Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить суд визначити йому додатковий строк, тривалістю 3 місяці, необхідний для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 6,29 га., що розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту про право власності на землю та права на майновий пай в СВК «Вільне козацтво». 06.03.2009 року [PERSON] склала посвідчений секретарем Старокозацької сільської ради заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала вказане вище нерухоме майно [PERSON] Позивач у своєму позові зазначає що своєчасно не звернувся до нотаріальної контори задля оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю коштів задля здійснення оплати відповідних послуг нотаріуса та інших пов'язаних з оформленням спадкових прав платежів. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі та пояснив, що своєчасно не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, так як в грудні 2013 року їздив до іншої області. Представник відповідач - Старокозацької сільської ради в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надійшов лист за підписом голови Старокозацької сільської ради, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. (а.с. 13) Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані Цивільним Кодексом України (в редакції Закону 2004 року) та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Так в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на на земельну ділянку, площею 6,29 га., що розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту про право власності на землю та права на майновий пай в СВК «Вільне козацтво» (а.с. 8-10) Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. (а.с. 6-7) Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» під час розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем під час розгляду справи не надано суду обґрунтованою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач пояснив, що він знав про смерть [PERSON] але до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після його смерті, у встановлений законом строк не звернувся у тому числі і через те, що в грудні 2013 року виїжджав до іншої області. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом в ході розгляду справи позивача роз'яснювався обов'язок доказування, у відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічним засобом, але не зважаючи на це ним, в ході розгляду справи не надано жодних доказів, які б підтверджували ті обставини на які він посилається у своєму позові. Крім того доказів про наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем суду також не надано. А посилання позивача у позові про важкий матеріальний стан не є такою поважною причиною, у розумінні ч. 1 ст. 1272 ЦК України на що також вказують чисельні рішення за результатами розгляду даної категорії справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed