overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

20.10.2015 року Заявник звернулася до суду з данною заявою в якій просить суд встановити факт родинних відносин між нею та її матір?ю [PERSON], посилаючись на те що 24.03.1995 року Вона уклала шлюб зі [PERSON], та під час укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON], але під час реєстрації шлюбу та видачі свідоцтва про укладання шлюбу була допущена помилка в існуючих документах, яка плягає в тому що співробітники виконавчого комітету Петровської міської ради, Луганської області, невіроно записали попереднє прізвище Заявниці, замість [PERSON] було записано «Міннікова». Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того що [PERSON], [INFO], місце народження с. Іванівка, Ісмаїллинського району, Азербайджану, є матірью [PERSON], [INFO], реєстраційний номер ОКПП [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: Запорізька область, м. Кам?янка-Дніпровська, вул. Миру, 67. Заявник в судове засідання не з?явилася, надіслала заяву в якій просить суд розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Заінтересована особа, приватний нотаріус Кам?янсько-Дніпровського нотаріального округу в Запорізькій області [PERSON], в судове засідання не з?явився надіслав заяву в якій просить суд розглядати справу в його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.1971 р. міським Відділом РАЦС м. Мінчегаур було видане свідоцтво про народження серії АЗБ № 020424, яке було заповнено російською мовою, в якому прізвище заявниці та батьків вказано як «Минникова», а саме мати «Минникова Анастасия Павловна». 24.03.1995 року Заявник, «Минникова» [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище на «Шмакова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №288161, де дівоче прізвище дружини вказано як «Міннікова» [PERSON] [INFO], місце народження м. Мінчегаур, р-ка Азербайджан. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

20.10.2015 року Калинівським районним судом було винесено рішення, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму в розмірі 36250 грн., яким в резолютивній частині рішення, суд не вирішив питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не зявились без поважних причин. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, не вирішено питання про судові витрати У справі, що розглядалася, суд не вирішив питання про судові витрати. Таким чином, суд вважає необхідним вирішити питання про судові витрати, які необхідно стягнути з відповідача [PERSON], в резолютивній частині рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10. 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

20.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. Позивач зазначає, що з січня 2011 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, у звязку з чим позивач просить суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. \~\~В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністі, проти задоволення позову та розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 089482 від 04 вересня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1301, після чого прізвище відповідача було змінено на [PERSON] (арк. справи 5). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлені та підтверджені наступні причини подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме відсутність взаєморозуміння, стійких сімейних відносин, різне ставлення у сторін до усвідомлення та виконання прав та обовязків подружжя. За таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У звязку з чим, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

20.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 24.05.1989 року помер її батько [PERSON], після смерті якого вона з матірю [PERSON] успадкували житловий будинок в м. Кобеляки по вул. Київська,11, Полтавської області, а саме 3/4 його частини належало матері, а 1/4 частини позивачеві. За життя [PERSON] приватизувала присадибну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за вищевказаною адресою. 03.09.2013 року мати позивача померла, залишивши спадкове майно, що складається з 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями в м. Кобеляки по вул. Київська,11, Полтавської області та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель розміром 0,08 га, розташованої за вищезазначеною адресою. Спадкоємцем за на вказане майно за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації на 3/4 частини спадкового домоволодіння та оригіналe державного акту на спадкову земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та на земельну ділянку розміром 0,08 га, які знаходяться в м. Кобеляки по вул. Київська,11, Полтавської області, що належали на праві власності [PERSON], яка померла 03.09.2013 року. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, у якій підтримала свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 03.09.2013 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.7,8,9,17). [PERSON] є спадкоємицею за законом, якій внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.20-21). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності відносно спадкового майна, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], яка померла 03.09.2013 року, підтверджується відповідними документами ( а.с.10-12,13,14,15), відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

20.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.11.2011року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №530. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та відносини між подружжям, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 05.11.2011 року (а.с.3), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та відносини між подружжям, тому суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний між сторонами. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені останньою судові витрати у розмірі 487,20рн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

20.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю спільних інтересів та різністю характерів. Розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС він відмовляється, у звязку з чим вона змушена була звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], щодо майнового спору наголосила, що спір буде вирішено в іншій цивільній справі якщо це буде потрібно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вказавши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, щодо майнового спору наголосив, що спір буде вирішено в іншій цивільній справі якщо це буде потрібно. Вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 18 травня 1975 року між сторонами укладено шлюб, про що Анатолівською сільською радою депутатів трудящих Березівського району Одеської області виконавчим комітетом зроблено актовий запис № 9 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]). Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами досить тривалий час не підтримувалися, спільне господарство не велось, сторони проживали окремо, наміру щодо поновлення сімейних відносин не мають, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили прізвище залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони; стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

20.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Ленінським відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №12. Однак, подружнє життяз відповідачем не склалося через конфлікти. Фактично шлюбні відносини припинені. Позивачка проживає окремо від відповідача, який перебуває в Полтавській виправній колонії №64. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, на примирення не згодна. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позов не визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.09.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №315. Відповідач перебуває в Полтавській виправній колонії №64. Шлюбні відносини припинено. Позивач на примирення не згодна. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

20.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.01.2012 року. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач у добровільному порядку ухиляється від подання до органу РАЦС заяви про розірвання шлюбу. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось з тих підстав, що у них різні характери та погляди на сімейне життя. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 165799, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 20.01.2012 року (а.с.4), сторони уклали шлюб 20.01.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 52. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач у добровільному порядку ухиляється від подання до органу РАЦС заяви про розірвання шлюбу. Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сімю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

20.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом, мотивуючи \~свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 31.01.2002 року по час розірвання шлюбу 23.01.2013 року. Дітей від спільного проживання не мають. У період перебування у шлюбі і за спільні кошти вони 2 листопада 2005 року придбали однокімнатну квартиру за адресою: м. Суми, по вул. Засумській, 16 «б», кв. 85, яка була оформлена на імя відповідача. Для повного розрахунку з продавцем квартири, 03.11.2005 року був оформлений кредитний договір в філії ЗАО КБ «Приватбанку» на суму 70\~000 грн., який був повністю виплачений спільними сумісними коштами. В даний час між нею та відповідачем виникають суперечки з приводу володіння та розпорядження квартирою, яка перебуває у їх спільній сумісній власності. Вважає, що оскільки зазначене майно була набуто в період шлюбу та за рахунок спільних коштів, то кожен з подружжя має право на спірну квартиру і прохає визнати за неї 1/2 частину на вказану квартиру. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не визнає за неї право власності, незважаючи на те, що вона постійно сплачувала кредит та комунальні послуги за ? частину. Відповідач у судове засідання не з*явився, суду надіслав заяву про розгляд справи в його відсутністю. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом було встановлено, що сторони 31.01.2002 року вступили до шлюбу, який 23.01.2013 року було розірвано. (а.с. 5, 6). Згідно свідоцтва про право власності під час шлюбу (02.11.2005 року), сторонами за рахунок спільних коштів було придбано квартиру за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 16 «б», кв. 85, яка була оформлена на відповідач (а.с.7,13). За кредитним договором №SUC4GK00190035 від 03.11.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 70000 грн. під іпотеку квартири по вул. Засумській, 16 «б», кв.85 та з наданих суду чеків вбачається, що позивачкою сплачувалася ? частини суми на погашення кредитних зобовязань після розірвання шлюбу. Правовідносини що виникли між сторонами є сімейними і врегульовані ст. ст. 60-71 СК України. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільної сумісною власністю, а тому позивачка має право власності на 1/2 частину квартири. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, виходячи із рівності часток подружжя, суд вважає за необхідним визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] «б» у м. Суми. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому слід з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 1499,70 грн.

Outcome: approved