Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

21 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб: [PERSON] та відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві зазначила, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За життя [PERSON] склав заповіт на ім'я позивачки. Спадщину позивачка прийняла шляхом подання до Веселинівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В травні 2016 року позивачка звернулась до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ознайомившись з документами, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 6,71 га, розташовані на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на які посвідчено державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], виданим Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86, про що нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову нотаріус обґрунтувала тим, що зазначений державний акт не відповідає вимогам законодавства, а саме: державний акт на право приватної власності на землю виданий 02.01.2001 року, а право власності спадкодавець набув тільки 10.07.2001 року. Для вирішення даного спору позивач зверталась до відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївській області, про те їй була надана відповідь про неможливість внесення виправлень чи змін до державного акту та рекомендовано звернутись до суду. В зв'язку з цим позивач звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку у порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених в позовні заяві. Представник відповідача Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Абассов К.А. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву якою просить розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача, позов визнають повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву якою просить розгляд справи проводити у її відсутність, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївській області Ламанець О.В. в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просить справу розглядати у відсутність представника відділу Держгеокадастру у Веселинівському район, проти позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, [INFO] помер [PERSON], смерть якого була зареєстрована Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 04 травня 2011 року, за актовим записом № 06. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої ввійшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, зокрема: право на земельні ділянки загальною площею 6,71 га, розташовані на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на які посвідчено державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], виданим Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 31 липня 2002 року секретарем виконавчого комітету Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 63 та відповідно до якого вищезазначену земельну ділянку заповів [PERSON], тобто позивачці. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно довідки Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 927 від 05.07.2011 року [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], по день своєї смерті [INFO]. За цією ж адресою разом з померлим на момент його смерті проживала та зареєстрована з 2002 року по сьогоднішній день позивачка [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи № 177/2011, позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Веселинівської державної нотаріальної контори. Крім того, згідно зі ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатна дочка померлого, мала [PERSON], якій про відкриття спадщини було відомо. На момент смерті [PERSON] разом із спадкодавцем не проживала, заяву про прийняття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України до нотаріальної контори не подала, а тому у відповідності з нормами ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Крім того, даний факт підтверджується заявою [PERSON] адресованою судді Веселинівського районного суду, відповідно до якої [PERSON] повідомляє, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті її батька [PERSON] та наявність заповіту, складеного на ім'я її дочки [PERSON], однак від обов'язкової часки у спадщині відмовляється. Також, 17 серпня 2016 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON], відповідно до якої, вимоги позивачки вона вважає обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, самостійних вимог як третя особа не заявляє. Таким чином, єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину є позивачка [PERSON]. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. 17 травня 2016 року [PERSON] звернулась до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно матеріалів спадкової справи, на частину спадкового майна [PERSON] 17 травня 2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки загальною площею 6,71 га, розташовані на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області нотаріусом було відмовлено, про що 19 травня 2016 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову нотаріус обґрунтувала тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає вимогам законодавства, а саме: державний акт на право приватної власності на землю виданий 02.01.2001 року, а право власності спадкодавець набув тільки 10.07.2001 року. Судом встановлено, що 10 липня 2001 року [PERSON] отримав в Веселинівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті своєї дружини [PERSON], померлої [INFO], яке зареєстроване в реєстрі за № 773. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складалося з земельної ділянки площею 6,71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України 1992 року ( в редакції 2001 року) громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. З метою посвідчення свого права власності, [PERSON] звернувся до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області з проханням видати йому державного акта на право власності на землю. Приблизно в серпні-вересні 2001 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86. Однак з технічних причин в державному акті була допущена помилка, а саме: державний акт був датований «02 січня 2001 року». Даний факт відповідачами визнано та ніким не оспорено. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відділом Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області спадкові земельні ділянки зареєстровано в Державному земельному кадастрі та їм було присвоєно кадастрові номери та уточнено площу земельних ділянок. Так згідно витягів з Державного земельного кадастру площа земельних ділянок становить: земельна ділянка площею 5,4967 га, кадастровий номер - [NUMBER]; земельна ділянка площею0,6619 га, кадастровий номер - [NUMBER], та земельна ділянка площею0,5504 га, кадастровий номер - [NUMBER]. Враховуючи те, що [PERSON] набув право власності на вищезазначені земельні ділянки, та це право не припинилося внаслідок його смерті, то позивачка має право його успадкувати і набути права на успадковане майнове право. Суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності за [PERSON] права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved