Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 вересня 2019 року о 08 год. 40 хв. відповідачка [PERSON] , здійснюючи рух вулицею Юрасова в м. Очакові Миколаївської області, керувала транспортним засобом «Opel Vivaro» номерний знак « [NUMBER] », при цьому в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснила зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] під його керуванням, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року у справі № 483/1726/19, провадження № 3/483/793/2019, яка набрала законної сили 01 листопада 2019 року [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок отриманих механічних пошкоджень ним було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу «ГАЗ-24», що перебуває в його користуванні, вартість якого відповідно до акту виконаних робіт № 84 від 30 червня 2020 року «ФОП [PERSON] » становить 11515 грн., які ним були сплачені. Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент вчинення ДТП застрахована не була. Крім того, позивач зазначив, що йому заподіяно моральну шкоду, яка виражається в тому, що він постійно перебуває у стані психічного дискомфорту, оскільки під час ДТП зазнав сильного душевного потрясіння (стресу), порушений звичайний спосіб його життя, він позбавлений можливості працювати, оскільки використовував автомобіль для перевезення товару, яку він оцінює в 10000 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 11515 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні повністю підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання 08 жовтня 2020 року та 05 листопада 2020 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзив або клопотання про відкладення розгляду справи не подала, а тому в силу ч. 6 ст. 128 ЦПК України ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, крім того викликалася в судове засідання на 16 год. 00 хв. 05 листопада 2020 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року у справі №483/1726/19 провадження №3/483/793/2019, яка набрала законної сили 01 листопада 2019 року [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено штраф у розмірі 340 грн. Зокрема, постановою суду встановлено, що [PERSON] , 12 вересня 2019 року о 08 год. 40 хв. відповідач [PERSON] , здійснюючи рух вулицею Юрасова в м. Очакові Миколаївської області, керувала транспортним засобом «Opel Vivaro» номерний знак « [NUMBER] », при цьому в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснила зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-24» номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 11). Внаслідок винних дій відповідачки автомобілю «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] , що перебував в користуванні позивача [PERSON] були спричинені механічні ушкодження (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, що підтверджується інформацією з сайту ОСЦПВВНТЗ (а.с. 21). Частиною 2 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до акту виконаних робіт № 84 від 30 червня 2020 року здійснених «ФОП [PERSON] » вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] , становить 11515 грн. (а.с. 14). З копій квитанцій № 346 від 02 лютого 2020 року та № б/н від 30 червня 2020 року вбачається, що позивачем перераховано «ФОП [PERSON] » 2000 грн. та 9515 грн. (а.с. 15-16). Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шкода, заподіяна відповідачкою не відшкодована, враховуючи наведене з відповідачки на користь позивача слід стягнути 11515 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., то суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Суд не бере до уваги доводи позивача, що внаслідок ДТП він був позбавлений можливості працювати, оскільки жодним належним та допустимим доказом вказана обставина не підтверджена. Згідно п. 5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, вважає, що позивачеві дійсно завдана моральна шкода у зв`язку з пошкодженням автомобіля, який перебував в його користуванні. Разом з тим, виходячи з характеру моральної шкоди, глибини і тяжкості моральних страждань позивача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 2000 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд встановив, що ухвалою суду від 07 вересня 2020 року позивачу [PERSON] було відстрочено сплату суми судового збору до ухвалення рішення у справі, а тому у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial