Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

19 січня 2018 року, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 гривень, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування\~ позовних вимог зазначила, що з 30.11.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Відповідач ухиляється від свого батьківського обовязку, щодо утримання дітей, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється. Відповідач фізично та психологічно здоровий, працездатний, але офіційно не працью. Аліменти на користь інших осіб та утримання інших дітей не сплачує. Позивач у\~ судове засідання не зявилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у\~ судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, який був зареєстрований 30.11.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №311. (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження\~ серії 1-НО № 316944 та серії 1-НО № 316945 від 18.02.2010 року\~ видані відділом реєстрації актів цивільного стану\~ по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. (а.с.8-9). Відповідач [PERSON] записаний їх батьком, який не заперечує свого батьківства. Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи довідки № 17/131\~ від 05.01.2018 року, позивач мешкає та зареєстрована разом із дітьми за адресою: м.Добропілля, вул.Ременного, 15/145.(а.с.10). Із долученої до матеріалів справи довідки № 17-16/52 від 24.01.2018 року, вбачається, що\~ [PERSON] зареєстрованийза адресою м.Добропілля, вул.Ременного, 15/110. (а.с.14). Відповідач офіційно не працює, сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі згоден. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181\~ Сімейного кодексу України\~ способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~є підставою для задоволення позову.\~\~ Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], враховуючи покладення законом на батьків обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей\~\~у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. 00 коп., щомісячно, до повноліття дітей, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань та визнав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Між тим, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 141,180-183, 191 СК України,

Outcome: approved