Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 березня 2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Їх четвертий син [PERSON], [INFO] - помер [INFO]. Крім того, позивач має ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В сім'ї виникали конфлікти, які залагодити не вдається. Відповідач покинув сім'ю та виїхав на постійне місце проживання в Республіку Молдова в с.Цибулівка, де на даний час проживає. За таких умов та такого відношення з боку відповідача вона поступова втратила почуття любові та поваги до останнього. На теперішній час вони стали зовсім чужими людьми. Вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Тому вона просила їх шлюб розірвати. Крім того, після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.18/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином /а.с.17/. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 10 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №16 /а.с.6/. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] /а.с.9-12/. Їх четвертий син [PERSON], [INFO] - помер [INFO] /а.с.19/. Крім того, позивач має ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7-8/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Будь-яких заперечень проти позову від відповідача до суду не надійшло. Судом встановлено, що протягом часу сторони не проживають разом та не намагалися відновити сімейні стосунки. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved