Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання за нею у порядку спадкування за законом права власності на земельні ділянки площею 0,2118 гектарів з кадастровим номером 7423687400:06:000:0647 та площею 2,4388 гектари з кадастровим номером [NUMBER] :04:000:0003, які належали [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на вказані вище земельні ділянки, яке посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку. Вона належним чином прийняла спадщину [PERSON] та є її єдиним спадкоємцем. Водночас, через втрату правовстановлюючого документа не може оформити прийняту спадщину. У підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, при цьому представником позивачки подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій останній зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про визнання позову повністю. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, [INFO] в с. Вишневе Балаклійського району Харківської області померла [PERSON] (а.с. 5). Ще за життя остання набула право власності на земельні ділянки площею 0,2118 гектарів з кадастровим номером 7423687400:06:000:0647 та площею 2,4388 гектари з кадастровим номером 7423687400:04:000:0003, що розташовані на території Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №388595 (а.с. 13). Позивачка є онукою [PERSON] по материній лінії, що підтверджується її свідоцтвом про народження з якого вбачається, що її матір`ю є [PERSON] , витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, згідно якого до одруження позивачка мала прізвище [PERSON] , витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, згідно якого до одруження матір позивачки [PERSON] мала прізвище [PERSON] та свідоцтвом про народження матері позивачки відповідно до якого матір`ю останньої є [PERSON] (а.с. 6-8). З довідки Вишнівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 08 грудня 2017 року вбачається, що на день смерті [PERSON] проживала разом з онукою - [PERSON] , тобто позивачкою, та правнукою [PERSON] (а.с. 9). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилася (а.с. 10). З викладеного вище вбачається, що позивачка прийняла спадщину своєї баби [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала з нею на день смерті останньою, та є єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, до позивачки в порядку спадкування за законом після [PERSON] перейшло право власності на земельні ділянки площею 0,2118 гектарів з кадастровим номером 7423687400:06:000:0647 та площею 2,4388 гектари з кадастровим номером 7423687400:04:000:0003. При цьому позивачкою на даний час втрачено документ, яким посвідчувалося право власності спадкодавця на спірне майно, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №388595, у зв`язку з чим позивачка розмістила повідомлення про його недійсність в засобах масової інформації, що підтверджується повідомленням у газеті «Сіверський край» (а.с. 14). З повідомлення приватного нотаріуса Шик А.Л. від 15 квітня 2020 року вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, успадковану після [PERSON] , у зв`язку з неподанням нею правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування після [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 0,2118 гектарів з кадастровим номером 7423687400:06:000:0647 та площею 2,4388 гектари з кадастровим номером 7423687400:04:000:0003, однак вказане право не визнається через відсутність правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. Враховуючи те, що спір виник внаслідок недбалих дій позивачки, яка втратила правовстановлюючі документи, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивачку всі здійснені нею витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved