Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що працював на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці станції Хмельницький відокремленого підрозділу ДТГО «Південно-Західна залізниця». 06 березня 2017 року внаслідок здійснення відповідачем виплат посадового окладу у меншому розмірі, ніж це передбачено трудовим договором, маючи сумніви щодо нарахування йому заробітної плати він звернувся до роботодавця із заявою щодо здійснення обґрунтованого перерахунку його заробітної плати. 25.04.2017 року його було звільнено із займаної посади за прогул без поважних причин на підставі ч.4 статті КЗпП України, проте заробітну плату, яка оспорювалась при звільненні йому виплачено не було. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з роботодавця на його користь 13 521, 36 грн. заборгованості із заробітної плати. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.02.2019 року стягнуто з відповідача Акціонерне товариство «Українська залізниця» на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі 14 953 грн. 68 коп. Обґрунтований розрахунок суми розрахунку затримки заробітної плати становить: протягом останніх двох календарних місяців роботи, що перебували звільненню він відпрацював 339 годин (171+161), Сукупний розрахунок склав 10 057, 79 грн. (5201,28 + 4856,51 грн.), а середньогодинний 29,67 грн., тобто середньомісячний заробіток становитиме 2437,36 грн. (29.67 х8 годин). З моменту його звільнення станом на момент подачі позову , а саме з 24.03.2017 року по 15.03.2019 року за час затримки у виплаті заробітної плати минуло 691 день, 473 дні з яких були робочими без врахування вихідних та державних свят. Тому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 112 271,28 грн. (473 р.д. х 237.36 грн.). Суми витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи складають 1122,73 грн. судового збору, 9250 грн. витрат на проведення судової експертизи, яка проводилася з метою забезпечення правових підстав для звернення до суду із позовом про правильність розрахунку по заробітній платі та 7 000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити із викладених у заві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнала та просить у його задоволенні відмовити. Не заперечує що заробітну плату в розмірі 13 521.36 грн. у зв`язку із набранням рішення суду законної сили підприємство не виплатило, виконавчий лист до примусового виконання позивачем звернутий не був, оскільки означене рішення оскаржене в касаційному порядку. Подала відзив на позов. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.03.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 10.05.2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. 20.05.2019 року ухвалено рішення по суті спору. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши доводи позивача, його представника та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 17.08.2008 року [PERSON] працював на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці станції Хмельницький Відокремленого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця». В подальшому рішенням правління ПАТ «Українська залізниця» від 31.01.-01.02.2017 року та наказом від 31.03.2017 року №°001 «Про підпорядкування підрозділів» Виробничий підрозділ вагонна дільниця станції Хмельницький вилучено зі складу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та приєднано до філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця». 25.04.2017 року [PERSON] звільнено за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу від 28.04.2017 року №15/ос. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року стягнуто з роботодавця на користь позивача 13 521 гривню 36 копійок заборгованості із заробітної плати за період з 07.10.2014 року по 25.04.2017 року та 200 гривень моральної шкоди. 14 лютого 2019 року постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/10718/17 рішення Хмельницького міськрайонного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зміну формульована причин та дати звільнення з роботи та стягнення вихідної допомоги скасовано та ухвалено в цій частині нове. Змінено формулювання причини та дату звільнення [PERSON] згідно вимог апеляційної скарги та стягнути з відповідача на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі 14 953 грн. 68 коп. В решті рішення суду залишено без змін. У справі №686/10718/17 крім зазначеного вище також встановлено, що роботодавець як на момент звільнення [PERSON] , так і на даний час відповідач не сплатив належні суми при звільненні у розмірі 13 260, 55 гривень. Так, відповідно до висновку експерта Хмельницького відділення Київського НДІСЕ Власенко І.М. №95/18-26 від 24.09.2018 року розмір недонарахованої і невиплаченої заробітної плати на момент звільнення становить 13 521,36 гривень. Вищезазначені обставини встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області у справі №686/107/17, які на даний час набули законної сили, між тими ж самими сторонами та які не є правовою оцінкою, наданою судом певному факту, а саме встановленими дійсними обставинами то вважаю їх такими що не підлягають повторному доказуванню відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України. 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.І статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В силу частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно вимог частини 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (Аналогічна правова позиція у рішення ВСУ №6- 144ц 13 від 29.01.2014 року). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими порядком. Відповідно до п.5 розд. ІУ порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз.1 п.8 розді. ІУ порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. Таким чином розрахунок сум, що стягуються здійснюється виходячи із наступного: протягом останніх двох календарних місяців роботи, що перебували звільненню [PERSON] відпрацював 339 годин (178+161). Сукупний заробіток склав 10057, 79 гривень (5201,28 + 4856, 51), а середньогодинний 29,67 гривень (10057,79 + 339), тобто середньоденний становитиме 237, 36 гривень ( 29, 67 х 8 годин). З моменту звільнення на момент подачі позову, а саме з 24.03.2017 року по 15.03.2019 року за час затримки у виплаті заробітної плати минуло 691 день, 473 з яких були робочими без врахування до них вихідних та державних свят (із врахуванням відповідних Постанов КМУ про перенесення робочих днів за 2017, 2018, 2019 роки). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 112 271, 28 гривень ( 473 р.д. х 237,36 грн.) та підлягає стягненню. 5. Судові витрати. [PERSON] посилається на те, що у зв`язку із розглядом справи сума судових витрат, які він поніс складають 1122,73 грн. судового збору, 9250,0 грн. витрат на проведення судової експертизи, яка також проводилася з метою забезпечення правових підстав для звернення до суду із даною позовною заявою та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що в загальному складає 17 372,73 грн. Згідно вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене розмір витрати на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру за № 30 від 15 березня 2019 року отримано в рахунок надання правничої допомоги 7000 грн. Із розрахунку таких витрат убачається, що вказана справа віднесена до справ невеликої складності адвокатом затрачено 5,75 годин на проведення аналізу правової ситуації та підготовка позовної заяви, участь у судових засіданнях зайняло часу три години. Такий розрахунок не відповідає фактично затраченому часу адвокатом, оскільки участь у судових засіданнях тривала лише 1 годину 37 хвилин, тому при визначенні суми відшкодування суд враховує критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Позивач ставить питання про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з оплатою послуг експерта в сумі 9250 грн. понесених на проведення судової експертизи, яка також проводилася на з метою забезпечення правових підстав для звернення із позовною заявою. Означена експертиза проводилась позивачем у попередній справі за № 686/10718/17 та постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.02.2019 року та ніяким чином не стосується таких витрат у цій справі, тому у стягненні таких витрат на проведення експертизи належить відмовити.

Outcome: partial