Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 17 вересня 2005 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 червня 2016 року шлюб був розірваний. Не зважаючи на це, сторони продовжували проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу по серпень 2018 року. 4 квітня 2018 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. Однак відповідач не визнає цієї обставини та вважає, що придбана квартира є його особистою власністю. 1.2. Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що її проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу з 23 червня 2016 року по серпень 2018 року, визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності сторін та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] . 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 2.2. [PERSON] , його представники [PERSON] та [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що сторони припинили проживати однією сім`єю ще до розірвання шлюбу. Крім того, квартира [ADDRESS] була придбана за грошові кошти відповідача та є об`єктом його особистої власності. Тому [PERSON] , його представники [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. 17 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАЦС по м.Шахтарську Шахтарського МРУЮ Донецької області, про що був здійснений актовий запис за №309. 2.2. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . 2.3. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 23 червня 2016 року (а.с.61) шлюб між сторонами був розірваний. 2.4. 4 квітня 2018 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири (а.с.64-65), за яким він придбав квартиру [ADDRESS] . 2.5. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України. 3. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права та усталена судова практика. 3.1. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 3.2. Згідно з ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 3.3. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 3.4. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 3.5. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. б. норми процесуального права. 3.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 3.7. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України вказані обставини встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 3.8. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 3.9. Згідно з ч.1 ст.79, ч.1 ст.80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що після розірвання шлюбу [PERSON] продовжувала проживати однією сім`єю з [PERSON] . Разом з їх дочкою [PERSON] вони проживали в [ADDRESS] . Вони продовжували відпочивати разом, зокрема за межами України. Достовірність показань свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копією довідки керівника органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Чапаєвка» №220 від 15 лютого 2019 року (а.с.10), зі змісту якої вбачається, що в період часу з жовтня 2011 року по серпень 2018 року [PERSON] разом з сім`єю, що складалась з [PERSON] та їх дочки [PERSON] , постійно проживали по [ADDRESS] . Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія трансферного ваучера (а.с.13), зі змісту якого вбачається, що в період часу з 18 грудня 2017 року по 25 грудня 2017 року [PERSON] разом з [PERSON] та їх дочкою [PERSON] відпочивали в Єгипті. Для проживання в готелі ними був заброньований саме сімейний номер. Вказані письмові докази перебувають у взаємному зв`язку з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та є достатніми для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу по серпень 2018 року. Однак рішення Бердянського міськрайонного суду від 23 червня 2016 року набрало законної сили лише 20 липня 2016 року. В такому випадку початком строку проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу належить рахувати саме з 20 липня 2016 року, а не з 23 червня 2016 року. 4.2. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що після розірвання шлюбу сторони не проживали однією сім`єю. Однак достовірність показань вказаних свідків спростовується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , а також копією довідки керівника органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Чапаєвка» №220 від 15 лютого 2019 року та копією трансферного ваучера. 4.3. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] в період часу, протягом якого він проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] , його представники [PERSON] та [PERSON] не подали суду достатню кількість належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] була придбана за особисті грошові кошти відповідача. Ці обставини свідчать про те, що презумпція спільності майна осіб, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишилась не спростованою. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, що є підставою для відхилення від рівності часток сторін в спірній квартирі. 4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності, а також захисту майнових прав позивача належить встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період часу з 20 липня 2016 року по серпень 2018 року, визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності сторін та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] . 4.5. Підстави для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 23 червня 2016 року до 20 липня 2016 року відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. 5. Розподіл судових витрат. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5.2. [PERSON] сплатила судовий збір в загальному розмірі 1536 гривень 80 копійок (768,40 х 2). Ця обставина підтверджується квитанціями №109 та №110 від 5 квітня 2009 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений фактично в повному обсязі. 5.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Outcome: partial