Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), до закінчення нею навчання, а також додаткових витрат на навчання дитини за період з 01.10.2017 по 30.09.2018 у розмірі 3220 євро на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.10.1995 між сторонами було укладено 28.10.1995, від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактично розірвання шлюбних та сімейних стосунків між сторонами відбулося 01.08.2017. Зазначає, що молодша донька сторін - [PERSON] проживає разом з нею у квартирі батьків позивача, а старша - [PERSON] навчається на платній формі навчання у Німеччині, перебувають на її утриманні, при цьому відповідач самоусунувся від забезпечення дітей, проживає окремо, у спільній квартирі сторін, користується спільними речами, до яких у позивачки немає доступу. В обґрунтування суми аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , зазначає, що остання відвідує гуртки: ТОВ «Мала ка шаг Київ», вартістю 15 000 грн./рік, Київську дитячу художню школу №1, вартістю 200 грн./місяць, Центр німецької культури «Widerstrahl», вартістю 1000 грн./місяць, фітнес-центр «Sportlife», вартістю 3 500 грн./рік, крім того, навчається у школі №115 ім. І. Огієнка, вартість фонду становить 3000 грн./рік. Також, у зв`язку з хронічним захворюванням на атопічний дерматит, потребує для щоденного догляду використання лікувальної косметики А-Дерма, та лікувальних кремів, що коштує близько 1500 грн./місяць. Вказала, що щомісячні витрати на дитину включають у себе забезпечення дитини харчуванням: 3500-5000 грн., гігієною - 1000 грн., придбання ліків, вітамінів - 1000 грн., забезпечення навчального процесу та дозвілля дитини - 2500 - 3000 грн. Таким чином, щомісячно на молодшу доньку витрачається сума в розмірі 15 000 грн. Позивач пояснила, що 04.09.2017 старша донька сторін, [PERSON] , була зарахована до Вільного Університету Берліну на факультеті біології, що знаходиться в країні Німеччина, вул. Ілті, 1, 14195 Берлін, info-service@fu-berlin.de/, адреса сайту: www.fu-berlin.de. Ідентифікація доньки, як студента у документах, які надаються - Student ID [NUMBER]. Загалом навчання доньки на бакалавра триватиме 3 роки, далі вона має намір навчатися на магістра (2 роки), перший навчальний рік триватиме з 1.10.2017 по 30.09.2018. За умовою Університету на початку навчального року на особовому банківському рахунку у доньки має бути сума у розмірі: 8640 євро. Тільки за таких умов вона може навчатися в навчальному закладі. Підтвердження здійснення оплати на рахунок банку Німеччини Deutsche Bank Privat- und Geschaftskunden AG надається у вигляді банківської виписки. Вказала, що кошти в розмірі: 8640 євро сплачені за навчальний рік тривалістю з 01.10.2017 по 30.09.2018, з цієї суми відповідач оплатив тільки суму в розмірі: 1100 євро. Розрахунок суми додаткових витрат, що пов`язанні з навчанням доньки для отримання ступеню бакалавра в Університету Берліну: загальна сума за 1 рік навчання для отримання ступеню бакалавра становить - 8640 євро, половина суми від загальної (8640 євро), яку має сплатити відповідач - 4320 євро, ним сплачено 1100 євро, при цьому, термін навчання для тримання ступеню бакалавра - 3 роки. Позивач посилалася на те, що таким чином, боргова сума додаткових витрат у відповідача за перший рік навчання за період з 01.10.2017 по 30.09.2018 становить: 3220 євро, сума додаткових витрат у відповідача за інші 2 роки навчання доньки на бакалавра в університеті становить: 8640 євро (з розрахунку 17280 євро/2 роки навчання : 2 = 8640 євро). Крім того, позивач посилалася на те, що відповідач обіймає посаду інженера в Vodafone Україна ПрАО «ВФ Україна», отримує постійний та стабільний дохід, жодними особами не опікується, не сплачує аліменти іншим особам. Натомість, доньці необхідні кошти на навчання, проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, у зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.03.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 16.07.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в яких відповідач частково визнав позовні вимоги, в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх його видів доходів, в задоволенні інших вимог просив відмовити. Посилався також на те, що позивачкою в обґрунтування заявлених вимог докази, що викликають сумнів у їх достовірності. Вважає вимогу позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки не підтвердженою жодними допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного ї матеріального утримання доньки, так і не навела ніяких доказів того, відповідач може надавати матеріальну допомогу в зазначеному позивачем розмірі. Також вказав, що позивач сама не заперечує на вказує суми, які сплачує він, що свідчить не про ухиляння від сплати аліментів, а навпаки, виконання своїх зобов`язань, а справа лише в тому, що суми, сплачені відповідачем не влаштовують позивача. З огляду на наведене вважає, що підстави для повного задоволення позову відсутні. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх його видів доходів, в задоволенні інших вимог просив відмовити. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1995. За час перебування сторін у шлюбі, в останніх народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), до закінчення нею навчання, а також додаткових витрат на навчання дитини за період з 01.10.2017 по 30.09.2018 у розмірі 3220 євро на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), суд зазначає наступне. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зобов`язані матеріально забезпечувати свою неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Нормами статті 183 СК України встановлено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач, в обґрунтування заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, посилалася на те, що щомісячно на дитину нею витрачається сума у розмірі 15 000 грн., яка складається з витрат на відвідування дитиною гуртків, на забезпечення харчуванням, гігієною, ліками та вітамінами, на забезпечення навчального процесу та дозвілля дитини, однак, коштів на це відповідач не надає. Як вбачається з довідки ПрАТ «ВФ Україна» №HR-18-09548 від 01.08.2018, [PERSON] є працівником даного підприємства з 01.10.2013 і до тепер, займає посаду - інженер BS, та згідно довідки ПрАТ «ВФ Україна» №FP-18-09942 від 09.08.2018, дохід [PERSON] на зазначеній вище посаді за період травень-липень 2018 року становить 56 154,43 грн. Сторона відповідача частково визнає зазначені позовні вимоги, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), до закінчення нею навчання, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що повнолітня донька сторін, [PERSON] , [INFO] , навчається у Вільному Університеті Берліну на факультативному курсі біології, хімії, фармацевтики, на кафедрі біології. Суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дитину до закінчення навчання, оскільки, він може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, з урахуванням вимог закону щодо визначення розміру аліментів, стягуваних на двох дітей, з урахуванням доводів сторін, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2018 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, та стягнути аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 21.03.2018 і до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до 23-х років. На думку суду, вказані розміри присуджених аліментів будуть достатніми для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на навчання дитини за період з 01.10.2017 по 30.09.2018 у розмірі 3220 євро на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на наступне. Позивачка, звертаючись до суду з даною позовною вимогою, посилалася на ст. 185 СК України. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Разом з тим, статтею 201 СК України встановлено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, в перелік зазначених норм стаття 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) не включена, у зв`язку з чим дана норма закону на спірні правовідносини не поширюється, тому не підлягає застосуванню. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial