Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

21.02.2020 року позивач [PERSON] ( [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, мотивований тим, що майно, придбане в період зареєстрованого шлюбу і в даний час між сторонами виник спір стосовного статусу спірної квартири. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року прийнята справа до провадження та призначено до розгляду у спрощеному порядку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, факти, викладені в позовній заяві, підтвердив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено актовий запис № 2105. 02 березня 2020 року по справі № 372/331/20 (провадження № 2-852/20) Обухівським районним судом Київської області у складі головуючого судді Висоцької Г.В. ухвалено рішення, яким шлюб розірвано, та позивачу змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 02.04.2020 року. За час перебування в шлюбі, 25 березня 2013 року, сторони придбали двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі продажу ВТЕ № 018715 від 25.03.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Головкіною Я.В. Обухівського районного нотаріального округу Київської області, Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27340432000), технічним паспортом. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.01.2020 року, видану виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, за адресою [ADDRESS] зареєстровані три особи: [PERSON] 1985 року народження, [PERSON] 2013 року народження, [PERSON] 2016 року народження. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Статею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить: дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК). Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Проаналізувавши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута в період зареєстрованого шлюбу, та підлягає поділу між сторонами. В судовому засіданні встановлено, що будь-якої домовленості між сторонами не існує, як не існує шлюбного контракту або договору, а тому, суд вважає, що визначений позивачем спосіб поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, відповідає принципу рівності часток дружини та чоловіка. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позиваача. На підставі викладеного,

Outcome: approved