Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

1. Стислий виклад позовних вимог. В серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 12,2 кв.м., загальною площею 17,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті її батька, [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову посилалася на те, що після смерті, [INFO] , [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . З метою отримання належного їй спадкового майна, що належало її батьку, позивачка звернулася з відповідною заявою до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак 05.09.2019 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з неподанням відомостей (інформації) та документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Посилаючись на вимоги ст. ст.16, 392 ЦК України, позивач і просила про задоволення позову. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 28.08.2020 року справу передано судді Черенковій Н.П. та отримано 02.09.2020 року. Ухвалою від 07.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 23.11.2020 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №208/2007 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні. 24.12.2020 року на адресу суду від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори надійшла вище вказана копія спадкової справи. Ухвалою від 05.04.2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник просили про задоволення позову, який розглянути у їх відсутність. Відповідач просила про розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила їх задовольнити . Третя особа до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , яка [INFO] , в зв`язку з взяттям шлюбу, змінила прізвище на « [PERSON] » (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ), є донькою [PERSON] [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 25.01.2007 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №208/2007, заведеної після смерті [PERSON] , його спадщина складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2000 року №1-2132, зареєстрованого філією №1 Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» та 05.10.200 року в Миколаївському БТІ за реєстровим №1022. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.12.2007 року у справі № ц2-6429/07, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Постановою від 05.09.2019 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, на підставі ст.ст. 5, 49 Закону України «Про нотаріат» (не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії). 4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підпункт 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №285/20595 (далі - Порядок): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі документів, що підтверджують право власності. Підпункт 4.18 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку: за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За приписами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачка не може оформити спадщину у нотаріуса на нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового нерухомого майна спадкодавцеві. Отже, позивач позбавлена можливості іншим шляхом, окрім судового, захистити свої спадкові права. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що право власності на спірну квартиру виникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного та ст.ст. 15, 16, 1258, 1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved