Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

19 серпня 2017 року лікар психіатр Сквирської центральної районної лікарні [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою в обґрунтування якої вказав, що [PERSON], [INFO], житель [INFO], впродовж тривалого часу зловживає спиртними напоями, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і потребує застосування до нього заходу медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на 6 місяців. Статтею 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частина 2 ст. 280 ЦПК України вимагає додання до заяви про примусову госпіталізацію, крім висновку комісії лікарів й інших відповідних матеріалів для підтвердження наявності підстав для примусового лікування і зокрема, наявності юридичного критерію відомостей про поведінку пацієнта. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої і порушує громадський порядок, його поведінка загрожує оточуючим та безпосередньо хворому. Відповідно до даних Сквирського ВП ГУНП в Київській області, за вчинення адміністративних правопорушень, відносно громадянина [PERSON] були складені наступні протоколи: протокол № 1002 від 06.05.2017 року, складений за ст. 130 ч.1 КУпАП, керування т/з особами у стані алкогольного спяніння; протокол № 1327 від 24.06.2017 року, складений за ст.126 ч.2 КУпАП, керування т/з особою, яка не має права керувати таким т/з; протокол № 1326 від 24.06.2017 року, складений за ст. 130 ч.2 КУпАП, керування т/з особами у стані алкогольного спяніння (повторно протягом року); протокол № 1332 від 25.06.2017 року, складений за ст.126 ч.3 КУпАП, керування т/з особою, позбавленою права керування; протокол № 1333 від 25.06.2017 року, складений за ст. 130 ч.3, ч.ч.1,2 КУпАП, керування т/з особами у стані алкогольного спяніння (двічі піддавалась стягненню протягом року); протокол № 1577 від 30.07.2017 року, складений за ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик спеціальних служб. 16.08.2017 року хворого [PERSON] було оглянуто комісією при Сквирській ЦРЛ, про що складено акт медичного висновку. Відповідно до якого: хворий перебуває на обліку з 2017 року, діагноз - F 10.30. Наркологічний аналіз - алкогольний анамнез ускладнений. Постійно зловживає спиртним. Перше знайомство з алкоголем у 17 років, захисний блювотний рефлекс втрачений з 25 років, кількісний та ситуаційний контроль втрачений в 29 та 32 роки. Відповідна алконорма до 1-1/5 л/с на добу. Психологічний стан - світлі проміжки практично відсутні. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за перебування в громадських місцях у стані алкогольного спяніння, керування т/з, критика до свого стану відсутня. Відповідно до Акту медичного висновку складеного комісією при Сквирській ЦРЛ існують усі підстави для застосування примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки є сукупність медичного і юридичного критерію: встановлення наявності у нього хвороби та істотні відхилення від норм в його поведінці, що становлять небезпеку як для [PERSON] так і для оточуючих. Питання про надання особі стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Заява про надання особі стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі примусової психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, додається висновок лікаря психіатра, який містить обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. Лікар психіатр просить суд застосувати до [PERSON], [INFO], громадянина України, жителя [INFO] примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу охорони здоровя строком на 6 місяців. Лікар психіатр [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд задовольнити її та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, учасники процесу не заперечують розглянути заяву у відсутність [PERSON], оскільки стан здоровя останнього не дозволяє йому прийняти участь у судовому засіданні, з чим також погоджується суд. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 280 ЦПК України передбачено, що до заяви про примусову госпіталізацію додається висновок комісії лікарів психіатрів та інші відповідні матеріали. Судом встановлено, що відповідно до Акту медичного висновку від 16 серпня 2017 року складеного комісією при Сквирській ЦРЛ в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] існують усі підстави для застосування примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки є сукупність медичного і юридичного критерію: встановлення наявності у нього хвороби та істотні відхилення від норм в його поведінці, що становлять небезпеку як для [PERSON] так і для оточуючих. Згідно до вимог ст. 13 Закону Україні «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Стаття 14 Закону Україні «Про психіатричну допомогу» передбачає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомлення її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що виявляють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життеві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З копії виписки з медичної картки вбачається, що [PERSON] потребує нагляду нарколога, раціональної психотерапії, підтримуючого лікування. Хворий ухиляється від лікування та не зявляється на виклики лікаря, а постійні конфлікти та правопорушення з боку хворого свідчать про необхідність продовжувати призначене лікування лікарською комісією. Відповідно до довідки-характеристики Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області, [PERSON], [INFO], проживає в с. Руда з 2003 року. За час проживання проявив себе з негативної сторони. Проживає з дружиною [PERSON] та двома дітьми [INFO] та [INFO]. Поведінка в побуті негативна, характеризується діями, направленими на приниження честі та гідності дружини, часто «виходить з себе». Не діє в інтересах сімї. З 2006 року не працює. Не виконує обовязок чоловіка по створенню матеріальної стабільності в сімї. Курить, зловживає спиртними напоями, часто створює конфліктні ситуації. В заяві громадянка [PERSON], яка адресована Головному лікарю Сквирської центральної районної лікарні повідомляє про те, що [PERSON], [INFO], постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, від добровільного лікування відмовляється та просить лікаря посприяти в направленні останнього на примусове лікування з приводу хронічного алкоголізму. Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено факт, що [PERSON], [INFO] потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу, а тому вимоги лікаря психіатра Сквирської центральної районної лікарні обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved