Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

1. У квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Також, просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на доньку [PERSON] у розмірі 1121 грн. 85 коп. 2. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 18 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено в справі підготовче засідання. 3. Позивач, [PERSON] , надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. 5. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Позиція позивача, [PERSON] : 6. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб актовий запис №1497 від 26.09.2014 р., 20 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. 22 листопада 2018 року Світловодським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу). Оскільки згода про місце проживання дитини сторонами не досягнута, батько дитини участі у вихованні дитини не приймає, звернення позивача ігнорує та не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини, позивачка змушена звернутись з позовом до суду про визначення місця проживання дитини. Крім того, позивач зазначає, що 28 січня 2019 року позивачем було витрачено 608,85 грн. на лікування дитини та 20 березня 2019 витрачено 513, 00 грн. на кеди для дитини та у зв`язку з скрутним матеріальним положенням та недостатністю розміру аліментів для покриття додаткових витрат на дитину самостійн, просилда стягнути з відповідача 1121,85 грн. на оплату додаткових витрат на дитину. 7. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] , надала суду такі докази: - копії свого паспорта та довідок про присвоєння ідентифікаційного номера позивача та відповідача; - копію свідоцтва про шлюб; - копію рішення суду про розірвання шлюбу; - копію свідоцтва про народження [INFO] доньки [PERSON] ; - копіяю судового наказу про стягнення аліментів з відповідача; - копію відомостей про доходи позивачки; - копію довідки про академічну відпустку позивачки від 27.08.2018 р.; - копію медичної карти дитини позивачки [PERSON] ; - копію чеків та виписок з банківської картки про понесені додаткові витрати. Позиція відповідача, [PERSON] : 8. Відповідач, [PERSON] , подав до суду відзив та зазначив, що позовні вимоги визнає, та не заперечував проти визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини не визнає та зазначив, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 р. про стягнення аліментів, він щомісячно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання дитини. В зв`язку з тим, що на даний час відповідач знаходится в скрутному матеріальному становищі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Позиція третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради: 9. Орган опіки та піклування подав до суду висновок по суті справи. Згідно висновку, враховуючи всі обставини та інтереси малолітньої [PERSON] прийнято одноголосне рішення про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . 10. Розглянувши справу в заочному порядку за правилами загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] належить задовольнити частково, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 11. Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , батька дитини, та просила визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з нею матір`ю дитини. Також, просила стягнути з [PERSON] понесені нею додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1121 грн. 85 коп. повязані з її лікуванням. 12. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 13. Рішенням Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Дитина сторін [PERSON] проживала та проживає з матір`ю [PERSON] .. 14. Згідно висновку органу опіки та піклування місце проживання малолітньої [PERSON] , 2015 року народження, за доцільне визначити з матір`ю [PERSON] . 15. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини визнав в повному обсязі. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнаються. Оцінка суду: 16. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 17. Відповідно до Принципу ст. 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має зростати у піклуванні батьків або інших відповідальних осіб, якщо батьки не можуть чи не бажають забезпечити піклування за дитиною. 18. Відповідно до ч.2 ст.3 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такій захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Україна є державою - учасником - підписантом даної декларації, а тому в державі мають застосовуватися всі положення щодо захисту прав дітей в повному обсязі. 19. За ст. 9 даної Декларації держава у випадку, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо, має забезпечити в судовому порядку визначення місця проживання дитини, виходячи з її інтересів. 20. Згідно ч.1 статті 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 21. При цьому, відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, тощо, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок суду: 23. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, для забезпечення повного гармонійного, духовного, морального і фізичного розвитку дитини, суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] . Оцінка суду: 24. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. 25. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 26. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. 27. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 28. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. 29. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. 30. Відповідно до постанови Верховного Судк України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Висновок суду: 31. Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 32. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових вимог на дитину у сумі 1121,85 грн. підлягають частковому задоволенню. Згідно довідки лікаря та виписки з банківського рахунку [PERSON] витрачено додаткові витрати у січні 2019 році на лікування дитини 608 грн. 85 коп. 33. Оскільки батьки мають рівні права у вихованні та забезпечення дитини, з відповідача належить стягнути половину витрачених сум на лікування, що становить 304 грн. 43 коп. 34. Витрати на позивачки на придбання спортивного взуття на думку суду не є додатковими витратами, а тому у стягненні їх половини вартості слід відмовити. 35. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved