Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

20.08.2021 позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд визнати недійсними три свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 10.02.2020 приватним нотаріусом Шацького (на час розгляду справи Ковельського) районного нотаріального округу Щелкуновою Іванною Анатоліївною на ім`я [PERSON] щодо права власності на: частку 1/12 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; частку 1/12 земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; частку 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . А також позивач просить визнати її право власності на все спадкове майно, зазначене у заповіті [PERSON] від 20.02.2017, а саме: на частку 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; на частку 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; на земельну ділянку з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом її рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповіт складено 20.02.2017 та посвідчено секретарем виконавчого комітету Світязької сільської ради Шацького району Волинської області, реєстраційний №7. Відповідно до заповіту до складу спадщини увійшло майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: частка 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; частка 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257. Приватний нотаріус Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунова Іванна Анатоліївна 07.02.2020 у спадковій справі №106/2018 видала позивачу [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] : на частку у розмірі 3/4 спадкового майна (1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] ), що складає частку в розмірі 3/12 від будинку в цілому; на частку у розмірі 3/4 спадкового майна (1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що складає частку в розмірі 3/12 від ділянки в цілому; на частку в розмірі 3/4 спадкового майна (в цілому земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), що складає частку в розмірі 3/4 від ділянки в цілому. Окрім цього у спадковій справі №123/2018 приватний нотаріус Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунова Іванна Анатоліївна 10.02.2020 видала відповідачу [PERSON] як спадкоємцю [PERSON] , який помер [INFO] і був чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] , три свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] : на частку у розмірі 1/4 спадкового майна (1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] ), що складає частку в розмірі 1/12 від будинку в цілому; на частку у розмірі 1/4 спадкового майна (1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що складає частку в розмірі 1/12 від ділянки в цілому; на частку в розмірі 1/4 спадкового майна (в цілому земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), що складає частку в розмірі 1/4 від ділянки в цілому. У зв`язку з цим позивач вважає, що [PERSON] заволодів частиною належного їй спадкового майна, на яке не мав права згідно з вимогами чинного законодавства, оскільки на момент смерті [PERSON] її спадкоємцями за законом були її чоловік [PERSON] (статті 1241, 1261 ЦК України) та її внук [PERSON] , син дочки спадкодавців [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] (стаття 1266 ЦК України). Оскільки спадкування спірного майна здійснювалося за заповітом, [PERSON] був спадкоємцем обов`язкової частки. Позивач вважає, що спільне проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини після її смерті саме по собі не свідчить про прийняття [PERSON] обов`язкової частки. Фактичне прийняття обов`язкової частки у спадщині законодавством не передбачено. Спадкоємець, який претендує на обов`язкову частку у спадщині, повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тому позивач вважає, що [PERSON] обов`язкову частку у спадковому майні [PERSON] не встиг прийняти в силу того, що до спливу строку у шість місяців на її прийняття, а саме через чотири місяці і 20 днів, він помер і його право на обов`язкову частку було припинено смертю. Таким чином частина спадкового майна після смерті [PERSON] у розмірі обов`язкової частки не може бути у складі спадкового майна після смерті [PERSON] . Вказана обставина унеможливлює спадкування цього майна відповідачем [PERSON] . З огляду на викладене позивач вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом (обов`язкова частка), видані відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Щелкуновою І.А. у спадковій справі №123/2018 є такими, що підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, згідно з вимогами ст. 1301 ЦК України. Позивач вважає, що її позиція узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова від 04.09.2019 у справі №450/328/15-ц). Представником відповідача подано суду відзив, у якому вказано, що відповідач [PERSON] вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними належними, достатніми і допустимими доказами, тому в позові слід відмовити повністю. Відповідач вважає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту [PERSON] (посвідченого 20.02.2017 секретарем Світязької сільської ради Шацького району Волинської області, зареєстрованого за №7), яка померла [INFO] , непрацездатний вдівець спадкодавця [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, успадкував обов`язкову частку, що становила 1/4 частку зазначеного у заповіті майна, оскільки спадкоємців за законом було два: [PERSON] і внук спадкодавця [PERSON] за правом представлення. Оскільки [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від спадщини, то згідно з положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину і спадщина належала йому з часу її відкриття, тобто з 17.05.2018. Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Однак приватний нотаріус Шацького (на даний час Ковельського) районного нотаріального округу Щелкунова І.А., з урахуванням обов`язкової частки в розмірі 1/4 непрацездатного вдівця спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину, видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину лише на частку в розмірі 3/4 вказаного у заповіті [PERSON] майна. В той же час спадкоємець [PERSON] не встиг оформити своє право на прийняте ним спадкове майно після смерті своєї дружини [PERSON] , в тому числі і на обов`язкову частку, що становить 1/4 частку зазначеного у заповіті спірного майна, оскільки він [INFO] помер. Таким чином на момент смерті [PERSON] йому належали, в тому числі: 1/12 частка житлового будинку [ADDRESS] ; 1/12 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд; 1/4 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , тобто майно, яке він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] як обов`язкову частку, однак не встиг оформити право власності на нього, бо помер, а тому зазначене майно увійшло до складу його спадщини і було успадковане за законом його єдиним спадкоємцем - внуком [PERSON] за правом представлення. Тому приватний нотаріус Щелкунова І.А. у спадковій справі №123/2018 видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину за законом: на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] ; на 1/12 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд; на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказані свідоцтва видані відповідачу про право на спадщину за законом, в порядку спадкування за правом представлення саме після смерті спадкодавця [PERSON] . Також відповідач стверджує, що під час оформлення спадкового майна після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] спадкову трансмісію застосовано не було, оскільки непрацездатний вдівець спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і відповідно спадщина з часу її відкриття вважалася ним прийнята і належала йому з часу її відкриття. У той час як спадкова трансмісія застосовується у випадку, коли спадкоємець (трансмітент) за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти. Якби нотаріус застосувала спадкову трансмісію, то свідоцтво про право на спадщину було б видане відповідачу після смерті першого спадкодавця [PERSON] . Не було застосовано щодо спірного майна спадкодавця [PERSON] також спадкування за правом представлення. Отже при переході спадщини, а саме права на обов`язкову частку у спірному спадковому майні від [PERSON] до [PERSON] ні спадкування за правом представлення, ні спадкова трансмісія не застосовувалися, тому посилання позивача на ці обставини відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими і просить в позові [PERSON] відмовити повністю. У відповіді на відзив позивач вказує, що повністю підтримує позовні вимоги, а твердження відповідача про те, що [PERSON] прийняв спадщину (обов`язкову частку) після смерті [PERSON] як особа, яка на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, і підставою для включення спадкового майна (обов`язкова частка) до складу спадщини після смерті [PERSON] є відсутність оформлення останнім права власності на таке майно - вважає помилковими. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Щелкунова Іванна Анатоліївна в судове засідання не прибула, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Також нотаріус подала суду письмові пояснення на позовну заяву [PERSON] , у яких звертає увагу суду на те, що Цивільним кодексом України передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, навіть якщо він не вчинив жодних дій, але наявні передбачені законом факти, наприклад, постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, неподання заяви про відмову від спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), відсутність повної цивільної дієздатності і невчинення жодних дій щодо відмови від спадщини (ч. 4 ст. 1268 ЦК України). Якщо спадкоємця, який помер після відкриття спадщини, на час відкриття спадщини, стосувався хоча б один з таких юридичних фактів, то цей спадкоємець вважається таким, що спадщину прийняв, навіть якщо він помер через день після відкриття спадщини. Норми ч. 3 і ч. 4 ст. 1268 ЦК України викладені таким чином: спочатку зазначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, і лише після цього твердження закон обумовлює можливість відмови від спадщини у межах встановленого законом строку. Але така можливість відмови від спадщини може бути реалізована лише шляхом вчинення правочину - подання заяви про відмову. Якщо спадкоємець будь-яким із перелічених у законі способів прийняв спадщину, а потім помер, то прийнята ним спадщина буде спадкуватися його спадкоємцями в окремій спадковій справі, що заводиться після нього як на його особисте майно, так і на те майно, яке він прийняв, але не оформив. Згідно з п. 5.9 ст. 5 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст ст. 1241 ЦК України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. При видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (спадкова справа №106/2018), нею, приватним нотаріусом Щелкуновою І.А. був встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Крім того, нотаріус вказує, що з дати смерті [PERSON] , тобто з [INFO] , до дати смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , пройшов достатній строк для його волевиявлення як спадкоємця щодо відмови від прийняття спадщини. Тому нотаріус просить суд при розгляді справи по суті врахувати викладені нею у письмових поясненнях обставини і в позові [PERSON] відмовити повністю. Дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відповідно до статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, за заповітом, посвідченим 20.02.2017 секретарем виконавчого комітету Світязької сільської ради Шацького району Волинської області, зареєстрованим за №7, до складу якого увійшли: 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Світязької сільської ради Шацького району Волинської області від 09.11.2018 №1507 на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з нею разом за адресою: [ADDRESS] , проживав та був зареєстрований її непрацездатний чоловік [PERSON] , 1949 року народження. Вказані обставини відповідач [PERSON] визнає. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України. Стаття 1268 ЦК України визначає особливості прийняття спадщини окремими особами. Так, відповідно до частини третьої цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 4 статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований і постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] та протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від спадщини; із заявою про прийняття спадщини він також до нотаріуса не звертався, що підтверджується дослідженими судом документами спадкової справи №106/2018, заведеної приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) нотаріального округу Щелкуновою Іванною Анатоліївною щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, не оформивши своїх спадкових прав, у тому числі, на вказане у заповіті від 20.02.2017 майно як спадкоємець обов`язкової частки після смерті своєї дружини [PERSON] , що також підтверджується документами спадкової справи №106/2018, і що відповідач [PERSON] не заперечує. У цивільному праві інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті. Сутність права на обов`язкову частку визначена у статті 1241 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). На підставі спадкової справи №106/2018 встановлено, що після смерті [PERSON] було два спадкоємці за законом: непрацездатний вдівець [PERSON] та неповнолітній внук [PERSON] за правом представлення. Отже обов`язкова частка [PERSON] становить 1/4 визначеного у заповіті майна. З матеріалів заведеної приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) нотаріального округу Щелкуновою Іванною Анатоліївною спадкової справи №123/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є його внук [PERSON] за правом представлення. Тому приватний нотаріус Щелкунова І.А. у спадковій справі №123/2018 видала [PERSON] , у тому числі, три оспорюваних позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом: на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] ; на 1/12 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд; на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , тобто на майно, яке [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] як обов`язкову частку, однак не встиг оформити право власності на нього, бо помер, тому зазначене майно увійшло до складу його спадщини і було успадковане за законом його єдиним спадкоємцем [PERSON] . Стаття 1276 ЦК України визначає сутність спадкової трансмісії, а саме: якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За спадковою трансмісією перехід права на спадкування здійснюється не за правом черговості, а за правом закликання до спадщини правонаступника померлого спадкоємця. Згідно із частиною 1 статті 1276 ЦК України перехід права на прийняття спадщини за спадковою трансмісією не застосовуються щодо обов`язкової частки у спадщині. З матеріалів заведених приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) нотаріального округу Щелкуновою Іванною Анатоліївною спадкових справ №106/2018 щодо майна померлої [PERSON] та №123/2018 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] оформив право на спірне спадкове майно в загальному порядку за правом представлення, успадкувавши це майно після смерті [PERSON] . Спадкову трансмісію щодо вказаного майна нотаріусом не застосовано, так як встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після його дружини [PERSON] . Представник позивача адвокат Середницький В.М. в судовому засіданні пояснив, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, на думку представника, це не стосується прийняття обов`язкової частки, яка належала йому у майні, визначеному у заповіті [PERSON] , оскільки він не подав нотаріусу заяву про прийняття обов`язкової частки, тому право на обов`язкову частку припинено з його смертю, так як спадкова трансмісія щодо обов`язкової частки не застосовується. Поряд з цим будь-якого особливого порядку прийняття спадщини для спадкоємців обов`язкової частки законом не встановлено, тому вони здійснюють своє право на спадкування в загальному порядку, визначеному главою 87 ЦК України. Отже посилання представника позивача на те, що [PERSON] прийняв спадщину лише в частині спадкового майна [PERSON] , що не була охоплена заповітом, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Як зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 04.09.2019 у справі №450/328/15-ц, на яку посилається і позивач [PERSON] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. Разом із тим, якщо спадкоємець, який мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого увійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки спадкоємець своєї дружини [PERSON] непрацездатний вдівець [PERSON] прийняв спадщину і після цього помер, то відповідач [PERSON] як його спадкоємець правомірно успадкував майно, до якого увійшла прийнята [PERSON] обов`язкова частка, і в цьому випадку має місце не перехід права на обов`язкову частку до відповідача [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , а прийняття спадщини в загальному порядку. Тому підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка), виданих відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Щелкуновою І.А. у спадковій справі №123/2018, судом не встановлено. Відповідно немає підстав для визнання права власності позивача на усе зазначене в заповіті [PERSON] майно. Отже на підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі статей 15, 1216, 1217, 1218, 1223, 1241, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed