Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

21 березня 2013 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], треті особи: відділ державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, служба у справах дітей Кіровської районної у м. Донецьку ради, про виселення із квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між [PERSON] та позивачем 7 грудня 2007 року був укладений договір кредиту, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 44 200 доларів США строком до грудня 2032 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 12.5% річних. В цей же день в забезпечення зобов*язань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровим №2051. Згідно із договором іпотеки в іпотеку банку була передана квартира [ADDRESS]. Вказаний договір був внесений до Державного реєстру іпотек. Через неналежне виконання [PERSON] своїх зобов*язань за кредитним договором, рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки. 9 березня 2011 року вказане рішення було направлено до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 11 березня 2011 року було відкрито виконавче провадження і відповідачці був наданий строк для виконання рішення суду. 18 жовтня 2012 року відповідачці [PERSON] була направлена письмова вимога про виселення всіх мешканців із квартири. Однак вказане повідомлення повернулось до банку без вручення. Оскільки відповідачем [PERSON] зобов*язання за кредитним договором не виконувались належним чином, то позивач просить виселити відповідачів із квартири. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укрсоцбанк» до [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], треті особи: відділ державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, служба у справах дітей Кіровської районної у м. Донецьку ради, про виселення був задоволений, а саме: [PERSON], [PERSON] та малолітнього [PERSON] було виселено із квартири. Не погодившись із рішенням суду, [PERSON] та [PERSON] принесли апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити з наступних підстав: - в порушення вимог статті 40 Закону України «Про іпотеку» вони не отримали повідомлення банку про виселення їх із квартири. А оскільки виселення із квартири може бути здійснено лише через один місяць після отримання вимоги про виселення, то у суду не було підстав для задоволення позову банку. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідачка [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Представник публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укрсоцбанк» не з*явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить заява представника банку про відкладення розгляду справи через велике навантаження представника банку. Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Велике навантаження представника банку не є поважною причиною неявки у судове засідання. Неявка представника банку у судове засідання не перешкоджає розглядові справи в апеляційній інстанції. Інші учасники судового розгляду повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові картки, повернуті до апеляційного суду із відміткою про вручення судової повістки. Заслухавши суддю-доповідача, відповідачку [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги про виселення відповідачів із квартири, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем були дотримані вимоги, передбачені Законом України «Про іпотеку». Однак з таким висновком суду першої інтонації погодитись неможливо з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. 7 грудня 2007 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір кредиту, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 44 200 доларів США строком до грудня 2032 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 12.5 % річних. В цей же день в забезпечення зобов*язань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровим №2051. Згідно із договором іпотеки в іпотеку банку була передана квартира [ADDRESS]. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки через неналежне виконання [PERSON] своїх зобов*язань за кредитним договором 11 березня 2011 року було відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки і відповідачці був наданий строк для виконання рішення суду. 18 жовтня 2012 року відповідачці [PERSON] була направлена письмова вимога про виселення всіх мешканців із квартири. Але вказане повідомлення повернулось до банку без вручення, про що зазначає у своєму позові публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укрсоцбанк». Вказаний факт встановлений і рішенням суду першої інстанції. Однак, згідно із частиною 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року із подальшими змінами, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника, добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вказана вимога закону закріплена і в частині 3 статті 109 ЖК України. Таким чином, законодавець встановив певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок, житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону у суду першої інстанції не було законних підстав для виселення відповідачів з квартири, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлені всі фактичні обставини по справі, але неправильно застосований матеріальний закон, то рішення суду про виселення відповідачів підлягає скасуванню із ухваленням в цій часині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed