Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 11 червня 2020 року [PERSON] (далі - також позивач) звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - також відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, і просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, й стягнути з відповідача на її користь: аліменти у розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, а потім 2000 гривень щомісячно і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття (далі - також позовна заява). 15 липня 2020 року позивач подала до суду заяву в якій просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. 15 липня 2020 року відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей. 2. Суд, з приводу неявки в судове засідання сторін, зазначає таке. Після зміни позивачем позовних вимог, позивач та відповідач, кожен окремо, подали 15 липня 2020 року до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, та подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 22 червня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснено право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази (а.с. 15-17). 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. 23 лютого 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Іванівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (далі - також діти), що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9). Діти перебувають на повному утриманні позивача. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Позивач просила суд розірвати шлюб який було укладено між ними та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. 5. Норми матеріального права, які застосував суд такі. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України, далі - також СК). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 1, 2 статті 112 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 184 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 СК). Установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу для віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»). 6. Норми процесуального права, які застосував суд такі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). 7. Мотиви застосування норм права такі. Системний аналіз норм СК зазначених у пункті 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не дозволяється, оскільки шлюб ґрунтується на їх вільній згоді, та відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сім`я розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у зв`язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Отже, сім`я існує формально, а сторони не висловили бажання примиритися. Дитина перебуває на повному утриманні у матері. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. 8. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовільнити повністю. 9. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). З пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка має в собі вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок з відповідача в дохід держави. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю.

Outcome: approved