлюбу (а.с.8). Відповідач оформив розірвання шлюбу о органах РАГС 16.09.2005 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 006773 (а.с.9). Позивач та Відповідач 20.09.2007 року уклали шлюб згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 211152 (а.с.10). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2014 року по справі № 496/2625/14-ц шлюб сторін розірвано (а.с.11). З рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.03.2015 року по справі № 496/2932/14-ц вбачається, що між сторонами здійснено поділ рухомого та нерухомого майна спільної сумісної власності подружжя. До складу вказаного майна та заявлених Позивачем вимог включено транспортний засіб Тоуота Ргаdо, 2007 року випуску, д/н [NUMBER]. При цьому суд не визнав за Позивачем право власності на ? частину вказаного засобу, оскільки він зареєстрований за Відповідачем 17.02.2007 року, тобто до реєстрації шлюбу з Позивачем (а.с.12-20). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.06.2015 року вказане рішення залишено без змін (а.с.21-25). Згідно листа УДАІ від 21.07.2014 року станом на 01.01.2014 року за Відповідачем зареєстрований транспортний засіб Тоуота Ргаdо, 2007 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Абз.1-2 п.З Постанови ПВСУ №11 від 21.12.2007р. закріплено, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку . Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка жінки є набуте ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісне власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з'ясувати час його придбання та інше. Таким чином, суд вважає, що встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2004 року по 20.09.2007 року. Відповідач позов визнав. При цьому за [PERSON] слід визнати право спільної сумісної власності на ? частину об'єкту рухомого майна транспортного засобу Тоуота Ргаdо, 2007 року випуску, д/н [NUMBER] та стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1500 грн та 244 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved