Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

20 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Під час укладання договору купівлі-продажу 09.01.2021 року сторони домовились про те, що [PERSON] зобов`язується знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири в термін до 12.01.2021. Проте, відповідачем було порушено умови договору в частині зняття з реєстраційного обліку. Реєстрація відповідача позбавляє [PERSON] можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Крім того, вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, оскільки при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб. Зазначені обставини змушують позивача звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року по справі було відкрито провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача, у визначений ухвалою про відкриття провадження по справі строк, відзиву на позов до суду не надходило. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області та згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,7). Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/3-95 від 11.01.2021, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у спірній квартирі зареєстрована проживаючою [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Оскільки відповідач втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, зазначене житло є приватною власністю позивача згідно дослідженого вище договору купівлі-продажу, то суд приходить до висновку, що правові підстави у відповідача для користування спірної квартирою після укладення договору купівлі-продажу 09.01.2021 року відсутні, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування \~жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Також, на користь позивача з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved