Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача - [PERSON], на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця до повноліття та на утримання дружини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000,0 грн. на місяць. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб з відповідачем було укладено 21 вересня 2013 року. У спільному шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. Відповідач не надає стабільно коштів на утримання сина. При цьому, відповідач є працездатною особою. Тому позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила позов задовольнити у повному обсязі. Також суду повідомила, що з травня 2016 року вони з відповідачем почали проживати окремо. Зараз вона разом з дитиною проживає зі своїми батьками. Вона працює у дитячому садку вихователем та отримує заробітну плату приблизно 1 500,00 грн. на місяць. Не заперечувала щодо того, що відповідач надавав їй добровільну допомогу у липні та у серпні 2016 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В частині стягнення аліментів на утримання дитини не заперечував проти стягнення з нього 700,00 грн. щомісячно, в частині позовних вимог на утримання дружини визнав позовні вимоги частково у розмірі 300,00 грн. Також суду повідомив, що їхня дитина проживає з позивачем. Він постійного офіційного місця роботи не має, отримує нерегулярні тимчасові доходи в залежності від наявності роботи, приблизно 3 000,00 грн. на місяць. Інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Має добрий стан здоров'я. Просив позов задовольнити частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 вересня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видано Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис - № 549 (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] яке видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис - №417 (а. с. 6). Син, [PERSON], проживає разом з матір'ю. Судом встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що відповідач надавав добровільну допомогу позивачу на утримання дитини та перерахував у липні 2016 року 600,00 грн., та у серпні 2016 року 1 000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 15). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є працездатним та має постійний, хоча і не офіційний дохід, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання їх спільної дитини. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 80, 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду доказів того, що Відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі заявленому до стягнення - 1 500,00 грн. щомісяця. Згідно Закону України від 25.12.2015 року № 928-VІІІ «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від до 6-ти років: з 01.05.2016 - 1 228,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що малолітній дитині [PERSON], на час розгляду справи виповнилося 2 роки. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов'язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та часткове визнання позову відповідачем, враховуючи стан здоров'я дитини, яка згідно пояснень сторін має добрий стан здоров'я, матеріальне становище та стан здоров'я відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20 липня 2016 року, тобто з моменту звернення позивача до суду. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач по справі має неофіційне місце роботи та отримує нерегулярний мінливий дохід, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Під час вирішення питання щодо розміру допомоги, суд враховує також інші обставини справи, зокрема: матеріальний стан відповідача, його добровільну участь у вихованні та утриманні дитини та стан здоров'я відповідача, а також те, що позивач по справі працює і теж отримує дохід. Водночас позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували факт можливості сплати Відповідачем аліментів на її користь саме у розмірі 1 000,00 грн. на місяць. Приймаючи до уваги рівень доходу відповідача, враховуючи добропорядність відповідача, про що свідчить факт добровільної сплати на користь дитини грошових коштів, стан його здоров'я та часткове визнання позову в цій частині, приходжу до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 300,00 грн. на місяць, що на думку суду, буде достатнім розміром для утримання матері дитині. Згідно приписів ч. 1ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 75, 79, 80, 81, 84, 180-183 СК України,

Outcome: partial