Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

20.11.2020 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 19.04.2007 між ним та [PERSON] укладено договір № HAXRRX12340209, відповідно до якого відповідач 19.04.2007 отримав кредит у розмірі 2334,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» становить між ним і банком договір. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.09.2020 виникла заборгованість у розмірі 70106,01 грн, з яких: 0,00 грн - заборгованість за кредитом, 30216,57 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 686,16 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 39203,28 грн - заборгованість за пенею. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № HAXRRX12340209 від 19.04.2007 у сумі 70106,01 грн. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак справа є малозначною. Ухвалою від 22.12.2020 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки з нього на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» вже було стягнуто заборгованість за вказаним договором у сумі 5435,07 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до договору, укладеного 19.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] , відповідач отримав кредит у сумі 2334,00 грн на строк 12 місяців з 19.04.2007 по 18.04.2008 включно. Матеріали справи містять заяву позичальника № HAXRRX12340209 від 19.04.2007, у якій зазначено, що ця заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами становить між [PERSON] кредитно-заставний договір (а.с. 16). Крім того Банк додав Витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17-24). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором № HAXRRX12340209 від 19.04.2007 станом на 22.09.2020 становить 70106,01 грн, з яких: 0,00 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 30216,57 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 686,16 грн - заборгованість з комісії, 39203,28 грн - пеня (а.с. 10-14). 05.06.2008 Балаклійським районним судом Харківської області було видано судовий наказ у справі № 2-н-279/08 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 19.04.2007 у сумі 5435,07 грн та судових витрат у сумі 42,18 грн (а.с. 46). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Балаклійського управління юстиції Харківської області від 11.03.2015 закінчено виконавче провадження № 27289217 з примусового виконання судового наказу, виданого Балаклійським районним судом харківської області 05.06.2008 у справі № 2-н-279/08 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 5477,25 грн, у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа в повному обсязі (а.с. 47). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору № HAXRRX12340209 від 19.04.2007 отримав кредит у сумі 2334,00 грн. ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою за вказаним договором, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та комісії, звернувшись у 2008 році до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення цих коштів з боржника [PERSON] . Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц). Оскільки позивач просив суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, пеню та комісію в загальній сумі 70106,01 грн, які були нараховані відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, у тому числі після видачі Балаклійським районним судом Харківської області судового наказу від 05.06.2008 у справі № 2-н-279/08, в задоволенні позову належить відмовити повністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача.

Outcome: dismissed