Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

19 січня 2018 року [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] і [PERSON], у якому просить стягнути солідарно з відповідачів 22308 грн. заборгованості за позикою і 27682 грн за пенею. Також позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за позикою у розмірі 12269 гривень і 14778 грн за пенею. Також просить стягнути з [PERSON] заборгованість за позикою у розмірі 5576 гривень і 6716 грн за пенею. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 1 серпня 2015 року надав подружжю відповідачів позику на суму, еквівалентну 800 доларам США, що на день подачі позову складає 22307 грн, а також окремо 1 березня 2016 року надав [PERSON] позику у розмірі 440 доларів США (12269 грн) і [PERSON] у розмірі 200 доларів США (5576 грн). На підтвердження укладення договорів позики відповідачі надали розписки. Відповідачі не повернули отримані у борг кошти. Позивач у судовому засіданні підтримав позов із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно довідки сільської ради за місцем реєстрації вони не проживають. відзивів, заяв та клопотань від них не надходило. За відсутності заперечень позивача суд у засіданні 7 березня 2018 року, враховуючи зазначені вище обставини, ухвалив провести заочний розгляд справи згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Суд вставновив такі обставини. 1 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надали [PERSON] розписку, яка підтверджує укладення між вказаними особами договору позики. Згідно із зазначеними у розписці умовами [PERSON] передав у власність [PERSON] і [PERSON] суму грошей, еквівалентну 800 доларам США, які вони зобов'язались повернути позикодавцеві у строк 12 місяців, кінцевий термін повернення грошей визначений 1 серпня 2016 року. Також сторони домовились, що у випадку порушення позичальниками зобов'язання вони зобов'язуються сплатити пеню у розмірі 0,34% за кожен день прострочки. 1 березня 2016 року [PERSON] надав [PERSON] розписку, яка підтверджує укладення між вказаними особами договору позики. Згідно із зазначеними у розписці умовами [PERSON] передав у власність [PERSON] суму грошей, еквівалентну 440 доларам США, які він зобов'язався повернути позикодавцеві у строк 6 місяців, кінцевий термін повернення грошей визначений 1 вересня 2016 року. Також сторони домовились, що у випадку порушення позичальником зобов'язання він зобов'язуюється сплатити пеню у розмірі 0,33% за кожен день прострочки. 6 червня 2016 року [PERSON] надала [PERSON] розписку, яка підтверджує укладення між вказаними особами договору позики. Згідно із зазначеними у розписці умовами [PERSON] передав у власність [PERSON] суму грошей, еквівалентну 200 доларам США, які вона зобов'язалась повернути позикодавцеві у строк 3 місяці, кінцевий термін повернення грошей визначений 6 жовтня 2016 року. Також сторони домовились, що у випадку порушення позичальником зобов'язання він зобов'язуюється сплатити пеню у розмірі 0,33% за кожен день прострочки. Зазначені розписки підтверджують отримання відповідачами грошей у вказаних сумах. Наявність оригіналів зазначених розписок у позивача підтверджує те, що відповідачі не повернули гроші за відповідними договором позики. Розмір заборгованості суд визначає згідно з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, тобто у гривнях за офіційним курсом долара США на день платежу, яким у даному випадку є день винесення рішення суду. Тому суд корегує наданий позивачем розрахунок, виходячи з офіційного курсу долара 25,98 гривень за 1 долар США. Такими чином розмір заборгованості [PERSON] і [PERSON] за розпискою від 1 серпня 2015 року, за яким вони згідно вставновлених судом умов договору позики відповідають солідарно, становить 46581 гривень. Ця сума складається з суми позики 20786 гривень, яка розрахована шляхом множення визначеного сторонами еквіваленту 800 доларів США на зазначений валютний курс, а також із заборгованості за пенею у розмірі 25795 гривень, що розрахована виходячи зі встановленої умовами договору ставки пені 0.34% за день прострочення. Розмір заборгованості [PERSON] за розпискою від 1 березня 2016 року становить 25200 грн. 8 коп. та складається із суми позики 11431,2 гривень яка розрахована шляхом множення визначеного сторонами еквіваленту 440 доларів США на зазначений валютний курс, а також із заборгованості за пенею у розмірі 13768,88 гривень, що розрахована виходячи зі встановленої умовами договору ставки 0.33% за день прострочення. Розмір заборгованості [PERSON] за розпискою від 6 червня 2016 року становить 11456 грн. 58 коп. та складається із суми позики 5198 гривень яка розрахована шляхом множення визначеного сторонами еквіваленту 200 доларів США на зазначений валютний курс, а також із заборгованості за пенею у розмірі 6258, 58 гривень, що розрахована виходячи зі встановленої умовами договору ставки 0.33% за день прострочення. При вирішення справи суд застосував такі норми права. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таке тлумачення правових наслідків надання розписки на виконання договору позики відповідає висновками ВСУ, виклажених у постанові у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, та у постанові у справі №6-50цс16 від 24 лютого 2016 року. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 2 і ч. 3 ст. 545 ЦК України). Згідно вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи встановлені у справі обставини, зокрема те, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань за договорами позики, та визначивши суму заборгованості відповідно до курсу гривні до долара США станом на день винесення рішення, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Також відповідно до ст. 133 ЦПК України з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 894 гривні у відповідних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved