Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

21 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 25000,00 гривень, свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] взяла у нього в борг гроші у сумі 25000,00 гривень, які зобов'язувалася повернути до 20.08.2013 року, про що власноруч написала розписку, проте борг не повернула, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. В призначене судове засіданні позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, 24.02.2014 року надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі. В призначене судове засіданні відповідач та її представник не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, 24.02.2014 року та 20.03.2014 року надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 22.08.2012 року отримала від [PERSON] гроші в сумі 25000,00 гривень та зобов'язувалася їх повернути до 20.08.2013 року, про що в матеріалах справи міститься власноруч написана відповідачем розписка (а.с. 24). Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 25000,00 гривень, які вона зобов'язувалася повернути до 20.08.2013 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідач не повернула борг, доказів в спростування цих обставин відповідачем суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала свого обов'язку з повернення позики у встановлений строк, чим припустила порушення умов договору позики. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] від 24.02.2014 року, остання визнає позов [PERSON] Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов договору позики щодо своєчасного і повного повернення боргу, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 25000,00 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 250,00 гривень.

Outcome: approved