overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

21.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі він перебував у шлюбних відносинах з 25.09.2010 року по 30.01.2015 року, і має з відповідачем спільну дитину [PERSON], [INFO], матірю якої є відповідач. Позивач поставив питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що остання з сімєю не проживає, не працює, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Відповідач теж подала до суду заяву, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ Зі свідоцтва про народження, виданого Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 03.03.2010 року, актовий запис № 04, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася 26.02.2010 року у [PERSON]. Відповідач, яка є матірю дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобовязана матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 20.07.2015 року № 385, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з батьком [PERSON] і знаходиться на його утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

21.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в поряджку спадкування права власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що [INFO] в місті Чернігів Чернігівська область у віці 67 років померла її мама - [PERSON], яка не залишила заповіту стосовно належного їй майна на випадок смерті. Згідно довідки №116 від 15.01.1992 року, спадкодавець [PERSON] здійснила повну сплату вартості кооперативної квартири [ADDRESS]. Перша Чернігівська державна нотаріальна контора (куди вона звернулася 02.02.2015 року із заявою про прийняття спадщини) не видала позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру по причині відсутності правовстановлюючих документів на квартиру. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнав та в суді пояснив, що він та його син [PERSON] відмовились від прийняття спадщини померлої дружини та матері - [PERSON] (відповідно). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув (мешкає в Російській Федерації), в поданій до суду нотаріально завіреній заяві повідомив, що на спадщину матері не претендує. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі (включаючи копію спадкової справи) - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місті Чернігів Чернігівська область у віці 67 років померла мати позивача - [PERSON], яка не залишила заповіту стосовно належного їй майна на випадок смерті і ці обставини встановлені згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 24.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, Свідоцтвами про народження та одруження позивача (а.с.4-8). Згідно довідки №116 від 15.01.1992 року, спадкодавець [PERSON] здійснила повну сплату вартості трьохкімнатної кооперативної квартири [ADDRESS], ринкова вартість якої становить 242183 грн (а.с.10-32) . Перша Чернігівська державна нотаріальна контора (куди позивач 02.02.2015 року звернувся із заявою про прийняття спадщини), не видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно по причині відсутності правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до положень ст.ст.1222 ч.1, 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру (яка входить до складу спадщини [PERSON]), оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

21.07.2015 року \~позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та[PERSON], зареєстрований 30.06.1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану у Київському районі м. Одеси Одеського міського управління юстиції, актовий запис №822. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу на примирення не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечував. Позивач у своїх поясненнях посилається на те, що між сторонами по справі шлюбні відносини припинені, проживають з квітня 2015 року окремо, спільне господарство не ведеться. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження сімї неможливо. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе при обставинах, зазначених позивачем. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Також судом враховується той факт, що один із членів сімї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позовпро розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги згоду позивачана розірвання шлюбу і відсутність згоди позивачана примирення, суд вважає, що причини, що спонукають сторону наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

21.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором №500947222 від 16.06.2006 р., в якому, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач 16.06.2006 року отримав від позивача кредит у сумі 49837, 28 грн. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 17.06.2015 року заборгованість його перед позивачем становить 49289, 67 грн заборгованість за кредитом; 7219, 68 грн - заборгованість по прцентам за кредитним договором, 10361, 12 грн заборгованість за комісією. У звязку з цим, позивач, крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати, понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 668, 70 грн. (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином і не надав пояснень своєї неявки суду або позивачу, а також повідомлень про зміну місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які вказує позивач, а саме у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобовязався погашати у встановленому порядку, отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконаним зобовязанням, чого не виконав і не представив суду доказів і заперечень, щодо порушення прийнятих ним зобовязань які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1050,1054 ЦК України - підлягають задоволенню, як і його вимоги у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем, по сплаті судового збору у сумі 668, 70 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

21. 07.2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що вона, а також [PERSON] і [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2002 року є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач у справі за даною адресою ніколи не проживал, була зареєстрована в квартирі на її прохання строком на три місяці, після чого оформила закордонний паспорт та виїхала . Реєстрація відповідача в квартирі порушує її право власника розпоряджатися власною квартирою . Тому, уточнивши заяву 31.08.2015 року, просила суд усунути перешкоди у здійснені нею права користування та розпорядження її приватним майном, визнавши [PERSON] такою , що втратила право користування жилим приміщенням за адресою : [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою шляхом оголошення у пресі, в судове засідання не з*явилась ( а.с.29). Відповідно до статті 224 ЦПК України суд за згодою позивача розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач, а також [PERSON] і [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2002 року є власниками квартири [ADDRESS] ( а.с.9). Відповідач в квартирі не проживає, речей її у квартирі немає ( а.с.6). Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою : [INFO] є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн. та витрати по оплаті за оголошення у пресі у розмірі 200 грн; на користь з відповідача держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

21.07.2015 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 19.03.2007 року до 23.06.2015 року. В період спільного життя у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких записаний і є відповідач. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з сімєю не проживає, матеріальну допомогу на утримання доньок не надає, а якщо і надає, то не достатню для підтримання нормальних умов існування дітей, ними зовсім не цікавиться, кошти, які заробляє, тратить на себе. Відповідач працює по найму, має постійний заробіток близько 4000 гривень щомісячно, отже може допомагати дітям матеріально. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення старшою донькою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після цієї дати стягувати по ? частині всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття меншої доньки. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити, просила розглянути справу у її відсутності, надала заяву у якій не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, до суду не прибув, заперечень на позов не надав, а отже визнав його повністю. Суд, за згодою позивача ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи,в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2007 року до 23.06.2015 року. В період спільного життя у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких записаний і є відповідач.. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №526 від 20.07.2015 року Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Відповідач матеріальної допомоги, достатньої для утримання дітей, не надає, хоча має змогу надавати таку допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони не перевищують можливостей відповідача надавати допомогу на утримання дітей саме у такому розмірі, який заявлений у позові.. На користь держави з відповідача суд стягує 243,60 гривен судового збору. Суд не вбачає підстав для звернення рішення до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

21.07.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернуллися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі у судове засідання не зявилися, але надали суду заяву про те, що позов підтримують та просять справу розглянути у їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Із позову вбачається, що позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі була зареєстрована відповідача колишня цивільна дружина позивача [PERSON] У червні 2014 року відповідачка забрала свої речи та виїхала з квартири. Особистих речей відповідачки в квартирі немає, та в добровільному порядку відповідачка відмовляється знятися з реєстраційного обліку. Згідно акту КП «СЄЗ», відповідачка не проживає за адресою: [INFO] з червня 2014 року. Позивачі просять суд ухвалити рішення яким визнати відповідачку [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 63 у будинку № 53 по вул. Соціалістична у місті Краматорську Донецької області. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки з місця мешкання, відповідачка зареєстрована у квартирі позивачів (а.с.7). Відповідно до акту КП «СЄЗ» відповідачка в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS], тривалий час не проживає, її речей в ній немає, тому відповідачку можливо визнати такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

21.07.2015 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 18.07.1998 року та разом проживали до травня 2015 року. З 05 травня 2015 року відповідач не проживає з сім'єю, мешкає за адресою: [ADDRESS]. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. За травень і червень на утримання дітей [PERSON] надавав допомогу позивачці у розмірі 2927 грн.. З 01 липня 2015 року діти знаходяться лише на утриманні позивачки, відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надавав. Діти проживають разом з нею. Позивачка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимого щодо стягнення з нього аліментів визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони уклали 18.07.1998 року шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.2). До травня 2015 року сторони проживали разом, а з 05 травня 2015 року відповідач [PERSON] проживає окремо. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Діти сторін мешкає з матір'ю [PERSON]. За травень і червень на утримання дітей [PERSON] надавав допомогу позивачці у розмірі 2927 грн.. З 01 липня 2015 року діти знаходяться лише на утриманні позивачки, відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надавав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини не досягнуто. У відповідності зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітної плати/доходу/ матері, батька, що буде утримуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, звернулася до суду з заявою про розглядл справи за її відсутності, зазначила що свій позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.05.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, єдиного сімейного бюджету не мають, позивач з відповідачем проживають окремо, тому позивачка просить розірвати шлюб. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя та спору щодо визначення місця проживання дитини не має. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved