overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

19 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNZOGK00000076, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 29000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 17583,83 грн., заборгованність за кредитом 13740,92 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 2692,91 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом 40,00 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 34,58 грн., а також штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 825,42 грн., всього загальна сума забогованості склала 17583,83 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNZOGK00000076 від 19 червня 2007 року в розмірі 17583,83 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, не повідомив суд про причину своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідач [PERSON] 19 червня 2007 року укладено кредитний договір № DNZOGK00000076, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 29000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 17583,83 грн., заборгованність за кредитом 13740,92 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 2692,91 грн, заборгованність по комісії за користування кредитом 40,00 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 34,58 грн., а також штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 825,42 грн., всього загальна сума забогованості склала 17583,83 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

19 червня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти мешкають з матір'ю. Сім'я з відповідачем розпалася. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює і в змозі надавати матеріальне забезпечення. Просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову і розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 червня 2010 року в Дружківському відділі РАЦС, про що має місце актовий запис за №113. Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], який народився [INFO], про що Дружківським відділом РАЦС зроблений актовий запис за №540, підтверджується, що його батьком являється[PERSON]Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], який народився [INFO], про що Дружківським відділом РАЦС зроблений актовий запис за №177, підтверджується, що її батьком являється [PERSON] Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти, оскільки він являється працездатним, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 243.60 грн. в Державний бюджет міста Дружківки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

19 червня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 16. Від спільного проживання мають сина- [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулась до суду з даною заявою, мотивуючи тим, що з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім»ї не можливе, припинили шлюбні стосунки, спору майнового характеру не має. Наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Свої вимоги підтримала в судовому засіданні. Відповідач проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати по справі судовий збір на користь позивача відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

19 червня 2012 р. у цивільній справі проголошено заочне рішення, яким позов задоволено. Позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким у резолютивній частині рішення додатково вказати суму стягнення , виражену в доларах США - в загальному розмірі 65924,45 доларів США та 120308,33 грн., які підлягають стягненню з боржника [PERSON], посилаючись на п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. Крім того, просив додатково зазначити в резолютивній частини рішення дату народження, ідентифікаційний номер і адресу ПАТ «ПУМБ» і боржника. Позивач у позові просив стягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту і по відсоткам у доларах- тобто у валюті кредитування і відповідно до умов договору кредиту. У рішенні суд задовольнив позовні вимоги, а в резолютивній частині рішення стягнення вказав у гривневому вираженні. Суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення і додатково вказати у резолютивній частині рішення від 19 червня 2012 року суму, що підлягає стягненню з відповідача, також і у доларовому еквіваленті - згідно умов кредитного договору. Щодо додаткового зазначення у резолютивній частині рішення додаткових відомостей про позивача та відповідача, то суд виходить з наступного: Відповідно до п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України в резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю або частково, висновок суду по суті позовних вимог, вирішується питання щодо розподілу судових витрат, строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Резолютивна частина рішення суду відповідає цим вимогам. ЦПК, зокрема ст.ст.219,221 ЦПК України, не передбачають дописування в резолютивній частині рішення додаткових відомостей про сторони, зокрема вказаних позивачем, ці дані стосуються вимог щодо виконавчого листа. Закон передбачає винесення додаткового рішення у випадках, виключно передбачених ст.220 ЦПК України. Враховуючи, що в резолютивній части ні рішення зазначено всі прийняті судові рішення за всіма вимогами, і виходячи зі змісту заяви про винесення додаткового рішення в цій частині, суд не вбачає підстав для внесення доповнень до резолютивної частини , вказаних позивачем. Надання додаткових відомостей щодо особи боржника має вирішуватись при видачі виконавчого листа, до якого закон пред,являє певні вимоги. З урахуванням викладеного, заява ПАТ «ПУМБ» в частині внесення додаткових відомостей про позивача та відповідача необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

19 червня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 20 січня 2007 року у Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 09. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що на протязі останніх років відносини між нею та відповідачем погіршувалися, що призвело до розірвання сімейних відносин, вона та відповідач з червня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із сварками, непорозуміннями, різними поглядами на життя, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 20 січня 2007 року у Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 09, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з червня 2013 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

19 червня 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 11 липня 2006 р., мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань сімейного життя. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2006 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину, а саме, сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем. Як видно зі змісту позовної заяви, між сторонами виникають сварки і скандали стосовно того, що не можуть знайти спільної мови з більшості питань сімейного життя. З приводу цього сторони з 1 квітня 2014 р. проживають окремо, з того ж часу шлюбні стосунки між ними припинені і спільне господарство вони не ведуть. У своїх письмових заявах до суду сторони кожен окремо наголосили про категоричну відсутність згоди на примирення один з одним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 11 травня 2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 477. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім'ї є вбивство відповідачем сина позивача від першого шлюбу, який проживав разом з подружжям в одному будинку. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 11 травня 2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11 травня 2007 року. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №99. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 09 вересня 2011 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Сімейні стосунки між ними припинилися, сумісне господарство не ведеться, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. У судове засідання [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 99, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу дітей не мають. Враховуючи той факт, що сторони наполягають на розірванні шлюбу з тих підстав, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, вимоги позивача про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом № 2116, шлюбі з 16 листопада 2007 року. Від шлюбу мають одну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, заперечень щодо задоволення позову не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2007 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2116 (а.с. 8). У даному шлюбі мають одну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожний з них живе своїм окремим життям, примиритись не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач ніяких дій щодо збереження сім'ї не вчиняє. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст. 110, 112, 161 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений у 2011 році, мають сина [PERSON] та дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки в 2012 році. Просить шлюб розірвати. Суд надавав сторонам трок для примирення, але позивач в суді позов підтримує. Відповідачка, повідомлена за її місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони, які мають двох неповнолітніх дітей, припинили спільне проживання, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивача та письмових доказів - свідоцтва про шлюб та про народження дітей. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб можливо розірвати.

Outcome: approved