Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ «СК» Арсенал Страхування», як страховика, матеріальну шкоду, яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 08.02.2018 року, в розмірі 24\~595 грн., а також стягнути з [PERSON] , як особи безпосередньо винної у скоєні ДТП, моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн., судового збору у розмірі 1409,60 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідач ПАТ «СК» Арсенал Страхування» позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважаючи, що внаслідок пропущення потерпілою особою строку звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування у страховика припинено зобов`язання по даному страховому випадку. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечує, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів факту спричинення позивачу моральної шкоди враховуючи достатньо незначні пошкодження автомобілю та невеликий термін відновлення стану транспортного засобу. 2. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Позовна заява про стягнення матеріальної та моральної шкоди з [PERSON] надійшла до Київського районного суду м. Одеси 13.04.2018 року (т. 1 а/с 3) та оплачена судовим збором за дві вимоги у загальному розмірі 1904,60 грн.(т. 1 а/с 1,2 ). \~ \~ \~ \~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями \~ \~ \~ \~від 13.04.2020 року головуючим визначено Салтан Л.В. ( т.1 а/с 44). Ухвалою суду від 26.04.2018 року відкрито провадження у справі в загальному порядку (т.1 а/с 50). Ухвалою суду від 04.07.2018 року закрите підготовче засідання із призначенням справи до судового розгляду ( т.1 а/с 66). Заочним рішенням від 18.07.2018 року позовні вимоги задоволені частково стягнуто з [PERSON] 24595,00 грн. матеріальної шкоди а також 1000 гривень моральної шкоди і судові витрати ( т.1 а/с 81). 25.09.2019 року від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення ( т.2 а/с 2). Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяви між суддями \~ \~ \~ \~від 25.10.2019 року головуючим визначено Луняченко В.О. ( т.2 а/с 11). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17.12.2019 року скасовано заочне рішення і справа призначена до розгляду у порядку загального провадження зі стадії підготовчого провадження (т. 2 а/с 29 ). 03.01.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив ( т.2 а/с 34). 23.03.2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява із залученням в якості співвідповідача Приватного акціонерного товариства « Страхової компанії «Арсенал Страхування» (т.2 а/с 42). Ухвалою суду від 20.05.2020 року залучено у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( т.2 а/с 56). 27.07.2020 року від ПАТ «СК» Арсенал Страхування» надійшов відзив на позовну заяву (т.2 а/с 59). Ухвалою суду від 19.08.2020 року закрите підготовче засідання та призначена справа до розгляду по суті ( т.2 а/с 69). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів 08.02.2018 року водій [PERSON] керуючи автомобілем Nissan Leaf, р/н [NUMBER] на вул. Люстдорфська дорога біля будинку № 125/7 у м. Одесі , не врахував дорожньо-транспортну обставину і не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2018 року у справі №520/2305/18 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КпАП України: порушення правил Дорожнього руху внаслідок чого було здійснена дорожньо-транспортна пригода. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалена постанова\~суду,\~в питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Згідно полісу №АМ/1769638 укладеного 25.11.2017 року між [PERSON] та ПАТ «СК» Арсенал Страхування» в строк дії полісу до 25.11.2018 року автомобіль Nissan Leaf, р/н [NUMBER] застрахований від відповідальності за шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено у 100000 грн., зі ставкою франшизи у нуль гривень. У висновку №30221180 експертного автотоварознавчого дослідження автомобілю Nissan Leaf, р/н [NUMBER] від 01.03.2018 року вартість матеріального збитку , завданого власнику автомобілю визначена рівною 33173,64 грн., а вартість відновлюваного ремонту , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ зазначена у розмірі 26298,38 грн. ( т.1 а/с 17). Відповідно до договору про надання послуг від 16.02.2018 року та акту виконаних робіт від 05.03.2018 року ТОВ « Хавк Холдинг» здійснив відновлення пошкодженого транспортного засобу на суму 24\~595 грн. ( т.1 а/с 15,16 ). \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту позовної заяви, та відзивів наданих відповідачами, страхове відшкодування здійснено не було, потерпіла особа повідомила Страховика про ДТП 09.02.2018 року, та звернулась до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування 17.12.2019 року. Обставини , яки визнаються сторонами, про що зазначено у заявах по суті справи, не підлягають доказуванню (ч.1 ст. 82 ЦПК). 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини стосовно стягнення матеріальної та моральної шкоди врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Частинами першою\~та другою\~статті \~16\~ЦК \~ визначено,\~що кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу.\~ Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням,\~зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) ( ст. 1194 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову\~виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35). Згідно вимог ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч. 3 ст. 23 ЦК). 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Під час судового засідання встановлено, і сторони визначились із визнанням цього факту, що винною особою у дорожньо-транспортної пригоді 08.02.2018 року, внаслідок якої заподіяно шкоду позивачу, є [PERSON] , транспортний засіб якого на час ДТП було застраховано у ПАТ «СК» Арсенал Страхування». При визначенні вартості заподіяної матеріальної шкоди судом враховується що вартість відновлюваного ремонту , яке було здійснено ТОВ « Хавк Холдинг», знаходиться у межах вартості відновлюваного ремонту визначеного експертним дослідженням та не містить в своїх складових ПДВ, а тому підлягає стягненню у повному обсязі. Що стосується питання стягнення заподіяної шкоди судом враховується позиція Верховного Суду, про те, що відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18 ) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а тому . Крім того суд суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у якій зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду.\~Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Таким чином\~попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. При застосування зазначених правових позицій , викладених Верховним Судом у постановах щодо застосування спірних відносин, судом також приймається до уваги, що на момент звернення позивача до суду існувала правова позиція Верховного Суду щодо права позивача самостійно визначати з кого з відповідачів ( винної особи або страховика ) здійснювати стягнення заподіяної внаслідок ДТП шкоди, а вже під час розгляду справи у суді Верховний Суд визначився з позицією щодо необхідності стягнення матеріальної шкоди в межах суми страхового ліміту виключно з страхової компанії а тому вважає строком звернення до суду із вимогами про стягнення страхового відшкодування саме день первинного звернення із позовом до суду тобто 13.04.2018 року в межах визначеного законом річного строку. Враховуючи у даному випадку баланс інтересів сторін по справі суд вважає що позивач не може бути обмеженим у своєму праві стягнення страхового відшкодування у зв`язку із непослідовністю позиції судової системи. Крім того суд враховує наявність самого факту звернення позивача у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страхової компанії із повідомленням про страховий випадок та бездіяльність Страховика який отримавши відповідне звернення зі свого боку не здійснив будь-яких дій на встановлення розміру відшкодування. Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена ст. 35 Закону: на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання відповідної заяви; а інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням безпосередньо до суду з вимогою про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного рішення, згідно вимог п. 36.1. ст. 36 Закону. Дана правова позиція узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду 03.06.2020 року у справі №494/1192/16ц. Таким чином суд приходить до висновку що під час розгляду справу позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоду внаслідок ДТП 08.02.2018 року, належними та допустимими доказами обґрунтований розмір заподіяної шкоди та доведено необхідність стягнення даної шкоди як страхового відшкодування саме з Страхової компанії яка несе відповідальність за шкоду заподіяну третій особі під час керування транспортним засобом Nissan Leaf, р/н [NUMBER] , в межах страхового ліміту. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок даного ДТП, судом враховуються обставини ДТП, розмір та механізм пошкоджень транспортного засобу, факт відновлення транспортного засобу згідно акту виконаних робіт 05.03.2018 року, та відсутність належних та допустимих доказів самого факту заподіяння моральної шкоди з боку позивача. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Посилання на факт присутності у транспортному засобі під час ДТП вагітної дружини позивача у зв`язку із чим її хвилювання привели до моральної шкоди, є намаганнями довести вимоги припущеннями, при відсутності медичних довідок при погіршення стану внаслідок ДТП, а у відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, як не доведені у судовому засіданні . Судом також роз`яснюється позивачу що до страхового відшкодуванню також відносяться шкода заподіяна здоров`ю третій особи, та строк позовної давності таких вимог ( як строк звернення із відповідною заявою до Страховика ) визначений законодавцем у три роки з моменту ДТП. 6.Розподіл судових витрат \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). У даному випадку доведеними документально є судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1409,60 грн.. та витрати на залучення експерта у розмірі 15000 гривень. Пропорційно задоволеним вимогам суд вражає такими що підлягають стягненню з ПАТ «СК» Арсенал Страхування» сплачений судових витрати на вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 704,80 грн., а також витрат на залучення експерта у розмірі 1500 грн. Витрати на правничу допомогу будуть розглянуті окремо, шляхом винесення додаткового рішення, якщо протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення до суду будуть подані докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial