Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

20 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1135 від 27.06.2000 року квартири [ADDRESS], та визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 27 червня 2000 року її мати придбала вищевказану квартиру у відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказаний договір було зареєстровано товарною біржею та в подальшому нотаріально не посвідчувався. ЇЇ мати та відповідачі досягли згоди щодо суттєвих умов договору та виконали його. Право власності щодо цього майна у Миколаївському БТІ було зареєстрованого за її матір'ю [PERSON] Проте, вказаний договір нотаріально не посвідчувався, та такий документ не може бути прийнято нотаріусом як правовстановлюючий, що посвідчував би право власності її матері на вказане нерухоме майно. Саме з цього приводу нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно після смерті матері [PERSON], тому за захистом своїх спадкових прав вона звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявами, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Полігонівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області також звернулася до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши надані письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що відповідно до змісту договору купівлі-продажу, укладеного 27 червня 2000 року та зареєстрованого Універсальною біржею «Південь» за № 1135 від 27.06.2000 року, [PERSON], який діяв від свого імені та імені неповнолітньої доньки [PERSON], та [PERSON] придали, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 30). Згідно цього ж Договору, вказане майно належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2000 року № 28, виданого Херсонською квартирно-експлуатаційною частиною району. Відповідно до п. 5 Договору - кошти за продане майно отримано продавцями до реєстрації цього договору. Згідно реєстраційного посвідчення, право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстровано в Миколаївському БТІ 15.09.2000 року за № 95 (а.с. 29). Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за [PERSON] на це майно зареєстровано в Миколаївському МБТІ, проте у зв'язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору позивачка, як спадкоємець покупця за договором - [PERSON], позбавлена можливості оформити свої спадкові права на це майно. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги ст.47 ЦК України, в редакції 1963 року, досягнення та виконання сторонами договору всіх його суттєвих умов, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання вищевказаного договору дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на це майно як спадкодавця [PERSON], то згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції здійснено актовий запис про смерть за № 1086 від 12.03.2013 року (а.с. 19). Родинні відносини позивачки [PERSON] та [PERSON] відповідно як доньки та матері підтверджуються наданими суду копіями свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про розірвання шлюбу між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] зі зміною її прізвища у зв'язку з розірванням шлюбу на дівоче, копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] та свідоцтва про шлюб позивачки із [PERSON] (а.с. 17- 18, 22-23). За даними Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на час смерті [PERSON] із нею проживала та була зареєстрована донька [PERSON] (а.с. 14). За відомостями спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною Миколаївської області, єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] Інший спадкоємець, [PERSON] від прийняття спадщини після смерті її доньки [PERSON] відмовилася (а.с. 42). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 03.10.2013 року № 1159/02/14, яким [PERSON] роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно у зв'язку з не наданням правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 26). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Проте вищевказаний договір, у зв'язку з порушенням вимог щодо його нотаріального посвідчення, не може слугувати документом, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно. Втім, як встановлено судом, сторонами договору купівлі-продажу всі його умови було виконано, право власності за новим власником було зареєстровано в Миколаївському БТІ, тому суд вирішив про дійсність цього договору, а отже набуття [PERSON] прав щодо вказаного майна як власника та віднесення його до спадкової маси після смерті [PERSON] Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, [PERSON] є спадкоємицею першої черги, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та встановивши належність вказаного майна спадкодавцю, а також з'ясувавши, що позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права за вищевказаних обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту судом шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу вищевказаної спірної квартири, та визнання за [PERSON] права власності щодо цього майна.

Outcome: approved