Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

21 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві посилається на те, що 28 березня 2010 року померла мати позивача [PERSON] За життя мати склала заповіт на випадок своєї смерті за яким заповіла позивачу право на земельну ділянку (пай) розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» с. Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області, що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ОД № 0196357 від 19 серпня 1996 року. Після смерті спадкодавця позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову з тих підстав, що спадкодавець своїм заповітом заповіла позивачу документ, а не майно та відсутності кадастрового номеру земельної ділянки. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 13). Представник відповідача у судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, у якій визнала зазначені у позовній заяві обставини та заявлені позовні вимоги, просила суд розглядати справу без її участі (а.с. 20). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 216479 від 29 березня 2010 року, в місті Одеса 28 грудня 2010 року померла мати позивача [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196357 від 19 серпня 1996 року виданого КСП «Перемога» с. Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області на підставі рішення Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 19 серпня 1996 року № 326/96, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога» розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 6). Відповідно до копії заповіту [PERSON] посвідченого 27 лютого 2003 року секретарем Новозарицької сільської ради Фрунзівського району Одеської області [PERSON] за реєстровим номером 4, вона на випадок своєї смерті заповіла своєму сину [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196357 від 19 серпня 1996 року, виданий КСП «Перемога» Фрунзівського району Одеської області на підставі рішення Фрунзівської районної адміністрації № 326/96 від 19 серпня 1996 року розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів (а.с. 5). Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 965915 вбачається, що [PERSON], [INFO] являється інвалідом першої «Б» групи інвалідності безстроково (а.с. 3). 26 серпня 2015 року [PERSON] діючи на підставі довіреності від імені [PERSON] звернулась в Сьому Одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» Фрунзівського району Одеської області. Зазначена заява міститься в матеріалах спадкової справи № 499/20 заведеної щодо майна померлої [PERSON] (а.с. 26). Згідно копії постанови державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 24 листопада 2015 року [PERSON] було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що спадкодавець своїм заповітом заповіла позивачу документ (сертифікат на право на земельну частку), а не майно (а.с. 7). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 11 вище зазначеної постанови при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). На момент складання спадкодавцем заповіту від 27 лютого 2003 року, право на отримання у власність земельної ділянки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога» підтверджувалось сертифікатом серії ОД № 0196357 від 19 серпня 1996 року, а тому у відповідності до чинного на той момент законодавства, а саме Указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року та «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року, в заповіті і було зроблено посилання спадкодавцем на наявний в неї сертифікат. Згідно п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Вбачається, що [PERSON] заповідаючи позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) фактично мала на увазі право на земельну частку (пай), яке належало їй на підставі вказаного сертифікату. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196357 від 19 серпня 1996 року після смерті [PERSON] у порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved