Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

1 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, від якого є двоє малолітніх дітей, мотивуючи його тим, що відповідач нехтував сімейними цінностями і віддавав перевагу власним інтересам, їх спільне проживання та шлюбні відносини припинені з травня 2016 року і не можуть бути відновлені. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. За наявності умов, передбачених статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і наполягала на розірванні шлюбу, пояснивши, що їх спільне проживання та шлюбні відносини припинені з травня 2016 року і не можуть бути відновлені, оскільки нічого спільного між ними не залишилося. Відповідач давно має іншу жінку в Москві, де він працює і в основному проживає. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON], який народився 1 жовтня 1981 року в м. Совітабад, Республіка Узбекистан, громадянин України і [PERSON], яка народилася 27 листопада 1981 року в селі Званне Глушківського району Курської області, Росія, громадянка України, зареєстрували шлюб 18 вересня 2010 року згідно актового запису № 121. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Подружжя має двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Права та обовязки подружжя врегульовані статтями 51-56 Сімейного кодексу України, відповідно до яких дружина та чоловік мають рівні права на повагу до своєї індивідуальності, фізичний і духовний розвиток, прояв своїх здібностей, розподіл між собою обовязків в сімї, спільне вирішення усіх найважливіших питань життя сімї на засадах рівності, підтримання та припинення шлюбних відносин, зобовязані утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сімї, спільно піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї та відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї. За змістом статей 104 і 105 СК України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що зазначені у позовній заяві обставини взаємовідносин подружжя не притаманні сімї, примирення подружжя неможливе, суд погоджується з позивачкою, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам і вважає необхідним позов про розірвання шлюбу задовольнити. За правилом частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Підстав для зміни прізвищ подружжя після розірвання шлюбу, передбачених статтею 113 СК України, в матеріалах справи немає. За правилами ст. 82 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір на суму 640 гривень, сплата якого позивачкою була відстрочена з урахуванням її майнового стану до ухвалення судового рішення.

Outcome: approved