Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

21 жовтня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АРКС» (далі по тексту ПАТ «СК «АРКС») звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , яким просило стягнути з відповідача на власну користь в порядку суброгації 14167 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовувалися тим, що 09 травня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно - правова відповідальність якого застрахована у позивача, та Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно - правова відповідальність якого застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», внаслідок якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаче-ного\~ст. 124 КУпАП. На підставі страхового акту за № ARX2565322 від 20 травня 2020 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 33048 грн. 60 коп. Позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. 07 серпня 2020 року страхова компанія відповідача здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 18881 грн. 60 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), що підтверджується Випискою по рахунку. Відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати ПАТ «СК «АРКС» різницю між завданою шкодою та страховою виплатою, здійсненою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у розмірі 14167 грн. 00 коп. (33048 грн. 60 коп. 18881 грн. 60 коп.). 13 серпня 2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію, яка отримана ним 18 серпня 2020 року, з вимогою компенсувати страховій компанії відшкодування в розмірі 14167 грн. 00 коп.. Однак дана вимога залишена [PERSON] без виконання. Наведене слугувало підставою для звернення ПАТ «СК «АРКС» до суду з позовом з метою захисту невизнаних та порушених прав. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встанов-лено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, клопотань, пояснень, не скористався. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено її до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, подав до суду заяву, якою про розгляд справи просив здійснити за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, заяви, клопотань чи пояснень до суду не направив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно статтею 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно статті 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості,\~\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Згідно ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1-3\~ст.\~89\~ЦПК України визначено, що\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 09 травня 2020 року о 12 год. 40 хв. в Київській області на 28 км. автодороги Київ Харків Довжанський, М-03, з`їзд на Т 1026 водій [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Наведене підтверджується довідкою Національної поліції України, схемою місця ДТП (а.с. 22 - 28). Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте звільнено від адміністративної відповідальності обмежившись оголошен-ням усного попередження (а.с. 29). Згідно довідки поліції та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26 листопада 2019 року власником автомобіля Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 21). 26 листопада 2019 року між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Класік» за № 308047а9кг на підставі якого застраховано цивільно правову власника транспортного засобу щодо автомобіля Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5-18). На підставі заяви [PERSON] від 09 травня 2020 року про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, акту огляду транспортного засобу від 14 травня 2020 року, рахунку за № [NUMBER] від 14 травня 2020 року, розрахунку страхового відшкодування, страхового акту за № ARX2565322 від 20 травня 2020 року та платіжного доручення за № 670517 від 21 травня 2020 року [PERSON] виплачено товариство «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 33048 грн. 00 коп. (а.с. 19-20, 30 - 37). Судом також встановлено, визнається і не заперечується сторонами, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за Полісом серії АО № 5890162 від 27 вересня 2020 року (а.с. 23). Позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим 07 серпня 2020 року отримав від страхової компанії відповідача відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 18881 грн. 60 коп. (а.с. 83). 13 серпня 2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію, яка отримана ним 18 серпня 2020 року, з вимогою компенсувати страховій компанії відшкодування в розмірі 14167 грн. 00 коп.. Однак дана вимога залишена [PERSON] без виконання. Доказів протилежного суду сторонами не надано (а.с. 38-39). Згідно\~ст.\~8\~Закону України\~«Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно\~ст.\~29\~цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За приписами\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодуван-ня завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 22\~ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У\~статті 27\~Закону України\~«Про страхування» та\~ст.\~993\~ЦК України вказано, що\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Аналогічну позицію викладено у Постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі за № 6- 2969цс16 року де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. В даній Постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі\~ст. 1194 ЦК України\~має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також, аналогічну позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі за № 754/1114/15-ц де встановлено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Цією ж Постановою зазначено, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка задала шкоди, за наявності передбачених\~ст.1194 ЦК\~підстав. Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі за № 645/3746/16-ц викладено позицію, згідно якої, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правиль-ним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зважаючи на вказане, суд вважає, що право вимоги, яке виникає в порядку та на умовах передбачених\~ст. 993 ЦК України, а також\~ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення\~ст. 1166 ЦК України\~є деліктним зобов`язанням. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Положеннями ст.\~512,\~514 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема положеннями\~ст.\~993\~ЦК України та\~ст. 27 Закону України «Про страхуван-ня»\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив\~Пленум Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ в\~п.27\~Постанови «Про\~деякі питання\~застосування судами\~законодавства при\~вирішенні спорів\~про відшкодування\~шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки» за № 4 від 01 березня 2013 року, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також\~ст. 993 ЦК України,\~ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами\~ст. 1191 ЦК України. Відповідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникло право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку суброгації. За змістом п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, суд приходить висновку, що ПАТ «СК «АРКС» набуло право звернутись до суду з вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП, до [PERSON] , як особи, винної у вчиненні вказаного ДТП. Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 33048 грн. 60 коп. до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст.\~512,\~514,\~993 ЦК України\~та\~ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування» перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, зобов`язання не було припинено зміною кредитора. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між завданою шкодою та виплатою фактично здійсненою виплатою ТДВ «СГ «Альфа-Гарант» в розмірі 14167 грн. 00 коп. (33048,60 18881,60). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.. Наведене підтверджується платіжним дорученням за № 707930 від 25 вересня 2020 року (а.с. 4). Відповідно вимог\~п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп., підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved