Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

21 березня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який реєстрували в виконавчому комітеті Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №16. В подружжя неповнолітніх дітей не має, відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦС. Позивачка зазначає, що сімя розпалася, оскільки відповідач постійно принижує її, погрожує фізичною розправою та вбивством, обзиває нецензурними словами, зловживає спиртними напоями, у звязку з чим відбуваються скандали. 13 грудня 2017 року відповідач побив її, внаслідок чого опинилася у лікарні, кримінальне провадження закрито. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому звернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до судового засідання подала заяву, в якій позов підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки з відповідачем від 13 грудня 2017 року разом не проживає та сімя фактично розпалася, просила судовий збір з відповідача не стягувати, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 листопада 1995 року сторони зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В подружжя неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 13 грудня 2017 року спільно не проживають, сімя розпалася, оскільки відповідач постійно принижує позивачку , спричиняє тілесні ушкодження, зловживає спиртними напоями, у звязку з чим відбуваються скандали. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved