Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

20.07.2018р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про зобов`язання повернути колишній стан об`єкту культурної спадщини, заборону здійснювати певні дії, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області,Дніпропетровський обласний центр з охорони історико-культурних цінностей управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (а.с. № 2-5). Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 23.07.2018р. відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. № 48-49). Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 23.07.2018р. за заявою позивача забезпечено позов шляхом заборони власнику квартири [ADDRESS] , [PERSON] здійснювати будь-які дії, пов`язані з ремонтом об`єкту культурної спадщини розташованої за адресою: [ADDRESS] , зокрема щодо зміни зовнішнього вигляду та перебудови фасаду - до набрання законної сили рішенням у цій справі (а.с. № 16 - 18 виділені матеріали). Ухвалою суду від 14.05.2019р. за клопотанням відповідача залучено у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Національну металургійну академію України (балансоутримувача будинку) (а.с. № 152). Ухвалою суду від 14.05.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів - оригіналів матеріалів кримінального провадження (а.с. № 153-154). 15.03.2019р. позивач уточнив і збільшив позовні вимоги (а.с. № 104-108, 119-121). В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням їх уточнення і збільшення 15.09.2019р.) позивач зазначив, що він є мешканцем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На його звернення листом Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.07.2018р. № 753/1 повідомлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на державному обліку як пам`ятка архітектури місцевого значення: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», 1912 рік, охор. № 59, згідно з розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної облдержадміністрації від 12.04.1996p. № 158-p), потрапляючи до меж історичного Ареалу 1: «Історичний центр міста (1787 - 1955 рр.)» і комплексної охоронної зони історичного центру міста, затверджених наказом Міністерства культури України від 18.02.2009р. № 100/0/16-09. Зазначив, що цей будинок розташований на містоутворюючій осі міста Дніпра - проспекті Яворницького, є складовою частиною єдиного комплексу будівель Катеринославського гірничого інституту, спроектованого архітекторами - братами Бернардацці. Відповідно до загальної концепції комплексу інституту будівлю зведено в стилі «неокласицизм». Отже будинок є перлиною культурної спадщини міста, має велике історико-культурне значення. Тут працювали і проживали видатні діячи науки і культури як академік [PERSON] , видатний вчений, педагог і громадський діяч [PERSON] . Наразі в будинку проживають видатні науковці, відомі громадські діячі. Обґрунтовував сої вимоги посилаючись на Закон України «Про охорону культурної спадщини» яким передбачено, що держава гарантує захист цього будинку як пам`ятки архітектури, та забороняє будь-які дії, пов`язані з руйнуванням або зміною оригінального вигляду цього будинку. Згідно із ч. 1 ст. 22 цього Закону пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Статтею 26 Закону встановлено, що консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. Відповідач придбав квартиру [ADDRESS] у цьому будинку і розпочав роботи по збільшенню віконних отворів, прибудови тераси, що спричинило зміну фасаду будинку без проектної і дозвільно документації на будівельні роботи. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушує його права та законні інтереси, як мешканця будинку, а також права та законні інтереси інших мешканців буднику, які проживають у будинку, який є пам`яткою архітектури місцевого значення. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 22, 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», просить зобов`язати відповідача повернути колишній стан об`єкту культурної спадщини, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на державному обліку, як: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», а саме відновити спричинені ним пошкодження фасаду будівлі, заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії пов`язані із зміною зовнішнього вигляду та перебудови фасаду об`єкту культурної спадщини. Відповідач позовні вимоги не визнав. 16.05.2019р. надав відзив на позовну заяву (а.с. № 157-161), в якому вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивач не довів належними і допустимим доказами факт руйнування зовнішньої стіни будинку, порушення історичного фасаду будівлі, здійснення робіт по збільшенню віконних отворів, прибудови тераси тощо. Наданий позивачем протокол огляду місця події від 10.10.2018р., складений слідчим Соборного ВП ДВП не належним і допустимим доказом у розумінні ч. 1 ст. 86 КПК України, адже відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення не внесені. Доводи позивача є припущеннями, на який не може ґрунтуватися доказування. Крім того, Законом України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», Положенням про охорону та використання пам`яток історії та культури, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982р. №865, Інструкцією про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, затвердження переліків пам`яток історії та культури місцевого значення будо віднесено до повноважень виконавчих комітетів обласних, міських рад народних депутатів. А після набрання чинності Законом України «Пре охорону культурної спадщини» уповноваженими органами не складалась облікова документація на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] , не проводилось її обстеження (дослідження) з метою визначення культурної цінності цього об`єкту. Цей об`єкт не заносився у встановленому порядку органом охорони культурної спадщини ні до Переліку об`єктів культурної спадщини, ні до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. З огляду на викладене на думку відповідача відсутні підстави вважати, що право позивача порушене і підлягає судовому захисту. Водночас відповідач з урахуванням приписів ст. 41 Конституції України, 316, 317, 319 ЦК України, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником третьої особи - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю - начальником управління Ратич Н.М. 20.08.2018р. надані пояснення (а.с. № 77-79) про те, що управлінням на виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. № 553, у відповідності до Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 23.05.2018р. № 33/32, за наслідками звернення [PERSON] від 18.06.2018р., здійснено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства власником квартири [ADDRESS] [PERSON] на об`єкті за адресою: [ADDRESS] . Так на підставі наказу управління від 11.07.2018р. № 316п, направлення від 12.07.2018р. № 0471, здійснено позапланову перевірку, за насідками якої 25.07.2018р. посадовими особами управління у відношенні [PERSON] складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами, містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил піл час виконання підготовчих та будівельних робіт № 00000000151. За наслідками перевірки складено три протоколи про адміністративне правопорушення, три приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 31.07.2018р. Приписами зобов`язано [PERSON] зупинити з 26.07.2018р. виконання будь-яких будівельних робіт на об`єкті містобудування, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , до усунення порушень чинного законодавства, які були встановлені під час проведення позапланової перевірки. Також [PERSON] зобов`язано відновити зовнішню фасадну цегляну стіну до первинного стану до 26.08.2018р., забезпечити авторський та технічний нагляд. Постановою начальника Управління ДАБК № 78/А 07.08.2018р. за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачені ч. 6, ч. 12, ч. 13 ст. 96 КУпАП. Представник управління ДАБК у своїх поясненнях вважав, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відновлення спричинених пошкоджень підлягає задоволенню. Представник позивача - адвокат Алексєєв О.Є. (діє на підставі ордеру від 20.03.2019р. - а.с. № 138) в судове засідання 06.08.2019р. надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання 06.08.2019р. надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. Судова повістка повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З огляду на приписи ч. 9 ст. 130 ЦПК України вважається, що учасник справи належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом на надання пояснень не скористався продовж всього часу розгляду справи. Представник третьої особи - Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації - Барабаш А.О. (діє на підставі довіреності від 09.01.2018р. - а.с. № 97), в судове засідання, призначене на 06.08.2019р. не з`явився. Судова повістка повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». З огляду на приписи ч. 9 ст. 130 ЦПК України вважається, що учасник справи належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому представник Управління неодноразово отримував судові повістки (а.с. № 99, 140), але правом на надання пояснень не скористався продовж всього часу розгляду справи. Представник третьої особи - Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, в судове засідання, призначене на 06.08.2019р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації - Прокопенко Ю.В. (діє на підставі довіреності від 20.03.2019р. - а.с. № 136) в судове засідання, призначене на 06.08.2019р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради в судове засідання, призначене на 06.08.2019р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Національної металургійної академії України, в судове засідання, призначене на 06.08.2019р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, встановив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно з представленим позивачем з листом Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.07.2018р. № 753/1 і доданим до нього розпорядженням від 12.04.1996p. № 158-p, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебуває на державному обліку як пам`ятка архітектури місцевого значення: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», 1912 рік, охор. № 59 (згідно з розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної облдержадміністрації від 12.04.1996p. № 158-p), потрапляючи до меж історичного Ареалу 1: «Історичний центр міста (1787 - 1955 рр.)» і комплексної охоронної зони історичного центру міста, затверджених наказом Міністерства культури України від 18.02.2009р. № 100/0/16-09 (а.с. № 8 - 25). Як вказує позивач, будинок розташований на містоутворюючій осі міста Дніпра - проспекті Яворницького, є складовою частиною єдиного комплексу будівель Катеринославського гірничого інституту, спроектованого архітекторами - братами Бернардацці. Відповідно до загальної концепції комплексу інституту будівлю зведено в стилі «неокласицизм». Будинок є перлиною культурної спадщини міста, має велике історико-культурне значення. У будинку працювали і проживали такі видатні діячи науки і культури як академік [PERSON] , видатний вчений, педагог і громадський діяч [PERSON] . Позивач надав суду копію протокол огляду від 10.10.2018р., складеного слідчим Соборного ВП ДВП Єременко. В.О. за участю криміналіста-експерта Назаренко В.О., яким зафіксовано, у т.ч. шляхом фотографування, огляду фасадної стіни жилого триповерхового, секційного будинку [ADDRESS] . Як зазначено у протоколі огляду стіна фасаду розміром 6х9 метрів має два віконних пройоми розміром 950х1750 мм на висоті приблизно 1400 мм від землі. У віконних пройомах виявлено металопластикові споруди у вигляді вікон, але у нижніх частинах де вікно прилягає до підвіконня не проглядаються обв`язування віконного блока, а саме відсутня перемичка вікна та віконного блоку, що дає припущення того що у пройоми встановлено не вікна, а дверні блоки с дверми зі склопакетами у середині рами. На момент огляду ведуться будівельні роботи: запінювання швів між відкосами до коробки блоків та закріплення анкерних пластин по всьому периметру блоків. На момент огляду господар квартири відсутній, вхід до квартири не дозволено. На відкосах у віконних пройомах велика осип будівельної пилі що дає припущення робити висновок що вікна були виламані (демонтовані)декілька годин по тому, огляд проходив в вечірній час доби при денному світлі. Під час огляду виявлено: зміна фасаду будівлі, а саме: в момент огляду проводяться будівельні роботи по заміні дерев`яних вікон на металопластикові білого кольору (а.с. № 109-111). Як видно з представленого відповідачем на його запит листа Національної металургійної академії України від 29.07.2019р. № 19-07-120 і акта обстеження квартири, видно, що Національна металургійна академія України є балансоутримувачем житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . До академії спеціально уповноваженим органом із питань культурної спадщини не надавалась облікова документація на житловий вказаний будинок, інформація щодо обстеження будинку на предмет об`єкту культурної спадщини відсутня. До Державного реєстру нерухомих пам`яток України будинок не включено. Актом обстеження від 29.07.2019р., складеним комісією НМетАУ втручання в несучі конструкції або порушення фасадів власником квартири [ADDRESS] , під час проведення поточного ремонту своєї квартири не виявлено Скарги мешканців будинку [ADDRESS] , або спеціально уповноважених органів до НМетАУ щодо протиправного втручання власником квартири [ADDRESS] [PERSON] у несучі конструкції або пошкодження фасадів будинку, не надходили. На звернення позивача стосовно проведення будівельних робіт в будинку, листом Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 26.06.2018р. № Л-4/1 повідомлено, що зазначена будівля є пам`яткою архітектури місцевого значення «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту» (охоронний номер 59). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється змінювати, замінювати. Згідно зі ст. 26 цього Закону реставрація, ремонт пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу обласних державних адміністрацій на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. Відповідно до п. 8 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 318 опрацюванню проектної документації на будівництво, реконструкцію будівель і споруд у межах історичних ареалів повинно передувати розроблення історико-містобудівних обґрунтувань. Розроблене історико-містобудівне обґрунтування замовник подає на погодження до Міністерства культури України, організацію розроблення та погодження історико-містобудівного обґрунтування забезпечує замовник (п. п. 11,12 Методичних рекомендацій щодо розроблення історико-містобудівних обґрунтувань). У даних містобудівного кадастру інформація стосовно документації на підставі якої розпочато будівельні роботи за вищевказаною адресою, відсутня. Повідомлено, що Головним архітектурно-планувальним управлінням надана відповідь Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради щодо історико-культурної цінності будівлі по проспекту Гагаріна, 2 для врахування в роботі і проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю. Як зазначив у своїх постаннях представник Управління ДАБК за зверненням позивача [PERSON] від 18.06.2018р., Управлінням ДАБК на підставі наказу про проведення позапланової перевірки від 11.07.2018р. № 316п, направлення від 12.07.2018р. № 0471, 25.07.2018р. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами, містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм. Так, 25.07.2018р. посадовими особами управління ДАБК за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами, містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, 25.07.2018р. складено акт № 00000000151, яким виявлено такі порушення: - власником квартири [ADDRESS] , [PERSON] у приміщенні своєї квартири, яка знаходиться на першому поверсі трьох поверхового житлового будинку демонтовано всі стінові перегородки, які розділяли приміщення кімнат та коридорів згідно технічного паспорту на квартиру (реєстраційна справа 750 від 17.01.2018р.) та демонтована вся підлога по всім приміщенням, крім того розібрано частина підвіконної цегляної стіни, зовнішньої несучої стіни житлового будинку розпочато будівельні роботи по влаштуванню теплої підлоги, влаштування міжкімнатних перегородок із гіпсокартону без відповідного дозвільного документу, який дає право на виконання будівельних робіт, та без належно затвердженої проектної документації, чим порушено п. 1 ч.1, ч. 7 ст. 34, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»)»; - [PERSON] не забезпечив технічний нагляд під час будівельних робіт у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] , чим порушив ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність»; - [PERSON] не забезпечив авторський нагляд під час будівельних робіт, чим порив ч. 1, ч. 3 ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність» (а.с. № 168 - 176). За наслідками перевірки складено три приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 31.07.2018р., якими зобов`язано [PERSON] зупинити з 26.07.2018р. виконання будь-яких будівельних робіт на об`єкті містобудування, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , до усунення порушень чинного законодавства, які були встановлені під час проведення позапланової перевірки. Також [PERSON] зобов`язано відновити зовнішню фасадну цегляну стіну до первинного стану до 26.08.2018р., забезпечити авторський та технічний нагляд (а.с. № 183 - 184). За результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності постановою начальника Управління ДАБК № 78/А від 07.08.2018р. [PERSON] притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 6, ч. 12, ч. 13 ст. 96 КУпАП (а.с. № 185 - 186). Копії вищевказаних матеріалів перевірки, приписів, протоколів, постанови представлені відповідачем у справі [PERSON] (а.с. № 168 - 186). Розглядаючи цей спір суд, перш за все, звертає увагу на таке. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України «Про охорону культурної спадщини». Відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону, до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, серед іншого, належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; 9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; 11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій; 15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; 18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території; 21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону; 22) здійснення інших повноважень відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належить також виконавчий орган міської ради. Відповідно до ч. 6 ст. 3 цього Закону рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Переміщення (перенесення) пам`ятки на інше місце допускається як виняток у випадках, коли неможливо зберегти пам`ятку на місці, за умови проведення комплексу наукових досліджень з вивчення та фіксації пам`ятки (обміри, фотофіксація тощо). Відповідно до пункту 2 Розділу Х Прикінцевих положень цього Закону об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону. Згідно з п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради відноситься прийняття рішень про внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом. Як видно з представленої відповідачем копії листа Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, адресованого Управлінню ДАБК від 19.02.2019р. № 4/6-37, на звернення останнього від 13.02.2019 № 4/16-278 повідомлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , перебуває на державному обліку, як пам`ятка архітектури місцевого значення: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», 1912 р., охор. №59 (розпорядження Голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 р. №158-р), зберігаючи свій статус, відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Також пам`ятка потрапляє до меж історичного Ареалу 1: «Історичний центр міста (1787 - 1955 рр.)» і комплексної охоронної зони історичного центру міста, затверджених наказом Міністерства культури України від 18.02.2009 №100/0/16-09. Облікова документація (паспорт, облікова картка) та паспорт фасадів пам`ятки в Управлінні відсутні. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати на інші місця. При цьому, будь-які роботи на пам`ятках місцевого значення здійснюються за погодженням з Управлінням культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, як органу охорони культурної спадщини обласного рівня (ст. 26 та ст. 6 ч. 1 п. 13 Закону), за наявності попередньо отриманого висновку управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради (ст. 6 ч. 2 п. 7 Закону) (а.с. № 148). Позивач посилається на те, що зазначений будинок є пам`яткою архітектури, охороняється Законом України «Про охорону культурної спадщини», а тому відповідач має відновити його стан у попередній. Разом із тим, суд вважає, що право позивача не підлягає захисту в обраний ним спосіб, з огляду на те, що він не є органом чи особою, якого закон наділяє відповідним правом захисту. Підставою для проведення перевірки ДАБК стало звернення позивача. Натомість останньою проведено перевірку щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а не у сфері дотримання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини». Як свідчать матеріали справи відповідач притягнутий до адміністративної за ч.ч. 6, 12, 13 ст. 96 КУпАП, якими передбачена відповідальності за: ч. 6) виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2); ч. 12) незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду, якщо такий нагляд є обов`язковим згідно з вимогами законодавства; ч. 13) незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду, якщо такий нагляд є обов`язковим згідно з вимогами законодавства. Матеріали справи не містять відомостей про те, що Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради були вжиті будь-які заходи, спрямовані на усунення відповідачем порушень Закону України «Про охорону культурної спадщини», зокрема - притягнення відповідача до відповідальності за ст. 188-33 КУпАП (невиконання законних вимог посадових осіб органів охорони культурної спадщини щодо усунення порушень вимог законодавства про охорону культурної спадщини). Культурною спадщиною у розумінні ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» є сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини. Статтею 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; надання висновку щодо відповідних проектів архітектурних перетворень в історичних ареалах населених місць є повноваженнями виконавчого органу міської ради. До повноважень цього органу, зокрема, віднесено видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених зазначеним Законом дозволів або з відхиленням від них. Отже, саме відповідним органом повинні здійснюватися дії щодо встановлення факту порушення законодавства при використанні пам`яток архітектури із вжиттям визначених законом заходів реагування, а позивач такими повноваженнями не наділений. Також у разі порушення відповідачем Закону України «Про архітектурну діяльність» та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до положень ст. 38 останнього, до суду має право звернутися відповідний орган архітектурно-будівельного контролю. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 09.12.2015 у справі № 6-849цс15, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування, де зазначено, що з урахуванням ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа, в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивач звертаючись до суду за захистом права помилково вважає, що відповідач порушим саме його право як мешканця будинку і права та законні інтереси інших мешканців буднику, які проживають у будинку, що є пам`яткою архітектури місцевого значення, адже позивач не є особою, яку закон наділяє захищати право успадкованого людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини (ст. 1 Закону), він не є спеціально уповноваженим на те органом охорони культурної спадщини. Окрім того, як було вказано виключно до компетенції виконавчого органу міської ради належить вжиття заходів щодо охорони об`єктів культурної спадщини (ст.ст. 3, 6, 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради як виконавчий орган міської ради (органу місцевого самоврядування) правомочний розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання. Згідно зі статтею 7 вказаного Закону України «Про основи містобудування» № 2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством. Отже, спірні правовідносини щодо питань охорони культурної спадщини обумовлені реалізацією органом місцевого самоврядування, передбачених Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про охорону культурної спадщини», щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності і у сфері охорони культурної спадщини. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі № 14-48цс18, від 11.04.2018р. у справі № 11-96апп18 та від 15.05.2018р. у справі № 11-346апп18. Отже правовідносини щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності і у сфері охорони культурної спадщини не є цивільно-правовими, а публічно-правовими, оскільки виникають за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності, у сфері охорони культурної спадщини, зокрема і шляхом демонтажу самовільної реконструкції квартири, а не здійснення ним права власника житлового приміщення. Такий спір має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства. Проте позивачем заявлені вимоги у порядку цивільного судочинства, а виконавчі органи Дніпровської міської ради (у т.ч. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради) залучені у цій справі як треті особи, хоча виключно їм належить право на звернення до суду з вимогами про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності і охорони культурної спадщини. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про повернення колишнього стану об`єкту культурної спадщини не підлягають задоволенню, оскільки не пов`язані із захистом права позивача як власника житлового приміщення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання (уточнення) позову і вжиття заходів його забезпечення в загальній сумі 1 825,60 грн. (а.с. № 25, 122, 62 (виділені матеріали)) не підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed