Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

20 серпня 2015 р. позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 21199,73 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 243, 60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку № 21 по вул. Дарвіна в м. Харкові. За період з 01.10.2014 р. по 30.04.2015 р. відповідач не сплачує рахунки, у наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 21199,73 грн. Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення представнику позивача відмові та зрозумілі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачу на праві власності, згідно до договору купівлі-продажу від 16.11.2006 р. належать нежитлові приміщення в житловому будинку № 21 по вул. Дарвіна в м. Харкові з централізованою системою опалення (а.с.9). Між позивачем та відповідачем 01.01.2007 р. було укладено договір про постачання теплової енергії № 10785, згідно до якого позивач в повному обсязі здійснив відпустку теплової енергії по о/р 17400-6349 у приміщеннях відповідача загальною опалювальною площею 206,5 кв.м. (а.с.11-12). Згідно до Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Отже у даному випадку мова йде про регулювання відносин по постачанню теплової енергії, що призначена для купівлі-продажу та повинні застосовуватися Правила користування тепловою енергією, що конкретизують норми права загального характеру з метою регулювання поведінки субєктів правовідносин у певній галузі. Основним обовязком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з тепло постачальною організацією на постачання теплової енергії. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актом про підключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії від 24.10.2014 р. за № 174/3350, актом про відключення вбудованого споживача від джерела теплової енергії від 14.04.2015 р. № 174/6657 (а.с.16). У звязку з тим, що приміщення відповідача не обладнано окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не мають технічної можливості здійснити їх відключення. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Згідно зі ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, сплатити гроші тощо). Між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір на постачання теплової енергії, але відповідач не належно виконує договірні зобовязання, у наслідок чого утворилась заборгованість (а.с.5). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплової енергії, позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а відповідач навпаки плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить. Згідно до\~ ст. 526 ЦК України\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання з надання послуг, має законні підстави вимагати від споживача оплати за надання цих послуг. 02.06.2015 р. позивачем було направлено відповідачу лист з вимогою оплати теплової енергії на потреби опалення приміщення, який відповідачем залишено без задоволення (а.с.24). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник повинен сплатити вартість безпідставно спожитої теплової енергії з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно до п. 7.2.3. вищевказаного договору про постачання теплової енергії, боржнику в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної суми за кожен день прострочення. Отже, пеня становить 556,88 грн. та 3 % річних 111,38 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~ \~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved