Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 16.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14.04.2016 року, визначено місцем проживання малолітнього [PERSON] [INFO], місце проживання його матері [PERSON], за адресою: вул. Лесі Українки, 81, м. Охтирка, Сумська область. Однак [PERSON] умисно не виконує рішення суду та продовжує незаконно утримувати сина за своїм місцем проживанням. В звязку з чим, просить відібрати малолітнього сину у [PERSON] та негайно передати їй, як матері дитини, для проживання [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи тим, що [PERSON] не вчиняє ніяких дій для невиконання рішення суду, на яке посилається позивач, оскільки як батько він не може чинити насильство щодо своєї дитини, а навпаки робить все для того, щоб захистити сина [PERSON] від неправомірних дій інших осіб, в тому числі [PERSON] Звернення позивача до поліції, служби у справах дітей та органу опіки та піклування, намагання позивачки забрати сина собі всупереч волі дитини не свідчать про реальне бажання позивача піклуватися про свою дитину, а лише провокують конфліктну ситуацію між сторонами, що негативно відображається на психологічному стані дитини. Крім того, посилаються на відсутність правових підстав для задоволення позову, зокрема, на те, що позивач та її представник не навели суду правову норму, відповідно до якої подали позов. Представник відповідача [PERSON] у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов визнала частково в частині передання дитини матері згідно рішення суду, однак вважає, що відібрання дитини всупереч її волі матері не відповідає інтересам дитини. В послідуючому послалася на розсуд суду при вирішенні позову. Представник третьої особи - виконкому Охтирської міської ради в судовому засіданні вважає, що рішення суду, яким визначено місце проживання дитини, повинно виконуватися, однак для відібрання дитини підстав немає, так як відсутня загроза для дитини в разі її проживання з батьком. В звязку з цим вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині передачі дитини матері. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05.06.2010 року по 10.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 18.05.2008 року народився син [PERSON], батьками якого є [PERSON], [PERSON] (в послідуючому [PERSON]) І.В. 01 вересня 2015 року позивач разом зі своїми дітьми виїхала з будинку №29 по вул. Комунарів в с. Веселий Гай Охтирського району, в якому проживали однією сім'єю з відповідачем, та стала проживати у своєї матері [PERSON] в Охтирці по вул. Лесі Українки, 81. 13.10.2015 року відповідач [PERSON] забрав сина до себе, і з цього часу малолітній [PERSON] проживає окремо від матері та сестри разом із батьком. 22.10.2016 року позивач звернулася до Охтирського міськрайонного суду із позовом про визначення місця проживання дитини з матірю. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14.04.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016 року, визначено місцем проживання малолітнього [PERSON] [INFO], місце проживання його матері [PERSON] за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Лесі Українки, 81. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місцем проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] за адресою: Сумська область, Охтирський район, с. Зелений Гай, вул. Комунарів, 29, відмовлено (а.с. 8-11, 12-13). З пояснень сторін в судовому засіданні та пояснень свідка [PERSON] вбачається, що 05.05.2016 року позивач намагалася забрати сина зі школи с.Високе Охтирського району згідно рішення суду, яке вступило в законну силу, однак їй це не вдалося, оскільки дитина почала кричати, а учні разом із вчителькою [PERSON] перешкодили у цьому, забравши дитину із транспортного засобу позивачки, після чого одразу ж на виклик вчительки приїхав відповідач і відвіз дитину додому. Позивач в судовому засіданні пояснила, що в момент, коли діти разом з вчителькою витягували [PERSON] з машини, дитині були завдані тілесні ушкодження у вигляді синців. Відповідач навпаки стверджує, що побоїв дитині завдала саме [PERSON], після чого він звернувся із заявою до міліції та за рішенням суду відомості про порушення громадського порядку [PERSON] та її родичів [PERSON], [PERSON] були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім того, під час судового розгляду справи, за домовленістю сторін, позивач [PERSON] 28.07.2016 року приїхала до місця проживання відповідача з метою забрати дитину, однак [PERSON] не вийшов до неї. Ці події відбувалися у присутності представника [PERSON] у справах дітей Охтирської РДА та працівників Височанської сільської ради, які були запрошені відповідачем. Відповідно до ч. 2\~ст. 154 СК України\~батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.1\~ст.162 СК України\~якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону чи рішення суду проживала малолітня дитина, змінить місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Відповідно до ч.2\~ст.162 СК України,\~дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я. Судом не встановлено фактів, які б свідчили, що проживання дитини з матірю створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я. Із матеріалів справи вбачається, що за фактом спроби матері забрати дитину до себе за рішенням суду ведеться перевірка органами поліції (а.с.53), підозра станом на день прийняття рішення судом не предявлена. Згідно довідки Охтирської ЦРЛ від 01.07.2016 року, [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря невролога, що свідчить про вразливість дитини. Таким чином, враховуючи, що дитина в даний час проживає з батьком та знаходиться під його впливом, внаслідок спорів батьків щодо місця проживання дитини їй завдається психологічна шкода. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Незважаючи на бажання дитини проживати з батьком, суди трьох інстанцій при визначенні місця проживання дитини з матірю, виходили з віку та інтересів дитини, періоду окремого проживання з батьком, який є незначним, існування можливих факторів стороннього впливу на думку дитини та відсутності обставин, за яких малолітня дитина має бути розлучена із матірю. За таких обставин, враховуючи, що у справі знайшов підтвердження факт неможливості з боку матері без судового втручання повернути сина, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Враховуючи, що [PERSON] в справах дітей Охтирської районної державної адміністрації не є належним відповідачем у справі, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved