overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

21.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25.02.2012 року між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. На протязі останніх двох років між позивачкою та відповідачем виникали сварки та непорозуміння, з кінця червня 2015 року шлюбні відносини практично припинені, позивачка разом з дитини виїхала до своїх батьків в смт. Кирилівка, де і роживає в даний час. Фактично шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, шлюб фактично не існує. Спір щодо поділу майна набутого під час шлюбу та теперішній час відсутній. Після розірвання шлюбу сумісна дитина буде проживати разом з позивачкою. В позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та просила розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач не зявилась, надав заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справи без участі сторін. У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

21.07.2015 року позивач поштою звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини, щомісячно, оскільки відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнав та в суді пояснив, що дочка з вересня 2014 року по 01.08.2015 року проживала разом з ним, він здійснював її матеріальне утримання, а з 01.08.2015 року дочка тимчасово проживає в місті Львів у в звязку з навчанням у Львівському поліграфічному коледжі Української академії друкарства, з терміном навчання до 30.06.2019 року. Він приймає участь в утриманні дитини і на даний час. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається на денному відділенні Львівського поліграфічного коледжу Української академії друкарства, форма навчання - бюджетна (а.с.3). Після розірвання шлюбу (12.03.2015 року) сторони стали мешкати окремо і не визначали в судовому порядку місце проживання дитини. Відповідно до Акту №180 від 20.08.2015 року, складеному за участю сусідів та майстра Приватного підприємства «Техкомсервіс», дочка сторін проживає із відповідачем з вересня 2014 року, що підтверджується і Актом обстеження житлово-побутових умов, затвердженим 19.08.2015 року начальником відділу служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради. Суд приходить до висновку, що відповідач з вересня 2014 року і по час предявлення позову належним чином та в достатньому розмірі здійснював свій батьківський обовязок з матеріального утримання неповнолітньої дочки (на паритетних умовах з матірю дитини), яка не мешкала разом з позивачем, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

21.07.2015 року Публічне акціонерне товарситво Миколаївобленерго (на далі ПАТ Миколаївобленерго) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 619,69 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок №841061. 10.03.2015 року контролерами філії ПАТ Миколаївобленерго м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника прихованою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді, після відключення у відповідності до п.27 ПКЕЕн. Порушено п.35 ПКЕЕн». За вказаним правопорушенням було складено Акт № В-6437. 28.05.2015 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 619,69 грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 619,69 грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

21.07.2015 року ТОВ «ОСНОВА-ТВ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 198 грн. 58 коп. заборгованості за телекомунікаційні послуги та 243 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого при пред'явленні позову судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала письмову заяву, в якій надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.11.2012 року [PERSON] уклала з ТОВ «Основа-ТВ» цивільно-правову угоду по підключенню до пакету телепрограм «89 FCNV (E)». Відповідно до тарифних планів позивача для фізичних осіб, щомісячна абонентна плата становить 89 грн. Згідно пункту 7.3 розподілу 7 Регламенту абонентна плата нараховується із дня підключення абонента до телекомунікаційної мережі. Підпунктом 7.5.3 пункту 7.5 розділу 7 Регламенту визначено, що оплата здійснюється до 20-го числа поточного Розрахункового періоду, але в будь-якому випадку не пізніше останнього числа поточного розрахункового періоду. Відповідно до пункту 7.4 розділу 7 Регламенту нарахування абонентної плати здійснюється щомісячно на підставі обраного та діючого тарифного плану. В порушення своїх зобов'язань відповідач за період з 01 червня 2014 року по 11 липня 2014 року прострочила оплату наданої позивачем послуги. Відповідно до довідки про заборгованість абонента заборгованість по абонентній платі складає 198 грн. 58 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у сумі 198 грн. 58 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

21.07.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання їх повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона згідно довідки МСЕК серія 10ААГ№ 028786 від 30.04.2015 р. визнана інвалідом 1-ї групи «Б» і потребує постійного сторонього догляду. Призначена слідуюча дата повторного огляду на 10.04.2016 р.. Відповідно, дочка є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати. Позивач, яка утримує дочку не працює. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, та підтримку позову. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно належним чином за місцем реєстрації по вул. Панкеєва, 2/21 м. Кривого Рогу, але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою відповідача, визнана інвалідом 1-ї групи «Б», що підтверджується довідкою МСЕК серія 10ААГ№ 028786 від 30.04.2015 р. (а.с.4). Позивач має середній заробіток в розмірі 1719,57грн., що слідує з довідки № 72 від 13.02.2014р. (а.с.8). Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати. Позивач, яка утримує дочку не працює. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст.ст. 182, 200 СК України, бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дитини, яка одержує пенсію, матеріальне становище позивача, , а також матеріальне становище відповідача, і вважає, що позов підлягає задоволенню, а стягненню підлягають аліменти у розмірі 1\\4 частини доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

21.07.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 12.03.2014 уклала з відповідачем шлюб, мають одну спільну дитину: [PERSON], [INFO] Останнім часом їх сімейне життя не склалося, в сім'ї не має взаєморозуміння, виникають постійні сварки. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачем, що і стало причиною звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 12 березня 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №53, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.03.2014. ( а.с.4) Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2014. (а.с.5) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно із п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

21.07.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на двох дочок. Позивач просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30\~відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей. Позивач посилається на те, що з 18.06.2007 вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується записами у свідоцтвах про народження дітей. На час предявлення позову до суду, сторони не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства. Діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей не надає, тобто ухиляється від належного виконання обовязку їх утримувати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомивши телефонограмою про те, що вона просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши суду заяву, в якій визнає предявлені до нього позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши позовну заяву, враховуючи заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.\~3 ст.\~88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551,20\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

21.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої 25.11.2010 р. [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у звязку з перебуванням на роботі за межами Вінницької області; в судове засідання звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.19). Представник Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.16, 20). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2010 р. внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 1.6873 га у межах згідно з планом, розташованої на території Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.3, 7). На випадок смерті 07.04.2009 р. [PERSON] у Мітлинецькій сільській раді Гайсинського району Вінницької області склала заповіт за яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] (а.с.4). Згідно повідомлення завідуючої Гайсинської державної нотаріальної контори від 28.07.2016 р. спадкова справа після померлої 25.11.2010 р. [PERSON] не заводилась (а.с.18). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 25.11.2010 р. [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

21.07.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі також зареєстровані її дочка [PERSON], онук [PERSON] та чоловік доньки [PERSON], який фактично 21.07.2009р. в квартирі не проживає, його майна в квартирі немає. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 22 у будинку № 40 по вул. Г.Батюка м. Словянськ Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи до суду не зявився, але директор ТОВ «Ліра ЛТД» надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлений належним чином шляхом друкування відповідного оголошення про його виклик до суду у засобі масової інформації та на сайті суду, але в судове засідання не зявився, заяв про відкладення або перенесення судового розгляду справи від нього не надходило, тому суд, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO], але більше одного року в цій квартирі не мешкає. (а.с. 5, 9). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 22 у будинку № 40 по вул. Г.Батюка м. Словянськ Донецької області з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у квартирі [ADDRESS] більш одного року та не є власником цієї квартири, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України він втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 22 у будинку № 40 по вул. Г.Батюка м. Словянськ Донецької області. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та оплаті друкування оголошення у засобі масової інформації про виклик відповідача до суду потрібно стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

21.07.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 2 років. Дітей мають доньку Оксану [INFO].. Спільних поглядів на сімейне життя не мається, що ускладнює їх відносини. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 22.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про місце та час слухання справи в судове засідання не з»явилася і просила про задоволення вимог позивача в частині розірвання шлюбу подавши до суду письмову заяву. Позивач також просив про розгляд справи у його відсутності. Позивач просить про постановлення у справі рішення, наполягаючи на задоволенні своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved