Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

21.08.2014 року до Петриківського районного суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначає, що з відповідачем по справі вона знаходиться у шлюбі з 04.10.2008 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 93. Від спільного шлюбу із відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем не склалися та припинені через різні погляди на сімейне життя, розбіжності поглядів на вирішення питань, пов'язаних з життєвими та сімейними проблемами. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, від чого в родині склалося тяжке матеріальне становище. Позивачка просить суд розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з нього аліменти у розмірі 25% зі всіх видів його доходу щомісяця на утримання дитини, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. 04.10.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно - сімейні відносини фактично припинилися, до цього часу примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, з'ясувавши фактичні відносини між подружжям, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в сім'ї склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі 25% з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, на користь позивачки до повноліття дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved