Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

21.07.2015 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 185194 гривень 28 коп., що еквівалентно 8450 доларів США. В своєму позові позивач посилається на укладений між сторонами договір позики 10000 доларів США, які до цього часу повернули лише в cумі 1550 гривень. Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь залишок боргу в повному обсязі. Позивач направив поштою до суду заяву, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд розглянути справу зі його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності відповідача. Дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав лише ксерокопію розписки, з якої вбачається, що час укладення в такій формі договору позики не визначений, а тому встановити дату укладення договору позики не можливо. Сама розписка складається з двох частин: перша частина зазначає, що особа, названа в розписці як «[PERSON] Иван., 1960 г.р, прож. [INFO], Харьк. обл.» і зазначено далі за текстом «одолжила в [PERSON], [INFO], в долг деньги в суме 10000 долларов США для нужд». Далі за текстом після слів «Указанную суму» міститься незрозуміле прописне слово, яке можливо прочитати по різному російською мовою як «денег» так і «долгу» і зазначено строк повернення «в ближайшее время». [PERSON] і в який час зявилась дописка «до 14.05.2015 но мах.» невідомо. Під цією частиною зобовязань підпис позичальника та позичкодавця відсутні. Друга частина розписки складається із повідомлення невідомої особи про повернення частини боргу в сумі 1450 доларів США, зазначено залишок боргу та підтвердження власноручного складання розписки. І лише після цього міститься підпис від 13.05.2014 року та прізвище «[PERSON]И.» Зазначені обставини свідчать про те, що без оригіналу розписки та пояснень учасників такої угоди неможливо достовірно встановити особи сторін договору, зясувати чому текст основного зобовязання не підписаний позичальником та чи є такий документ єдиною цілою розпискою, або поданий суду документ є двічі скопійованим і складається з окремих документів. Крім того, суд вважає, що із тексту розписки не вбачається остаточна дата повернення залишку боргу, а тому суд вважає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України суду не надано підтвердження направлення кредитором боржнику вимоги про повернення боргу. Ця обставина свідчить про недоведеність позивачем права вимагати повернення боргу за спливом 30 днів з дня предявлення вимоги. Враховуючи наведене суд вважає недоведеним ту обставину, що між сторонами укладено дійсне зобовязання, відсутні відомості про дату укладання такого договору, та не підтверджено факту прострочення зобовязання боржником. Крім того, наданими документами не можливо достовірно встановити особу позивача та відповідача. Оскільки ніяких інших документів крім ксерокопії розписки, позивачем суду не надано, суд вважає недостатніми докази наявності між сторонами договірних зобовязань, а тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, суд відносить за його особистий рахунок.

Outcome: dismissed