Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, посилаючись на наступне. Заявник перебувала у шлюбі з [PERSON] з [INFO] . Вони проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належала заявнику та її чоловіку на праві власності. [INFO] її чоловік помер. За час свого життя він отримував пенсію значно вищу за неї, тобто фактично заявник перебувала на утриманні свого чоловіка. Після смерті чоловіка вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою для оформлення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника, проте їй було відмовлено, оскільки надані заявником документи з житлово-експлуатаційної організації м. Голубівка, що засвідчують факт її перебування на утриманні чоловіка, видані на тимчасово окупованій території та є недійсними. Таким чином, з метою оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника заявник звернулася до суду з даною заявою та просить встановити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка [PERSON] . 1.2. В.о. начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надала до суду письмові пояснення по справі, в яких вказала, що [PERSON] до смерті перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та розмір його пенсії за квітень 2015 року становив 4087,71 грн. [PERSON] станом на квітень 2015 року перебувала на обліку в Шевченківському Об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя Запорізької області. На обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON] перебуває з 01.08.2019. Таким чином, заявник та її чоловік станом на квітень 2015 року фактично були зареєстровані за різними адресами. Сам по собі факт отримання заявником доходу у меншому розмірі, ніж у її померлого чоловіка, не є підставою для задоволення заяви. Доказів про те, що чоловік заявника надавав їй допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, до суду не надано. Управління заперечує проти задоволення вимог [PERSON] та просить відмовити у їх задоволенні. 1.3. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги. В судовому засіданні представник заінтересованої особи присутня не була, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. У задоволенні клопотання представника заінтересованої особи про перенесення розгляду справи судом було вирішено відмовити, адже наявних у справі матеріалів достатньо для всебічного та об`єктивного вирішення справи. Крім того, у клопотанні про перенесення розгляду справи представник заінтересованої особи не вказала, що вона має намір подати будь-які додаткові докази до суду або заявити клопотання, які стосуються суті справи. 1.4. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Вони знайомі з дитинства, постійно спілкуються, до початку АТО їздили в гості одна до одної, а після початку АТО заявник зареєструвалася в якості внутрішньо переміщеної особи у неї в квартирі. Їй відомо, що [PERSON] була одружена із [PERSON] , вони прожили у шлюбі разом 45 років. Вони проживали за адресою: [ADDRESS] , все життя. У [PERSON] пенсія була набагато вищою за пенсію заявника. [PERSON] доглядала [PERSON] до дня його смерті за вищевказаною адресою, у [PERSON] був рак. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно із копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 09.11.1971 Кіровським держбюро РАЦС Ворошиловградської області, [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 361. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням від 04.01.1999 №4485, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 07.04.1998, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 22.01.1999 за адресою: [ADDRESS] . Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 16.03.1999, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 22.01.1999 за адресою: [ADDRESS] . З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 919-5000155315 від 08.07.2019, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , перемістилася з тимчасово окупованої території та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 2.2. Відповідно до копії довідки №4077, виданої 28.04.2020 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходився на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримував пенсію за віком працівникам провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії, розмір якої за період з січня 2015 року по квітень 2015 року складав 4087,71 грн. щомісяця. Згідно довідки, виданої 14.05.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, [PERSON] знаходилася на обліку в Шевченківському Об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя Запорізької області та отримувала пенсію за віком, розмір якої за період з січня 2015 року по квітень 2015 року складав 1240,56 грн. щомісяця. 2.3. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] помер [INFO] у місті Кіровськ Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис № 443. Відповідно до копії листа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 2142/02-22 від 24.01.2020 заявнику повідомлено перелік документів, необхідних для переходу на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника. Також роз`яснено, що у разі неможливості надати документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно з копією акта «Комунального підприємства «Міське житлове управління Кіровської міської ради» № 71 від 19.03.2020 за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.04.2015 фактично проживали [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією довідки «Комунального підприємства «Міське житлове управління Кіровської міської ради» № 326 від 14.02.2020 за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.04.2015 проживали [PERSON] та [PERSON] . 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. 3.2. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. 3.3. Відповідно до п.п. 9 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами та доповненнями, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно із п. 2.11 вищевказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. 3.4. Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. 3.5. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Враховуючи вищевикладені письмові докази та показання свідка судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровану шлюбі з 09.11.1971, разом були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . При цьому, розмір пенсії померлого [PERSON] в сумі 4087,71 грн. на місяць значно перевищував розмір пенсії [PERSON] в сумі 1240,56 грн. на місяць (до часу смерті [PERSON] у квітні 2015 року), і був основним та постійним джерелом засобів до існування [PERSON] , яка була непрацездатним членом сім`ї у зв`язку із досягненням пенсійного віку. Вказані обставини свідчать про те, що пенсія [PERSON] була основним та постійним джерелом засобів до існування [PERSON] . 4.2. Суд звертає увагу на те, що заявник отримала від Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області письмове роз`яснення, в якому прямо вказано, що довідки внутрішньо переміщених осіб, акти обстеження матеріально-побутових умов, копії паспортів не є документами, які засвідчують факт перебування на утриманні. Крім того, зі змісту пояснень Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вбачається, що Управління вважає недоведеним факт перебування заявника на утриманні померлого чоловіка. Більш того, п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо вказує, що у разі неможливості надати документи, які перелічені у ньому, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Вищевказані обставини підтверджують, що встановлення факту перебування заявника на утриманні має юридичне значення для заявника і без встановлення цього факту заявник не зможе реалізувати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Додатково суд звертає увагу на неможливість одержання заявником певних документів (довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою), які посвідчують факт перебування на утриманні, внаслідок проведення антитерористичної операції у місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області та непідконтрольності території вказаного міста органам влади України станом на час розгляду справи. Вказана обставина також підтверджує те, що встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника. 4.3. Посилання представника заінтересованої особи на те, що заявник та її померлий чоловік були зареєстровані за різними адресами у зв`язку із реєстрацією заявника в якості внутрішньо переміщеної особи і це свідчить про не доведення факту перебування на утриманні, суд вважає необґрунтованими. По-перше, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік не проживають спільно. По-друге, заявник та її померлий чоловік не втратили зареєстрованого місця проживання в місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області після взяття на облік заявника в якості внутрішньо переміщеної особи. Вони залишалися зареєстрованими у місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області та мають вважатися такими, що проживали разом. Крім того, факт проживання заявника та її померлого чоловіка саме в місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області підтверджується відмітками у домовій книзі, показаннями свідка, копіями акту та довідки про проживання, а також тим, що чоловік заявника помер у місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області. Оцінюючи зміст та допустимість вищевказаної довідки та акту суд враховує, що стосовно непідконтрольних певній державі територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Отже, зміст вищевказаної довідки та акту береться судом до уваги та оцінюється в якості допустимих письмових доказів. 4.4. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала зі своїм чоловіком та перебувала на його утриманні, у зв`язку із чим її заява про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає частковому задоволенню. Окреме вказівка в резолютивній частині цього рішення на факт проживання заявника із чоловіком не є необхідною, адже достатнім та ефективним способом захисту прав заявника в даному випадку згідно і п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування на утриманні. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України суд вважає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: partial