Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

20.03.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути із відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 39408,98 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 24.10.2014 відповідач відповідно до договору позики позичила у позивача гроші в сумі, еквівалентній 1500 доларів США, або на той час 20250 гривень з умовою повернення позики до 24.10.2017. На підтвердження договору позики та факту отримання грошей відповідач надав письмову заяву про те, що він дійсно отримав від мене позивача гроші в сумі 20250 грн., еквівалентній 1500 доларів США, і що зобов'язується їх повернути до 24.10.2017. Вказана заява підписана відповідачем особисто і його підпис засвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П. Після того, як минув строк повернення позичених грошей, позивач неодноразово звертався до відповідача з усними заявами з вимогою повернення йому позичених грошей, але у відповідь отримував відмови, відповідач вказував про неможливість повернення грошей по різних причинах. 15.02.2018 позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про повернення позики, яку останній отримав 20.02.2018, але до цього часу будь-якої письмової чи усної відповіді не отримав. Тому позивач і пред'явив даний позов. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.04.2018 відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач у встановлений строк до суду відзив на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. У суді встановлено, що [PERSON] отримала 24.10.2014 від [PERSON] кошти в гривнях у розмірі 20250,00 грн., що відповідає еквіваленту 1500,00 доларів США, які поверне [PERSON] до 24.10.2017, що підтверджується заявою від 24.10.2014. Справжність підпису [PERSON] затверджено приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Бвлоусом В.П. (а.с.5). Згідно з заявою від 15.12.2018 [PERSON] звернувся до [PERSON] та вказав, що 24.10.2014 вона отримала позику від [PERSON] в сумі, еквівалентній 1500 доларів США та зобов'язалася її повернути до 24.10.2017. Станом на сьогодні гроші не повернуті, в зв'язку з чим [PERSON] просив [PERSON] вказати причину неповернення позики та час її повернення. У випадку відмови від повернення позики [PERSON] повідомив, що буде вимушений звернутися до суду із позовом про примусове стягнення суми позики. (а.с.6). Заява була направлена [PERSON] рекомендованим повідомленням, що підтверджується квитанцією №34 (а.с.7). та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8). [PERSON] отримала вказану заяву особисто 20.02.2018. Відповідно до курсу валют НБУ станом на 16.03.2018, тобто на день подання заяви до суду, один долар США дорівнював 26,27 грн. (а.с.9). Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13.12.2017 ухвалив постанову у справі №6-996цс17, предметом якої був спір стягнення боргу за договорами позики і зробив правовий висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 08.06.2016 року ухвалив постанову у справі №6-1103цс16, предметом якої був спір стягнення боргу за договорами позики і зробив правовий висновок про те, що відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вказано в ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові по справі № 6-284цс17 від 01.03.2017, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного Банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, позивач надав до суду докази існування договору позики між ним та відповідачем. Будь-яке зобов'язання має бути виконане належним чином. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 39408,98 грн., еквівалентному 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) доларів США. Стягнення належить проводити за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим на день здійснення платежу. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Оскільки позов задовольняється повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 600,00 грн.

Outcome: approved