Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

21 березня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Гаврилюк Алла Юріївна про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 30 травня 2017 року замінено первісного відповідача Луцьку міську раду належним - Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради. Ухвалою суду від 26 вересня 2017 року залучено до участі у справі як співвідповідача Луцьку міську раду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. За час свого життя, а саме 24 листопада 2014 року, спадкодавець склала заповіт, в якому розпорядилася все своє майно заповісти позивачу. Позивач 09 серпня 2016 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на офісне приміщення та склад, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], з тих мотивів, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на цей об'єкт нерухомості. Позивач зазначає, що до спадкового майна померлої входять земельні ділянки, на яких розташоване це офісне приміщення. Крім того, за час життя спадкодавець отримала ряд дозвільних документів на забудову цих земельних ділянок, а саме містобудівні умови та обмеження, декларацію про початок виконання будівельних робіт, а також робочий проект. Наразі виготовлені технічні паспорти на збудовані, але не введені в експлуатацію об'єкти. Посилаючись на вищевикладене та порушення своїх прав як спадкоємця майна, просить суд (з урахування заяви про уточнення позовних вимог) визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права та обов'язки забудовника на спадкове майно - офісне приміщення та склад, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] з правом отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представники відповідачів у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не має право забудовника спірного майна та не може його спадкувати. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла громадянка [PERSON] (далі - спадкодавець) (а.с.5). За свого життя, а саме 24 листопада 2014 року, спадкодавець склала заповіт в якому розпорядилася усе її майно, що буде належати їй на день смерті де б воно не знаходилося і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповісти своїй доньці - [PERSON] [INFO] (а.с.6). Як слідує з матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є її донька [PERSON] (позивач у справі), яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви (а.с.57). Матеріалами справи підтверджено, що за час свого життя спадкодавець володіла наступним нерухомим майном: 1) земельна ділянка площею 0,3556 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення для обслуговування дослідно-промислової установки по переробці відпрацьованих мастил, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.73). 2) земельна ділянка площею 0,3587 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення для обслуговування дослідно-промислової установки по переробці відпрацьованих мастил, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.71). Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 23 березня 2016 року за №ВЛ083160830953 спадкодавцем у Відділі ДАБК Луцької міської ради зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт на «Нове будівництво офісного приміщення та складу по вул. Карбишева, 1 у м. Луцьку Волинської області». Відповідно до декларації, будівництво здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] (а.с.9-10). Також спадкодавцем були отримані містобудівні умови та обмеження забудови цієї земельної ділянки (а.с.11-12). Згідно листа Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 11 квітня 2016 року №20-21/251, вказаному об'єкту зарезервована адреса вул. Карбишева, 1-с (а.с.21). У зв'язку з проведення будівельних робіт, спадкодавцем за життя, а саме 17 березня 2016 року, укладений договір підряду (будівельні роботи) №02/2016 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньпрестижбуд» (а.с.22-23). Також 17 березня 2016 року був укладений договір на здійснення технічного нагляду за будівництвом з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.19-20). Як слідує з наданих позивачем технічних паспортів, вказане будівництво закінчено, однак не введено в експлуатацію (а.с.13-18). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому у статті 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Аналіз вищенаведених норм матеріального права дозволяє суду зробити висновок, що право на забудову земельної ділянки є невід'ємною частиною речового права власника цієї земельної ділянки на користування нею. Оскільки речові права на майно за своєю суттю є майновими, тому вони можуть бути успадковані на підставі статті 1218 ЦК України, оскільки не пов'язані нерозривно з особою, яка володіє цим правом (що властиво лише особистим немайновим правам, правом на утримання аліментів, пенсії, соціальних виплат тощо). Отже, може бути успадковане і право власника земельної ділянки на її забудову. Правова позиція стосовно можливості успадковувати право на забудову земельної ділянки відображена також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Слід також зазначити, що власником земельної ділянки, який вирішив скористатися правом на її забудову є замовником будівництва в розумінні пункту 4 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У розглядуваному випадку, як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем всього майна померлої [PERSON], в тому числі земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво. Тому позивач має законне право успадкувати і право на забудову земельної ділянки, тобто права замовника будівництва в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При цьому наразі позивач позбавлена законної можливості оформити свої спадкові права на забудову земельної ділянки без звернення до суду, оскільки за положеннями підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17.01.2017 № 1817-VIII, зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою. Отже, у разі звернення позивача до органу державного архітектурно-будівельного контролю з питанням про внесення змін до декларації про початок виконання будівельних робіт, в частині зміни відомостей про замовника будівництва, орган ДАБК автоматично скасовує цю декларацію, тим самим ставлячи під сумнів легітимність вже збудованих, але не введених в експлуатацію об'єктів будівництва, які будуть вважатися такими, що збудовані без відповідного дозволу, тобто самочинним будівництвом, хоча як слідує з матеріалів справи, таких ознак спірне будівництво немає, оскільки спадкодавець за життя оформила всі необхідні дозвільні документи на будівництво (декларацію, містобудівні умови та обмеження, уклала договори підряду та технічного нагляду тощо). Той факт, що спадкодавець не встигла ввести новозбудовані об'єкти в експлуатацію не може бути підставою для позбавлення її спадкоємця законного права на спадкування права на забудову земельної ділянки. З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що право позивача на спадкування підлягає судовому захисту шляхом визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом прав та обов'язків забудовника на спадкове майно - офісне приміщення та склад, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] з правом отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved