Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

20.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області 11.082010 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, щомісячно в розмірі 250,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття. На даний час неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Тому вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів та утримання доньки до 4000 грн. Ухвалою від 19.07.2018 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову. не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив до суду не надав, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Із матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24 березня 2016 року розірвано (свідоцтво серія І-ФП №080353). 15 травня 2009 року народилась [PERSON]. ЇЇ батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (свідоцтво про народження серія 1-ФП №137974). На підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду відповідач не виконує та має заборгованість в розмірі 23009,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості з аліментів у виконавчому провадження з примусового виконання виконавчого документу по справі №2/248. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначений обовязок, згідно з засадами ч.6 ст.7, ст. 141 Сімейного кодексу України в рівній мірі стосується обох батьків. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Розмір аліментів та спосіб його визначення не є сталими. Так за положеннями ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 ч.2 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років становить 1860 грн. з 01.01. по 30.06. 018 року, з 01.07. по 30.11.2018 року 1944 грн., з 01.12. по 31.12.2018 року 2027 грн. Таким чином, на даний час, розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, є меншим від встановленого законодавством мінімуму, а отже, на думку суду не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 4000 грн. матеріали справи не містять. Оцінивши сукупність наданих доказів, суд приходить до висновку щодо достатності підстав для часткового задоволення позову та збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки до 1944 грн. Крім того, статтею 184 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також суд вважає за необхідне стягнути аліменти з моменту набрання рішенням законної сили, як то прописано у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.03.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого - у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved