Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

20 жовтня 2015 року Позивачі звернулись до суду із даною позовною заявою та просили визнати за ними право власності на спадкове майно за законом, після померлої [PERSON], яке складається з ? частини земельної ділянки площею 4,9827 га., кадастровий номер 3223185600:02:002:0092, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в рівних частинах за кожним. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачі зазначили, що 12 травня 2008 року померла їхня мати [PERSON], якій вищезазначене нерухоме майно належало відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 25.05.2007 року за № 1295. Позивачі звернулись для оформлення спадщини після смерті матері до Обухівської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у зв'язку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Суд вислухавши позивачів, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 травня 2008 року (а не 12.05.2008, як зазначають Позивачі) померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 123289 (а. с.11). Зміна дівочого прізвища [PERSON] відбулось після її одруження із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОК № 058984 від 18.01.2008 року. Родинний зв'язок Позивачів із померлою підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Після смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на ? частину будинку № 114 за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул. Першотравнева; та ? частину земельної ділянки площею 4,9827 га., кадастровий номер 3223185600:02:002:0092, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, спадкоємці прийняли лише частину спадкового майна, а саме ? частину будинку № 114 за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул. Першотравнева, було прийняте спадкоємцями [PERSON] (чоловіком) та [PERSON] (донькою) в рівних частинах. Даний факт підтверджується копією спадкової справи, наданою завідувачем Обухівської районної державної нотаріальної контори від 28.10.2015 року вих. № 1550/01-16. Судом також встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала ? частини земельної ділянки площею 4,9827 га., кадастровий номер 3223185600:02:002:0092, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.05.2007 року, № в реєстрі 1295 (копія спадкової справи, наданої завідувачем Обухівської районної державної нотаріальної контори від 28.10.2015 року вих. № 1547/01-16. Це майно (? частини земельної ділянки площею 4,9827 га., кадастровий номер 3223185600:02:002:0092) [PERSON] отримала за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], право власності якої підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія КВ № 003718 від 03.08.2004 року (а.с.17) Завідувач Обухівської районної державної нотаріальної контори своїм листом від 19.03.2015 року № 179/01-16 відмовив Позивачу ([PERSON]О.) у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частини земельної ділянки площею 4,9827 га., кадастровий номер 3223185600:02:002:0092, що належала [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме Державного акта на імя [PERSON] ( а.с.20). Також в судовому засіданні було встановлено той факт, що батько Позивачів ([PERSON]В.) помер 05.02.2013 року, а тому не претендує на спадкування земельної ділянки після смерті своєї дружини. Позивачі надали копію Свідоцтва про смерть серія 1-ОК № 270121 від 05.02.2013 року. Згідно зі статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємцями, згідно зі статтею 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, такими є позивачі по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивачі є належними особами та спадкоємцями за законом, а їх звернення до суду є правомірним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved