Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

1 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки і піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі до 3 листопада 2016 року. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] . На теперішній час, через повну психологічну несумісність із відповідачкою, позивач проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Син постійно проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Після того як позивач із відповідачем [PERSON] стали проживати окремо, відповідачка усілякими способами перешкоджає позивачу у спілкуванні із дитиною. 14.12.2016 р. Орган опіки та піклування Радехівської районної адміністрації за заявою позивача визначив спосіб його участі у вихованні дитини, час та порядок спілкування з дитиною, а саме: призначили спілкуватися з дитиною з 13:00 год. понеділка до 13:00 год. середи кожного тижня за місцем проживання батька. Але не зважаючи на рішення Органу опіки та піклування Радехівської районної адміністрації відповідачка надалі усілякими способами перешкоджає позивачу спілкуватися із дитиною. Проявляється це в тому, що протягом останніх 2 місяців позивач майже кожного дня телефонував до відповідача із метою домовитися про те, щоб спілкуватися із дитиною, але вона не відповідала на його дзвінки. При цьому жодних причин і мотивів відповідачка йому не повідомляла. Позивач декілька разів приходив у визначений для нього час за адресою проживання відповідачки та свого сина з метою побачитися із дитиною та поспілкуватися із нею, але відповідачка та її батьки жодного разу не впустили його навіть на подвір`я , кричать та виганяють його. За рішенням Радехівського районного суду від 03.11.2016 року з нього стягують аліменти в користь дитини на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісячно. Позивач аліменти сплачує вчасно. На неодноразові прохання надати йому можливість бачитись з дитиною - відповідачка відмовляє. За місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] позивач характеризується позитивно. Жодних шкідливих звичок не має. Як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду синові не існує. Створення перешкод відповідачем його спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином [PERSON] , [INFO] . Визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: з 13:00 год. понеділка до 13:00 год. середи кожного тижня за місцем проживання батька. 15 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.64). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги, визначити графік зустрічей батька з сином, який зазначено у висновку Органу опіки і піклування Радехівської РДА, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач, представник відповідача та представник третьої особи - Органу опіки і піклування Радехівської РДА в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.118,119, 121). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що позивач та відповідач у справі перебували у зареєстрованому шлюбі по 03.11.2016 року (а.с.4,5). Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області від 03.11.2016 року з позивача стягуються на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 19.09.2016 року і до його повноліття (а.с.4,5). Згідно розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області № 341 від 14 грудня 2016 року, було прийнято рішення про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , та спілкуванні з нею (а.с.7). З висновку №03-32/1044-1 від 16.05.2017 року, Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про доцільність усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] , жителя с. Павлів Радехівського району, з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та визначення способів участі у вихованні дитини, вбачається, що Радехівська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування, вважає доцільним зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] , жителя с. Павлів Радехівського району, з його малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , якщо такі перешкоди чиняться, та визначити способи участі батька у вихованні дитини з 13:00 год. понеділка до 13:00 год. середи кожного тижня за місцем проживання батька (а.с.24 -25 зворот). З довідки №536 від 07.03.2017 року, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до довідки №184 від 03.05.2017 року, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради, 30 січня 2017 року відповідно до Розпорядження голови Радехівської РДА №341 від 14.12.2016 року «Про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , та спілкування з нею», громадянин [PERSON] , [INFO] , спільно із працівником Лопатинської селищної ради - військовим обліковцем [PERSON] було здійснено відвідування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , по місцю її реєстрації та проживання в [ADDRESS] . Прибувши по місцю проживання дитини гр. [PERSON] не вдалось побачити сина, так як із слів батьків дружини [PERSON] , її дома немає, а дитина спить (а.с.45). Згідно характеристики, виданої Топорівською сільською радою Буського району Львівської області на [PERSON] , від 13.04.2017 року за номером 300, гр. [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] . За час проживання на території Топорівської сільської ради проявив себе з позитивної сторони, поведінки в громадських місцях та побуті не порушував. За характером відповідальний, працьовитий, врівноважений, товариський, дисциплінований, користується авторитетом серед молоді та повагою серед жителів, не зловживає алкогольними напоями, поважає старших. Скарги від жителів села на гр. [PERSON] до виконкому Топорівської сільської ради не поступали (а.с.46). Відповідно до характеристики-довідки №550 від 20.12.2016 року, виданої виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області на гр.. [PERSON] , останній зареєстрований в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . До виконкому сільської ради скарг на гр.. [PERSON] не надходило (а.с.47). Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо, а є лише доказом, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного Кодексу України закріплене право батька на безперешкодне спілкування з дитиною. Згідно із ч.2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). З наданих суду доказів вбачається, що позивач має бажання та необхідні умови для участі у вихованні сина, піклуванні про нього. Обмежень, які могли би перешкоджати їх спілкуванню, суд не знаходить. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні свого неповнолітнього сина є доцільною. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Окрім цього, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, з врахуванням вищенаведеного, а також висновку Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, як Органу опіки та піклування, про доцільність усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. У відповідності із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved