Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

20.05.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом зазначаючи, що під час однієї з перевірок законності передачі у власність громадянам земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти культурної спадщини Кам’янсько-Дніпровською міжрайонною прокуратурою встановлено, що в 3,3 км. На південь від дослідної станції, на правому березі річки Білозерка розташований об'єкт культурної спадщини - курганний могильник «Двогорба могила» охоронний №3009, який складається з восьми курганів. Цей могильник взято під охорону відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів №202 від 28.06.1988 року. Але розпорядженням Кам’янсько-Дніпровської районної державної адміністрації №400 від 08.09.2004 року в порушення вимог ст.ст. 53, 84 ЗК України та ст. 17 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» громадянці [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована на території курганного могильника «Двугорба могила». Пізніше [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на відповідну земельну ділянку №089745, в якому оспорюваний курганний могильник не зазначений. Згідно чинного законодавства курган є пам'яткою археології та об'єктом культурної спадщини, який являється виключно державною власністю і не може передаватися у приватну власність. Просить суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження Кам’янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області №400 від 08.09.2004 року у частині надання у приватну власність земельної ділянки [PERSON], на якій розташована частина кургану №7 курганного могильника «Двогорба могила» охоронний №3009; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №089745 виданий [PERSON] у частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщена частина кургану №7 курганного могильника «Двогорба могила» площею 0,1140 га.; витребувати у [PERSON] та зобов'язати повернути на користь держави в особі Запорізької обласної дежавної адміністрації земельну ділянку, на якій розміщена частина кургану №7 курганного могильника «Двогорба могила» площею 0,1140 га, вартістю 520 291 грн. (п'ятсот двадцять тисяч двісті дев'яносто одна гривня) 31 коп. кадастровий номер 2322410100:04:001:0090. В судове засідання представник відповідача Кам’янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечень не має. Представник третьої особи без самостійних вимог Держземагенства м. Енергодар Запорізької області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позовних вимог не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність за станом здоров'я, вирішення спору поклала на розсуд суду. Прокурор Німак В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Перевіривши матеріали справи суд встанов. 08.09.2004 року розпорядженням Кам’янсько-Дніпровської райдержадміністрації №400 громадянці [PERSON] у приватну власність була передана земельна ділянка, на території якої розташований об'єкт культурної спадщини - курганний могильник «Двугорба могила» (а.с. 5). 13.10.2014 року на основі вищевказанного розпорядження [PERSON] був виданий державний акт серії ЗП №089745 на право приватної власності на земельну ділянку площєю 3,75 га, яка розташована на території Кам’янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області, в якому курган «Двогорба могила» зазначений не був (а.с. 7). Згідно з актом технічного стану об'єкта культурної спадщини №1 від 10.01.2014 р., стан території об'єкта (пам'ятки) культурної спадщини, поля навколо використовуються як орні поля для вирощування сільськогосподарських культур. Загальний стан об'єкта незадовільний (а.с. 15). 03.03.2014 року інспектором Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області Жовнаренко В.В. був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №2, згідно зяким земельна ділянка передана у власність громадянці [PERSON] разом з об'єктом культурної спадщини (курганним могильником) незаконно (а.с. 11-13). За результатами обстеження курганного могильника №3009 Комунальним закладом «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» від 03.03.2014 р. складено акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології № 25/а. Відповідно до вказаного акту курганний могильник складається з восьми курганів: Курган №1 - діаметр 100м, поверхня насипу кургану задернована. На південному схилі кургану яма діаметром 2,5м, глибиною до 1,5м. Розорюється; Курган №2 - висота 0,5м, діаметр 34м. Розорюється; Курган №3 - висота 0,5м, діаметр 36м. Розорюється; Курган №4 - висота 0,1м, діаметр 28м. Розорюється; Курган №5 - висота 0,5м, діаметр 32м. Розорюється; Курган №6 - висота 0,3м, діаметр 28м. Розорюється; Курган №7 - висота 0,3м, діаметр 28м. Розорюється; Курган №8 - висота 0,3м, діаметр 28м. Розорюється (а.с. 14). Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта культурної спадщини пам'ятки археології - курганний могильник (курган № 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8) охоронний №3009 станом на 11.03.2014 р. вартість кургану №7 складає 520 291,31 грн. (а.с. 16-38). Відповідно до п. «г» ч.4 ст.84 ЗК України землі історико-культурного призначення належать до земель державної власності та не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщиш закріплено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Пунктом 2 ч.1 ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, ішим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 121 Конституції України, передбачено, що на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно ст. 361Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями). Підпунктом 3 п.5 Прикінцевих та перехіднк положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.11.2011 р. встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутись з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, орану владі Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо порушено право власності або інше речове право особи без урахування позовної давності. Таким чином враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved