overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

20.06.2014 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що з 2005 року вони з відповідачем стали проживати однією сім'єю. 14.08.2007 зареєстрували з ним шлюб та проживали однією сім'єю до квітня 2014 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини заробітної плати щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивачки, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони 14.08.2007 зареєстрували шлюб, про що виконкомом Донської селищної ради Волноваського району в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №30 (а.с.6). Проживали однією сім'єю до квітня 2014 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.11), який проживає та знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою Свободненської сільської ради (а.с.3). Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180,183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

20.06.2014 р [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказував, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 18.07.1998 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивував тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1998 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

20.06.2014р [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 11.10.2003 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003 року. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO] Сторони з листопада 2013р. припинили шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

20.06.2014 р. Врадіївським районним судом було винесено рішення по цивільній справі №474/141/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок (далі-рішення), яким позов задоволено повністю. 05.08.2014 року позивач звернулася до суду із заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення, оскільки в третьому абзаці резолютивної частини рішення не зазначено про господарську будівлю - сарай розміром 3,8 м х 6, 6 м. Заявник - [PERSON], на розгляд до суду не з'явився, зазначивши в заяві про розгляд справи у його відсутність. Виходячи з того, що неявка сторін не є перешкодою для вирішення даного питання в силу ч.3 ст.220 ЦПК, суд вважає за можливе вирішувати дане питання у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що стосовно даної позовної вимоги сторони подавали докази і давали пояснення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі вищевикладеного, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розподіл спільного майна подружжя. [PERSON] у своїй позовній заяві зазначила, що вона та відповідач - [PERSON] перебували в офіційному шлюбі з 20.09.2003 року. 15.10.2013 року рішенням Погребищенського районного суду шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин, у лютому 2006 року за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] було придбано житловий будинок з господарськими будівлями, тобто даний будинок є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи без його присутності, позовіні вимоги визнав в повному обсязі, про що до суду подав заяву. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року по 15.10.2013 рік, що підтверджується рішенням Погребищенського районного суду від 15.10.2013 року (а.с. 5). За період спільного подружнього проживання придбали нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 06.02.2006 року (а.с. 6), з наявністю майна сторони погодилися. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є суб'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., що проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дітей не приймає, хоча має таку можливість; просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Діти мають таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

20.06.2014року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до закінчення ними навчання.(а.с.1-2) Свою вимогу мотивує тим,що доньки навчаються в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка. Відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка вимогу підтримала з підстав викладених вище. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Такого висновку суд дійшов з наступних підстав. Так,як вбачається зі свідоцтв про народження, сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO].(а.с.а.с.15,16) Згідно з довідки №10937 від 10.09.2013року та довідки №040/817 від 11.09.2013 року, [PERSON] та [PERSON] навчаються в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка.(а.с.а.с.17,18) Оцінивши зібрані по справі докази та з урахуванням визнання відповідачем позову суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у відповідності з вимогами ст.199 ч.1 СК України, яка передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку [PERSON] та [PERSON] навчаються та не досягли двадцятитрьох річного віку. З урахуванням зробленого висновку,суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243-60 грн., з урахуванням вимог ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір»,яка передбачає, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно зі ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір»,за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243-60 грн.). На підставі викладеного, -ст.ст.182,199,200 СК України, - ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 , ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з [PERSON] кохають один одного та бажають створити сім'ю, зареєструвати шлюб, але через те, що заявниця не досягла шлюбного віку, їм було відмовлено у реєстрації шлюбу, в даний час вони чекають дитину, її батьки як батьки її нареченого не заперечують проти реєстрації шлюбу. Заявниця [PERSON] та заінтересовані особи [PERSON] і [PERSON], яка є матір`ю неповнолітньої заявниці, у судове засідання з'явилися, просили заяву задовольнити. Так, як пояснив у судовому засіданні, [PERSON] він кохає [PERSON], та є біологічним батьком її майбутньої дитини. Єдина перепона для створення повноцінної родини це неможливість реєстрації шлюбу через недосягнення [PERSON] шлюбного віку. Після рішення суду [PERSON] має намір створити з нею сім'ю, зареєструвати шлюб, він працює та зможе утримувати родину. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю неповнолітньої [PERSON] Її донька проживала разом з [PERSON] в м. Харкові, вони мали бажання зареєструвати шлюб, однак при подачі заяви про реєстрацію шлюбу до органу РАЦС їм було відмовлено у прийнятті заяви, через недосягнення нареченою шлюбного віку. Наразі [PERSON] перебуває на другому місяці вагітності, а тому реєстрація шлюбу відповідає її інтересам та не буде порушувати її права. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Як вбачається із наданих суду копій паспорту [PERSON], виданого 06 березня 2013 року та свідоцтва про народження від 06.03.1997 року [PERSON] народилася [INFO] року (а.с. 5, 6). Вiдповiдно до ст. 22 СК України шлюбний вік для жінок та чоловіків встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку по вагітності в жіночій консультації Харківської міської поліклініки №24 з діагнозом вагітність, строком 6-7 тижнів, що підтверджується довідкою наданою лікарняно-консультативною комісією Харківської міської поліклініки № 24 від 18.06.2014р. № 62 (а.с. 9). У відповідності до ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом будь-яких перешкод до реєстрації шлюбу не встановлено. За таких обставин суд доходить висновку, що створення родини для заявниці, яка є вагітною, та бажає зареєструвати шлюб з біологічним батьком своєї дитини відповідає її інтересам, в зв'язку з чим надає їй право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, на час навчання дитини в ВУЗі, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач з позовом згоден, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. А тому, відповідно до ст.ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. На підставі ст.ст.198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, що залишилась після смерті її діда [PERSON], померлого [INFO], посилаючись на те, що є єдиною спадкоємицею за заповітом, фактично прийняла спадщину, але у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, у зв'язку з чим була змушена звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача-Миколаївської міської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є онукою [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 23.01.2013р.). Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом в тому числі і на частину квартири [ADDRESS], але позивачка своєчасно, в передбачений законом 6-місячний строк, не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Також судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] мешкала разом з ним і його доглядала, а після смерті [PERSON] позивачка залишилася проживати в квартирі та несла затрати на її утримання. При звернені позивачки до 3-ї Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом їй було відмовлено у зв'язку із пропуском 6-місячного строку визначеного для цього та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку на подання заяви на прийняття спадщини. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин і може бути призначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У зв'язку, з чим вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню відповідно до ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 30.04.1993 року в Кобеляцькому РВ ЗАГС Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжя припинили в квітні 2014 року про причині виникнення сварок через дрібниці та непорозуміння, в результаті яких сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала, прохала залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути у його відсутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в квітні 2014 році, майновий спір вітсутній, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved