Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

19 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 360 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 17.02.2003 року був прийнятий на роботу електрослюсаром черговим по ремонту обладнання на шахті Родіна ВАТ Кривбасзалізрудком, пізніше 29.03.2005 року переведений на посаду підземного учня прохідника, а 07.11.2005 переведений на посаду підземного прохідника де працював до 26.12.2006 року. З 11.02.2008 року по 10.02.2017 року працював на посаді підземного кріпильника на шахті імені Фрунзе ПрАТ ЄВРАЗ СУХА БАЛКА. 14.02.2017 року був прийнятий на роботу кріпильником на шахті Октябрська ПАТ Кривбасзалізрудком, а з 14.04.2017 року переведений на посаду підземного бурильника шпурів де і працював до 29.05.2020 року. Рішенням МСЕК від 23.03.2021 йому вперше було встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 40% по радикулопатії, 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень, і встановлено третю групу інвалідності з 15 березня 2021 року по 01 квітня 2022 року, з переоглядом 01 березня 2022 року. У зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який не може вести звичний спосіб життя, постійно займається підтримання свого здоров`я в належному стані не допускаючи його погіршення. У працездатному віці у 42 роки, враховуючи захворювання, відчуває фізичний біль, не може не тільки нормально працювати, але й не може виконувати навіть домашню роботу, яку виконував до отримання професійного захворювання. Постійно відчуває обмеженість як у спілкуванні з оточуючими людьми, так і обмеженість у неможливості продовжувати колишній активний спосіб життя. Зазначив, що внаслідок професійного захворювання та втрати ступеню працездатності 60% з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагає додаткових зусиль для його організації. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 11 лютого 2008 року по 10 лютого 2017 року працював підземним кріпильником з повним робочим днем в підземних умовах на шахті «ім. Фрунзе» ПрАТ «Євраз Суха Балка», і був звільнений з підприємства 10 лютого 2017 року, за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] . Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 лютого 2021 року, складеного на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Із зазначенням його причин: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с.12-15). Згідно пункту 17 Акту професійне захворювання виникло під час праці підземним бурильником на шахті Октябрська ПАТ Кривбасзалізрудком у період з 14.04.2017 по 29.05.2020, [PERSON] в підземних умовах виконував роботи з підготовки та буріння шпурів перфораторами, розмічав розташування шпурів у відповідності з паспортом буропідривних робіт, продував, промивав шпури, здійснювавв заміну воронок, нарощував бурові штанги, виготовляв та забивав пробки у пробурені шпури, виконував роботи з попередження та ліквідації кривизни, аварій та ускладнень у шпурах, перевіряв надійність кріплення робочого, запобіжного та антивібраційного полків, справність кріплення підсічних та виробок, періодично, на протязі зміни, здійснював оббиваня заколів та відшарувань з боків та покрівлі виробки, слідкував за ходом буріня, з метою своєчасного виявлення виробничої неполадки з буровим інструментом та вживав заходи з її усунення, по закінченню робіт вимика бурове обладнання, очищував його від просипів гірничої маси шляхом змивання водою та обдував повітрям. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застовуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив параметрів аерозолів фіброгенної дії та шуму, що перевищували нормативні. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.01.2021 № 50 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: - з 29.03.2005 по 26.12.2006 підземний учень прохідника, підземний прохідник на шахті Родіна ВО Кривбасруда; - з 11.02.2008 по 10.02.2017 - підземний кріпильник на шахті імені Фрунзе ПрАТ ЄВРАЗ СУХА БАЛКА Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу [PERSON] впродовж 13 років 10 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи неможливо. Внаслідок зазначеного вище професійного захворювання, Позивач 23 березня 2021 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з яких 40% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, внаслідок професійного захворювання, із встановленням третьої групи інвалідності з 15 березня 2021 року до 01 квітня 2022 року, з переоглядом 01 березня 2022 року, також Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах виробничого пилу, що підтверджується копіями: довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №059583, довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №627580. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60%, встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування. Крім того, відчуває фізичний біль, обмеженість у неможливості продовжувати колишній активний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача у шкідливих умовах впродовж 13 років 10 місяців, з яких на підприємстві відповідача протягом 4 років 9 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням до 01 квітня 2022 року, третю групу інвалідності, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 55 000 гривень, без врахування податку з доходу фізичних осіб, що відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, та є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації. Частина 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За актом прийому-здачі наданих послу від 18.05.2021 за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 05.04.2021, укладеного між [PERSON] та адвокатом Кузьменко М.В., позивачем [PERSON] було сплачено адвокату за надану правничу допомогу суму в розмірі 10000,00 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, тому витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст. 141 ЦПК України), а саме в розмірі 1528,00 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми\~ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial