Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

1. Описова частина 17.12.2020 [PERSON] , в особі свого представника адвоката Гуменюка Олександра Володимировича, звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Короткий виклад позиції позивача, заперечень відповідача Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказала, що вона та її син є співвласниками квартири [ADDRESS] . У їх житлі зареєстрована відповідачка [PERSON] із дитиною [PERSON] , її колишня невістка та онука. Відповідачі із 2014 року у житлі не проживають, оскільки вони виїхали проживати до Російської Федерації. Із позивачкою відповідачі не підтримують жодних відносин, не сплачують комунальних послуг. Їх реєстрація позбавляє позивачку права вільно розпоряджатися даним житлом. Відповідачка [PERSON] до суду спрямувала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала. Заяви, клопотання, процесуальні рішення Ухвалою суду від 23.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До участі в справі залучено орган опіки та піклування для дачі висновку щодо розв`язання спору. (а.с.22). Ухвалою суду від 30.03.2021 до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача залучено [PERSON] (а.с.47). У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивачка, відповідачка, третя особа, орган опіки та піклування до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Усі наполягали на задоволенні позовних вимог. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2008 року [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 10). З довідки № 1220 від 05.11.2020, виданої МК ВЖЕРП № 7 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , невістка [PERSON] , 1983 р.н., онука [PERSON] , 2006 р.н. (а.с. 11). Відповідно до акта, затвердженого директором МК ВЖРЕП № 7 Ханіною Г.М. від 05.11.2020 внаслідок перевірки за заявою власника [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] , 1983 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н. у квартирі не проживають протягом шести років (а.с. 12). Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 14). Відповідно до висновку № 02-16/676 від 22.03.2021, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне визнати неповнолітню [PERSON] такою, що втратила право на житло- квартиру [ADDRESS] з тих підстав, що мати із дитиною проживають у на території Російської Федерації та наміру повертатися в Україну не мають. Мати не заперечила проти визнання дитини такою, що втратила право на користування зазначеним житлом ( а.с. 43-44). Відповідно до свідоцтва про шлюб від [PERSON] , громадянка Російської Федерації зареєструвала шлюб із [PERSON] , дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Норми права застосовані судом Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: відсутність члена сім`ї ( колишнього члена сім`ї) без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. За положеннями ст. 29 ЦК України дитина, віком 14 років вправі самостійно обирати місце свого проживання, за винятком обмежень встановлених законом. Відповідно до статті 206 ЦПК України у разі визнання позову, якщо таке визнання позову не суперечить закону та не порушує нічиїх прав, суд задовольняє позовні вимоги. Висновки суду Оскільки [PERSON] до суду спрямувала заяву, в якій позовні вимоги визнала та таке визнання позову не суперечить закону та не порушує нічиїх прав, [PERSON] спільно із дочкою [PERSON] більше шести років не проживає у спірному житлі, місце їх постійного проживання у Російській Федерації, відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved