Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

20.07.2018 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 18.01.2008, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 87. Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 20.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 27.07.2018, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.Проти винесення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причини неявки суд до відома не поставив. 20.12.2018 представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження по справі та надання подружжю строку на примирення. Також просить розглядати подане клопотання без участі відповідача та представника відповідача. Ухвалою суду від 20.12.2018 клопотання представника відповідача залишено без задоволення. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи неявку відповідача, який повідомлений належним чином, думку позивача та її представників, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представників, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.01.2008, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 18.01.2008, актовий запис №87 (а.с.10). Від шлюбу у сторін народилася донька-[PERSON], [INFO] (а.с.9). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Так, в судовому засіданні позивач пояснила, що вона втратила почуття кохання та поваги до відповідача. Пояснила, що вона кохає іншого чоловіка, з яким фактично створила нову сім'ю, а тому перебування у шлюбі та налагодження шлюбно-сімейних стосунків з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Крім того, пояснила, що з відповідачем примирення є неможливим, з огляду також на ту обставину, що з відповідачем наявні конфліктні стосунки, оскільки останній забрав доньку без її згоди. Оцінюючи надані докази по справі та пояснення позивача в суді, разом з поданим клопотання представника відповідача про примирення, суд вважає, що доводи відповідача щодо неможливості розірвання шлюбу без вирішення питання про примирення сторін є необґрунтованим та відповідно, не може слугувати достатньою підставою для відмови в задоволенні даного позову. Суд констатує, що виходячи з вимог чинного законодавства, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на викладене вище, суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Спірні питання щодо поділу майна на даний час відсутні. Донька сторін залишається проживати з матір'ю. Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача, що спірні питання, які виникли між сторонами після пред'явлення позову про розірвання шлюбу, зокрема, про відібрання дитини та/чи стягнення аліментів, будуть вирішуватися в іншому порядку визначеному ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved