Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з відповідача на її утримання як матері спільної з відповідачем малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини із заробітної плати та усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, з дня звернення позивача до суду. В обґрунтування позову зазначила, що сторони без реєстрації шлюбу мешкали однією сім`єю з 2014 року до травня 2016 року. Від спільного проживання сторони мають дитину, яка мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку. Оскільки на думку позивача чинним законодавством передбачено право позивача на утримання від відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, вона просить суд забезпечити її утримання з боку відповідача, який такої допомоги їй не надає. У судове засідання позивач не з`явилися, проте надала через канцелярію суду заяву від 27.03.2017 року, в якій просила слухати справу без участі позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав безпосередньо суду заяву від 29.03.2017 року, в якій просив слухати справу без участі відповідача, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.21). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити судове рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Сторони по справі, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №459249, виданого 24.09.2016 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Харківської області (актовий запис №200)(а.с.6). Малолітня [PERSON] мешкає разом з позивачем по справі, що підтверджується довідкою без номера та дати, відділом житлово-комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області (а.с.7). Позивач по справі, яка займає посаду заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області, яке на даний час знаходиться в стадії припинення юридичної особи, з 30.12.2016 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі наказу від 30.12.2016 року №27-В, що підтверджується копією довідки УПФУ в Первомайському районі Харківської області від 17.02.2011 року за №1078-12/21 (а.с.8). При вирішенні вказаного спору, головним є той факт, чи перебували позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбу, оскільки право на утримання відповідно до норм Сімейного кодексу України має виключно дружина (або колишня дружина, якщо шлюб розірваний після народження дитини) та вказані норми закону розширеному тлумаченню не підлягають. Сторони у шлюбі не перебували, тому посилання позивача на зазначені норми Сімейного кодексу України за аналогією закону судом не приймаються, оскільки суд не встановлює навіть факт спільного проживання сторін по справі з 2014 року до травня 2016 року та вказане питання не є предметом розгляду в даній справі, а також у звязку з відсутністю будь-яких доказів з боку позивача на підтвердження вказаного факту. Тому утримання позивача у період перебування у декретній відпустці є її особистим обовязком, який жодним чином не пов'язаний з правами відповідача по справі. При цьому суд вказує, що можливість встановлення взаємних прав та обовязків між сторонами щодо утримання під час декретної відпустки позивача можливе лише при встановленні юридичного факту спільного проживання сторін по справі як сім`ї, що можливо зробити виключно в окремому судовому розгляді. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.6 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, вимоги позивача не ґрунтуються на законі та є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі вказаної позовної заяви, а заявлені нею позовні вимоги суд залишає без задоволення. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: dismissed