Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

19 серпня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що позивачем відповідачу за її заявою з 25 вересня 2012 року було призначено компенсацію здійснюваних соціальних послуг по догляду за батьком відповідача довічно. При цьому відповідач при призначенні означеної компенсації зобов`язалась під розпис повідомити органом соціального захисту населення про припини, які впливають на призначення такої компенсації та припинення надання нею соціальних послуг. В серпня 2020 року соціальним інспектором проведено перевірку особової справи одержувача соціальної допомоги, за наслідками чого встановлено, що батько відповідача помер [INFO] , про що відповідач позивача не повідомила. За таких обставин позивачем прийнято рішення про припинення виплати компенсації та розраховано переплату за період з 30 червня 2015 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 10976,46 гривень. Посилаючись на те, що відповідач добровільно в позасудовому порядку зазначену переплату не повернула, позивач просив суд стягнути з відповідача наведену вище грошову суму, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2012 року відповідач звернулась до правопопередника позивача із заявою про призначення їй компенсаційної виплати за надання соціальних послуги [PERSON] , [INFO] . В своїй заяві відповідач під розпис зобов`язалась повідомити вчасно про припинення надання соціальних послуг або інші причини, що впливають на призначення компенсаційної виплати. Викладене підтверджується копією заяви відповідача. Рішеннями правопопередника позивача, а також самим позивачем відповідачу була призначена, а в подальшому перерахована з огляду на зміну розміру прожиткового мінімуму означена вище компенсаційна виплати з 25 вересня 2021 року, що підтверджується копією відповідного рішення та довідки. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що відповідачем не було повідомлено позивача, однак останній дізнався про вказану обставину самостійно в серпні 2020 року за наслідками проведеної перевірки. Наслідком цього стало прийняття позивачем розпорядження від 25 серпня 2020 року про припинення виплати відповідачу призначено компенсаційної виплати за соціальні послуги з 30 червня 2015 року, здійснено перерахунок переплати, розмір якої за період з 30 червня 2015 року по 30 вересня 2020 року склав 10976,46 гривень. Викладене підтверджується копією свідоцтва про смерть, розпорядження, довідки про розрахунок переплати. У вересні 2020 року та лютому 2021 року позивачем направлено відповідачу письмові вимоги про повернення наведеної вище переплати, які залишились без відповіді, переплата не повернута, що підтверджується копіями вказаних письмових вимог, поштової документації. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Законом України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV (чинний на момент виникнення правовідносин сторін), Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII, Переліком соціальних послуг, що надаються особам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, затвердженим Наказ Міністерства соціальної політики України 03 вересня 2012 року №537 (далі - Перелік) (чинний на момент виникнення правовідносин сторін), Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №558 (далі - Порядок №558) (чинний на момент виникнення правовідносин сторін), Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859 (далі - Порядок №859), Класифікатор соціальних послуг, затвердженим Наказ Міністерства соціальної політики України 23 червня 2020 року №429 (далі - Класифікатор). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем. Суб`єктами, які надають соціальні послуги є і фізичні особи. Схожі за змістом положення містить ст.1 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII. Статтею 6 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV визначено, що право на отримання соціальних послуг мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, у тому числі біженці, які проживають в Україні на законних підставах та перебувають у складних життєвих обставинах. Нормою ст.7 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення передбачені ст.13 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII. Пунктом 1 Порядку №558 визначено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. Схожі за змістом положення містить п.1 Положення №859. Пунктом 5 Порядку №558 компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у п.6 цього Порядку. Аналогічні положення передбачені п.3 Порядок №859. Пунктом 15 Порядку №558 передбачено, що фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку. Пунктом 11 Порядку №859 передбачено, що виплата компенсації припиняється в разі смерті особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Пунктом 19 Порядку №859 встановлено, що суми компенсації, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку фізичної особи, яка надає соціальні послуги, через подання документів із завідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату компенсації тощо, стягуються відповідно до законодавства. Якщо фізична особа, яка надає соціальні послуги, не повернула добровільно надміру виплачені їй суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви уповноваженого органу, що призначив компенсацію. Нормою ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Нормою ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду даної цивільної справи достеменно підтверджено призначення та здійснення виплати позивачем, його правопопередником, відповідачу за її заявою компенсаційної виплати за надання соціальних послуг [PERSON] , [INFO] . При цьому такі виплати продовжувались здійснюватися і після смерті [INFO] означеної особи, якій надавались соціальні послуги, що є безпідставним, оскільки смерть одержувача соціальних послуг є безумовною підставою для припинення компенсаційної виплати. В той же час, продовження виплати проводилось з тих підстав, що відповідач в порушення свого законодавчо визначеного обов`язку не повідомила позивача про смерть особи, якій надавались соціальні послуги, та протиправно продовжувала отримувати компенсаційні виплати допоки про смерть [PERSON] не дізнався сам позивач внаслідок проведеної в серпні 2020 року перевірки. За наслідками останньої позивачем було прийнято рішення про припинення компенсаційних виплат на користь відповідача, розраховано суму переплати, яка відповідає заявленій в позові, та виставлено таку суму відповідачу для погашення. Оскільки ж дотепер позивач переплату не повернула, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом, суд приходить до висновку, що за наведених умов, обставин і підстав такий позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому до правовідносин сторін не підлягають застосуванню положення ст.1215 ЦК України, оскільки переплата відповідачу компенсаційних виплат обумовлена приховуванням останньою факту смерті особи, якій вона надавала соціальні послуги в рахунок компенсації, про що вона зобов`язана була повідомити позивача, що, в свою чергу, вказує на недобросовісність з боку відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved