Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

20 серпня 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суду і просить визначити розмір аліментів на неповнолітню дитину, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? заробітної плати (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви. Позов обґрунтований тим, що 26 вересня 1999 року сторони уклали шлюб у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, тому рішенням суду від 19 червня 2017 року їх шлюб розірвано. Вихованням дітей відповідач не займався, не цікавився як і за які кошти живуть діти, не надавав коштів на утримання дітей (ні на харчування, ні на одяг), тому позивач була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. 31 травня 2017 року рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 29 вересня 2017 року рішенням суду збільшено розмір аліментів і стягнуто аліменти з відповідача на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 заробітної плати відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів до повнолітня дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час дочці виповнилося 18 років, тому у позивача виникли підстави для звернення до суду для визначення розміру аліментів на неповнолітнього сина. Вважає, що розмірі аліментів на його утримання має бути визначений у розмірі ? заробітної плати (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність без звукозапису, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 26 вересня 1999 року, прізвище дружини після одруження Лесик. Від шлюбу у сторін народились діти - дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. 31 травня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області стягнуто аліменти щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 19 червня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано. 29 вересня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дітей. 14 серпня 2018 року [PERSON] виповнилось 18 років. Згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, після досягнення повноліття найстаршою дитиною позивач скористалась своїм правом на звернення до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу неповнолітню дитину. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. В поданій суду заяві про розгляд справи у його відсутність [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Отже, судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач визнає позовні вимоги повністю, таке визнання позову є безумовним. За вказаних обставин суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову про стягнення з нього на користь позивача визначеного у позовній заяві розміру аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін від дня пред'явлення позову. Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved