Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

20 травня 2015 року державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» (далі ДП «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання договору укладеним та стягнення безпідставно набутої теплової енергії. В обґрунтування позову зазначило, що з 01.10.2013 позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією, що здійснює обслуговування споживачів у Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Відповідач є власником приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, Жовтневий район, вул. Мусоргського, 30/21 та отримував від позивача теплову енергію (в гарячій воді) для потреб опалення цього приміщення в період з 03 жовтня 2013 року по 25 березня 2014 року та з 25 жовтня 2014 року по 15 квітня 2015 року. Через несплату отриманої теплової енергії у зазначений період у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 14805,17 грн. Також, позивачем направлялись на адресу відповідача договори купівлі-продажу електричної енергії, які не були підписані [PERSON] Вважає, що відповідач ухиляється від укладання договору купівлі продажу теплової енергії та безпідставно отримує теплову енергію. У звязку з наведеним просив суд визнати договір купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води № 1440 від 01.11.2013 укладеним в редакції позивача, стягнути з відповідача вартість безпідставно набутої теплової енергії у сумі 14805,17 грн., вирішити питання про судові витрати. В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги в частині стягнення вартості безпідставно набутої теплової енергії та просив стягнути суму 15333,24 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав визначених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив, що [PERSON] отримав від ДП «Криворізька теплоцентраль» проект договору купівлі-продажу теплової енергії в якій останній був зазначений у якості приватного підприємця, яким він не є. [PERSON] неодноразово звертався до позивача із заявами про припинення постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, Жовтневий район, вул. Мусоргського, 30/21, однак відключення не було проведено. Зазначив, що ним було узгоджено з позивачем навантаження річного споживання системою опалення вищезазначеного приміщення, який повинен бути взятий для розрахунку. Зазначив, що власником нежитлового приміщення є [PERSON], як фізична особа, а тому розрахунок повинен провадиться за тарифом як для категорії споживачів - «населення». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляну на наступне. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до переліку споживачів, що передаються до ДП «Криворізька теплоцентраль» станом на 01.09.2013 від комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» було передано на обслуговування магазин, розташований за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] (а.с. 128-130). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.03.2012 за № 102, нежиле приміщення магазину непродовольчих товарів, після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальною площею 55,6 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 36). Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 18210848 від 20.02.2014, [PERSON] не значиться серед фізичних осіб-підприємців. (а.с. 37). 19 грудня 2013 року ДП «Криворізька теплоцентраль», з однієї сторони, було підготовлено проект договору за № 1440 про постачання покупцю, фізичній особі [PERSON], теплової енергії. Визначено дислокацію обєктів, а саме зазначено, що магазин непродовольчих товарів знаходиться за адресою: вул. Мусоргського, 30/21. (а.с.9-17). Листом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 26.12.2013 за № 7623/30 було направлено фізичній особі-підприємцю [PERSON] два екземпляри договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за № 1440 від 01.11.2013, який повернувся до позивача за спливом терміну зберігання на пошті (а.с. 22). ДП «Криворізька теплоцентраль» 26.03.2014 за № 3072/28 було направлено вимогу [PERSON] про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії. Відповідно до розписки на вказаній вимозі, [PERSON] отримав договір 07.05.2014. (а.с. 23). 17.09.2014 [PERSON] звернувся до ДП «Криворізька теплоцентраль» із заявою про призупинення подачі теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 30/21. (а.с. 25). 17.09.2014 [PERSON] надав до ДП «Криворізька теплоцентраль» розрахунок теплопостачання. (а.с. 26-27, 92-105). Листом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 05.12.2014 за № 8736/28 було повідомлено фізичну особу-підприємця [PERSON] про необхідність укладення договору купівлі-продажу теплової енергії та оплати вартості спожитої теплової енергії. (а.с. 28). Постановою №19 від 30.09.2011 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів 704,02 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с.91). Постановою №389 від 31.12.2013 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі-НКРКП) було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) 657,11 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с.90). Постановою за № 1476 від 30.04.2015 НКРЕКП було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) 1402,42 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с. 78-79). Постановою №540 від 16.05.2014 НКРКП було внесено зміни до постанови НКДРКП від 31.12.2013 року №389: в абзаці третьому цифри «806,94» замінено цифрами «934,24». (а.с.88-90). Постановою №682 від 13.06.2014 НКРКП було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) 990,28 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с. 86-87). Постановою за № 494 від 28.11.2014 НКРЕКП було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) 1186,44 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с. 84-85). Постановою за № 369 від 27.02.2015 НКРЕКП було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) 1700,79 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с. 82-83). Постановою за № 1082 від 31.03.2015 НКРЕКП було встановлено ДП «Криворізька теплоцентраль» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) 1466,85 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). (а.с. 80-81). Із актів № 661 від 06.02.2015 та № 672 від 03.03.2015, складених представниками позивача вбачається, що приміщення за адресою: вул. Мусоргського, 30/21 зачинене, вивіска відсутня, діяльність не ведеться. (а.с. 31, 32). Згідно актів №4208 від 03.10.2013, та №4642 від 25.03.2014 складених представником ДП «Криворізька теплоцентраль» в присутності представника ТОВ «ДОМ.КОМ» 03.10.2013 включено централізоване опалення та 25.03.2014 року відключено централізоване опалення в житловому будинку № 30 по вул. Мусоргського м.Кривого Рогу (а.с.127). Згідно актів №5083 від 25.10.2014, та №5511 від 15.04.2015 складених представником ДП «Криворізька теплоцентраль» в присутності представника ТОВ «ДОМ.КОМ» 25.10.2014 був поданий теплоносій та 15.04.2015 року відключено централізоване опалення в житловому будинку № 30 по вул. Мусоргського м. Кривого Рогу (а.с.126). Згідно норм ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Законом України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 року передбачено, що «Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу» (абз. 4 ст. 19 Закону). Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 - правила користування тепловою енергією визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п. 1 Правил). Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно з п. 4 Правил - користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією. Пунктом 14 Правил передбачений обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 30/21, яке він не використовує для проживання. На час розгляду справи у суді [PERSON] не укладав з ДП «Криворізька теплоцентраль» договору на купівлю-продаж теплової енергії для вищевказаного нежитлового приміщення. Судом встановлено, що ДП «Криворізька теплоцентраль» був поданий теплоносій до нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 30/21 у період з 03.10.2013 по 25.03.2014 та з 25.10.2014 по 15.04.2015. Тарифи для оплати послуг з теплопостачання для населення застосовуються для здійснення оплати фізичними особами послуг з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються ними для проживання. Оскільки [PERSON] не користувався вказаним приміщенням для вищезазначених потреб, суд приходить до висновку, що між ним та позивачем склались відносини саме з постачання теплової енергії, відпуск здійснюється за тарифом для потреб інших споживачів (крім населення). Враховуючи те, що [PERSON] отримував послуги з постачання теплової енергії, то в даному випадку між ним та ДП «Криворізька теплоцентраль» склалися фактичні договірні відносини. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-582цс15. Оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини, тому позовні вимоги щодо стягнення вартість безпідставно набутої теплової енергії підлягають задоволенню за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року в розмірі 15333,24 грн. Стосовно позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу теплової енергії за № 1440 від 01.11.2013 укладеним суд зазначає наступне. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~ Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не мають права відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК). Водночас, положення ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачають можливість споживача придбати теплову енергію на підставі договору купівлі продажу у теплогенеруючої організації. Оскільки діючим законодавством України не встановлено типового договору на купівлю-продаж теплової енергії, а також Закон України «Про теплопостачання» закріплює лише право на укладення відповідного договору купівлі-продажу, тому у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору купівлі продажу теплової енергії укладеним слід відмовити. Також суд зазначає, що до матеріалів справи додано договір № 1440 купівлі-продажу теплової енергії від 19 грудня 2013 року, в той час як позивач просив визнати укладеним договір № 1440 купівлі-продажу теплової енергії від 01.11.2013. Щодо доводів представника відповідача про розрахунок теплової енергії, що була поставлена [PERSON], згідно до коефіцієнту навантаження в розмірі 0,0017, який було погоджено з ДП «Криворізька теплоцентраль», то суд їх відкидає, оскільки споживачем не було укладеного відповідного договору на купівлю-продаж теплової енергії на підставі вказаного погодженого коефіцієнту. Оскільки позовні вимоги ДП «Криворізька теплоцентраль» задоволено частково, тому згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 6, 16, 627 ЦК України, ст. 4 ЖК України, Закону України «Про теплопостачання»,

Outcome: partial