overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в сумі 700 грн. з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по її вихованню та не утримує матеріально, донька перебуває на утриманні матері. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає частково, згоден плати аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05.03.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач має непостійний, мінливий дохід і позивачем не доведено його спроможності сплачувати аліментів в сумі 700 грн. на місяць, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в сумі 400 грн. на дитину. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 04 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] народження 10 квітня 2015 року, який проживає з нею, позивачем, і на утримання якого вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між нею і відповідачем через несумісність характерів, що призводить до постійних сварок і скандалів. Кожен з них має свої погляди на життя і ведення сумісного господарства, на сімю в цілому. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2015 року. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. Судові витрати, яких вона зазнала, просить віднести на її рахунок. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.16). Відповідач до суду не зявився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений відповідно до вимог ч.6 ст.74 ЦПК України, про що свідчить телефонограма (а.с.13,15). На підставі зазначеного суд постановляє заочне рішення у відсутності відповідача за правилами ч.1 ст.224 ЦПК України за наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач у своїй заяві до суду. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше року і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заявив суду про невизнання ним позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня предявлення позову, у розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, і зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів надано тому з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обовязок батька утримувати неповнолітню дитину, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, направила до суду заяву відповідно до якої позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі. Зазначила, що 03 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить при розірванні шлюбу дітей залишити проживати з нею, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 03 квітня 2009 року перебувають у шлюбі. ( а.с.7). У сторін є діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. ( а.с. 4,5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

20 липня 2016 року позивач подав до суду заяву про постановлення додаткового рішення, оскільки не вирішене питання щодо її позовної вимоги про відновлення дошлюбного прізвища «Гончарова». В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач не заперечує проти постановлення додаткового рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення у даній справі з наступних підстав. Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача аліменти. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.05.2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволені позовні вимоги позивача: розірвано шлюб між сторонами та стягнуті аліменти на утримання дитини. Однак, судом не вирішена одна з заявлених позовних вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивача. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України суд , що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність \~\~не є обов'язковою. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено судом, позивач при укладанні шлюбу змінила прізвище з «Гончарова» на «Геренко» (а.с. 8), при розірванні шлюбу судом не було вирішено питання щодо прізвища позивача після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає можливим після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачу на дошлюбне «Гончарова». \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

20 липня 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 1998 р. по 2011 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дітей не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки щомісячно до їх повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 20 вересня 2011 року. Під час подружнього життя, а саме, [INFO] у них народилася донька - [PERSON], а [INFO] донька - [PERSON], батьком яких є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, є працездатним і проживає окремо від дітей, інші аліментні платежі не сплачує. Діти залишаються проживати разом з позивачем. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 20 липня 2016 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 19 червня 2015 року; шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції за актовим записом № 631. Від даного шлюбу дітей не має. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з грудня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує, наслідки йому зрозумілі. У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи була сповіщена належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 19 червня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції за актовим записом № 631 (л.с. 8). Від даного шлюбу дітей не має. Як зазначив позивач шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з грудня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - [PERSON], [INFO] року народження, але на даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, мешкають окремо, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 359 (а.с. 7). Подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] року народження (а.с. 8). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 03 жовтня 2015 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Хустського РУЮ у Закарпатській області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №219. Від даного шлюбу дітей немає. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2015 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Хустського РУЮ у Закарпатській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №219 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 27 липня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27 липня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-БК №326713 від 27 липня 2016 року. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved