Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

21 липня 2021 року позивач Комунальне підприємство Балаклійської районної ради «Балаклійські теплові мережі» (далі - КП БРР «Балаклійські теплові мережі») звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь КП БРР «Балаклійські теплові мережі» заборгованість за оплату послуг з постачання теплової енергії у сумі 37976,44 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між КП БРР «Балаклійські теплові мережі» та [PERSON] виникли договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії на підставі договору № 10013 від 07.12.2016. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за надані послуги. Відповідач протягом часу з грудня 2015 року по 30.04.2021 року користувався послугами КП БРР «Балаклійські теплові мережі» з постачання теплової енергії, однак оплату за послуги вносив несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 20.07.2021 виникла заборгованість у сумі 37976,44 гривень. Ухвалою судді Храмцова В.Б. від 18.08.2021 прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено до розгляду на 17.09.2021. 17.09.2021, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи було відкладено. В зв`язку з вибуттям судді Храмцова В.Б. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.09.2021 зазначена справа надійшла у провадження судді Тімонової В.М. Ухвалою судді від 01.10.2021 справу прийнято до провадження суддею Тімоновою В.М. та призначено до розгляду на 29.10.2021. 29.10.2021 за клопотанням відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи для ознайомлення із матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 06.12.2021. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак на пошту за отримання судової повістки не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Для ознайомлення з матеріалами цивільної справи не прибув. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у Постанові від 25.04.2018 по справі № 800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача «належним». З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 07 грудня 2016 року між [PERSON] та КП БРР «Балаклійські теплові мережі» укладено договір № 10013 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-14). Пунктом 3.2.1 цього договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язується оплачувати послуги в установлений договором строк. Відповідно до п.п. 2.1, 2.4. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата вноситься за послуги на розрахунковий рахунок підприємства. Відповідно до п. 8.1. Договору він укладається на 1 рік і набуває чинності з дня його укладання. Договір вважається щороку подовженим, якщо за місяць до закінчення строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідності перегляду. Відповідачу вчасно надавались послуги з теплопостачання, що підтверджується розпорядженнями голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про початок опалювального сезону та закінчення опалювального сезону, корінцями наряду (а.с. 20-30). З наданої позивачем відомості нарахувань та оплати за теплову енергію по особовому рахунку [PERSON] за № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за період з грудня 2015 року по травень 2021 року у [PERSON] виникла заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії, яка станом на 20.07.2021 року становить 37976,44 грн. (а.с. 15-19). Боржник протягом періоду надання послуг з централізованого опалення на якість комунальних послуг не скаржився, заяв про виклик представника позивача для складання акту-претензїї щодо неякісного надання послуг теплопостачання до КП БРР «Балаклійські теплові мережі» не надходило. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. За п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем надано докази виникнення між сторонами договірних правовідносин у зв`язку з наданням позивачем послуг з постачання теплової енергії відповідачу, наявності у відповідача невиконаних зобов`язань за договором про постачання теплової енергії по оплаті наданих послуг. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання та порушив умови договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про постачання теплової енергії по оплаті наданих послуг. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2270,00 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved