Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

21.06.2007 між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №KRHTAE00151124 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15695,98 доларів США. на купівлю автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення до 20.06.2012 включно. Забезпеченням виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором №KRHTAE00151124 від 21.06.2007 виступає автомобіль СHEVROLET LACETTI, кузов/шасі [NUMBER] , що належить на праві власності відповідачу (Том №1 а.с.9-10). Заборгованість відповідача [PERSON] станом на 30.11.2017 становить 10436,79 доларів США та складається з наступного: 8028,30 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2408,49 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (Том №1 а.с.4-7). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, автомобіль СHEVROLET LACETTI, кузов/шасі [NUMBER] , що слугував предметом застави за кредитним договором №KRHTAE00151124 від 21.06.2007 був у нього вилучений представником позивача в рахунок погашення заборгованості (Том №1 а.с.28-29). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2016 у справі №202/1159/14-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KRHTAE00151124 від 21.06.2007 в сумі 17544,18 доларів США було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль СHEVROLET LACETTI, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] а також стягнуто з останнього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення частини заборгованості за кредитним договором №KRHTAE00151124 від 21.06.2007 суму у розмірі 10000 грн. (Том №2 а.с.13-15) Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ КБ «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в заставу майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з кредитного договору №KRHTAE00151124 від 21.06.2007, кінцевим терміном виконання зобов`язання щодо сплати кредиту є 20.06.2012 (Том №1 а.с.10), тобто перебіг позовної давності почався з 21.06.2012. Таким чином, позивачем в межах трирічного строку позовної давності, фактично було реалізовано як спосіб правового захисту додаткового характеру у вигляді звернення стягнення на предмет застави так і на основний у вигляді стягнення заборгованості, шляхом звернення до суду з відповідними позовними вимогами у 2012 році та в 2014 році. Відповідно до ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представником позивача була надана заява про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитором, в квітні 2012 було самостійно обрано спосіб правового захисту у вигляді звернення стягнення на предмет застави СHEVROLET LACETTI, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , судом апеляційної інстанції 08.06.2015 було відмовлено у зверненні стягнення, а тому обраний спосіб захисту виявися неефективним, втрачено час (Том №1 а.с.113). Але, суд відхиляє даний аргумент позивача, оскільки як видно з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2016 у справі №202/1159/14-ц, ПАТ КБ «Приватбанк» у 2014 році (про що свідчить присвоєний номер справи) звертався до суду з позовними вимогами зокрема і щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була задоволена судом (Том №2 а.с.13-15). Таким чином, оскільки строк позовної давності сплив 21.06.2015, представником відповідача до винесення судом рішення заявлено про застосування позовної давності, суд вважає необхідним відмовити АТ КБ «Приватбанк» в задоволені позову. Також, суд звертає увагу, що не може вважатись поважно причина пропуску позовної давності у заявку із заявленням позовної вимоги щодо стягнення лише частки заборгованості, оскільки позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту своїх прав і в даному випадку ніщо жодним чином не перешкоджало ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду в 2014 році з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №KRHTAE00151124 від 21.06.2007 заявити позовну вимогу щодо стягнення повної суми заборгованості.

Outcome: dismissed