Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

20.10.2017 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29\~680,00 грн. та сплаченого судового збору у сумі 1600,00 грн., мотивуючи тим, що з відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом. У звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за договором у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 29\~680,00 грн., яку відповідач в добровільному порядку погасити відмовляється. В судове засідання представник позивача ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що дійсно вона отримала кредит, але не мала можливості його повернути через скрутне матеріальне становище, просила суд застосувати строк позовної давності. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.03.2015 року між позивачем ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік) на строк 30 днів до 19.04.2015 року. Вказаний факт підтверджується копією видаткового касового ордеру від 21.03.2015 р., який міститься в матеріалах справи. З анкети-заяви для отримання кредиту від 21.03.2015 року, вбачається, що [PERSON] ознайомилася з умовами надання та обслуговування кредитів, що розміщенні на офіційному сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Відповідно до наказу ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 11.10.2014 року №51 затверджено примірний договір про надання фінансових послуг у новій редакції, що складається з Заяви-анкети та Умов видачі кредиту. Відповідно до п. 3.1.1 Умов надання та обслуговування кредитів клієнт зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в дату повернення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до цих умов, договору та/або умов відповідної угоди сторін. Погашення заборгованості здійснюється в дату повернення кредиту єдиним платежем. При цьому такий платіж складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом (п. 3.1.1.2 Умов надання та обслуговування кредитів). Пунктом 4.4 визначено, що при виникненні заборгованості Клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 2,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню в розмірі 4,02 %, на тридцятий день заборгованості Клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 6,67 %. Як вбачається з наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості, відповідач порушила умови договору, сплативши 19.05.2015 року 50 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість в розмірі 29680,00 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. - заборгованості за кредитом; 900,00 грн. проценти за договором; 27\~280,00 грн. пеня за договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-116цс 13 від 06.11.2013 та № 6-14цс 14 від 19.03.2014. Судом також встановлено, що єдиний платіж відповідачем було здійснено 19.05.2015 року в сумі 50 грн., тобто право вимоги у позивача виникло з 20.05.2015 року, а банк звернувся до суду 20.10.2017 року, тобто в межах строку загальної позовної давності. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу в сумі 1500,00 грн. та процентів в розмірі 900,00 грн. за користування кредитом є обґрунтованими, а позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню. Разом з цим, суд вважає, що позивач звернувшись до суду 20.10.2017 року з вимогами про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором, пропустив встановлений законодавством спеціальний строк позовної давності в один рік, оскільки право такої вимоги виникло у банка ще 20.05.2015 року. Таким чином, з урахуванням клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, з останньої слід стягнути суму пені за період з 16.10.2017 року по 20.10.2016 року, що становить 10\~860,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути 13\~260,00 грн., з них: 1500,00 грн. - заборгованості за кредитом; 900,00 грн. проценти за договором; 10\~860,00 грн. пеня за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 714,82 грн.

Outcome: partial