Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

21.01.2020 позивачі звернулись до суду з зазначеним позов, в обґрунтування якого вказують, що вони зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Вказане помешкання було надано [PERSON] рішенням виконкому. [PERSON] є дідом [PERSON] прадідом [PERSON] позивачі проживають у квартирі більше 10 років. Весь цей час [PERSON] та [PERSON] відкрито та добросовісно користуються квартирою, сплачують комунальні послуги, підтримують квартиру у належному стані. Позивачами вчинялись дії щодо приватизації квартири, проте інші мешканці квартири не виявляють бажання брати участь у приватизації. Позивачі звертались з позовом про визнання права власності за набувальною давністю, рішенням суду відмовлено у задоволені позову. [PERSON] чинить перешкоди у доступі до квартири та перешкоджає нормально користуватись нею. У зв`язку з чим позивачі просять розподілити особові рахунки квартири [ADDRESS] на чотири окремих рахунки у відповідності до кількості зареєстрованих мешканців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розподіливши при цьому оплату за комунальні послуги між особовими рахунками на чотири рівні частини. 01.04.2020 представником відповідача ХМР подано відзив на позов, у якому зазначено, що ХМР проти задоволення позовних вимог. До Управління обліку та розподілу житлової площі відповідне звернення з приводу розподілу особового рахунку від мешканців квартири [ADDRESS] не надходило. Права [PERSON] , [PERSON] міською радою не порушені. Вирішити питання про поділ особового рахунку можливо у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб та претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти позову. Представник відповідача ХМР у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши представника позивачів , представника третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивачами надано довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.09.2018, з якої вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З наданої позивачем копії рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 05.10.1982 №284/5 вбачається, що [PERSON] надано кімнату 18,4 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено в частині 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Позивачі звертаючись о суду з позовом зазначають, що спірна квартира була надана [PERSON] , який є дідом та прадідом позивачем. [PERSON] та [PERSON] у зазначеній квартирі проживають більше 10 років, відкрито та добросовісно користуються житлом, сплачують комунальні послуги, підтримують квартиру у належному стані. Позивачі намагались приватизувати квартиру. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] вказують, що на теперішній час розглядаються цивільні справи, предметом позову яких є квартира [ADDRESS] . Окрім того, позивачі посилаються на те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні квартирою. Проте, жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження вказаних тверджень позивачів суду не надано. Окрім того, згідно із статтею 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до статті 104 ЖК України член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладені такої договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Правовідносини з обслуговування будинку, постачання електричної та теплової енергії, водопостачання і водовідведення тощо регулюються відповідними нормативно-правовими актами і здійснюються на договірних підставах. Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями та пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями , затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 (далі Правила № 572) передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Так, згідно вищезазначеного пункту Правил № 572, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Як вбачається з матеріалів справи, позивачами не надано доказів того, що частки сторін у спірній квартирі в натурі виділені, що окремі прилади обліку споживання газу, електричної енергії та водопостачання не встановлені. Цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг, отже вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я. Окрім того, позивачі заявивши вимоги про поділ особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг, клопотань про залучення до участі у справі житлово-експлуатаційних організацій чи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та/або організацій, що надають житлово-комунальні послуги та, відповідно, відкривають та ведуть особові рахунки для оплати житлово-комунальних послуг не заявляли. Також суд зазначає, що позивачі не позбавлені можливості звернутися до підприємств, які надають комунальні послуги, для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах і тільки в разі виникнення спору можуть звернутися до суду з позовом до відповідачів, які надають такі послуги, та лише у разі їх відмови, звернутися з відповідним позовом про вирішення спору та про захист порушених прав. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів.

Outcome: dismissed