Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

19 червня 2017 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надіслав на адресу суду засобами поштового звязку позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 129132 грн. 77 коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що 26 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір№ 201, згідно умов якого останньому було надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом заборгованості 100000 грн., строком користування до 23 вересня 2016 року, зі сплатою 28 % річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за належне виконання умов кредитного договору № 201 від 26.09.2013 року. 25 січня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 54, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 201 від 26.09.2013 року укладеним між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та [PERSON] перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Відповідачі зобовязання за вказаними договорами належним чином не виконали, у звязку з чим, за кредитним договором станом на 25 січня 2017 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість в сумі 123132 грн. 77 коп., яка складається з 72912 грн. 99 коп. заборгованість за кредитом; 56219 грн. 78 коп. заборгованість за процентами. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» (Банк) та [PERSON] (Боржник) укладено кредитний договір № 201, згідно умов якого банк надає боржнику грошові кошти шляхом відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 100000 грн. строком користування з 26 вересня 2013 року по 23 вересня 2016 року зі сплатою 28 % річних. Тип процентної ставки фіксована. (п.1.1) Згідно умов кредитного договору боржник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і в повному обсязі своєчасно повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші грошові зобовязання, передбачені умовами цього договору (п.5.1.), використовувати кредит на поточні потреби (п.5.2.), здійснювати погашення кредиту та процентів, сплачувати інші платежі у відповідності з умовами цього договору (п.5.3.). 25 січня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 54, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 201 від 26.09.2013 року укладеним між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та [PERSON] перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Зобовязання, передбачені кредитним договорам [PERSON] не виконав. Станом на 16 січня 2017 року розмір заборгованості за кредитним договором №201 від 26 вересня 2013 року складає 123132 грн. 77 коп., яка складається з 72912 грн. 99 коп. заборгованість за кредитом; 56219 грн. 78 коп. заборгованість за процентами. 25 вересня 2013 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 201 від 26 вересня 2013 року, між публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» (Банк) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки № б/н. Згідно з п.1.1 договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поручитель поручається перед банком за виконання зобовязань [PERSON], що виникають з кредитного договору з фізичною особою № 201 від 25 вересня 2013 року та всіх змін або доповнень до нього, а також тих, які будуть укладені у майбутньому, умовами якого передбачено надання боржнику кредиту у сумі 100000 грн. на термін до 13 вересня 2016 року, зі сплатою за користування 28 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Зобовязання боржника викладені у кредитному договорі № 201 від 26 вересня 2013 року, але як вбачається з договору поруки, поручитель поручається за виконання [PERSON] зобовязань які виникають з кредитного договору № 201 від 25 вересня 2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до пункту 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 вказаного Кодексу встановлено, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача стосовно того, що договір поруки був укладений саме 26.09.2013 року, а описка у даті його укладення була допущена лише у звязку з тим, що шаблони договорів були підготовлені 25.09.2013 року, а також у звязку з халатністю представника банку суд до уваги не приймає, вважає їх безпідставними, які можна трактувати як припущення, оскільки сторони в договорі визначили істотні умови договору. У звязку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON], як солідарного боржника за зобовязаннями [PERSON] Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial