Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

20 травня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 липня 2008 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та обов`язки. Відповідач не бажає піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові та допомоги, внаслідок чого між ними виникали сварки, які поступово призвели до втрати почуття поваги та любові. З липня 2019 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, вважає що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 08 год. 40 хв. 12 липня 2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила шлюб розірвати та строк на примирення не надавати, оскільки не мають взаєморозуміння. Вказала, що спору щодо проживання дитини після розірвання шлюбу сторони не мають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Зазначив, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю, спору щодо цього не існує. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 липня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №184. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Крім того, судом також встановлено, що сторони з липня 2019 року разом не проживають, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні дитини. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини, що має істотне значення. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved