Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

21.01.2015 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому зазначила, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.07.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 200 грн. щомісячно. На даний час вказаний розмір аліментів є нижчим мінімального розміру, передбаченого законодавством. Крім того, відповідач є фізично здоровим, неофіційно працює, отримує доволі великі мінливі нерегулярні доходи, інших утриманців не має і може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просила збільшити розмір стягуваних аліментів до 600 грн. на місяць. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви в яких просили провести розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримала просила задовольнити, проти чого відповідач не заперечив, та погодився сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.07.2006 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно /а.с.2/. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою молодого віку - 33 роки, з часу ухвалення судового рішення матеріальне становище його змінилося: він має неофіційну роботу і сталий заробіток, що є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, в письмовій заяві до суду відповідач позов визнав повністю, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам самої дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. Матеріальний стан відповідача навіть з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє відповідачу виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів на утримання доньки. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved