Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

21.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з грудня 2016 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають від шлюбу сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На час звернення до суду сторонами припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Вважає, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дитині. Майнових спорів між сторонами немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивачка не зявилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. До судового засідання відповідач не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2015 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серії 1-ФП №116515, та зроблено відповідний актовий запис за №369 в Книзі реєстрації актів про одруження. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №344132, актовий запис за №410. З грудня 2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини та ведення спільного побуту. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, через те, що на протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного побуту. Майнового спору сторони не мають. Дитина залишається проживати із позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін Крім того, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. та на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved