Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

21 березня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Приватного підприємства «Довгалівське» (далі по тексту ПП «Довгалівське») про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 757463 від 12 жовтня 2009 року він є власником земельної ділянки площею 5,6128 га, розташованої на території Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (кадастровий № 6820383000:03:004:0002) і 25 лютого 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди цієї земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований 27 березня 2015 року реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Позивач просить суд достроково розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки, оскільки відповідач порушив умови договору оренди, а саме вказує на те, що останнім не було виготовлено проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, що може призвести до різкого зниження родючості ґрунту орендованої земельної ділянки, а також відповідачем не надано йому інформації щодо страхування орендованої земельної ділянки. В звязку з порушенням умов договору оренди відповідачем, просить суд розірвати укладений між ними договір оренди земельної ділянки, судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав повністю. Крім того, пояснив, що на початку 2015 року, не маючи сільськогосподарської техніки, не був готовий самостійно здійснювати обробіток своєї землі, а тому був змушений укласти договір оренди з відповідачем. Зазначив, що згідно умов договору в 2015 році він отримав від ПП «Довгалівське» орендну плату в грошовій формі в сумі 3752 грн. та фінансову допомогу в сумі 2502 грн., а всього 6254 грн. Однак, на даний час він забезпечений власною сільськогосподарською технікою і має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку, проте директор ПП «Довгалівське» відмовляється розірвати договір оренди в добровільному порядку, при цьому, порушує умови договору, а саме не виготовив проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, та не застрахував його орендовану земельну ділянку, а тому просить позов з цих підстав задовольнити. Представники відповідача ПП «Довгалівське» [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнали. Представник [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 04 травня 2016 року, пояснив, що не зважаючи на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VІІІ від 12 лютого 2015 року положення ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України, яка передбачала обовязкове розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, було виключено, підприємством вжито всіх можливих заходів для забезпечення його виготовлення, про що 02 березня 2015 року було видано наказ № 0203/1 «Про розроблення проектів сівозміни», однак відсутність такого проекту не може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Крім того, зазначив, що згідно договору добровільного страхування майна № 2011/229/000332 від 01 квітня 2016 року належна позивачу земельна ділянка площею 5,6128 га застрахована в Страховій компанії «Універсальна», а тому позовні вимоги є безпідставними. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 757463 від 12 жовтня 2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,6128 га, яка розташована на території Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (кадастровий № 6820383000:03:004:0002) (а.с. 6). 25 лютого 2015 року між [PERSON] та ПП «Довгалівське» був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки, в п. 8 якого зазначено, що договір укладено на 10 (десять) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою) (а.с. 7-9). 27 березня 2015 року вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.с. 12). Згідно акту приймання-передачі, на виконання умов укладеного договору оренди, [PERSON] передав, а ПП «Довгалівське» прийняло вказану земельну ділянку в користування строком на 10 років, що не заперечувалося самими сторонами по справі (а.с. 11). В п. п. 33-35 Договору оренди земельної ділянки зазначено, що обєкт оренди підлягає страхуванню на весь період дії договору; страхування здійснює орендар; у разі невиконання свого обовязку стороною, яка повинна згідно з цим договором застрахувати обєкт оренди, друга сторона може застрахувати його і вимагати відшкодування витрат на страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. 38 вказаного Договору оренди земельної ділянки, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Суд вважає, що посилання позивача [PERSON] на відсутність проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, що може призвести до різкого зниження родючості ґрунту орендованої земельної ділянки, не може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. При цьому, позивачем не надано, а судом не здобуто доказів, які вказують на те, що родючість ґрунту на орендованій земельній ділянці погіршилася. Крім того, в п. 21 Договору оренди земельної ділянки обумовлено, що орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, повязаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків. З наданих позивачем матеріалів встановлено, що при укладенні договору між сторонами дослідження родючого шару земельної ділянки з метою визначення її стану не здійснювалося, із заявами до органів, які здійснюють контроль за використанням та охороною земель з приводу неналежного використання відповідачем орендованої земельної ділянки, позивач не звертався, будь-які висновки з цього приводу суду не надав. Докази притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за порушення у сфері використання земель суду не надано. При цьому, одне лише не виготовлення відповідачем проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, не може бути доказом втрати корисних властивостей земельної ділянки. До того ж, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12 лютого 2015 року № 191-VІІІ норму (ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України), яка передбачала обовязкове розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, виключено. Натомість представником відповідача було надано наказ № 0203/1 від 02 березня 2015 року «Про розроблення проектів сівозміни», а також графік сівозміни земельної ділянки (поля) № 10 орієнтовною площею 70 га, де розташована земельна ділянка позивача, із вказівкою на регулярне внесення мінеральних добрив (а.с. 35-37). Також, судом встановлено, що згідно договору добровільного страхування майна № 2011/229/000332 від 01 квітня 2016 року належна позивачу земельна ділянка площею 5,6128 га відповідачем, як орендарем, застрахована в Страховій компанії «Універсальна» (а.с. 26-28). Таким чином, враховуючи, що суд, розглядаючи справу в порядку позовного провадження, позбавлений можливості з власної ініціативи збирати докази і на виконання вимог ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 31 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та процесуальним правам сторін, а також те, що позивач [PERSON] всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що в задоволенні позову про розірвання договору оренди земельної ділянки слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають. На підставі Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed