Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року має заборгованість 6 988,56 грн., яка складається з: 1 919,96 грн. заборгованість за кредитом; 2 719,62 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 540,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 308,98 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з чим, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану суму кредитної заборгованості. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2015 року (з врахуванням ухвали від 16 грудня 2015 року про виправлення описки у даному рішенні) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25.11.2011 року в сумі 6 988,56 грн., яка складається з: 1 919,96 грн. заборгованість за кредитом; 2 719,62 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 540,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 308,98 грн. штраф (процентна складова), а також судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 243,60 грн. На вказане рішення суду відповідач [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та направити справу на новий розгляд. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що договір було припинено в 2012 році, оскільки вона з жовтня 2012 року не користувалась карткою, тому суд безпідставно вважав договір пролонгованим. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не перевірив правильність розрахунку суми за тілом кредиту та відсоткам, в також - нарахування пені та штрафних санкцій, оскільки в позовній заяві та додатку до неї відсутній розрахунок штрафних санкцій. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що 15 жовтня 2014 року набув чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669, який забороняє нарахування пені або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року особам, які зареєстровані та постійно проживаються у зоні АТО. Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, не зявилися. Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.11.2011 року [PERSON] 25.11.2011 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між нею та Банком Договір кредитування. Проте позичальниця зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 6 988,56 грн., яка складається з: 1 919,96 грн. заборгованість за кредитом; 2 719,62 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 540,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 308,98 грн. штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з [PERSON] Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має кредитну заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 6 988,56 грн., яка у повному обсязі підлягає стягненню. При цьому суд зазначив, що позивачем на пропущена позовна давність, оскільки останній платіж за кредитом був здійснений позичальником 26.10.2012 року, а банк надіслав позовну заяву в суд поштою 20.08.2015 року. З висновками суду щодо позовної давності та стягнення суми заборгованості за кредитом з відсотками можливо погодитися, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Враховуючи ту обставину, що згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а саме з 25.11.2011 року по 25.11.2012 року, а також те, що позичальниця сплатила останні платежі 19.10.2012 року та 26.10.2012 року, тому трьохрічний строк загальної позовної давності позивачем не пропущений. Як визначено частинами 2 та 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданий банком розрахунок заборгованості не спростований відповідачем та не дає підстав для сумніву у його переконливості. (а. с. 5) Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, заборгованість за кредитом у розмірі 1 919,96 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 719,62 грн. стягнуті судом правомірно. Між тим апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги [PERSON] щодо безпідставності стягнення з неї пені та штрафів на користь банку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Красноармійськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до таких населених пунктів належить м. Красноармійськ. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON], яка проживає у м. Красноармійську, нараховані пеня та штрафи, починаючи з 01 листопада 2012 року по 30 червня 2016 року і тому є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за період, починаючи з 14 квітня 2014 року. Проведене позивачем нарахування у загальному порядку, з яким погодився суд першої інстанції, є безпідставним, а тому рішення суду в частині стягнення з відповідача всієї суми пені та штрафів підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог. А саме, слід відмовити у стягненні пені, що нарахована за період з 14 квітня 2014 року по 30 червня 2015 року, та складає загальну суму 700 грн., виходячи з наступного розрахунку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір пені станом на 01.04.2015 року становить 840 грн., а станом на 30.04.2015 року також 840 грн., де загальна сума нарахованої пені 1 540 грн. (1 540 грн. - 840 грн. = 700 грн.) Окрім того, слід відмовити в позовних вимогах про стягнення штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 308,98 грн. (процентна складова), які передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення штрафів і пені, що нарахована за період з 14 квітня 2014 року по 30 червня 2015 року, та зміні в частині визначення загальної суми заборгованості. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial