Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

21 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 27/100 часток житлового будинку, за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Балкова, 1. Співвласниками інших часток цього домоволодіння є відповідачі. Звернувшись до нотаріуса щодо укладення договору про відчуження нерухомого майна, він одержав відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії через те, що розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок позивача, складає одну цілу частку, що не відповідає частці будинку, яка перебуває у його власності. Посилаючись на відсутність згоди відповідачів на виділ частки у натурі, просив провести реальний розподіл вказаного житлового будинку. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, представник позивача, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги; відповідачка [PERSON] вказала, що позов визнає повністю. В минулому судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач [PERSON] не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2015 року (а. с. 7-9), за позивачем [PERSON] було визнано право власності на 27/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Пролетарська (після зміни назви Балкова), 1. З матеріалів інвентарних справ, оглянутих в судовому засіданні, вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками зазначеного домоволодіння і мають у власності по ? частці та 23/100 частки відповідно. Статтею 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 07 червня 2016 року позивачем було виготовлено технічний паспортна своє імя, з якого вбачається, що у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 27/100 реальних часток спірного будинку (а. с. 13-16). В судовому засіданні встановлено, що сторони дійшли згоди про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України. 28 вересня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак у вчиненні цієї нотаріальної дії йому було відмовлено через те, що розмір земельної ділянки, на якій розташований його будинок, складає одну цілу частку, що не відповідає частці будинку (а. с. 17). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскількиіншого шляху реалізувати своє право на виділення в натурі частки в спільній власності у позивача немає, обставин, які б вказували, що поділ в натурі майна порушує права чи інтереси інших осіб, в суді не встановлено, а тому вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved