Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

20.05.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 06 вересня 2003 року у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №140. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Останній рік подружнього життя позивач та відповідач не можуть знайти спільної мови, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. З квітня 2019 року сторони хоча і проживали у спільному будинку, але господарство вели нарізно. Їх спроби відновити свої відносини не мали результату, в сімейних стосунках нічого не змінювалось, і вони стали ще більш ворожими. На теперішній час позивач та відповідач проживають окремо. За їх спільною домовленістю старший син буде проживати із відповідачем, а молодший із позивачем. Питання про поділ майна подружжя, будуть вирішувати у позасудовому порядку. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 06 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №140. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 06 вересня 2003 року підтверджується копією Свідоцтва про одруження, виданим 06 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрації актів про одруження 06 вересня 2003 року зроблено запис за №140 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане 05 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області) (а.с.9) Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку із зазначеним, позивачу, якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 420 грн. 40 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 420 грн. 40 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved