Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

21 жовтня 2014 року КЗ Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» звернувся до суду із заявою про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги мотивував тим, що з 24 березня 2014 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в туберкульозному кабінеті КЗ «Білопільська центральна районна лікарня» з діагнозом: вперше діагностований туберкульоз легень (інфільтративний) Деструкція (+) Мікробактерії туберкульозу (+) Мікроскопічно (+) Категорія 1 когорта 1. Останній відноситься до категорії хворих на активну форму туберкульозу. 17 квітня 2014 року [PERSON] був виписаний із відділення СОКПТД у зв'язку із самовільним залишенням вказаного закладу та продовжив лікування амбулаторно у туберкульозному кабінеті КЗ «Білопільська центральна районна лікарня». Однак, 17 липня 2014 року [PERSON] перервав лікування та не пройшов призначене йому обстеження. На прийом до лікаря - фтизіатра останній не з'являється. При відвідуванні хворого вдома 12 та 29 серпня, а також 03 та 04 вересня 2014 року зустрітися з ним не вдалося. Посилаючись на те, що [PERSON], будучи постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення, злісно ухиляється від лікування, заявник звернувся до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Згідно положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки, останній становить загрозу розповсюдження хвороби. Прокурор Федоренко Ю. І. у судовому засіданні заяву КЗ Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» підтримала. Заслухавши представника заявника [PERSON], прокурора Федоренко Ю. І., повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Пунктами 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - це хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Відповідно до ч. 3 ст. 20 вказаного Закону на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. У відповідності до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, обов'язковому медичному нагляду і карантину у встановленому порядку. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 286 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Згідно висновку КЗ Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» №174/3 від 15 вересня 2014 року хворий [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], з 24 березня 2014 року знаходиться на диспансерному обліку в туберкульозному кабінеті з діагнозом: вперше діагостований туберкульоз легень (інфільтративний) Деструкція (+) Мікробактерії туберкульозу (+) Мікроскопічно (+) Категорія 1 когорта 1 (2014). [PERSON] відноситься до категорії хворих на активну форму туберкульозу, злісно ухиляється від лікування, самовільно залишив відділення Сумського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру, де перебував на лікуванні із 31 березня по 17 квітня 2014 року. В подальшому лікування було продовжено амбулаторно, однак, 13 липня 2014 року хворий перервав лікування, на прийом до лікаря фтизіатра не з'являється, призначене обстеження не пройшов, є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення. [PERSON] підлягає обов'язковій госпіталізації до Сумського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру для стаціонарного лікування, проведення інтенсивної фази лікування протягом двох місяців або до припинення бактеріовиділення та досягнення клініко - рентгенологічного покращення (а. с. 3). У відповідності до виписки з амбулаторної карти [PERSON], останній неодноразово викликався на прийом до лікаря - фтизіатра, однак, з'явитися відмовився. При відвідуванні [PERSON] вдома 12 та 29 серпня, а також 03 та 04 вересня 2014 року з хворим зустрітися не вдалося, хоча він був вдома. Зі слів матері розписку про відмову від лікування хворий писати відмовився. Враховуючи наявність бактеріовиділення і відмову з'являтись для обстеження та проходження лікування, хворий потребує вирішення питання про примусову госпіталізацію до СОКПТД для продовження лікування (а. с. 4-12). Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, останній підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог КЗ Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» та примусової госпіталізації [PERSON] до Сумського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру для стаціонарного лікування. На підставі викладеного

Outcome: approved