Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

21.07.2020 року [PERSON] звернулась із заявою, в якій зазначила, що перебуває в шлюбі з [PERSON] з [INFO] . [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Їх родина проживає за адресою: [ADDRESS] , квартира у спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] , по Ѕ частці. Під час спільного проживання [PERSON] постійно висловлювався на адресу [PERSON] нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявник декілька разів викликала працівників поліції. В даний час [PERSON] зловживає алкогольними напоями та у присутності їх малолітньої дитини та сусідів чинить відносно [PERSON] домашнє насильство, погрожує їй фізичною розправою. Він також приводить квартиру у нежитловий стан, б`є вікна, ламає меблі. Від домашнього насильства страждає малолітня [PERSON] , 2018 р.н. З приводу вчинення [PERSON] домашнього насильства [PERSON] неодноразово зверталась до відділу поліції із відповідними заявами. 14.05.2020 та 23.05.2020 року до ЄДРДР внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] за ст. 125 ч. 1 КК України. Враховуючи, що [PERSON] систематично чинить психологічне та фізичне насильство відносно заявника, [PERSON] вважає, що існує реальна загроза повторного вчинення, тому, з метою захисту її прав, на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», просила видати обмежувальний припис щодо заборони [PERSON] перебувати з нею в місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Бойко Ю.О. підтримала заяву і просила її задоволити. Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Цвєтков О.В. подав письмове заперечення на заяву [PERSON] . Повідомив, що всі звинувачення є безпідставними, доказів на обґрунтування своїх вимог заявник не надала. Свідок [PERSON] повідомила, що з березня 2020 року [PERSON] та [PERSON] разом з дитиною проживали з нею в її квартирі по [ADDRESS] , і їй не відомі жодні факти з приводу домашнього насильства. З 13.05.2020 року [PERSON] залишила помешкання і з того часу вона її не бачила. Дитина залишилась проживати з батьком. Вважає, що [PERSON] діє під впливом невідомих осіб із релігійної організації, заява її є надумана і спрямована на те, щоб позбавити [PERSON] власності на Ѕ частку квартири по [ADDRESS] . Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20.10.2018 року (а.с. 26). [INFO] у них народилась донька - [PERSON] (а.с. 27). З 05.07.2019 року [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 31). Родина [PERSON] та [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частці. 06.12.2019 року [PERSON] подарувала 1/2 частку даної квартири [PERSON] (а.с. 34). [PERSON] упродовж 2019 - 2020 років сім разів зверталась до поліції з приводу неправомірних дій її чоловіка: 12.09.2019, 16.10.2019, 19.12.2019, 13.03.2020, 29.05.2020 двічі та 10.06.2020 року (а.с. 6). 12.09.2019 року відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол серії ГР 260342 за ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якого 12.09.2019 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно дружини [PERSON] , ображав її нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою (а.с. 37). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2019 року [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за малозначністю вказаного правопорушення та закрито провадження у справі (а.с. 38). 16.10.2019 року [PERSON] звернулась в поліцію із заявою, просила вжити заходів відносно її чоловіка [PERSON] , який за місцем їх проживання намагався вчинити бійку, висловлювався нецензурною лайкою (а.с. 10). З відповіді Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 24.10.2019 року (а.с. 12), вбачається, що ознаки кримінального правопорушення у даному випадку відсутні, опитати [PERSON] та притягнути його до відповідальності не представилось можливим, оскільки не було встановлене його місцезнаходження. 13.03.2020 року [PERSON] звернулась до Київського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області і просила вжити заходів відносно її чоловіка [PERSON] , який за місцем їх проживання погрожував їй фізичною розправою та пошкодив вхідні двері квартири (а.с. 7). З відповіді Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 06.04.2020 року (а.с. 9) вбачається, що із [PERSON] було проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість протиправної поведінки та рекомендовано вирішувати спірні питання мирним шляхом або в суді, а також складено протокол про адміністративне правопорушення. 26.03.2020 року відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол № 260388 за ст. 173-2 КУпАП (а.с. 37). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2020 року провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП було закрито за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 40). 29.05.2020 року [PERSON] звернулась до Київського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області з заявою і просила вжити заходів відносно її чоловіка [PERSON] , який за місцем їх проживання вчинив крадіжку правовстановлюючих документів на квартиру, пошкодив майно (а.с. 13). З відповіді Київського відділення Вінницького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області від 11.06.2020 року (а.с.15) вбачається, що ознаки кримінального правопорушення в діях [PERSON] відсутні, діяння малозначне, суспільної небезпеки не становить, оскільки шкоди не заподіяло. 29.05.2020 року УПП від [PERSON] була прийнята заява, відповідно до якої вона просила вжити заходів відносно її чоловіка [PERSON] , який, маючи доступ до квартири, виносить речі та псує меблі, приводить до квартири незнайомих їй людей та погрожує їй застосувати фізичну силу, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує спалити квартиру (а.с. 16). 29.05.2020 року поліцейським взводу роти 4 БУПП було прийнято терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] (постраждала особа [PERSON] ) із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи на 5 діб: з 18.30 год. 29.05.2020 року до 18.00 год. 03.06.2020 року (а.с. 42). Адреса місця проживання постраждалої особи не зазначена, протокол про адміністративне правопорушення не складений. 10.06.2020 року [PERSON] надала письмові пояснення Київському ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, відповідно до яких також просила вжити заходів відносно її чоловіка [PERSON] , який пошкодив приміщення її квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17): вибив вікна, пошкодив холодильник, колонку та меблі, які знаходились у квартирі, розмалював стіни в помешканні (а.с. 19). 14.05.2020 року [PERSON] звернулась до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про те, що 12.05.2020 року за місцем їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , чоловік [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 20). Дану заяву було внесено до ЄРДР № 12020020010001092. Із висновку експерта № 494 від 15.05.2020 року вбачається, у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження: садна в тім`яній ділянці праворуч, на слизовій оболонці правої щоки; синці в лобно-тім`яній ділянці ліворуч, на верхніх повіках правого та лівого очей, в ділянці проекції правого плечового суглобу, на правому та лівому плечах, в ділянці проекції правого ліктьового суглобу, на правому передпліччі, на правій та лівій кистях, на правій та лівій гомілках. Вказані тілесні ушкодження у [PERSON] виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення відповідають 12.05.2020 року, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.с.22-23). Доказів щодо оголошення підозри немає. 23.05.2020 року [PERSON] звернулась до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про те, що 23.05.2020 року приблизно о 14.30 год. біля будинку за місцем їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , чоловік [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження у вигляді ударів по голові, обличчю, тулубу (а.с. 21). Дану заяву було внесено до ЄРДР № 12020020010001154. Із висновку експерта № 528 від 26.05.2020 року вбачається, що у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження: синці на правому плечі, в ділянці проекції лівого колінного суглобу; синець та садно на лівому передпліччі. Вказані тілесні ушкодження у [PERSON] виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення відповідають 23.05.2020 року, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень та не являлись небезпечними для життя в момент їх заподіяння (а.с. 24-25). Доказів щодо оголошення підозри немає. 26.05.2020 року [PERSON] отримала направлення до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 01-07/601 для надання соціальних послуг у зв`язку із складною життєвою ситуацією: вчинення домашнього насильства співмешканцем за місцем спільного проживання (а.с. 30). Обґрунтовуючи вимоги, [PERSON] зазначила, що [PERSON] систематично чинить психологічне і фізичне насильство, тому існує реальна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства кривдником і як жертва, вона потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального приписуабо про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») Проте, належних і достатніх доказів з метою оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник не надала. Суд враховує, що в матеріалах справи наявні лише звернення [PERSON] і відсутні докази щодо притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. 17.09.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області звільнив [PERSON] від адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП при малозначності вчинених дій і обмежився усним зауваженням. В матеріалах справи була заява [PERSON] , згідно якої вона помирилась з чоловіком і просила суд його суворо не карати. 19.06.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області закрив провадження у справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і вина його у вчиненні домашнього насильства за подіями 13.03.2020 року встановлена не була. Інших належних і допустимих доказів в підтвердження систематичного вчинення [PERSON] неправомірних дій відносно [PERSON] , а також ризиків подальшого вчинення дій щодо домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, в матеріалах справи немає. Численні звернення [PERSON] до правоохоронних органів з приводу вжиття заходів відносно [PERSON] , внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України, суд оцінює критично, оскільки доказів встановлення вини [PERSON] за фактами, що повідомляла [PERSON] , суду не надано. Суд приймає до уваги, що Вінницьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у направленні до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги зазначено, що [PERSON] опинилась у складній життєвій ситуації в зв`язку з вчиненням домашнього насильства співмешканцем за місцем спільного проживання. Станом на день розгляду даної заяви шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірваний. Представники сторін в судовому засіданні підтвердили, що судових проваджень про вирішення будь-яких інших спорів між сторонами, в тому числі з приводу розірвання шлюбу, поділу майна, визначення місця проживання дитини, немає. Терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] від 29.05.2020 року не є достатнім доказом ризиків вчинення ним насильства в сім`ї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] разом з дитиною - [PERSON] з березня 2020 року постійно проживає в квартирі його матері по [ADDRESS] . [PERSON] у вказаній квартирі не проживає. Доказів того, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою по [ADDRESS] , порушує правила співжиття, псує меблі, суду не надано. Пояснення свідка [PERSON] як доказ суд оцінює критично, враховуючи те, що вона є близьким родичем (матір`ю) [PERSON] . Таким чином, заявником не було доведено, що вона є особою, яка постраждала від насильства з боку [PERSON] і потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази в сукупності, відсутність ризиків вірогідності вчинення домашнього насильства [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису у виді заборони перебувати в місці спільного проживання за адресою [ADDRESS] , немає.

Outcome: dismissed