Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

20 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання 1/3 частини квартири особистою приватною власністю, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/3 частину квартири, мотивуючи свій позов тим, що з 2003 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у Палаці шлюбів міста Полтави 20.12.2003 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КЕ №133072 від 20.07.2004 року, яке видано відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м.Полтави. 09.01.2014 року шлюб між ними був розірваний відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави. До реєстрації шлюбу з відповідачем, а саме 22.01.2000 року нею за кошти батьків була придбана 1-кімнатна квартира [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу від 22.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] В дану квартиру відповідач перейшов до неї жити в 2002 році одразу ж після їхнього знайомства. У цій квартирі вони проживали разом до їхнього одруження 20.12.2003 року та продовжували проживати до 2008 року. 14.04.2008 року [PERSON] за кредитним договором була придбана 3-кімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 66,1 кв.м, житловою площею 38,7 кв.м, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2016 року. Для погашення кредиту та проведення ремонту у придбаній квартирі 14.05.2008 року вона продала 1-кімнатну квартиру, яка належала їй на праві приватної особистої власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Кредит за вищевказану квартиру був погашений повністю на протязі 1,5 року, в тому числі і за її кошти, отримані від продажу квартири, яка була її особистою приватною власністю. Вважає, що її особиста частка в спільному майні складає 1/3 та є її особистою власністю. 2/3 частини спірної квартири є спільною власністю подружжя. З урахуванням вимог статті 70 СК України вважає, що має право на половину спільного майна подружжя, а саме від 2/3 частини квартири, що складає 1/3 частку. Просила суд визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], як на особисту приватну власність. Визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], як частку в спільному майні подружжя. 21 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, вказуючи, що не заперечує проти фактів викладених в позовній заяві [PERSON], але вважає, що зазначена квартира є не єдиним спільним майном. Під час подружнього життя ними було набуто автомобіль Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, вартість якого становить 306\~500 грн., що підтверджується експертним висновком №1298698_07092016_FD160907-003 від 07.09.2016 року. Кредитний договір №1180/CV/08-К від 14.04.2008 року укладено ним під час перебування у шлюбі, саме в інтересах сім»ї. Квартира №8, яка розташована по вулиці В.Тирнівська, буд.№35/1 у місті Полтава придбана та набута у власність для спільного проживання сім»ї, ведення спільного господарства та побуту. Це ж стосується і транспортного засобу автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, який був придбаний на ім»я відповідача в період перебування сторін у шлюбі на підставі відповідного правочину, вчиненого в інтересах сім»ї. Вважає, що квартира, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.В.Тирнівська, буд.№35/1, кв.8, а також транспортний засіб автомобіль Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, з підстав передбачених ст.ст.60, 61 СК України та ст.368 ЦК України, є об»єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача як колишнього подружжя, оскільки набуті за час їхнього перебування в шлюбі на підставі договорів, укладених ними в інтересах сім»ї. Не впливає на правовий режим квартири та обставина, що відповідачкою через певний час було продано, належну їй на праві приватної власності квартиру, оскільки [PERSON] не надано жодного доказу того, що отримані нею кошти від продажу майна були витрачені саме на сплату кредиту та ремонт оспорюваної квартири, чого на справді й не було. Просив суд визнати за ним, [PERSON], право власності на трьохкімнатну квартиру на 2-му поверху 9-типоверхового житлового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8. Припинити за [PERSON] право власності на трьохкімнатну квартиру на 2-му поверху 9-типоверхового житлового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? різниці між ринковою вартістю трьохкімнатної квартири на 2-му поверху 9-типоверхового житлового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8 та вартості автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см, та дорівнює 30\~200 грн. 18 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд до відповідача [PERSON] з заявою про зміну позовних вимог, в яких просив розподілити спільне майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме: визнати за [PERSON] право власності на ? частину трьохкімнатної квартири на 2-му поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вулиця Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8; визнати за [PERSON] право власності на ? частину трьохкімнатної квартири на 2-му поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вулиця Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8; визнати за [PERSON] право власності на ? частини автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см; визнати за [PERSON] право власності на ? частини автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. В задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] просив відмовити за безпідставністю. Представник відповідача адвокат [PERSON] в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Задовольнити в повному обсязі змінену зустрічну позовну заяву [PERSON] Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], представника відповідача адвоката [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю, зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2003 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.12). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 09.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.13). Перебуваючи в шлюбі сторонами придбане наступне майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] та автомобіль Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см, зареєстрований за [PERSON]. Частиною 1 статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд приходить до висновку, що змінена зустрічна позовна заява [PERSON] про поділі спільного майна подружжя підлягає задоволенню. Майно, набуте подружжям [PERSON] в шлюбі, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу у відповідності до вимог ч.1 ст.70 СК України. А тому необхідно визнати за [PERSON] право власності на ? частину трьохкімнатної квартири на 2-му поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вулиця Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину трьохкімнатної квартири на 2-му поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 66,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вулиця Великотирнівська, буд.№35/1, кв.8. Визнати за [PERSON] право власності на ? частини автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см. Визнати за [PERSON] право власності на ? частини автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см. Разом з тим суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання 1/3 частини квартири особистою приватною власністю, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/3 частину квартири необхідно відмовити за безпідставністю з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що 22 січня 2000 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу була придбана однокімнатна квартира №85 в будинку літера «А-5», що знаходиться в місті Полтаві по вулиці Курчатова, будинок №10/20 (а.с.14). Не заперечувалась сторонами та обставина, що для придбання трикімнатної квартири [ADDRESS], [PERSON] з Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір №1180/CV/08-К від 14.04.2008 року (а.с.89-91). Відповідно до пункту 1.1. даного кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 76 779,26 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Перше житло». Згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2008 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.99). Продаж вчинено за 378\~750 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.05.2008 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність в цілому квартиру №85, що знаходиться у місті Полтаві по вулиці Курчатова, будинок №10/20 (а.с.15). Вартість даної квартири згідно договору купівлі-продажу від 14.05.2008 року становила 50\~000 грн. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні докази того, що після продажу квартири [ADDRESS], [PERSON] кошти були витрачені на погашення кредиту та проведення ремонту в квартирі [ADDRESS]. Судом не приймаються до уваги твердження представника позивача [PERSON], що квартира [ADDRESS] була продана позивачем за 44\~500 доларів США, а кошти від її продажу були витрачені на погашення кредиту та проведення ремонту, оскільки докази на підтвердження даних тверджень в матеріалах справи відсутні. Разом з тим з матеріалів справи, а саме з розрахунків погашення кредиту вбачається, що 12 червня 2008 року [PERSON] було сплачено банку кошти в сумі 6 306,10 доларів США, що складає 30\~604 грн. 76 коп., які могли бути використані подружжям [PERSON] для часткового погашення кредиту. Але, виходячи з того, що спірна квартира подружжям [PERSON] була придбана за 76 779,26 доларів США, що в еквіваленті становить 378\~750 грн., а позивачем внесена сума 6\~306,10 доларів США, що складає 30\~604 грн. 76 коп., суд позбавлений можливості визнати за [PERSON] право особистої власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Є необґрунтованими також твердження представника позивача [PERSON], що автомобіль Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 1997 куб.см є власністю [PERSON], оскільки придбаний за її кошти. В матеріалах справи наявний договір №303/2011 купівлі-продажу автомобіля марки Nissan від 03.10.2011 року (а.с.102-106), з якого вбачається, що спірний автомобіль придбаний у період шлюбу і є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Доказів того, що автомобіль придбаний за особисті кошти [PERSON], матеріали справи не містять. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved