Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

21.10.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що 10.10.2008 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір № 014/07-158/57-24. Банк надав відповідачеві кредит у сумі 200000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 22,5 % на рік. Термін остаточного погашення кредиту 6.10.2012 року. Банком були виконані всі умови за договором. Відповідач зі свого боку порушував умови кредитного договору, несвоєчасно сплачував або взагалі не сплачував чергові платежі. В наслідок порушень відповідачем умов договору в нього виникла заборгованість у сумі 99403,04 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 99403,04 грн. та судові витрати. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 8 лютого 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено. З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не звернув увагу на пояснення позивача, що примусову реалізацію заставного майна не проведено у зв»язку з відсутністю покупців, а тому банк звернувся до суду з даним позовом. Просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. В судовому засіданні представник апелянта повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання телефонограмою № 185, яка зареєстрована в журналі телефонограм № 1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2008 року між сторонами по справі укладений кредитний договір № 014/07-158/57-24. Банк надав відповідачеві кредит у сумі 200000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 22,5 % на рік. Термін остаточного погашення кредиту 6.10.2012 року. Банком були виконані всі умови за договором. Відповідач зі свого боку порушував умови кредитного договору, несвоєчасно сплачував або взагалі не сплачував чергові платежі. В наслідок порушень відповідачем умов договору в нього виникла заборгованість у сумі 99403,04 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 64974,21 грн., заборгованості за відсотками - 16817,04 грн., пені за прострочення кредиту та відсотків - 17611,79 грн. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У зв»язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач передав заставне майно позивачу. З метою примусової реалізації позивачем 10.12.2013 року проведена оцінка вартості майна - вантажного самоскиду КАМАЗ 5511, 2007 року випуску, вартість якого складає 123800 грн. Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими, оскільки згідно з вимогами статті 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 309 ч.1 п.п. 1, 3 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції не повно з»ясував обставини справи, не звернув увагу на те, що на теперішній час вказане заставне майно не було реалізовано за відсутністю попиту, що унеможливлює погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок заставного майна та порушує права позивача. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» . Згідно з вимогами ст. 258 ч.1 ч.2 п.1 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З врахуванням спеціальної позовної давності розмір заборгованості по пені за прострочення кредиту та відсотків складає 11038,06 грн., тому вданій частині позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 92829,31 грн. в відшкодування заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути в відшкодування судових витрат 928 грн.

Outcome: partial