Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

21.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням Із позову вбачається, що позивачці на праві приватної власності належить будинок №16 по вул. Уманській в м. Краматорську на підставі свідоцтва про право власності по заповіту. У вказаному будинку зареєстрований син її померлого чоловіка, [PERSON] Відповідач з 1985 року не проживає у б.№16 по вул. Уманській, а постійно проживає в [INFO]. Позивачка є пенсіонеркою, отримає пенсію, і невзмозі сплачувати комунальні послуги з причини того, що у неї в будинку зареєстрований відповідач з 1985 року і вона не може оформити субсидію по сплаті комунальних послуг. На неодноразові прохання знятися з реєстрації, відповідач ніяк не реагує. На підставі викладеного позивачка просить суд ухвалити рішення яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме б.№16 по вул.Уманській у м.Краматорську. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснюючи, що позивачка його мачуха. Коли батько був живий, вони всі разом мешкали у б.№16 по вул. Уманській у м.Краматорську. Коли батько помер, позивачка у березні 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Після цього вона поміняла замки на вхідній двері, постійно його виганяє, змушує знятися з реєстрації. Іншого придатного до життя житла у нього немає лише будинок по вул. Ворошиловоградській, №56 в якому немає ані світлу ані газу . Просив у задоволенні позову відмовити, тому що навесні 2015 року він не добровільно пішов із будинку, а його вигнала мачуха. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивачки. Відповідач син її колишнього чоловіка. Раніше вони всі проживали разом, а з липня 2014 року, відповідач пішов і став постійно проживати у власному будинку по вул. Ворошиловоградській, №56. Сплачував він комунальні платежі або ні їм невідомо. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що вониє мешканцями одного селища з позивачкою та відповідачем. Коли батько відповідача був живий, вони всі разом мешкали у б.№16 по вул. Уманській у м. Краматорську. Коли батько помер, позивачка вигнала його із будинку. Він скаржився, що вона поміняла замки, не пускає його навіть на поріг. Проживати йому ніде і мешканці селища, жаліючи його кормлять, дозволяють влітку ночувати на території домоволодіння. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 березня 2015 року, [PERSON] є власником буд.№16 по вул. Уманській у м. Краматорську (а.с.7). Відповідно до домової книги відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 16.11.1984 року постійно. (а.с.9-13). Відповідно до акту від 21.05.2015 року комітету мікрорайону №6, відповідач [PERSON] не проживає в [INFO]. (а.с. 14) Відповідно до акту від 12.06.2015 року комітету мікрорайону №6, відповідач [PERSON] мешкає постійно з 1884 року по лютий 2015 року включно. Відповідно до акту комітету мікрорайону №6 на запит суду від 17.08.2015 року та доданих заяв від свідків, відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] з березня 2015 року і до теперішнього часу, тому що позивачка забороняє доступ до будинку, змінила замки. Суд, дослідивши всі три акти складені комітетом мікрорайону №6, бере до увагу останній, тому що він складений на офіційний запит суду. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.107 Житлового кодексу України, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та члена його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому же населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з березня 2015 року, тобто менше ніж рік, як то передбачено законом з поважних причин, тому що доступ до житла йому заборонено, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed