overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 року. Мають з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери, через що в сімї виникли непорозуміння та сварки. З квітня 2015 року вони припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу направлялися за зареєстрованою адресою поштою, про що свідчать поштові відправлення, які повернулися до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання». З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідач не отримав. Відсутність відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення особи про день та час розгляду справи по суті. Отримавши згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про його бажання зберегти родину. До суду він не з'явився, заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що строк звернення до нотаріальної контори пропустив з поважних причин. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримав, відповідач Пустовійтівська сільська рада та третя особа проти задоволення позову не заперечували. Третя особа ч [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пустовійтівської сільської ради (а.с.8). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм синам, позивачу [PERSON] та його брату [PERSON] в рівних частинах (а.с.11). Останній на спадщину не претендує, про що написав відповідну заяву (а.с.28). З довідки-характеристики, від 18.11.2015 року, виданої Пустовійтівською сільською радою Роменського району, вбачається, що по даних сільської ради по [ADDRESS] знаходиться будинок, який зареєстрований за [PERSON], яка померла [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався [INFO] за реєстровим номером 36, його не змінено і не відмінено. Будинок та будь-яке інше майно, що належало спадкодавиці, під забороною, арештом, не перебуває (а.с.26). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І. для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.29). Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Через поганий стан здоров'я позивач своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 25) . Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними. Продовження строку прийняття спадщини не порушує будь-чиїх прав, не суперечить суспільним інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його батька [PERSON], який помер 22.03.2002 року залишилось спадкове майно - земельна частка (пай). Після смерті батька позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки доглядав за ним та його майном. Позивач у вересні 2016 року звернувся до Локачинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки пропущено строк звернення до нотаріальної контори. Даний строк було пропущено, позаяк він вважав, що прийняв спадщину методом постійного догляду за батьком та фактичного вступу у володіння спадковим майном. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позивач повністю підтримує позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 22.03.2002 року (а.с. 6), залишилося спадкове майно - земельна частка (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 8). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою Бубнівської сільської ради (а.\~с. 11), спадковою справою № 163/2016. Постановою завідувача Локачинської нотаріальної держнотконтори від 06.09.2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини (а. с. 12). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, подавши відповідну заяву нотаріусу (а.\~с. 9, 10). Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, не може оформити спадщину, тому що пропустив строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин у зв'язку із необізнаністю з чинним законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищенаведені обставини свідчать, що позивач є спадкоємцем і строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин і цих причин представник відповідача не оспорює, отже позов необхідно задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його дядька [PERSON], який помер 22.09.2005 року залишилось спадкове майно - земельна частка (пай), яка розташована на території Крухиничівської сільської ради, і яку він заповів позивачу. Після смерті дядька позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки доглядав за ним та його майном. Позивач як спадкоємець за заповітом у квітні 2016 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, йому було відмовлено, оскільки пропущено строк звернення до нотаріальної контори. Даний строк було пропущено, позаяк він вважав, що, маючи заповіт і постійно доглядаючи за дядьком він вже прийняв спадщину. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві та пояснив, що 22.09.2005 року помер його дядько. Він як спадкоємець за заповітом у квітні 2016 року звернувся до нотаріуса, однак нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що він пропустив строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини він пропустив, оскільки вважав, що, маючи заповіт і постійно доглядаючи за дядьком він уже прийняв спадщину. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно, немає. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, у володіння спадковим майном вступив племінник спадкодавця [PERSON] Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 22.09.2005 року (а.с. 6), залишилося спадкове майно - земельна частка (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 8). Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується заповітом та копією паспорта позивача (а.с. 4,5,7), позивач прийняв спадщину, що підтверджується довідкою Крухиничівської сільської ради (а.с.9). Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину, тому що пропустив строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин у зв'язку із необізнаністю з чинним законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищенаведені обставини свідчать, що позивач є спадкоємцем і строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин і цих причин представник відповідача не оспорює, отже позов необхідно задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітну, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2013 року. Від шлюбу в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року народження, вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 27 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося одразу після весілля, відповідач почав витрачати кошти на свій розсуд не в інтересах сім'ї, у них різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили, понад два місяці вони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть та планують своє життя окремо один від одного. Спір щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 жовтня 2015 року, про що Виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 22 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого в сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовною заявою до відповідача, який обґрунтувала тим, що 17.03.2003 року її брата [PERSON], рішенням суду визнано недієздатним. 16.05.2003 року рішенням № 37 виконавчого комітету Малокрушинецької сільської ради над ним було встановлено опіку та призначено опікуном їх матір [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Тому, позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просить призначити її опіку над недієздатним [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.03.2003 року [PERSON], [INFO], було визнано недієздатним (а.с.3) та над ним виконкомом Малокрушлинецькою сільської ради Вінницького району Вінницької області була встановлена опіка, яку здійснювала його мати [PERSON] (а.с.2). [INFO] року призначений опікун [PERSON] - [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 4), тому на даний час над недієздатним ніхто не здійснює опіки. Встановлення над недієздатним опіки необхідне для встановлення з метою захисту його прав та законних інтересів. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 60 ч. ч. 1, 3 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, відповідно до ст. 65 ЦК України, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Тому, з огляду на вищезазначене, враховуючи, що на даний час над недієздатним [PERSON] ніхто не здійснює опіки. В матеріалах справи мається подання органу опіки та піклування Вінницької РДА про призначення опікуном позивача по справі [PERSON] (рідної сестри недієздатного [PERSON]В.), тому суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 10 липня 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку Софію народження 24 жовтня 2012 року, яка проживає з нею, позивачем. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між нею і відповідачем через несумісність характерів, що призводить до сварок і скандалів. Кожен з них має свої погляди на життя і ведення сумісного господарства. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2013 року. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.10,24). Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] своєю заявою до суду підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив задовольнити їх. Просив справу розглянути в його відсутність, проти постановлення у справі заочного рішення не заперечує (а.с.25). Відповідач до суду не зявився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений відповідно до вимог ч.4,9 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.17,18) та оголошення, опубліковане в газеті «Урядовий курєр» від 07 травня 2016 року №86 (5706) про його виклик до суду в якості відповідача (а.с.20). На підставі зазначеного суд постановляє заочне рішення у відсутності відповідача за правилами ч.1 ст.224 ЦПК України за наявних у справі доказів, проти чого не заперечують позивач і її представник. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача і її представника на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5), від подружнього життя мають малолітню доньку Софію [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше двох останніх років і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заявив суду про невизнання ним позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 25 червня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління Київської області згідно актового запису № 80, від якого є неповнолітня дитина. Позов мотивувала відсутністю взаєморозуміння, несумісністю характерів, різними поглядами на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, що призвело до відчуженості між ними та припинення нормальних сімейних відносин, які відновити неможливо, що негативно впливає на виховання дитини. У судове засідання сторони не з'явились за наявності заяви позивачки про розгляд справи за її відсутності та заяви відповідача про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [PERSON], який [INFO] в с. Прип'ять Чорнобильського району Київської області, громадянин України і [PERSON], яка [INFO] в с. Кащенці Білогірського району Хмельницької області, громадянка України, зареєстрували шлюб 25 червня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 80. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Подружжя має дитину, - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії I-ОК № 020745, виданого тим же відділом РАЦС. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зазначені у позовній заяві обставини взаємовідносин подружжя не притаманні сім'ї і не відповідають її інтересам. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин зі змісту позовної заяви не вбачається. За цих обставин справи суд вважає, що позов достатньо обгрунтований і підлягає задоволенню. Підстав для зміни прізвища дружини після розірвання шлюбу немає. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на суму 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved