Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 2-4). 17 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій, крім позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, заявила також вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (а.с. 100). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 9 лютого 1999 року, виданого на підставі розпорядження від 8 лютого 1999 року № 57 Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 08 лютого 2004 року номер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить належна йому частка у вказаній квартирі. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] як його мати, яка звернулася із заявою до Вінницької районної державної нотаріальної контори (спадкова справа №33/2014 року). Інші спадкоємці, які прийняли спадщину за фактом спільного проживання з померлим на день його смерті є: позивач та [PERSON]. 22 листопада 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй частка у вищевказаній квартирі. Разом з тим, за життя [PERSON] скористалася своїм правом, передбаченим ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, і залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту на [PERSON]. Позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] спадщину прийняла належним чином, звернувшись до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою (спадкова справа №101/2016 року). 02 травня 2016 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй частка у вказаній вище квартирі. Спадкоємицею першої черги за законом після її смерті є позивач як дочка спадкодавиці, яка спадщину прийняла за фактом спільного проживання. Так, у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі не заведено спадкову справу після смерті [PERSON], відповідно жодні заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини не подавалися. Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає. [PERSON] звернувшись до Вінницької районної державної нотаріальної контори з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину на відповідні частки квартири № 83 у житловому будинку № 5 по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, отримала відмову від 04 листопада 2016року № 3156/02-17, оскільки частка співвласників у праві власності на зазначене нерухоме майно не визначена та не зареєстрована відповідним чином у КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації». Крім того, в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 9 лютого 1999 року було допущено помилку в імені співвласника, а саме: матері позивача та записано «Наталії», коли вона згідно паспорту «Наташа». Викладені в позові обставини спонукали позивача до звернення з даним позовом до суду. В судове засідання 30 травня 2017 року сторони по справі не зявились. Представник позивача [PERSON] згідно довіреності [PERSON] попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи буз його участі та без участі його довірительки, за наявними в матеріалах справи документами, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача селищний голова Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області також попередньо подав суду заяву про розгляд справи без представника селищної ради, в поданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 9 лютого 1999 року, виданого на підставі розпорядження від 8 лютого 1999 року № 57 Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією вказаного свідоцтва (а.с. 11); ксерокопією технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» станом на 05 вересня 2013 року (а.с. 22-24) та матеріалами інвентаризаційної справи № 7 в 3-х томах на обєкт нерухомого майна, що розташований за адресою: смт. Десна, вул. Гагаріна, 5, Вінницького району Вінницької області. 08 лютого 2004 року в м. Вінниці помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 213580 від 20.02.2004 року (а.с. 12). До дня своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що вбачається з ксерокопії довідки № 1014, виданої виконкомом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла належна йому частка у квартирі [ADDRESS]. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] як мати спадкодавця, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії І-АМ № 488599 від 22.04.1976 року (а.с. 13). [PERSON] спадщину після смерті сина [PERSON] прийняла належним чином, оскільки на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою, що підтверджується ксерокопією довідки № 1011, виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2013 року (а.с. 21). Також для оформленням своїх спадкових прав після смерті сина вона 21 січня 2014 року звернулась до Вінницької районної державної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON], померлого 08 лютого 2004 року, немає, що підтверджується копією спадкової справи № 33/2014 року, заведеної 21 січня 2014 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого 08 лютого 2004 року [PERSON] (а.с. 91-97). 22 листопада 2015 року в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 319510 від 24.11.2015 року (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла належна їй на праві приватної спільної сумісної власності частка у квартирі [ADDRESS], а також частка у праві приватної спільної сумісної власності, яку вона успадкувала після смерті свого сина [PERSON], однак, за життя не встигла отримати на неї свідоцтво про право на спадщину за законом. 25 березня 2008 року [PERSON] залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту на [PERSON], яким заповіла їй усе майно, де б воно не було і з чого не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Заповіт посвідчено секретарем Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 66, що підтверджується ксерокопією вказаного заповіту (а.с. 18). Позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 142281 від 18.11.2013 року [PERSON] (а.с. 7) [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла належним чином, звернувшись 09 березня 2016 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. У вказаній заяві [PERSON] також вказала про те, що є спадкоємиця, яка має право на обовязкову частку в спадковому майні [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 101/2016 року, заведеної 09 березня 2016 року Вінницькою районною державною конторою до майна померлої 22 листопада 2015 року [PERSON] (а.с. 86-90). Крім того, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом, оскільки на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована з спадкодавицею [PERSON] за однією адресою, що підтверджується ксерокопією довідки № 1011, виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2013 року (а.с. 21). Згідно вказаної довідки, спадкоємиця, яка має право на обовязкову частку в спадковому майні [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину на належну їй обовязкову частку, оскільки також на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована з спадкодавицею [PERSON] за однією адресою (а.с. 21). 02 травня 2016 року в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 332883 від 04 травня 2016 року (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла належна їй на праві приватної спільної сумісної власності частка у квартирі [ADDRESS], а також обовязкова частка у праві приватної спільної сумісної власності, яку вона успадкувала після смерті [PERSON], однак, за життя не встигла отримати на неї свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-АМ № 301761 від 27.11.1995 року (а.с. 6). Відповідно до листа Вінницької районної державної нотаріальної контори № 741/01-16 від 20 квітня 2017 року, згідно Спадкового реєстру спадкоємці померлої 02 травня 2016 року [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова не заводилась (а.с. 85). Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на відповідні частки квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області позивач не має можливості, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не зазначено часток співвласників у праві власності на зазначене нерухоме майно і в реєстраційному записі КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 09.02.1999 року розмір частки кожного співвласника на квартиру також не зазначено, що підтверджується ксерокопією листа Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 3156/02-17 від 04.11.2016 року (а.с. 20). Крім того, ще однією підставою, яка перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права на вищевказане нерухоме майно є те, що в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 09 лютого 1999 року було допущено помилку в імені співвласника, а саме: в імені матері позивача та записано «Наталії», що вбачається з ксерокопії вказаного свідоцтва (а.с. 11), тоді як згідно ксерокопії паспорта громадянина України серії АВ 998816, виданого Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 18 червня 2012 року (а.с. 10), вона записана «Наташа», на підставі якого в подальшому було видано свідоцтво про її смерть (а.с. 19). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що предметом позову є спадкове майно, а саме: відповідні частки квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, спадщина на які відкрилась після смерті [PERSON], померлого 08 лютого 2004 року, [PERSON], померлої 22 листопада 2015 року та [PERSON], померлої 02 травня 2016 року. Встановлено, що вказана квартира належить позивачу [PERSON] та спадкодавцям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка\~суб'єкта права спільної сумісної\~власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної\~власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зазначене також вбачається з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Таким чином, оскільки співвласниками квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, є четверо осіб: [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) Г.Ю., [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то відповідно належні їм частки у вказаній квартирі є рівними, тобто кожному належить по 1/4 частки вказаної квартири. Встановлено, що 08 лютого 2004 року в м. Вінниця помер [PERSON], який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частку квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 статті 1259 ЦК України визначено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, \~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], є його мати [PERSON], оскільки вона була зареєстрована разом з ним на час відкриття спадщини за однією адресою і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. Відповідно, ні [PERSON] (сестра [PERSON]М.), ні позивач [PERSON] (племінниця [PERSON]М.), не можуть вважатися такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України,оскільки все спадкове майно після його смерті прийняла на підставі статті 1261 ЦК України, як спадкоємиця першої черги за законом, у відповідності до норм ч.3 ст.1268 ЦК України, його мати [PERSON], а нотаріально посвідченого договору щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, між ними укладено не було. Таким чином, після смерті [PERSON] частки співвласників квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, становлять: [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) Г.Ю. 1/4, [PERSON] 1/4, а частка [PERSON], з урахуванням фактично успадкованої частки після смерті сина [PERSON], становить 1/2 (1/4+1/4=1/2). 22 листопада 2015 року в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку вказаної вище квартири. Встановлено, що 25 березня 2008 року [PERSON] залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту на все майно на [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 2 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно частини 3 статті 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємицею всього майна за заповітом [PERSON] Однак, відповідно до копії спадкової справи, заведеної до майна померлої 22 листопада 2015 року [PERSON], спадкоємицею першої черги за законом, яка має право на обовязкову частку в спадковому майні, є дочка спадкодавиці [PERSON] [PERSON], яка належну їй частку у спадщині прийняла відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована разом з спадкодавицею на момент смерті останньої за однією адресою. Відповідно, після смерті [PERSON] частки співвласників квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, становлять: [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) Г.Ю., з урахуванням успадкованої частки після смерті [PERSON], 5/8 (1/4+3/8 (1/2:2=1/4; 1/4:2=1/8; 1/4+1/8=3/8)=5/8), а частка [PERSON], з урахування успадкованої обовязкової частки становить 3/8 (1/4+1/8=3/8). 02 травня 2016 року в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй 3/8 частки квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області. Встановлено, що спадкоємицею першої черги за законом майна померлої [PERSON] є її дочка позивач по справі [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) Г.Ю., яка спадщину прийняла, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, була зареєстрована разом з спадкодавицею на момент смерті останньої за однією адресою. Відповідно, після смерті [PERSON] позивач [PERSON] успадкувала належні спадкодавиці 3/8 частки квартири під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області. Таким чином, з урахуванням успадкованої частки, їй належить 100% вищевказаної квартири (5/8+3/8=1). У відповідності до п. 6 ч. 1 \~ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки встановлення факту належності [PERSON], померлій 02 травня 2016 року, свідоцтва про право власності на квартиру під № 83 у житловому будинку під № 5, розташованому по вул. Гагаріна в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, має для позивача юридичне значення, так як надає їй право на оформлення своїх спадкових прав після її смерті, суд вважає вказану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у звязку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Встановлено, що оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, в звязку з чим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. З огляду на вищезазначене, суд вважає доведеними належними і допустимими доказами позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на 100% квартири № 83 у житловому будинку під №5 по вул. Гагаріна, смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, відповідна частка в якій належить їй на праві спільної сумісної власності; відповідна частка в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22 листопада 2015 року в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області, а відповідна частка в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 02 травня 2016 року в смт. Десна, Вінницького району Вінницької області. Тому вказані вимоги підлягають задоволенню. Крім того, за відсутності клопотання у позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

Outcome: approved