Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві та судовому засіданні посилався на те, що вони з відповідачкою одружені з 08 липня 2009 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини сторони припинили у звязку з постійними сварками, та непорозумінням, погіршення сімейного життя призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам, тому він звернувся до суду та просив розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Не заперечуючи факт припинення сімейних відносин з липня 2014 року, відповідачка наполягає на тому, що рішення позивача про неможливість примирення є помилковим, вона бажає зберігти шлюб, в тому числі в інтересах їх неповнолітньої доньки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 травня 2009 року, шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 145 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4)., яка проживає з відповідачкою. Також у судовому засіданні встановлено, що з липня 2014 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відсутність довіри в родині, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час позивач зберігати сім`ю не бажає, спору щодо майна немає, дитина проживає та знаходиться на утриманні відповідачки. Посилання позивача на вказані обставини суд визнає аргументованими. Позивач переконливо наполягає на тому, що сім'я розпалась, почуття взаємної любові та поваги сторонами втрачено остаточно, сумісне їх життя неможливе, він наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з липня 2014 року та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на утриманні відповідачки, він наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачкою не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам та інтересам дитини, двічі наданий сторонам строк для можливості примирення не дав позитивного результату, примирення не відбулось, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Неповнолітня дитина- Семенчовська [PERSON] залишається проживати разом з відповідачкою, стосовно чого позивач не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved