Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, які в подальшому уточнила, та якими просить визнати за нею як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Свердлова, 103. Свої позовні вимоги мотивує тим, що станом на 14.04.1991 року вищезазначений житловий будинок відносився до типу колгоспного двору. Правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній, у звязку з чим Реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Частки у праві власності на житловий будинок складаються так: їй, [PERSON], [PERSON] належить по 1/4 частині (кожному) як членам колгоспного двору та по 1/12 частини (кожному) в порядку спадкування після смерті їх чоловіка/батька [PERSON], померлого 15.06.1999 року. 02.09.2015 року відповідач [PERSON] надав суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] та просить визнати за ним як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Свердлова, 103. 02.09.2015 року відповідач [PERSON] надала суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] та просить визнати за нею як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Свердлова, 103. Ухвалою суду від 02.09.2015 року прийняти зустрічні позовні заяви [PERSON] та [PERSON] та обєднані в одне провадження зпервісним позовом [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та визнав позовні вимоги [PERSON], [PERSON] за зустрічними позовами. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, якими позовні вимоги [PERSON] визнають повністю та підтримають свої позовні вимоги за зустрічним позовом, та просять суд розглядати справу за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1241, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належав на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул.Свердлова, б. 103, по 1/4 частині кожному, та станом на 14 квітня 1991 вказаний будинок відносився до колгоспного типу, що також підтверджено витягом з погосподарської книги виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 23.01.2015 року за №125 та довідкою, наданою виконавчим комітетом Утконосівською сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 23.01.2015 року за № 126. Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2015 року по справі №500/7532/14-ц за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнане право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 15.06.1999 року, право власності на 1/12 (за кожним) житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Свердлова, 103, що також підтверджено Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно технічної документації, виготовленої КП «Ізмаїльське МБТІ» від 28.08.2014 року, власниками житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Свердлова, 103, зазначені [PERSON], [PERSON], [PERSON], без визначення часток. Рішенням Реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 03.07.2015 року за № 22555006 позивачам відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Утконосівка, вул. Свердлова, № 103, у звязку, що неможливо встановити вид спільної власності та розмір часток. Частиною 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності (ст. 112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.), тобто без визначення часток. Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, нормами діючого Цивільного кодексу України так і нормами ЦК УРСР 1963 року не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної та спільної часткової власності на один обєкт нерухомості. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та ст. 123 ЦК (в редакції 1963 року) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Так, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Свердлова, 103, відносився до суспільної групи «колгоспний двір», який зберігся після припинення його існування до 15.04.1991 року. Згідно статті 120 ЦК (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли був введений в дію Закон «Про власність». Станом на 15.04.1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, позивач та відповідачі за первісним позовом, проживали в даному господарстві, та були членами колгоспного двору. На даний час господарство збереглось, сторони по справі є останніми членами колишнього колгоспного двору, а тому не втратили права на дане майно. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов за зустрічні позови підлягають задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved