Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

1. Зміст доводів та вимог пред`явленого позову. 1.1. В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що перебувала в шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу вони побудували домоволодіння по [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,100 га з кадастровим номером 3210500000:11:007:0007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. У зв`язку з цим право спільної сумісної власності на домоволодіння припинилось: [PERSON] набула право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна, тоді як право власності на іншу 1/2 частку в домоволодінні ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . За час свого життя він не склав заповіт, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємицями першої черги за законом була [PERSON] , а також діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач відмовився від спадщини, тоді як [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вчасно подали до Бориспільської міської державної нотаріальної контори спільну заяву про прийняття спадщини. Кожному з них були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку в домоволодінні по [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку в земельній ділянці площею 0,100 га з кадастровим номером 3210500000:11:007:0007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по [ADDRESS] . Однак у зв`язку з тим, що [PERSON] набула право власності на 1/2 частку в домоволодінні, на підставі ст.120 ЗК України до неї також перейшло право власності на 1/2 частку в земельній ділянці. Ця обставина свідчить про те, що видача кожному спадкоємцю свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частку в земельній ділянці порушує право позивача на землю. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсними свідоцтва право на спадщину за законом, за якими кожний спадкоємець набув право власності на 1/3 частку в спадковій земельній ділянці, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,100 га з кадастровим номером 3210500000:11:007:0007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по [ADDRESS] . 2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 5 березня 2019 року (а.с.30-31) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 4 червня 2019 року (а.с.52), було витребувано у Бориспільської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №411, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 29 липня 2019 року (а.с.86-87) було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача Лук`янова Н.М. підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явились у судове засідання та подали заяви (а.с.37, 49, 50), в яких вони визнають позов та просять суд розглянути цивільну справу в їх відсутності. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 10 листопада 1949 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 листопада 1949 року (а.с.62). 4.2. 30 квітня 1961 року [PERSON] отримав свідоцтво на право власності на будівлі № 1801 (а.с.63 зворот). Це свідчить про те, що він та його дружина [PERSON] набули право спільної сумісної власності на домоволодіння по [ADDRESS] . 4.3. [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується серії [NUMBER] від 21 червня 2004 року (а.с.8). 4.4. У зв`язку з вказаною подією право спільної сумісної власності на домоволодіння припинилось, [PERSON] набула право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. Це підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.9). Водночас, право власності на іншу 1/2 частку в домоволодінні ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 4.5. В Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ відсутні відомості про те, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. 4.6. Зі змісту свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27 листопада 1951 року, серії [NUMBER] від 13 квітня 1955 року та серії [NUMBER] від 23 лютого 1966 року (а.с.59-60), а також свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 1 вересня 1973 року та серії [NUMBER] від 21 вересня 1985 року (а.с.61) вбачається, що крім [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом були також діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 4.7. Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. 5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішення спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 5.2. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності на земельну ділянку. 5.3. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 5.4. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 5.5. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 5.6. Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 5.7. Згідно з ч.2 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. 5.8. Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею вимог. 5.9. Згідно з п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. 29 жовтня 2004 року [PERSON] подала до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с.58). Ця обставина свідчить про те, що частка у спадщині, яку вона мала право прийняти, перейшла до інших спадкоємців за законом. Водночас, в той же день [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до Бориспільської міської державної нотаріальної контори спільну заяву про прийняття ними спадщини (а.с.57). Це свідчить про те, що вони у встановленому порядку прийняли спадщину, що відкрилась після смерті їх батька [PERSON] 6.2. 11 березня 2005 року державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Дідок В.В. видала свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.17-19), зі змісту яких вбачається, що кожний спадкоємець набув право власності на 1/3 частку в земельній ділянці площею 0,100 га з кадастровим номером 3210500000:11:007:0007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по [ADDRESS] . 6.3. Однак державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №383257 (а.с.20) був виданий лише 15 березня 2005 року, тоді як [PERSON] помер ще [INFO]. Ця обставина красномовно свідчить про те, що на час смерті спадкодавець не був власником земельної ділянки площею 0,100 га з кадастровим номером 3210500000:11:007:0007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої по [ADDRESS] . Цілком очевидно, що право власності на цей об`єкт нерухомого майна не ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Тому оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом прямо суперечать ч.1 ст.1218 ЦК України. 6.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності свідоцтва про право на спадщину за законом, за якими кожний спадкоємець набув право власності на 1/3 частку в спадковій земельній ділянці, належить визнати недійсними. 7. Доводи та вимоги позивача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 7.2. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. 7.3. [PERSON] не став власником земельної ділянки площею 0,100 га з кадастровим номером 3210500000:11:007:0007 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої по [ADDRESS] . Ця обставина свідчить про те, що, не зважаючи на набуття позивачем права власності на 1/2 частку у домоволодінні, до [PERSON] не перейшло право власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці. Положення ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.392 ЦК України не поширюються на спірні право-відносини, [PERSON] не має права вимагати визнання за нею права власності на 1/2 частку в земельній ділянці. 7.4. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. 7.5. У виконання п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України головуючий роз`яснив представнику позивача [PERSON] , що вона має право подати заяву про часткову зміну предмета позову: замість вимоги про визнання за її довірителем права власності на частку в земельній ділянці заявити вимогу про визнання за ним права на завершення приватизації цього об`єкта нерухомого майна. Однак представник позивача [PERSON] відмовилась від вжиття цього процесуального заходу.

Outcome: partial