Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

20.12.2018 р. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» про стягнення компенсації за 28 днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки у розмірі 5267, 08 грн. та витрати на правничу допомогу 700 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.08.2007 по 06.11.2018 працював в Донецькій дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на посаді інженера - електроніка. 15.05.2017 року отримав статус учасника бойових дій, тому згідно ст. 77-2 КЗпП України мав право на додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати 14 календарних днів на рік. Оскільки, під час дії трудового договору ним не було використано 28 календарних днів додаткової відпустки вважає, що відповідач всупереч вимогам ст. 83 КЗпП України під час звільнення не провів повний розрахунок. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. На адресу суду надійшло заперечення підписане директором Донецької філії АТ «Укрпошта» згідно якого відповідно наказів Міністерства інфраструктури України № 56 від 16.02.2017 р. «Про припинення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в результаті його перетворення у Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» та створення Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»», Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» № 220 від 01.03.2017 р. «Про організаційні заходи, пов`язані з утворенням публічного акціонерного товариства «Укрпошта» Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» є правонаступником майна, права та обо`язків УДППЗ «Укрпошта» (скорочено - ПАТ «Укрпошта»). На підставі до наказів Міністерства інфраструктури України № 611 від 14.12.2018 р. «Про затвердження нової редакції Статуту ПАТ «Укрпошта» та інші питання діяльності», Акціонерного товариства «Укрпошта» № 1484 від 27.12.2018 р. «Про організаційні заходи, пов`язані зі зміною типу акціонерного товариства» тип Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» змінено на приватне та перейменовано в Акціонерне товариство «Укрпошта» (скорочено - АТ «Укрпошта»). Вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та ст. 24 Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи. Згідно заперечення саме щорічна відпустка підлягає поділу на частини, перенесенню на інший період та грошовій компенсації під час звільнення. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дана відпустка є пільгою, гарантованою державою. Оскільки додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни, яка передбачена ст. 77-2 КЗпП не належить до виду щорічних, то на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток щодо поділу на частини, перенесення на інший період, виплати грошової компенсації під час звільнення. Представник АТ «Укрпошта» в судовому засіданні заперечення підтримав та просив в позовних вимогах відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника АТ «Укрпошта», дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.46, ч.1 ст.47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно зі ст.80, ч.1, 3 ст.95 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи Донецька дирекція Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», назву якої було змінено на Донецька дирекція акціонерного товариства «Укрпошта» є філією акціонерного товариства «Укрпошта» та не є юридичною особою. Відповідно до ч.1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. В судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про заміну первісного відповідача Донецької філії АТ «Укрпошта» належним відповідачем АТ «Укрпошта». Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач пред`явив позовні вимоги саме до Донецької філії АТ «Укрпошта», яка не має статусу юридичної особи та не несе відповідальність за зобов`язаннями, тобто є неналежним відповідачем у справі, позивач своїм правом на заміну первісного відповідача належним відповідачем не скористався, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Донецької філії АТ «Укрпошта» компенсації за невикористану додаткову відпуску відсутні. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких згідно з ст.133 ЦПК України належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, тому відсутні підстави і для стягнення на його користь 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення заробітної плати та у задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до переконання, судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed