Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

21 липня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 3-х річного віку. В обгрунтування позовної заяви зазначила, що 18.08.2012 р. вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №137. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини. Шлюб фактично припинено з початку липня 2017 р. В даний час позивач не працює перебуває, займається доглядом за дитиною. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання. Працює водієм у приватного підприємця. Іншим особам відповідач аліменти не сплачує. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, до досягнення сином трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 18 серпня 2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис №137 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчіть долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке було видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 305 від 01.10.2015 р. Відповідач [PERSON] записаний його батьком, який не заперечує свого батьківства. (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої 21.07.2017 р. відділом реєстрації Добропільської міської ради. (а.с.8). Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради та отримує державну допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. на місяць. (а.с.7). Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з початку липня 2017 року, спільне господарство сторони не ведуть. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та непрацездатної дружини не надає. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згід\-но зі ст.180 СК Ук\-ра\-ї\-ни бать\-ки зо\-бов'язані ут\-ри\-му\-ва\-ти ди\-ти\-ну до до\-сяг\-нен\-ня нею пов\-но\-літ\-тя. Виходячи з положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За приписами ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Частиною 1 ст.80 СК України,встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окреммих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати дітей, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, визначивши розмір аліментів на неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 липня 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21 липня 2017 року, до досягнення дитиною 3-х річного віку. (з 21.07.2017 року по [INFO]).Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Між тим, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved