Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

19 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргових зобов'язань за договором про іпотечний кредит та виселити відповідачів із предмета іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 196/975 від 31 липня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON], банк надав відповідачу кредит в сумі 200000 грн. на придбання квартири, з кінцевим терміном повернення кредиту до 30 липня 2034 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит між банком та [PERSON] 31 липня 2008 року було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань по договору про іпотечний кредит № 196/975, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2010 року стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 203776 грн. 68 коп. Постановою старшого державного виконавця Титарчук М.О. від 11 вересня 2013 року повернуто даний виконавчий документ стягувачеві у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Оскільки рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2010 року залишається до цього часу невиконаним, а заборгованість - не погашеною, а тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що проти задоволення позову заперечує. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника та просила при вирішенні справи врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 196/975, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 200000 грн. на придбання квартири зі сплатою 20% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 30 липня 2034 року (а/с. 5-7). В забезпечення виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит між банком та [PERSON] 31 липня 2008 року було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності (а/с. 8-14). Свої зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 16 травня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 176781 грн. 23 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а/с 28-30). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань по договору про іпотечний кредит № 196/975 від 31 липня 2008 року, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2010 року стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 203776 грн. 68 коп. (а/с 19-20). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про зміну способу виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом першого заступника прокурора міста Чернігова в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 203776 грн. 68 коп. шляхом надання дозволу щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника [PERSON] - квартири [ADDRESS] (а/с 23). Постановою старшого державного виконавця Титарчук М.О. від 11 вересня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачеві про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 203776 грн. 68 коп. у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення (а/с 26). Таким чином, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2010 року залишається до цього часу невиконаним, а заборгованість -не погашеною. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Виходячи з аналізу частини 1 статті 35, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок - предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідачу у березні 2014 року позивач надіслав вимогу про сплату боргу та, у разі невиконання вимоги, повідомив, що буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів підлягають задоволенню. Проте, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», рішення суду про виселення особи є підставою для зняття її з реєстрації. Також, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений при пред'явленні позову судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial