Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

21.11.2017 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Кримська, буд. 18. З 05.09.2014 р. у його домоволодінні зареєстрована його колишня дружина [PERSON] Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2015 р. шлюб між ними розірваний. Зазначає, що їхні шлюбні відносини припинені з серпня 2014 р., проте після припинення спільного проживання відповідач не вчинила дій щодо зняття з реєстраційного обліку. Вказує, що на його прохання щодо зняття з реєстрації відповідач жодним чином не відреагувала, такі її дії порушують його права як власника домоволодіння, він позбавлений можливості розпоряджатися майном на власний розсуд. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Суми, вул. Кримська, буд. 18. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула, будучи належним чином повідомленою про судове засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Ковпаківського районного суду м. Суми, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) - ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, свідка, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] з 04.09.1987 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2015 р. розірвано (а.с. 28). На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.05.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 770, позивач [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Кримська, буд. 18 (а.с. 7). 22.08.2014 р. відповідач продала належну їй квартиру за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, 74, корп. А, кв. 97, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 22.08.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1875 (а.с. 34). Згідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають в буд. 18 на вул. Кримській м. Суми у вказаному житловому будинку зареєстровані: з 08.06.2006 р. [PERSON], [INFO], з 08.06.2006 р. [PERSON], [INFO], з 05.09.2014 р. [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Відповідно до Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 14.03-08/2403 від 14.02.2018 р. у будинку № 18 по вул. Криміській в м. Суми зареєстровані: мати позивача [PERSON], [INFO], позивач [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] родинні стосунки з якою відсутні (а.с. 35). Згідно наданих позивачем [PERSON] від 10.12.2016 р. та 21.11.2017 р. складених [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 13) [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з 2014 року. За клопотанням позивача було допитано свідка. Свідок [PERSON], який є сусідом позивача суду пояснив, що позивач зі своєю матірю живуть удвох у будинку № 18 по вул. Кримській в м. Суми. Дружину позивача бачив приблизно 3 4 тому, гуляла з собакою, потім вони виїхали з сином. Син навчався в університеті у м. Харків. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що 22.08.2014 р. відповідач продала належну їй квартиру, а позивач з 05.09.2014 р. зареєстрував [PERSON] у будинку № 18 по вул. Кримській в м. Суми, у 2014 році їхні шлюбні відносини фактично припинилися, 18.12.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано, тобто відповідач будучи зареєстрованою не проживає у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, іншої домовленості між нею і власником житла не встановлено. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком 18 по вул. Кримська у м. Суми є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 406 України власник має\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved