Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача: Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу від 13.08.2020 року. Згідно п.п. 4.1.4 зазначеного договору відповідач зобовязався знятися з реєстраційного обліку. Станом на 01.09.2020 року відповідач не знявся з реєстраційного обліку. Позивач повинен сплачувати вартість комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, який фактично не проживає за адресою. Право власності на будинок [PERSON] не має. Просить винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням. Відповідач письмові заперечення суду не надала. 2. Заяви (клопотання ) учасників справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 3. Процесуальні дії у справі 01.12.2020 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому\~ належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право\~вимагати усунення перешкоди\~ в здійсненні ним права\~ користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З копії договору купівлі-продажу квартири від 13.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Соловйовою С.С. та зареєстровано в реєстрі піl номером 1885, вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10- 13). Згідно довідки № 26672 від 13.08.2018 року виданою Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). \~ \~ \~ 5. Позиція суду. Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] порушує його право в користуванні власністю, а тому необхідно визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 6. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved