Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

21.01.2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати недійним заповіт посвідчений секретарем Руськоіванівської сільської ради Нетребенко Л.В. 16 червня 2000 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе майно, яке на випадок смерті їй би належало, у тому числі земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ОД 0201346 [PERSON], посилаючись на те, що її мати [PERSON], яка померла [INFO] року при складанні оскаржуваного заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій, адже за життя страждала психічними захворюваннями. В судовому засіданні позивач позов підтримала просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи свідчить відповідна телефонограма, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладання розгляду справи не надавала. Прокурор Євглевський А.В., який представляє інтереси відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник Руськоіванівської сільської ради в судове засідання не з'явився, натомість на адресу суду надійшла заява за підписом голови Руськоіванівської сільської ради, відповідно до якої він просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Та в ході розгляд справи встановлено, що 16.06.2000 року [PERSON] склала посвідчений секретарем Руськоіванівської сільської ради Нетребенко Л.В. заповіт, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе майно, яке на випадок смерті їй би належало, у тому числі земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ОД 0201346 [PERSON]. (а.с.4) [INFO] року [PERSON] померла. (а.с.43) [PERSON] була мар'ю позивачки. (а.с.44) Позивач в обґрунтування позову, вказує, що за життя її мати хворіла на психічні захворювання, а тому при складанні оскаржуваного заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ЦК УРСР та Постановою Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійними». Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 55 ЦК УРСР угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. В свою чергу відповідно до Постановою Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійними» правила ст. 55 ЦК УРСР поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є данні про те, що в момент укладання угоди він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін..) Для визначення наявності такого стану на момент укладання угоди суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладання він не розумів значення своїх дій і не міг керуватися ними. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2014 року по справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. (а.с.78) Як вбачається з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 07.04.2014 року, [PERSON] за життя страждала хронічним, стійким психічним розладом, у зв'язку з чим є підстави вважати, що вона абсолютно не могла усвідомлювати значення своїх дій в момент складання заповіту від 16.06.2000 року. (а.с.84-89) Окрім цієї обставини (висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 07.04.2014 року), яка свідчить про те, що померла [PERSON] не розуміла значення своїх дій при складанні оскаржуваного заповіту, суд приймаючи рішення, щодо задоволення позову, приймає до у ваги, ще і інші докази, які свідчать про те, що оскаржуваний заповіт має бути визнано недійсним, а саме: висновок комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.04.2011 року, яка призначалася в рамках іншої цивільної справи, що перебувала на розгляді в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, відповідно до якого [PERSON] за життя страждала хронічним, стійким психічним розладом, у зв'язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій в момент складання довіреності від 04.04.2002 року. (а.с.5-12). Таким чином в ході розгляду справи судом встановлено, що під час складання заповіту посвідченого секретарем Руськоіванівської сільської ради Нетребенко Л.В. 16 червня 2000 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе майно, яке на випадок смерті їй би належало, у тому числі земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ОД 0201346 [PERSON], заповідач не могла усвідомлювати значення своїх дій, в силу наявності хронічного, стійкого психічного розладу, що в свою чергу є беззаперечною підставою для визнання такого заповіту недійсним.

Outcome: approved