Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем спадкового майна померлого чоловіка, а вирішити питання, щоб отримати спадщину поза судовим розглядом неможливо, тому звернулась до суду і просить: визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], померлому 20 жовтня 2015 року, а саме, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,06 га., кадастровий номер 7422410100:01:001:1268, що розташована в м. Корюківка по вул.. Земська, 15, яка була зареєстрована 28.09.2015 року Відділом Держгеокадастру у Корюківському районі. В судове засідання позивач подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача, Корюківської міської ради в судове засідання подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечує. В судове засідання представник третьої особи, Корюківської державної нотаріальної контори надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішення даного питання покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Як встановлено судом, позивач 15 жовтня 1964 року уклала шлюб з [PERSON] шлюб, зареєстрованого у міському бюро ЗАГС м. Торжок, Калінінської області, актовий запис за №277, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ІІ-ТЛ №109274. В період їхнього шлюбу, рішенням Корюківської міської ради її чоловіку біла надана в користування земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Корюківка, вул.. Щорса (зараз Земська), №13 (зараз №15), що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку укладеного між її чоловіком та міською радою в серпні 1967 року. На відведеній для будівництва земельній ділянці вони з чоловіком побудували житловий будинок з надвірними будівлями, право власності на який було визнано за чоловіком. Як власник житлового будинку, чоловік приватизував земельну ділянку площею 0,06 га, на якій розташований належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, була виготовлена технічна документація, на підставі якої, Відділом Держгеокадастру у Корюківському районі 28.09.2015 року здійснена державна реєстрація земельної ділянки, що підтверджується витогом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7402266222015 сформованого 28.09.2015 року, кадастровий номер 7422410100:01:001:1268. 21 жовтня 2015 року її чоловік помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №263737 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області. На майно померлого, яке складається з вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, відкрилась спадщина. Заповіту чоловік не залишив, тому вона як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги на майно померлого. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно: на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, яка призначена для обслуговування будівель, звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори. Державний нотаріус пообіцяла видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, а що стосується свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, на якій розташований спадковий житловий будинок з надвірними будівлями відмовила, бо чоловік за життя не зареєстрував свого права власності на земельну ділянку в Державній реєстраційній службі, тому фактично чоловік не став власником приватизованої ним земельної ділянки. Той факт, що позивач є спадкоємцем, тобто власником земельної ділянки померлого чоловіка, підтверджується документально: технічною документацією із землеустрою на земельну ділянку, правовстановлюючими документами на померлого чоловіка на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, довідкою Відділу Держкомзему в Корюківському районі про вартість та стан земельної ділянки, свідоцтвом про смерть чоловіка, свідоцтвом про шлюб, та іншими документами. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно із ст. 1225 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог цивільного законодавства України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню, а оскільки позивач при зверненні з позовом до суду сплатила на користь держави судовий збір, то ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved