overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

21 березня 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.03.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14093-210308, за яким боржнику відкрито кредитну лінію, ліміт якої розраховується Банком самостійно. Вказали, що боржник порушила свої зобов'язання по договору і станом на 25 листопада 2013 р. існує заборгованість в сумі 5 819,05 грн, яку просили стягнути, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин двічі, 17.03.2014 р. і 03.04.2014 р. не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14093-210308, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн і встановлено її ліміт в розмірі 3 000 грн, з процентною ставкою за користування кредитом відповідно до Правил та тарифів Банку. Судом з'ясовано, що відповідач користувалася наданою їй Банком кредитною лінією, але в повному обсязі свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 25 листопада 2013 р. складає - 5 819,05 грн, що складається з: тіла кредиту в сумі 3 500 грн; заборгованості за відсотками - 1 090,90 грн; заборгованості за комісіями - 1 228,15 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке заявник має намір успадкувати. Під час підготовки документів для звернення до нотаріальної контори, заявник виявив наступні розбіжності: згідно свідоцтва про смерть прізвище батька вказано як «[PERSON]», в свідоцтві про народження заявника прізвище батька записано як «[PERSON]». Викладені обставини перешкоджають заявнику отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. В зв'язку з цим [PERSON] звернувся до суду. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги, викладені в заяві та просив суд встановити факт, що померлий [INFO] року [PERSON] за життя був його батьком. Представник заінтересованої особи - Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в відкрите судове засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків. [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області серії [NUMBER] де прізвище батька записано, як «[PERSON]» . [INFO] року помер батько заявника, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого повторно відділом ДРАЦС Краснокутського РУЮ Харківської області, в якому прізвище померлого записано, як «[PERSON]». Факт, що [PERSON] являвся батьком заявника [PERSON] підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Встановлення того факту, що [PERSON] був батьком заявника, необхідно йому для звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, оскільки він, відповідно до ст. 1261 ЦК України, являються спадкоємцями першої черги за законом. У відповідності з ч.2 п.5 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник надав суду достатньо доказів, які підтверджують вимоги, заінтересована особа проти задоволення вимог заявника не заперечувала, що не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові він вказав, що 21 грудня 2013 року вступив в шлюб з відповідачкою , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №195. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинено у лютому 2014 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося, так як вона зловживає спиртними напоями, неадекватно поводить себе, вчиняючи скандали, сварки та бійки. 20 березня 2014 року відповідачка розбила йому обличчя. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Спору про поділ майна не має. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦСу. Позивач звернувся із заявою, в якій вказав, що наполягає на задоволенні позову, просить розглянути справу у його відсутність, оскільки перебуває за межами України. Відповідачка [PERSON] згодна на розірвання шлюбу, заперечень щодо підстав для розірвання шлюбу на які посилався позивач, не надала. [PERSON] просила розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON]» За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.12.2013 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 грудня 2013 року. Шлюбні відносини припинено в лютому 2014 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння, різності поглядів на життя. Причини припинення шлюбу, на які вказав позивач та погодилась відповідачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї [PERSON], з урахуванням нетривалого перебування в шлюбі та поважності причин з яких його було припинено, є неможливим та суперечить інтересам кожного з подружжя. Спору про поділ майна сторін не має. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 07 вересня 2013 року сторони перебувають у шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з 13 лютого 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року сторони перебувають у шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 13 лютого 2014 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 1 серпня 2011 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться у неї на вихованні. У серпні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 1 серпня 2011 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. У серпні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2005 року. Шлюб зареєстрований Виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, не зійшлись характерами. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання до суду не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 жовтня 2004 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались у зв'язку з тим, що вони мають різні характери та погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться близько 8 років. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалась, позивачка просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірвання шлюбу згоден. Заслухавши сторони, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 26 листопада 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Однією сім'єю сторони проживали до січня 2007 року. З цього часу фактично шлюбні стосунки між ними припинені. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що сторони не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Спільне господарство сторонами не ведеться, починаючи з січня 2007 року, вони проживають окремо. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

21 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого брата [PERSON], в якому вказує, що [INFO] померла їх з відповідачем мати [PERSON] Причина смерті - нанесення тяжких тілесних ушкоджень відповідачем. Просить усунути відповідача від права спадкування після смерті матері. В суді представник позивача позов підтримує. Представник відповідача, органу опіки та піклування Новолабунський сільський голова Саранчук Т.П. подала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечує. Аналогічну заяву подав третя особа [PERSON] Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 09 листопада 2013 року умисно завдав своїй матері [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до її смерті. Ухвалою суду до відповідача застосовано примусові заходи медичного характеру і поміщено до психіатричного стаціонару із суворим режимом нагляду. Позивачка та відповідач є спадкоємцями після смерті матері. Дані обставини встановлені з письмових доказів - ухвали суду, свідоцтв про народження сторін та свідоцтва про одруження позивачки, свідоцтва про смерть [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що відповідач умисно позбавив життя свою маму, тому його необхідно усунути від права спадкування після її смерті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

21 березня 2014 року до Новоазовського райсуду звернулася з заявою [PERSON] Просила винести додаткове рішення по цивільній справі за її позовом до Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку. В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Новоазовського районного суду від 29 жовтня 2013 року її позовні вимоги задоволені. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON], померлого [INFO], право власності на жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2490 га, цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала на підставі державного акту серії ДН без номера і дати [PERSON]. Рішення суду набрало чинності та було надано ними до Реєстраційної служби Новоазовського райуправління юстиції з метою реєстрації права власності на нерухоме майно. Однак їм було відмовлено в прийнятті рішення суду на реєстрацію з тих підстав, що оскільки рішення суду є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, то в ньому повинні бути зазначені відомості про загальну та житлову площу будинку згідно даних технічної документації. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про явку до суду, не явилися, у зв'язку з чим суд розглядає справу без участі осіб, які беруть участь у справі, за правилами ч.3 ст.220 ЦПК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок [ADDRESS] загальна площа будинку складає 45,1 кв.м, з них житлова площа 20,8 кв.м. В резолютивній частині рішення суду дані про загальну та житлову площу будинку, на який визнано право власності, не зазначено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

21 березня 2014 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від заявника в особі КЛПУ «МПЛ № 7» надійшла заява про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. У зв'язку із наявністю психічного розладу [PERSON] на даний час потребує госпіталізації та проходження лікування у примусовому порядку, оскільки становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник Маріупольської міської лікарні №7 - лікар-психіатр Шмідік Д.Л. доводи заяви підтримав. Пояснив, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 1988 року з приводу перенатальної патології із неврозоподібним синдромом. В подальшому діагноз був замінений на шизофренію. На момент госпіталізації був порушений сон, був конфліктним. У день госпіталізації за телефоном погрожував матері, що відкриє газ у квартирі, внаслідок чого вона була змушена викликати міліцію, яка в свою чергу викликала бригаду швидкої медичної допомоги. Вважаючи такі погрози реальними у відповідності до ЗУ «Про психіатричну допомогу» адміністрація лікарні була змушена звернутися до суду, оскільки добровільної згоди на лікування [PERSON] не надавав. Проте, станом на сьогодення [PERSON] не потребує госпіталізації у примусовому порядку, оскільки на даний час його стан здоров'я компенсувався, з'явилася критична оцінка своєї поведінки. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, висновок прокурора, який вважав недоцільною примусову госпіталізацію [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно із висновком комісійного огляду № 25 від 20.03.2014 року [PERSON] страждає на психічне захворювання - параноїчну шизофренію. Вбачають ознаки психопатоподіьної симптоматики, відстуність критики, поведінкові розлади. У зв'язку із ненаданням психіатричної допомоги може становити реальну загрозу для себе та оточуючих. Разом із тим, зважаючи на нормалізацію псхічного стану [PERSON] на сьогодення та відстуність реальної небезпеки з його боку по відношенню до себе та оточуюючих, суд відмовляє у задовленні заяви КЛПУ «МПЛ № 7» щодо його примусової госпіталізації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed