overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про вселення [PERSON] у житловий будинок за адресою: [ADDRESS], виселення [PERSON] з вказаного будинку без надання іншого приміщення та стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що проживає у житловому будинку за згоди [PERSON], який зареєстрований та проживає у будинку, та вважає саме його власником будинку. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2014 року, виданого державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори, Кураловою Т.Д., та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою позивач зареєстрований, що підтверджується відміткою у паспорті [PERSON] та домовою книгою. З 2010 року та на момент розгляду дійсного позову, у вказаному вище будинку проживає без реєстрації [PERSON] Договору найму житлового приміщення [PERSON] не укладала ані з [PERSON], ані з попередньою власницею будинку - [PERSON], яка заповіла зазначений житловий будинок [PERSON] Своїм безпідставним проживанням у житловому будинку [PERSON] завдає матеріальних збитків позивачу, а саме, відповідач проживає та користується усіма комунальними послугами, однак не сплачує за них, сплату комунальних послуг провадить [PERSON] Отже, [PERSON], яка безпідставно та без згоди [PERSON] проживає у будинку, який їй не належить, та в якому вона не зареєстрована, порушує право власності та користування позивача щодо свого нерухомого майна, та завдає їй матеріальних збитків. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 23 грудня 1995 року. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне. Таким чином, на підставі вищевикладеного та в силу ст. 122 СК України, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 25 липня 1998 року Московським відділом реєстрації актів громадянського м. Харкова, про що є актовий запис № 831, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з відповідачкою. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідачка позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1998 року, про що є актовий запис № 831 у Московському відділі реєстрації актів громадянського м. Харкова, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], залишається проживати з відповідачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу в сумі 18 392 грн. 77 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 21 квітня 2009 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.6.5 Умов, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перерахунку платіжного ліміту,а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 10214 грн.99 коп., заборгованість по процентам - 6170 грн. 09 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 893 грн. 75 коп., штраф (фіксована частина) -250 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) -863 грн. 94 коп.-станом на 31.10.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 18 392 грн. 77 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 18 392 грн. 77 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] та зазначає в позові , що відповідач ухиляється від утримання неповнолітнього сина , який проживає з нею на її утриманні. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув , про поважні причини не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Як встановлено , відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] , який проживає з позивачем на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Сторони проживають у шлюбі, зареєстрованому відділом РАГС Кілійського району Одеської області 06 лютого 1999 року . Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, про народження дитини , довідкою про знаходження дитини на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру , передбаченого ч.2 ст. 185 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповноліт-ньої дитини. Позивач, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , просить стягнути з від-повідача аліменти в твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] та зазначає в позові , що відповідач ухи-ляється від утримання неповнолітнього сина , який проживає з нею на її утриманні. Справа розглядається після скасування ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 14.04.2015 року заочного рішення , ухваленого у справі 06 березня 2015 року. Відповідач з позовом згоден частково. Не оспорюючи фактичні обставини справи згоден із стягненням аліментів в розмірі 400 грн. на місяць посилаючись на ті обставини , що він не має роботи , хворіє на хронічне захворювання , яке вимагає систематичного лікування , але інвалідність не оформлена. Крім того, він проживає разом з матерю , яка теж хворіє, вимагає допомоги з його боку. Дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено , відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] , який проживає з позивачем на її утриманні. Відпові-дач участі в утриманні дитини не приймає. Шлюб між сторонами розірвано. Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, про наро-дження дитини , довідкою про знаходження дитини на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінли-вий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у тве-рдій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру , передбаченого ч.2 ст. 185 СК України, то ди-тині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розмі-ром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Враховуючи обставини , передбачені ст.. 182 СК України, а саме : стан здоров'я та мате-ріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача непрацездатної матері , а також вимоги ч.2 ст. 182 СК України , суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 вересня 2000 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, шлюбні стосунки між ними припинені, тому позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 30 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис №225. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи завчасно повідомленим в установленому законом порядку про розгляд справи у суд не з'явився. Суд вважає, що згідно ст. 224 ЦПК України можливо провести заочний розгляд справи. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2000 року (а.с.4). Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сімейне життя у сторін не склалося, вони разом не проживають, між ними втрачено почуття любові, мають різні погляди щодо сімейного життя, шлюбні стосунки фактично між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 243, 60 гривень в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі та уточнила позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 448 (а/с 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

21 листопада 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у цьому будинку, але не проживає в ньому з 2010 року. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом відправлення судової повістки на адресу реєстрації його проживання. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки та показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст.13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору від 28 липня 1995 року позивачка є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою Великодолинської селищної ради від 17 листопада 2014 року №2393 сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Згідно з показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідач по справі [PERSON] є сином позивачки, але у її будинку не проживає вже більш ніж 5 років, його речі у будинку не зберігаються. Місце перебування відповідача невідомо. З врахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що відповідач дійсно понад один рік без поважних причин не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], та, таким чином, в силу ст.405 ЦК України він дійсно втратив право користування житловим приміщенням у цьому будинку.

Outcome: approved