Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

21.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Кременчуцького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову зазначає, що з 28.07.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] відповідач народила доньку - [PERSON]. 11.01.2019 року дитину зареєстровано у Кременчуцькому міському відділі Державної реєстрації актів цивільного стану. Батьком дитини записано його. Реєстрацію дитини проводили разом, оскільки на той час питання щодо батьківства не виникало. Починаючи з 2018 року почав працювати у Польщі. Одного разу, у телефонній розмові, [PERSON] повідомила його, що він не є біологічним батьком дитини. Тоді він не надав цьому значення. Однак, в черговий його приїзд він дізнався, що відповідач проживає з іншим чоловіком однією сім`єю та остання повідомила, що а ні він, а ні чоловік з котрим вона проживає, не є батьками [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, після уточнення позовних вимог, просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 59 від 11 січня 2019 року, зробленого Кременчуцьким міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про народження [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Кременчуцький міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану, про народження [PERSON] , видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 28.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.05.2020 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позов. Зазначає, що позивач знав, що не є біологічним батьком [PERSON] , що, зокрема, підтверджується аудіо записом розмови від 16.10.2018 року, проте з метою збереження сім`ї погодився на реєстрацію батьком дитини. З огляду на вищевикладене, позивач позбавив себе права на оспорювання батьківства у відповідності до ч.5 ст. 136 СК України. Вважає, що підставою для звернення з вказаним позовом до суду послугувало звернення відповідача з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 04.06.2020 року призначено по справі судову генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз. У зв`язку з неявкою [PERSON] разом з дитиною 13.07.2020 року на експертизу ухвалу суду від 04.06.2020 про призначення експертизи повернуто без виконання. Ухвалою суду від 19.05.2020 року прийнято від представника позивача [PERSON] - [PERSON] заяву про зменшення позовних вимог, в якій виключено вимогу до відповідача[PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 07.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримують та просять задовольнити. Зазначають, що з огляду на надані докази, відсутні докази з боку відповідача, що позивач достовірно знав, що він не є біологічним батьком [PERSON] . З аудіо запису поданого відповідачем вбачається сумнів позивача та намагання отримати від відповідача чітку відповідь, яку та не надала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Наголошує, що позивачу на момент реєстрації народження дитини було достовірно відомо, що він не є біологічним батьком дитини. Представник відповідача Кременчуцького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у судове засідання не з`явився, керівництво просить розглянути справу без їх участі, про що надали письмову заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та аудіозапис телефонної розмови, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28.07.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.7). Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13.03.2020 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , в розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення донькою трирічного віку. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 18.05.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки сторони по справі вказують на те, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , цей факт не підлягає доказуванню. Враховуючи викладене, не є належними та допустимими доказами на підтвердження позовних вимог висновки судової генетичної експертизи, яка не проведена у зв`язку з неявкою [PERSON] разом з дитиною на експертизу, з підстав передбачених ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Порядок та підстави оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини визначені ст. 136 СК України. Так, відповідно до положень частин 1-4 цієї статті особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Таким чином, за загальним правилом, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, а предметом доказування при вирішенні такого спору є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, батьком якої зазначено позивача. Однак, в силу ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). З урахуванням характеру та змісту спірних правовідносин, норми права, яка регулює підстави оспорювання батьківства (ст. 136 СК України), у предмет доказування по даній справі входить факт обізнаності особи, яка записана батьком дитини, в момент реєстрації її батьком дитини про батьківство, оскільки такий факт виключає оспорювання батьківства. Як зазначає позивач у позовній заяві, реєстрацію дитини у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану проводили разом з відповідачем та батьком дитини записано його, оскільки на той час питання щодо батьківства не виникало. Твердження позивача, що йому не було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини належними доказами не доведені та спростовуються матеріалами справи, а саме аудіозаписом телефонної розмови, що відбулась 16.10.2018 року. Так, в судовому засіданні досліджено аудіозапис розмови, що відбулась 16.10.2018 року о 17 год. 37 хв. між [PERSON] та [PERSON] , з мобільного телефону [NUMBER] , належного позивачу та зазначеного у позовній заяві на мобільний телефон [NUMBER] відповідача, у якій остання підтвердила факт своєї вагітності (0:53 хв. аудіозапису) та, що батьком дитини є не позивач, а інша особа (3:10 хв. аудіозапису). Факт телефонної розмови, що відбулась 16.10.2018 року позивач [PERSON] а ні в письмових поясненнях від 30.09.2020 року, а ні в судовому засіданні не заперечував. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є хрещеним батьком [PERSON] . Зазначає, що був присутнім на весіллі сторін. Про вагітність відповідача дізнався в вересні 2018 року. Зі слів [PERSON] , той вважав себе батьком дитини. Відповідач інформації щодо батьківства йому не повідомляла. В кінці 2019 року в сім`ї [PERSON] почався розлад на підставі того, що [PERSON] не є донькою позивача. Про те, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , йому стало відомо зі слів позивача та сестри відповідача. Разом з тим, покази допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] у відповідності до ч. 2 ст. 90 ЦПК України, не є належними та допустимими доказами на підтвердження позовних вимог, оскільки є показаннями з чужих слів. Крім того, суд враховує, що з позовом про оспорювання батьківства позивач звернувся 17.01.2020 року, після подачі відповідачем позову про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, і саме вказана обставина слугувала підставою звернення [PERSON] з вказаним позовом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач на момент державної реєстрації батьком дитини, знав що він не є біологічним батьком дитини,

Outcome: dismissed