Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

20 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2013року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №100, а також залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Липова». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24 вересня 2013року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітнього сина [PERSON], 01.04.2014року народження. Зазначила також, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися через постійні непорозуміння, які негативно позначилися на їх взаємовідносинах та врешті призвели до розриву сімейних стосунків, тому більше року [PERSON] разом з сином проживають окремо від відповідача. Посилаючись на те, що почуття кохання та поваги подружжя втратило, подружніх стосунків немає, розлучитися у позасудовому порядку неможливо, вважала, що є підстави для розірвання шлюбу судом. У судове засідання позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, час на примирення йому не потрібен, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON], 13 березня 1995року народження, та [PERSON], 03 червня 1989року народження, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 2013року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №100, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], 01 квітня 2014року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.04.2014року серії І-ЖД№384806 (а.с.6). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам, порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України, а також не відповідатиме інтересам їхнього сина. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 487грн.20коп. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON]О судовий збір у розмірі 487грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved