Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

20 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. 164 СК України, просив: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [PERSON] та [PERSON] , знаходячись у шлюбі, були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] , мають малолітню дочку [PERSON] . За інформацією Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради родина [PERSON] потрапила у поле зору служби з причини того, що малолітня [PERSON] перестала відвідувати дошкільний навчальний заклад «Маріте» та самостійно, без контролю дорослих, часто прогулювалася по вулицям та відвідувала магазини, про що неодноразово повідомляли сусіди. На той час, мати дівчинки, почала зловживати спиртними напоями, втратила роботу. Батько дівчинки у 2015 році виїхав до Херсонської області. [PERSON] , приїхавши у 2016 році до м. Славутича, обговорив з [PERSON] питання виховання і навчання доньки, та вони дійшли згоди про те, що дитина буде проживати з бабусею та батьком у Херсонській області. Отже, дівчинка з 2016 року проживає з батьком. Мати дівчинки, [PERSON] , протягом цих років за місцем своєї реєстрації не з`являлась. Жодних звернень з питань участі її у вихованні, утриманні дочки не надходило до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради. 10.04.2019 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради надійшов рапорт Управління патрульної поліції в Херсонській області про знайдену дівчинку, яка жебракувала. Дівчинка не вміла писати, читати, ніде не навчалася, надавала про себе неправдиву інформацію. Проведеними заходами було встановлено місце проживання дитини. Дівчинку було доставлено за адресою проживання та передано бабусі [PERSON] , батька вдома не було. В рапорті зазначено про те, що під час обстеження побутових умов проживання дитини виявлено повну антисанітарію, низький рівень життя, 07.06.2019 року [PERSON] було взято на облік Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради, як таку, яка перебуває у складних життєвих обставинах. 11.04.2019 року малолітня [PERSON] була влаштована в дитяче відділення КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» для обстеження та подальшого влаштування до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей». За період перебування в державних закладах батько жодного разу не відвідав дочку, але до служби у справах дітей за викликом з`являвся двічі. З батьком проводились профілактичні бесіди стосовно виховання та утримання дитини, роз`яснювались права та обов`язки, але він пояснював свою бездіяльність втратою документів. За заявою батька дитину влаштовано до Старозбур`ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради, де вона перебуває по теперішній час. За період перебування та навчання [PERSON] в закладі батько жодного разу не відвідав доньку, не забезпечував її засобами особистої гігієни, шкільним приладдям, одягом та взуттям, на канікули та вихідні дні не забирав. [PERSON] спілкується з батьком лише у телефонному режимі, прохання дитини приїхати до неї ігнорувалося. Працівники служби у справах дітей намагалися зв`язатися з батьком дівчинки у телефонному режимі, але на дзвінки він не відповідав, відвідування за адресою проживання не дало позитивного результату. Тому на підставі викладеного та в інтересах дитини Орган опіки та піклування Корабельної у місті Херсоні ради звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 04 червня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 30 червня 2020 року. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року підготовче засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідачів, оскільки у суда були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та призначено нове підготовче засідання на 14 серпня 2020 року. 14 серпня 2020 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено нове підготовче судове засідання на 31 серпня 2020 року. Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 вересня 2020 року. 11 вересня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено на 30 вересня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідачів, оскільки у суда були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що дівчинка [PERSON] попала в поле зору Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради у квітні 2019 року, коли надійшов рапорт Управління патрульної поліції в Херсонській області про знайдену дівчинку, яка жебракувала. Проведеними заходами було встановлено місце проживання дитини і дівчинку було доставлено за адресою проживання та передано бабусі [PERSON] .. Під час обстеження побутових умов проживання дитини виявлено повну антисанітарію, низький рівень життя, тому малолітня [PERSON] була влаштована в дитяче відділення КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» для обстеження. В подальшому вона була влаштована до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей». За період перебування в державних закладах батько жодного разу не відвідав дочку. З батьком проводились профілактичні бесіди стосовно виховання та утримання дитини, роз`яснювались права та обов`язки, але він пояснював свою бездіяльність втратою документів. За заявою батька дитину влаштовано до Старозбур`ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради. Після закриття вказаної санітарної школи-інтернату в червні 2020 року її було переведено до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей», де вона перебуває по теперішній час. За період перебування та навчання [PERSON] в державних закладах батько жодного разу не відвідав доньку, не забезпечував її засобами особистої гігієни, шкільним приладдям, одягом та взуттям, на канікули та вихідні дні не забирав. Не цікавилася життям дівчинки і її матір [PERSON] .. Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів. Представник третьої особи позов підтримала та пояснила, що малолітня дитина [PERSON] , зареєстрована разом із батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 2015 року [PERSON] почала зловживати спиртними напоями, батько дитини [PERSON] виїхав на проживання до Херсонської області. Потрапивши у поле зору служби у справах дітей та сім`ї сім`я [PERSON] перебувала під постійним контролем, явних порушень прав дитини не спостерігалось, однак надходили повідомлення з ДНЗ «Маріте» про те, що дитина не відвідує заклад, сусіди повідомляли, що [PERSON] самостійно гуляє на вулиці без догляду дорослих і сама відвідує магазин АТБ. За даними зверненнями проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини і сім`ю [PERSON] у 2016 році взято під соціальний супровід комунальним закладом «Славутицький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Славутицької міської ради. У рамках супроводу СМЦСССДМ проводив роботу з мамою та батьком. Батько [PERSON] , приїхавши у 2016 році до м. Славутича, обговорив нагальні питання з мамою [PERSON] про виховання та проживання доньки [PERSON] .. Батьки добровільно та самостійно вирішили питання про місце проживання дитини з батьком та бабусею у Херсонській області. [PERSON] протягом цих років за місцем реєстрації не проживає. Жодних звернень від [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї з питань участі її у вихованні, утриманні доньки не надходило. Відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, життям дитини не цікавляться, не піклуються про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не приймають участі в утриманні дитини. Позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки відповідачі фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання, проте конверти із судовими повістками повернулися до суду з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позов відповідачі до суду не направили. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяви про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідачі не надали. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшли. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 30 вересня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює директором Старозбур'ївської санаторної школи -інтернату. З 2019 року у Старозбур'ївській санаторній школі -інтернаті по червень 2020 року навчалася [PERSON] .. За час навчання її батьки школу не відвідували, життям та здоров`ям дівчинки не цікавилися, матеріальну допомогу на її утримання не надавали. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює соціальним педагогом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Херсонської обласної ради. В 2019 році до центру була поміщена малолітня [PERSON] , яка в подальшому за заявою батька була направлена до Старозбур'ївської санаторної школи -інтернату, в якій вона провчилася до червня 2020 року, а після закриття вказаної школи [PERSON] була поміщена до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Херсонської обласної ради, де і перебуває на даний час. За період перебування [PERSON] в цьому закладі батько двічі її провідував, проте забрати її додому бажання не виявив. Мати дівчини жодного разу до закладу не з`являлась. Матеріальну допомогу на утримання дочки батьки не надавали. Малолітній свідок [PERSON] суду показала, що вона не заперечує проти позбавлення її батьків батьківських прав, оскільки до батьків вона повертатися не хоче, бо в них відсутні належні умови для проживання. Останні декілька років вона проживала разом з батьком та бабусею, і їй приходилося жебракувати, бо вдома не було їжі. Мати взагалі до неї не приїжджала і де вона знаходиться, їй невідомо. Вона хоче, щоб її віддали в прийомну сім`ю, в якій би вона жила з прийомними батьками. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Славутичі Київської області, про що 02 листопада 2010 року складено відповідний актовий запис № 195, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Поліським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження( а.с. 6-8). Відповідно до копії посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.04.2011 року (а.с. 9). Як вбачається з листа № 02-06/123 від 27.03.2020 року Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про надання інформації, малолітня дитина [PERSON] , зареєстрована разом із батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 2015 року [PERSON] почала зловживати спиртними напоями, батько дитини [PERSON] виїхав на проживання до Херсонської області. Потрапивши у поле зору служби у справах дітей та сім`ї сім`я [PERSON] перебувала під постійним контролем, явних порушень прав дитини не спостерігалось, однак надходили повідомлення з ДНЗ «Маріте» про те, що дитина не відвідує заклад, сусіди повідомляли, що [PERSON] самостійно гуляє на вулиці без догляду дорослих і сама відвідує магазин АТБ. За даними зверненнями проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини і сім`ю [PERSON] у 2016 році взято під соціальний супровід комунальним закладом «Славутицький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Славутицької міської ради. У рамках супроводу СМЦСССДМ проводив роботу з мамою та батьком. Батько [PERSON] , приїхавши у 2016 році до м. Славутича, обговорив нагальні питання з мамою [PERSON] про виховання та проживання доньки [PERSON] .. Батьки добровільно та самостійно вирішили питання про місце проживання дитини з батьком та бабусею у Херсонській області. [PERSON] протягом цих років за місцем реєстрації не проживає. Жодних звернень від [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї з питань участі її у вихованні, утриманні доньки не надходило. Служба у справах дітей та сім`ї вважає, що батьки самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, що призвело до того, що дівчинка тривалий термін перебуває у державних закладах Херсонської області. Є усі підстави для порушення питання про позбавлення батьків батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП рядового поліції Пацкана К., який надійшов від Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП до голови Корабельної районної у м. Херсоні ради для інформування та реагування на випадки виявлення інспекторами патрульної поліції під час виконання службових обов`язків дітей, які опинилися в складних життєвих ситуаціях, вбачається, що 31.03.2019 року близько 15:00 під час несення служби екіпаж «Яхта-203» отримав виклик від ЧЧ-102 про виявлення дитини, яка жебракувала. По приїзду встановлено малолітню дитину [PERSON] , яка надавала неправдиву інформацію щодо себе та не хотіла повертатися додому. Проведеними заходами було встановлено місце проживання дитини, дівчинку було передано бабусі [PERSON] , з якою було проведено профілактичну бесіду. Під час обстеження побутових умов проживання дитини було виявлено повну антисанітарію, низький рівень життя. Доглядом та вихованням дитини ніхто не займається. Також встановлено, що дівчинка неодноразово покидала місце свого проживання (а.с. 11-12). Згідно копії акту обстеження умов проживання від 21 травня 2019 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей Корабельної у місті Херсоні ради, у будинку за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що у будинку є 3 кімнати, санітарний стан яких незадовільний, кімнати облаштовані дуже старими меблями, є три панцирні ліжка, спальна білизна відсутня, шафи відсутні, речі брудні та розкидані по кімнатах. Світло та вода у будинку відсутні, побутова техніка відсутня. Подвір`я біля будинку захаращене. Для виховання та розвитку зовсім не створено умов, дівчинка не навчається, жебракує, батько вдома відсутній, стара бабуся не володіє українською мовою, впливу на дитину не має. Стосунки, традиції сім`ї незрозумілі. Житлово-побутові умови утримання та виховання [PERSON] незадовільні (а.с.13). Відповідно до копії наказу № 78 Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради від 07 червня 2019 року, малолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків (а.с.14). Згідно з копією витягу електронної обліково-статистичної картки дитини [PERSON] , [INFO] , взята на облік 07.06.2019 року дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, причина взяття на облік: ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків, місце проживання: Старозбур`ївська загальноосвітня санаторна школа-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради (а.с. 15). Як вбачається з копії путівки № 80 в дитячий санаторій, в Старозбур`ївську загальноосвітню санаторну школу-інтернат І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради терміном з 01.09.2019 року по 31.05.2020 року влаштовано [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відповідно до інформації адміністрації Старозбур`ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради від 04.05.2020 року № 317, за час навчання [PERSON] у школі з 02.09.2019 року батьки жодного разу не відвідували доньку, речами, засобами особистої гігієни та канцелярським приладдям не забезпечували, на канікулярні та вихідні дні не забирали. [PERSON] спілкується з батьком лише у телефонному режимі, проте прохання дівчинки приїхати до неї ігноруються (а.с. 17). Згідно копії повідомлення від 13.04.2020 року № 3291/36.2/01-20 в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Сколібог А., вбачається що встановити місцезнаходження та проживання громадянина [PERSON] , 1972 року народження, не надалось за можливе (а.с. 18). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради № 02-14-185-25 від 15.05.2020 року позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , є доцільним та в інтересах дитини, оскільки мати дівчинки [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, за місцем реєстрації не з`являється, місце її проживання невідоме. З 10.04.2019 року [PERSON] знаходиться в державних закладах Херсонської області. За цей період батько [PERSON] жодного разу не відвідав дитину у жодному закладі, не цікавився здоров`ям дитини, не забирав її на канікулярні, святкові та вихідні дні в родину, не дбав про забезпечення її засобами особистої гігієни, шкільним приладдям, одягом та взуттям (а.с. 21). Відповідно до ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами позбавлення батьківських прав є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч.3, ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків свідчать про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дитини. Зазначені обставини дають підстави для висновку про наявність реального порушення прав дитини внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів, суд відповідно до ст. 183 СК України визначає аліменти, які повинні стягуватися з відповідачів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в сумі 1681,60 гривень з кожного, від сплати якого звільнений позивач на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved