overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №23. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому збереження сімї стало неможливим, з травня 2016 року спільно не проживають. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 16 вересня 2005 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області був зроблений відповідний актовий запис №4. Разом з тим сімейне їх життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного близько півроку. На її неодноразові пропозиції щодо розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану відповідач ухилявся. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «Копич». Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб 1-ФП №000095, виданого Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2005 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №4. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Ричіле» на «Копич».(а.с.7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

21 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Новомосковськ, вул. Калиніна, 237/А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.12.2016р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2016р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений. Висловлює маячні ідеї отруєння. Відмовляється від прийому їжі, води. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

21 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Солонянський р-н, с. Привільне, вул. Шевченко, 20. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.12.2016 р. о 20 год. 06 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.12.2016 р. о 20 год. 06 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Солонянської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. В розмову вступає неохоче. На запитання відповідає неохоче, після пауз. Орієнтування збережено. Настрій знижений. Під час розмови напружений, тривожний, очного контакту уникає. Скарг на самопочуття не висловлює. Мова не гучна, відповіді односкладові, при переключенні теми відносини з рідними роздратовується. Заявляє, «меня мать травит и бет, вот так сильно побила, что ходить не могу». Галюцинації заперечує, але вербально виявляє відволікаємість, озирається, прислуховується. Негативістичний огляду, опиту. Має місце дисимуляція переживань і некритичність до свого стану. Суїцидальні мислі не висловлює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

21 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Платона, 37/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.12.2016 р. об 11 год. 41 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.12.2016 р. об 11 год. 41 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному мовному контакту. На запитання відповідає після пауз, не завжди в плані заданого. Орієнтування всіх видів збережено. Виказує маячні ідеї переслідування, на адресу сусідів. Говорить про те, що: «мої сусіди примусили мою матір взяти кредит, а після цього підсунули під мене якусь жінку…». Говорить про те, що: «вони займаються тим, що всюди розставляють таких жінок». При спробі корекції афектується. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває, розмовляє з уявними співрозмовниками. Психічно хворим себе не вважає. Мислення паралогічне, непослідовне. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

21 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Переможців, 102/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.12.2016 р. о 01 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.12.2016 р. о 01 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, агресивний. В магазині «АТБ-маркет» кидався на людей, побив вітрину та товар, натруював на людей собак. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 20 квітня 1991 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харцизька, Донецької області, актовий запис №156. Від спільного шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], 1993 р.н., яка проживає окремо та забезпечує себе самостійно. Фактичні шлюбні відносини припинені з відповідачкою з грудня 2014 року, через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та ведення спільного господарства, через втрату почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Підстави для вживання заходів до примирення подружжя відсутні, сім'я фактично розпалась, спір про розподіл майна відсутній, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом телефонограми та шляхом оголошення на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області (http://dpm.dn.court.gov.ua/sud0514/). (а.с.27,28,36), але в судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

21 грудня 2016 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 15 січня 2016 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, та просив не надавати термін на примирення. Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 15 січня 2016 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, актовий запис № 1 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила, що між сторонами відсутні спільні інтереси, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 19 листопада 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між ним та відповідачем припинені чотири роки тому. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомим суду причина, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV\~(зі змінами та доповненнями), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 269334, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 19 листопада 2011 року, актовий запис № 1094. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині залишити [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 21 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Їх сімейне життя не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння. Спільних дітей вони не мають. В теперішній час сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 452. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Пелішенко» (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved