Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

21 лютого 2019 року представник Комунального підприємства Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], місце виявлення: [ADDRESS] до туберкульозного відділення № 14 Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» строком на 3 (три) місяці, зобовязати Павлоградський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області виконати примусову доставку [PERSON], [INFO] до туберкульозного відділення № 14 Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» за адресою: м. Павлоград, вул. Зелена, буд.10. Заява мотивована тим, що з [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» з 14 грудня 2018 року з діагнозом: ІТБ (14.12.2018) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція + МБТ - М - МГ0 К0 Рез0 Гістологія 0 Категорія 2 Когорта 4 (2018). В Комунальному підприємстві «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» у хворого було виявлено бактеріовиділення і у звязку з чим, він був направлений на лікування до стаціонарного відділення № 14 КП «ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР». Пацієнт проходив первинне обстеження та лікування в умовах стаціонару диспансеру в період з 17 грудня 2018 року по 30 грудня 2018 року. З 17 грудня 2018 року, відповідно до отриманого результату GХpertвід 17 грудня 2018 року: МБТ +, R-чутливий, було змінено діагноз хворому на: ІТБ (14.12.2018) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція + МБТ + М - МГ + Ріф - К0 Рез0 Гістологія 0 Категорія 2 Когорта 4 (2018). Курс лікування хворого становить не менше 3 (трьох) місяців. Хворий лікування самовільно перервав. У хворого на момент виписки зі стаціонару зберігається бактеріовиділення, хворий небезпечний для оточуючих. Проте, хворий від госпіталізації ухиляється, на неодноразові виклики не реагує. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» від 12 лютого 2019 року № 16 [PERSON] є бактеріовиділювачем, не дотримується протиепідемічного режиму, становить епідемічну загрозу для оточуючих, порушує права громадян на безпечні умови життя, у заявника виникла необхідність звернутися до суду для вирішення питання примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. 22 лютого 2019 року ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою Комунального підприємства Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликався, відповідно до положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України, оскільки за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Представник [PERSON] у судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] перебуває на обліку в протитуберкульозному диспансері з 14 грудня 2018 року, з діагнозом: ІТБ (14.12.2018) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція + МБТ - М - МГ0 К0 Рез0 Гістологія 0 Категорія 2 Когорта 4 (2018), неодноразово порушує лікарняний режим, з 17 грудня 2018 року, відповідно до отриманого результату GХpertвід 17 грудня 2018 року: МБТ +, R-чутливий, було змінено діагноз хворому на: ІТБ (14.12.2018) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція + МБТ + М - МГ + Ріф - К 0 Рез 0 Гістологія 0 Категорія 2 Когорта 4 (2018). Курс лікування хворого становить не менше 3 (трьох) місяців. Згідно з висновком ЛКК КП «ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР» № 16 від 12.02.2019, хворий [PERSON],підлягає негайній госпіталізації та лікуванні в стаціонарі протитуберкульозного закладу з дотриманням протиепідемічного режиму. Відповідно до ст. 344 ЦПК України передбачено, що у заяві про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації мають бути зазначені встановлені законом підстави для такої госпіталізації. Правові, організаційні та фінансові засади діяльності, спрямованої на протидію виникненню і поширенню захворювання на туберкульоз, забезпечення медичної допомоги хворим на туберкульоз, права, обов'язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері протидії захворюванню на туберкульоз визначено Законом України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 5 липня 2001 року № 2586-III. Згідно ст. 1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Інфекційний контроль за туберкульозом - система організаційних, протиепідемічних та профілактичних заходів, встановлена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоровя, у стандарті інфекційного контролю за туберкульозом, спрямована на запобігання виникненню туберкульозу та зниження ймовірності інфікування мікобактеріями туберкульозу осіб у лікувально-профілактичних закладах, місцях довгострокового перебування людей та проживання хворих на туберкульоз. Госпіталізація - поміщення особи, хворої на туберкульоз, або особи, стосовно якої існує підозра захворювання на туберкульоз, до стаціонарного відділення протитуберкульозного закладу з метою діагностики, лікування чи ізоляції. Протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоровя (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Ізоляція - відокремлення від оточуючих особи, хворої на заразну форму туберкульозу, з метою унеможливлення передачі інфекції іншим особам, надання медичної допомоги та здійснення контролю за дотриманням протиепідемічного режиму цією особою. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Відповідно до частини третьої статті 20 цього Закону, хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобовязані дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування та проходити у встановлені строки обовязкові медичні огляди і обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я, дотримуючись вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ст. 53 Закону України Основи законодавства України про охорону здоровя з метою охорони здоровя населення органи і заклади охорони здоровя зобовязані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СПІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, обов'язковому медичному нагляду і карантину у встановленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. На підставі ст. 346 ЦПК України, розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Враховуючи викладені норми права, та врахувавши порушення [PERSON] протиепідемічного режиму, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу туберкульозного відділення № 14 Комунального підприємства «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне обєднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. У звязку з тим, що Органи Національної поліції надають допомогу у забезпеченні виконання рішення суду, яке набрало законної сили, за зверненням керівника протитуберкульозного закладу, заява підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial