Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

21.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявлені вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку спадкодавець заповів спадкоємиці [PERSON] , що була його дружиною. Заповіт був складений 10.04.2014 р. у смт. Воловець, Воловецького району Закарпатської області і посвідчений державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. Проте, через неправильний запис дати народження заявниці у паспорті громадянина України, у заповіті державним нотаріусом було неправильно зазначено дату народження « [INFO] замість правильного [INFO] . Крім того, під час видачі свідоцтва про одруження помилково зазначено заявницю по-батькові замість « [PERSON] » записано « [PERSON] ». Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини, державним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту. Оскільки, наявність розбіжностей унеможливлює оформлення спадщини, заявник просить суд заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Проти встановлення зазначеного у заяві факту, що має юридичне значення, не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За пунктом 6 частини другої вказаної статті в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом. Судом встановлено, що [INFO] спадкодавець [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконкомом Новодавидківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 13. З довідки виданої виконавчим комітетом Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області № 401, вбачається, що останнє місце реєстрації померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , є адреса: [ADDRESS] . За життя чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , на випадок смерті залишив заповіт від 10.04.2014 року, в якому все майно, заповів своїй дружині [PERSON] . В заповіті посвідченому 10.04.2014 року державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. зазначено дату народження заявниці [PERSON] [INFO]. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 31.07.2019 р. виконкомом Новодавидківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, заявниця [PERSON] народилася [INFO] , в селі Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 238 . 26 липня 1956 року згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 26.07.1956 року у Воловецькій сільраді Воловецького району Закарпатської області, заявниця уклала шлюб із [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис № 25. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище заявниці « [PERSON] ». Проте під час видачі свідоцтва про одруження, у ньому було зроблено помилку, зокрема, неправильно зазначено заявницю по-батькові замість « [PERSON] » записано « [PERSON] », оскільки вважали, що мадярське ім`я « [PERSON] » це на українській мові означає « [PERSON] ». Разом з цим, у паспорті громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] виданому Воловецьким РВ УМВС України в Закарпатській області 28.11.1995 року, зазначено, що вона народилась в селі Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області, дата народження [INFO] , замість правильного [INFO]. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом з`ясовано, що та обставина, що в заповіті посвідченому 10.04.2014 року державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т., та у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , дата народження заявниці [PERSON] зазначена як [INFO] , а в свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданого повторно 31.07.2019 р. записана як [INFO] свідчить про розбіжність у документах, які перешкоджають оформленню спадщини. Крім того, встановлений факт, що у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] виданого 26.07.1956 р., помилково записано заявницю по-батькові замість « [PERSON] » записано « [PERSON] », свідчить про розбіжність у документах, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявника. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що факт належності правовстановлюючих документів встановлений, зокрема, що свідоцтво про одруження серії [NUMBER] виданого 26.07.1956 р. та заповіт складений 10.04.2014 року спадкодавцем [PERSON] який був чоловіком заявника належить його дружині [PERSON] . Перевіривши обґрунтованість вимог заявника, встановивши обставини справи та правовідносини, які з них випливають, а також норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, оцінивши кожен доказ окремо на предмет його достовірності, допустимості та належності, а також всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд робить висновок, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved