Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

21.07.2020 року заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою, обгрунтовуючи тим, що вона і [PERSON] протягом тривалого часу зустрічались, проводили разом час за адресою [ADDRESS] у будинку, що належав її бабусі. Під час їхнього спілкування з [PERSON] , останній час він постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію. Постійні побиття з боку [PERSON] стали підставою розриву їх відносин, втім він все рівно не залишає її у спокої: весь час переслідує, ходить за нею, чекає під будинком, не дозволяє нікуди виходити з дому. Вчиняя щодо неї насильство, а це все бачать та чують її діти, які також бояться його. Вказувала, що в черговий раз коли [PERSON] погрозами змусив зустрітися з ним 16.07.2020 року, він вчинив щодо неї насильство, в 1 Міській лікарні м. Полтави заявниці було надано першу медичну допомогу, та вказано про необхідність звернутися в лікарню за місцем проживання, мотивуючи карантином. 17.07.2020 року її госпіталізували до Полтавської районної лікарні, з підозрою на струс головного мозку та нервовий зрив. Цього ж дня нею надавались відповідні покази поліції, яку викликали в лікарню, де і була подана заява про злочин, але заяву до ЄДР не внесли, а передали дільничному. Окрім цього 20.07.2020 року до Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП ГУНП нею подано заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України (побої і мордування). Вказувала, що вважає, себе жертвою домашнього насильства, а тому прохала суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного перебування з заявником за адресою: [ADDRESS] та за місцем проживання заявника з дітьми за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися до місця проживання заявника [ADDRESS] , ближче ніж на два кілометри; заборонити [PERSON] наближатися до дітей заявника та самого заявника, інших місць частого відвідування заявником та його дітьми ближче ніж на 500 метрів; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином. Від адвоката заявниці [PERSON] І.М. надійшла заява про розгляд заяви про видачу обмежувального припису, за її відсутності та за відсутності [PERSON] , так як остання перебуває в лікарні , заяву підтримала, просила задовольнити, долучила до матеріалів справи медичну документацію, щодо здоров`я [PERSON] . Заінтересована особа в заяві до суду прохав розгляд справи відкласти, для надання часу для укладення угоди з адвокатом, у разі відмови у данному клопотанні просив закрити провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка налажним чином повідомлених заінтересованих осіб, не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] співмешкала без реєстрації шюбу із [PERSON] . Заявниця має чотирьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею (а.с.3). 20 липня 2020 року [PERSON] , звернулася до Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП НГУНП з завою про вчинення кримінального правопорушення відносно неї за ч.2 ст. 126 КК України [PERSON] - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до виписки № 1911 та медичної документації [PERSON] перебувала у неврологічному диспансері з 17.07.2020 року по 21.07.2020 року з діагнозом струс головного мозку з антено-неврологічним синдромом. Відповідно до ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3, 6, 8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави вважати, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис, однак виходячи з принципів розумності суд зменшує дистанцію, на яку [PERSON] не можна наближатися до [PERSON] з двох км і 500 м до 100 м. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial