Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем одружені з 10.03.2007 року, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] з жовтня 2013 року між нею та відповідачем було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння в родині та психологічну несумісність, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, та просила суд шлюб розірвати (а.с.2-3). Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував та просив шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.03.20074року, шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 56, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка за домовленістю між сторонами проживає разом з матір'ю, що підтверджується показаннями наданими сторонами у судовому засіданні та письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 5-6). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з жовтня 2013 року між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння в родині та психологічну несумісність, шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати сім`ю сторони не бажають, між ними досягнуто згоду, щодо місця проживання дитини, спору щодо майна між ними не має, сторони не скористались строком наданим судом для примирення, тому сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджуються поясненнями наданими сторонами у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони проживають окремо та наполягають на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved