Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-14 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У грудні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 18.09.2015 року, також просила після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останнього часу шлюбні відносини фактично припинені. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю. Посилаючись на дані обставини, позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 26.12.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву (вхід.№4874 від 05.02.2020 року) про розгляд справи за її відсутності, в якій додатково вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх.4872 від 02.01.2020 року) в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в який зазначив про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис 1920, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У період шлюбу у сторін народилося два сини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 14.07.2011 року, актовий запис 649 серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Одеським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, 23.08.2017 року, актовий запис 5768, серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис 1920, дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] ». У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе. Строк на примирення позивач та відповідач просять не надавати. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідач визнає позов та наполягає на задоволенні позовних вимог позивача. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. На підставі ч.3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved