Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

21.11.2016 року Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м.Херсоні ради звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача [PERSON] суму виплачених надміру бюджетних коштів в розмірі 11322,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу, як тимчасово переміщеній особі призначено грошову допомогу для покриття витрат на проживання. Під час виплати допомоги було встановлено, що відповідачем не повідомлено про наявність у члена сімї у власності квартири у м.Херсоні. Переплата бюджетних коштів виявлена за період з 01.10.2015 року по 27.04.2016 року. Відповідач була повідомлена про відшкодування суми переплати, але у добровільному порядку повернути гроші відмовилася. 18 січня 2017 року вх. № 3669 надійшло повідомлення відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради № 8-22773/9/12, відповідно до якої не підтверджена реєстрація [PERSON] в Реєстрі територіальної громади м.Херсона. 19 січня 2017 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 09.03.2017 року. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2018 року у зв'язку з тим, що суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи, через закінчення строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15007/16-ц. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з призначенням першого судового засідання на 23.10.2018 р. За приписами п. 9 ч. 1 розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України (в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, зазначила, що допомога призначена відповідачу на сімю з 4 осіб чоловік та 2 неповнолітніх дитини. Відповідач не повідомила про придбання житла на неокупованій території, внаслідок чого виникла переплата допомоги. Просила стягнути на користь управління з відповідача 11322,00 грн. Відповідач позов не визнала. Пояснила, що на момент звернення за допомогою ні вона, ні її чоловік не мали житла на неокупованій території, проживали на території церкви, управління не допомогло їм знайти житло, її чоловік позичив гроші та купив квартиру. Квартира не її, а чоловіка, крім того, на її думку, старша донька не є членом її сімї, оскільки батько у неї інший. Взагалі, вважає, що кошти вона отримувала на дітей. З 2017 року її старша донька навчається в Києві і там отримує допомогу, тому їй не зрозуміло, чому у Херсоні з неї вимагають повернення коштів. Вона нічого не приховувала її не про що не питали. Суд, заслухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. 28 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг, в якій просила призначити грошову допомогу на покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг на 4 осіб: [PERSON], [PERSON]Ф-о., [PERSON], [PERSON] (арк. справи 6). Вказаною заявою відповідач надала згоду на обробку персональних даних та зазначила, що в тому числі у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції не має. Також відповідач зазначила, що проінформована, що інформація подана у цій заяві, а також документи, додані до неї, можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів. Рішенням позивача від 30.10.2014 р. призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 28.10.2014 р. по 27.04.2015 р. в загальній сумі у розмірі 2400,00 грн. у звязку з законодавчим обмеженням, виходячи з розміру допомоги дорослим членам сімї по 442,00 грн. на кожного та неповнолітнім по 884,00 грн. на кожну дитину (арк. справи 48). Рішенням позивача від 21.11.2014 р. здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги загалом на 4 осіб (арк. справи 49). При перевірці 26.02.2015 р. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.02.2015 р. встановлено, що в реєстрі відсутні відомості щодо речових прав на нерухоме майно у відповідача [PERSON] та її чоловіка [PERSON]-о. (арк. справи 50-51). Рішенням позивача від 02.06.2015 р. за заявою [PERSON] від 06.05.2015 р. продовжено виплату допомоги переміщеним особам на проживання на 4 осіб в загальній сумі 1768,00 грн. з 28.04.2015р. до 27.10.2015 р. (арк. справи 52). 15.09.2015 р. за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстровано право приватної власності за договором купівлі-продажу 1276 від 15.09.2015 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], на квартиру № 27 у будинку № 22 по проспекту 200-річчя Херсону у м.Херсон Херсонської області, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно (арк. справи 5). Факт придбання квартири чоловіком визнаний відповідачем [PERSON] в судовому засіданні та не є спірним. 12.11.2015 р. відповідач [PERSON] звернулася до позивача з заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги на півроку. У заяві зазначила, що у складі сімї і наданих документах змін не відбулося. Дана згода на обробку персональних даних (арк. справи 53). Рішенням від 17.12.2015 р. відповідачеві продовжена виплата переміщеним особам на проживання на 4 осіб в загальній сумі 1768,00 грн. з 12.11.2015 р. до 27.04.2016 р. (арк. справи 52). 31.05.2016 р. виявлено факт подання [PERSON] недостовірних даних, а саме виявлено купівлю чоловіком [PERSON] житла 15.09.2015 р., прийнято рішення про відмову у призначені виплати допомоги та повернення нарахованих державних коштів з 01.10.2015р. через подання недостовірної інформації щодо наявності майна (арк. справи 4). 31.05.2016 р. [PERSON] подана заяву до відповідача про те, що вона станом на день подання заяви проживає тільки з дітьми, а її чоловік за сімейними обставинами разом з нею не проживає. Про наявність житла у чоловіка на не окупованій території вона не повідомила, оскільки вважає, що на її положення це не вплинуло, вона особисто має житло лише на окупованій території, донька є дитиною від попереднього шлюбу. Не повідомляла спеціалістів УПСЗН, оскільки не знала, що необхідно повідомляти. Вважає припинення виплати допомоги неправомірним, оскільки майно її чоловіка не має до неї відношення. З п.6 порядку надання допомоги ознайомлена (арк. справи 55). 10.08.2016 р. до відповідача надійшло повідомлення Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Херсонської обласної державної адміністрації за № 03/2577 від 04.08.2016р. про утворення переплати одержувачу адресної державної допомоги переміщеним особам на проживання [PERSON] за період з 01.10.2015 р. по 31.12.2015 р. та з 01.01.2016 р. по 27.04.2016 р. на загальну суму 11322,80 грн. (арк. справи 7). 22.08.2016 р. позивачем надіслано відповідачеві повідомлення про відшкодування в строк до 25.09.2016 р. суми переплачених коштів в розмірі 1322,80 грн. (арк. справи 4). Між сторонами склалися правовідносини, врегульовані Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (з відповідними змінами та доповненнями). Спірним у справі є право відповідача на отримання з 15.09.2015 року допомоги переміщеним особам на оплату житлово-комунальних послуг та відповідно виникнення обовязку повернення переплачених сум у випадку неправомірності їх отримання. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші (ст. 177 ЦК України). За приписами ч. 2. ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття праві власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право на: єдність родини; сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права у пошуку та возз'єднанні членів сімей, які втратили зв'язок внаслідок внутрішнього переміщення; інформацію про долю та місцезнаходження зниклих членів сім'ї та близьких родичів; безпечні умови життя і здоров'я; достовірну інформацію про наявність загрози для життя та здоров'я на території її покинутого місця проживання, а також місця її тимчасового поселення, стану інфраструктури, довкілля, забезпечення її прав і свобод; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; сприяння у переміщенні її рухомого майна; сприяння у поверненні на попереднє місце проживання; забезпечення лікарськими засобами у випадках та порядку, визначених законодавством; надання необхідної медичної допомоги в державних та комунальних закладах охорони здоров'я; влаштування дітей у дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування; безкоштовний проїзд для добровільного повернення до свого покинутого постійного місця проживання у всіх видах громадського транспорту у разі зникнення обставин, що спричинили таке переміщення; отримання гуманітарної та благодійної допомоги; інші права, визначені Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду; у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Внутрішньо переміщена особа зобов'язана виконувати інші обов'язки, визначені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року (далі за текстом Порядок) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку. Уповноважений банк приймає від уповноваженого представника сім'ї документи, необхідні для отримання грошової допомоги у разі відкриття поточного рахунка (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо виплата грошової допомоги раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). Згідно п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Абзацем 4 пункту 12 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги (в редакції, як на день придбання житла у м.Херсоні, так і на момент виявлення недостовірної інформації 30.05.2016р.). За приписами\~п.6\~Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не виконаний її обовязок, визначений п.11 Порядку щодо повідомлення позивача про придбання її чоловіком квартири у м.Херсоні, що є підставою для припинення виплати допомоги за правилами пункту 6 Порядку. Не приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності у неї особисто житла, наявності доньки, яка не є дитиною її чоловіка тощо, оскільки допомога призначена їй на сімю за її заявою, яка складається з неї, [PERSON]-о., неповнолітніх [PERSON], [PERSON], про що нею власноруч зазначено у заяві. При продовженні виплат допомоги відповідач [PERSON] не вказувала ні про зміни у складі сімї, ні про обставину придбання її чоловіком майна. Також судом не можуть бути прийняті уваги доводи [PERSON] про те, що вона вважала, що отримувала допомогу на дітей, оскільки їй призначена допомога для покриття витрат на проживання, а не інший вид допомоги. Крім того, у своїй заяві вона просила про призначення саме щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та райони проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання (арк. справи 8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] набула право власності на грошові кошти в розмірі 11322,80 грн., які їй були виплачені як допомога внутрішньо переміщеним особам на проживання за період з 01.10.2015 р. по 27.04.2016 р. неправомірно, оскільки не мала права на отримання такої допомоги на підставі п.6 Порядку з 15 вересня 2015 року через придбання у власність членом її сімї чоловіком [PERSON] квартири у м.Херсоні, при цьому за які кошти придбане це майно не має значення для припинення виплати допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені обставини, підтверджені доказами, що буди досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати з розгляду цієї справи складаються з судового збору. При поданні позовної заяви 21.11.2016 р. до сплати підлягав судовий збір в розмірі 1378,00 грн. на підставі підпункту п. 1 пункту 2 ч.4 Закону України «Про судовий збір», з врахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. за Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік». За приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, внаслідок чого з відповідача в доход держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору в повному обсязі в сумі 1378,00 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 жовтня 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved