Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

21 грудня 2012 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 05.11.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем Cherry, реєстраційний номер [NUMBER], рухалась по вулиці Миру в місті Рубіжне, здійснюючи маневр правого повороту на вулицю Будівельників, не впоралась з керуванням, виїхала на зустрічну смугу руху та скоїла зіткнення з автомобілем Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER], належного [PERSON], внаслідок чого належний позивачу автомобіль зазнав механічних ушкоджень, та позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Також, в позові [PERSON] зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Аско-Донбас Північний» та згідно постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.11.2012 року [PERSON] визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В липні 2013 року [PERSON] подала до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» та заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний» недоплачену страхову виплату у розмірі 16485,00 гривень, стягнути з [PERSON] різницю між страховою виплатою та розміром спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 5543,84 гривні, моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень, також просить стягнути солідарно з відповідачів витрати по евакуації та зберіганню транспортного засобу у розмірі 1435,00 гривень, витрати на правову допомогу 3000,00 гривень, витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1689,12 гривень та судовий збір у розмірі 331,53 гривень. Ухвалою суду від 01.08.2013 року було залучено до участі у справі другого відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» (а.с. 141) Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підпримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, зокрема посилається на те, що цивільно-правова відповідальністю відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ «Аско-Донбас Північний», тому в межах страхової виплати (страхового відшкодування) у розмірі 50000,00 гривень [PERSON] не може нести відповідальності. Зазначає, що витрати позивача на послуги евакуатора та витрати за зберігання автомобіля також входять до складу сум страхового відшкодування, які сплачує страхова компанія, стягнення з відповідача банківської комісії у розмірі також не підлягає задоволенню, оскільки не спрямовані на відновлення порушеного права позивача. Також, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди, так як ці вимоги є необґрунтованими та не зазначені мотиви, з яких виходила позивач, визначаючи її розмір. В судовому засіданні 08.10.2013 року представник відповідача заявив клопотання про повернення позивачем замінених пошкоджених частин відповідачу [PERSON] Представник відповідача ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний» заперечує проти позову в повному обсязі, просить суд відмовити в його задоволені в повному обсязі, подала до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що позивачу було сплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 33844,89 гривень, виходячи з висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 16.11.2012 року, з розміром матеріальної шкоди, визначеному судовим експертом, не згодна, зокрема, зазначає, що судовим експертом проведена експертиза з порушенням Методики товарознавчої експертизи. Також, заперечує проти стягнення вартості проведеної судової експертизи та витрат на евакуацію та зберігання пошкодженого автомобіля, оскільки не було підстав для евакуації транспортного засобу та зберігання його на стоянці. Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу за незаконністю та необґрунтованістю. В судовому засіданні судовий експерт Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз [PERSON] надав пояснення, що ним було проведено судову автотоварознавчу експертизу та визначено розмір матеріальної шкоди у сумі 55543,84 гривні та вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 50509,34 гривень, про що складено висновок № 262/27 від 21.05.2013 року. При проведенні експертного дослідженням ним було дотримано вимоги діючого законодавства, яке регламентує проведення таких судових експертиз, в тому числі й Методику товарознавчої експертизи, при визначені розміру матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту автомобіля судовим експертом були враховані доаварійні пошкодження автомобіля та його фізичний знос, вартість запчастин, зазначена у висновку, була встановлена за цінами, зазначеними у найближчому до дати ДТП оприлюдненому в Бюлетні автотоварознавця за жовтень 2012 року. Висновок судового експерта було перевірено та ліцензовано, зауважень по проведеню експертизи не було. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом сторонам були створені усі умови для подання доказів в підтвердження обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, сторонами по справі неодноразово заявлялися різноманітні клопотання, які були задоволені судом, втім це не призвело до надходження нових доказів до справи, зокрема, 16.10.2013 року представником відповідача ПрАТ «Аско-Донбас Північний» було заявлено клопотання про призначення повторної експертизи, проте, сторони при розгляді клопотання судового експерта надали пояснення про різні та неоднозначні вихідні дані для проведення судової експертизи, що в свою чергу призвело до неможливості проведення повторної судової експертизи, що розцінюється судом як намагання сторін затягнути розгляд цієї справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, з врахуванням вищенаведеного, суд розглядає дану цивільну справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 05 листопада 2012 року [PERSON], керуючи автомобілем Chery, реєстраційний номер [NUMBER] рухалась по вулиці Миру в місті Рубіжне, здійснюючи маневр правого повороту на вулицю Будівельників не впоралась з керуванням, виїхала на зустрічну смугу руху та скоїла зіткнення з автомобілем Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], в результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.11.2012 року, затвердженою в.о.керівника Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській області 14.11.2012 року, відмовлено в порушені кримінальної справи за ч. 1 ст. 286 КК України [PERSON] за відсутністю в їх діях складу злочину та постановлено притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с. 7). Згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіль Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] належить позивачу [PERSON] (а.с. 5). Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.11.2012 року [PERSON] визнана винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили (а.с. 8). Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача [PERSON] у заподіянні шкоди позивачу [PERSON] встановлена постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.11.2012 року, та відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно звіту № 01/11 від 07.11.2012 року про оцінку транспортного засобу, складеного ФО-П [PERSON] експертом-оцінщиком, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 07.11.2012 року становить 29629,89 гривень (а.с. 57-71). Згідно доповнення до звіту № 01/11 від 07.11.2012 року, корегування вартості матеріальної шкоди у бік збільшення складає 4215,37 гривень (а.с. 72-75). Згідно полісу АВ № 5310635 цивільно-правова відповідальность відповідача [PERSON] застрахована ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50000,00 гривень, розмір франшизи 500,00 гривень (а.с. 43). 19.11.2012 року та 04.12.2012 року ПрАТ «СК Аско Донбас-Північний» було складено два страхові акти № 972/12/ГО, відповідно до яких було вирішено сплатити позивачу страхове відшкодування в загальній сумі 33344,89 гривень (29129,89 грн. + 4215,00 грн. = 33344,89 грн.), яке було перераховано позивачу у повному обсязі у розмірі 33344,89 гривень (а.с. 25, 26). Також позивачу [PERSON] було сплачено франшизу у розмірі 500,00 гривень відповідачем [PERSON], що визнається сторонами у справі. Отже, відповідачами позивачу було сплачено в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 33844,89 гривень, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами. Згідно висновку № 262/27 від 21.05.2013 року судового експерта Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз [PERSON], вартість матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП власнику автомобіля Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] складає 55543,84 гривні, вартість відновлювального ремонту автомобіля - 50509,34 гривні (а.с. 87-106). Пошкоджений автомобіль позивача було відремонтовано ТОВ «Прайм Кар», про що було підписано акти виконаних робіт від 17.05.2013 року на загальну суму 53779,26 гривень (а.с. 157, 158), вартість відновлювального ремонту була сплачена позивачем [PERSON] у сумі 53779,26 гривень, що підтверджується квитанціями № 19 від 13.03.2013 року та № 47 від 17.05.2013 року (а.с. 160, 161). Згідно звіту № 01/11 від 07.11.2012 року та доповнення до звіту № 01/11 від 07.11.2012 року ФО-П [PERSON], загальна вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику пошкодженого автомобіля складає 33344,89 гривень (а.с. 57-75). З зазначеного звіту вбачається, що огляд автомобіля було проведено 05.11.2012 року в темний час доби при штучному освітленні на території гаражних боксів, при складанні доповнення до висновку експертом взагалі не було зазначено дату складання цього доповнення та не було оглянуто пошкоджений автомобіль, в доповненні до звіту зазначено, що це доповнення було складено на підставі рахунку на оплату, оформлених станцією технічного обслуговування (а.с.59, 73). Суд критично оцінює звіт № 01/11 від 07.11.2012 року та доповнення до звіту № 01/11 від 07.11.2012 року, оскільки суд вважає, що експертом ФО-П [PERSON] під час складання доповнення до звіту не було зазначено дату його складання, не було здійснено огляд автомобіля, чим було порушено п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, в якому зазначено, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Доказів наявності відповідного рішення органу (посадової особи), яка здійснювала судове чи досудове слідство, на визначення матеріального збитку без огляду автомобіля суду надано не було. Враховуючи наведене вище, судом відхиляється звіт № 01/11 від 07.11.2012 року та доповнення до звіту № 01/11 від 07.11.2012 року, як недопустимий доказ спричиненої позивачу шкоди. Разом з тим, судом приймається як належний доказ висновок судового експерта № 262/27 від 21.05.2013 року, складений після огляду 13.05.2013 року пошкодженого автомобіля Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER], який було проведено в світлий час доби на території автосалону за участю позивача. Зазначений висновок підтверджує розмір матеріальної шкоди, спричиненої ДТП автомобілю позивача у розмірі 55543,84 гривні та вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 50509,34 гривень (а.с. 87-106). Заперечення представника страхової компанії та представника відповідача [PERSON] стосовно неправильності висновку експерта в частині визначення вартості запчастин станом на травень 2013 року, неправильності розрахунку фізичного зносу, неправильного визначення та застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля відхиляються судом, оскільки були спростовані поясненнями судового експерта наданими в судовому засіданні 08.10.2013 року, доказів в підтвердження неправильності висновку експерта представниками відповідачів суду не надано. Також судом не приймаються до уваги заперечення представників відповідачів щодо неправильності висновку експертизи з причини того, що при проведенні судовим експертом огляду пошкодженого автомобіля була присутня тільки позивач, оскільки на час проведення судової експертизи представник відповідача [PERSON] знав про призначення судом судової експертизи та мав можливість бути присутнім при огляді пошкодженого автомобіля експертом, але з невідомих причин не скористався цим. Також ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний» була залучена в якості співвідповідача до участі у справі 01.08.2013 року, тобто після проведення судової експертизи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розгляд справ за позовами, що виникають при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у тому числі з урахуванням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (надалі Закон України № 1961-ІV), має здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зродила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах суми страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 32.7 ст. 32 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Отже, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний» як страховик відшкодовує позивачу вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, яка відповідно до висновку судової експертизи складає 50509,34 гривні, в межах встановленого у страховому полісі ліміту відповідальності в розмірі 50000,00 гривень з вираховуванням франшизи у розмірі 500,00 гривень, з вирахуванням часткової сплати страхового відшкодування у розмірі 33344,89 гривень, тобто 16155,11 гривень (50000,00 - 500,00 - 33344,89 = 16155,11 грн.). Відповідач [PERSON], як особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, зобов'язана сплатити позивачу [PERSON] як потерпілій особі вартість відновлювального ремонту автомобіля, що перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, франшизу та втрату товарної вартості автомобіля, тобто 6043,84 гривні (509,34 + 500,00 + 5034,50 = 6043,84 грн.). В судовому засіданні було встановлено, що позивачу було сплачено франшизу у сумі 500,00 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача Прат «СК Аско-Донбас Північний» 16155,11 гривень є обґрунтованими, доведеними та такими що підлягають до задоволення судом, в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 5543,84 гривень також є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню судом (6043,84 - 500,00 = 5543,84 грн.). В частині стягнення з ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний» банківської комісії в розмірі 329,89 гривень, яка була утримана з позивача при знятті нею з власного рахунку перерахованих страховиком коштів, суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю. В цій частині позовних вимог суд приймає заперечення представника ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний», що позивач не була позбавлена можливості здійснити безготівкове перерахування цих коштів на рахунок організації, яка здійснювала ремонт пошкодженого автомобіля, а не знімати страхове відшкодування в банкоматі з вирахуванням вартості послуг банку за таку операцію. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку витрат, пов'язаних з евакуацією та зберіганням пошкодженого автомобіля позивача у розмірі 1435,00 гривень, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні виходячи з того, що позивачем не доведено суду необхідності евакуації та розміщення пошкодженого автомобіля на стоянку, як передбачено ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Причини евакуації автомобіля та зберігання його за плату на стоянці, які були зазначені позивачем, на думку суду не є поважними. 08.10.2013 року в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про передачу відповідачу замінених пошкоджених запчастин автомобіля. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 15 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. В ході розгляду цієї справи представником відповідача [PERSON] не було заявлено клопотання про оцінку цих пошкоджених запчастин, також представник відповідача [PERSON] при розгляді питання про призначення судової експертизи за клопотанням позивача не скористався правом подати судові відповідне питання, як то передбачено ч. 3 ст. 143 ЦПК України. Також, представником відповідача не було подано ці питання й при призначені судом повторної експертизи за клопотанням представника страхової компанії. Суд вирішуючи питання про передачу відповідачу [PERSON] пошкоджених деталей, приходить до висновку, що представником відповідача не доведено наявності будь-якої цінності замінених пошкоджених запчастин, тому це питання не може бути вирішено судом на користь відповідача [PERSON] Щодо частини позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної позивачу [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судом було встановлено, що винуватою у дорожньо-транспортній пригоді є відповідач [PERSON], тому, суд приходить до висновку, що майно позивача - Renault Megan Scenic, реєстраційний номер [NUMBER], було пошкоджено внаслідок дій відповідача [PERSON] В обґрунтування наявності спричинення позивачу моральної шкоди вона в позовній заяві та судовому засіданні посилається на те, що їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з пошкодженням її автомобіля. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимущених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди позивачем у 5000,00 гривень є завищеним, при цьому судом приймаються пояснення позивача, що пошкодження автомобіля з вини відповідача [PERSON] завдало позивачу багато незручностей та необхідності докладення додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя, позивач є матір'ю двох неповнолітних дітей, пошкодження автомобіля позбавило її на тривалий час можливості жити в звичному для неї ритмі, порушився встановлений раніше уклад її родини. Суд враховує конкретні обставини даної справи, глибину душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень, в іншій частині слід відмовити. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати, які складаються з 331,56 гривень судового збору, 1689,12 гривень за проведення судової експертизи, 3000,00 оплата за надання правової допомоги. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи надано договір про надання юридичних послуг № 3-3011/12 від 30.11..2012 року, який укладено між позивачем та ПП ЮФ «Іващенко та партнери», рахунок-фактуру № 158 від 30.11.2012 року та квитанцію № 79 від 30.11.2012 року про прийняття від [PERSON] 3000,00 гривень (а.с. 18-23). З договору про надання юридичних послуг вбачається, що ПП ЮФ «Іващенко та партнери» зобов'язується надати [PERSON] юридичні послуги, зокрема, по здійсненню представницькіх повноважень, захист її прав та законних інтересів, надання правової допомоги по цивільній справі в Рубіжанському міському суді за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Позивач за вказаним договором сплатила 3000,00 гривень відповідно до квитанції від 30.11.2012 року та вважає їх витратами на правову допомогу. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Отже, суд вважає, що витрати, які сплатила позивач за зазначеним договором не є витратами на правову допомогу, оскільки позивач не заявляла відповідного клопотання про допущення [PERSON] до участі у справі як особи, яка надає правову допомогу та [PERSON] не був відповідно допущений судом ухвалою до участі при розгляді цієї справи відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України, тому директор юридичної фірми [PERSON] не є особою, яка надає правову допомогу в розумінні зазначених норм ЦПК. Разом з тим, [PERSON] приймав участь у розгляді цієї справи як представник позивача відповідно до ст.ст. 38, 40 ЦПК України, що підтверджується наявністю у справі довіреності від імені позивача на імя [PERSON], яка оформлена відповідно до вимог ч. 2 ст. 41 ЦПК України (а.с.17). Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача 3000,00 гривень витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Загальна сума позовних вимог позивача складає 26698,95 гривень, судом частково задоволені позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «СК Аско-Донбас Північний» 16155,11 гривень та з [PERSON] 7543,84 гривень (5543,84 + 2000,00), тобто позовні вимоги задоволені на 89,55%. Відсоткова частка задоволених позовних вимог з страхової компанії складає 68,17%, з [PERSON] 31,83%, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 2020,68 гривень, які складаються з судового збору у сумі 331,56 гривень та витрат за проведення експертизи 1689,12 гривень на наступним чином: з ПрАТ «СК Аско-Донбас північний» в розмірі 1233,55 гривень та з [PERSON] у розмірі 575,97 гривень.

Outcome: partial