overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

- 20.01.1996 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. дочку [PERSON], [INFO]. В лютому 2015р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивач звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив шлюб розірвати. Відповідачка позов визнала на розірвання шлюбу згідна, про що повідомила письмово. Вислухавши позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

20.01.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Ялинівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 1, від якого мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із відповідачкою. Посилаючись на погіршення стосунків протягом подружнього життя, втрату взаєморозуміння і взаємоповаги, різні погляди на життя та на виховання дітей, окреме проживання і припинення подружніх відносин та спільного побуту і ведення господарства з 01.02.2018року, на даний час він створив нову сім`ю і з цивільною дружиною має намір зареєструвати шлюб, а для цього необхідно розірвати шлюб з колишньою, [PERSON] , звернувся в суд з вищеозначеним позовом і просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач вимоги підтримав, просить шлюб розірвати, відповідачка вимоги визнала, згідна на розірвання шлюбу, оскільки їй відомо, що позивач проживає з іншою жінкою, крім того після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наведених у позовній заяві підстав. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] проживають окремо і не підтримують шлюбні відносини та припинили спільне ведення домашнього господарства з 01.02.2018року, у позивача є інша жінка з якою він хоче зареєструвати шлюб, тому приходить до висновку, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та дітей і за встановлених обставин його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище « [PERSON] ». Спору щодо місця проживання дітей не має. На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

20.01.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с. 7, 9 -23). З 21.05.2018 найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складне між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеb-сайт банку (www. privatbank.ua. або інший інтернет /СМС- ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-16 00:00:00

20.01.2011р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно на період навчання, вказуючи, що відповідач є батьком [PERSON], який досяг повноліття та навчається на денному відділенні в Морехідному училищі ім. О.І.Маринеска Одеської національної морської академії. Оскільки він повністю перебуває на її утриманні, просить стягнути з відповідача на час навчання сина аліменти на його утримання. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заперечення, відповідно до яких визнав позов частково в розмірі 1/8 частини його заробітку, вказуючи, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які хворіють та потребують матеріальної допомоги. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 22.11.2010р. досяг повноліття та продовжує навчання у Морехідному училищі ім. О.І.Маринеска Одеської національної морської академії на денному відділенні (а.с. 6, 7), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач є батьком [PERSON] (а.с. 3), але проживає окремо та матеріальної допомоги на його утримання не надає. Утримання [PERSON] здійснює його мати, яка несе витрати на його навчання. [PERSON] працює на Первомайській станції швидкої медичної допомоги на посаді водія спеціального автотранспорту та має стабільний постійний доход (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що відповідач від надання матеріальної допомоги сину не відмовляється, але просить зменшити суму позову до 1/8 частини його заробітку, врахувавши, що у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 199 СК України підстав для покладення на [PERSON] обов`язку щодо утримання сина на час навчання, але враховуючи, що відповідач має на утриманні непрацездатних батьків та його матеріальне становище, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51 грн. в доход держави, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

20.01.2011 р. рішенням суду було задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів. 17.05.2018 р. від головного державного виконавця Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ярмоленко К.Ю. надійшов лист щодо роз'яснення вищевказаного рішення суду, так як йому (державному виконавцю) не зрозуміло, на який період присуджено аліменти. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. Дійсно 20.01.2011 р. рішенням суду було задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 271 ЦПК України «За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання». Як з'ясовано судом, на даний час (судячи із незрозумілої заяви Ярмоленко К.Ю.) вже 7 років рішення суду державними виконавцями не виконується, а тому підстав роз'ясняти рішення, яке ніхто не виконував, у суду не має. При цьому згідно до ст. 269 ЦПК України «Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.» Оскільки у тексті рішення суд від 20.01.2011 р. дійсно вбачається описка у резолютивній частині, а виправлення цієї описки не впливає на суть рішення суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

20.01.2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 01). 03.07.2012 року від цього шлюбу позивачка [PERSON] народила сина [PERSON] [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що через різність характерів та звичок сімейне життя у них з відповідачем не склалося, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, тому вона наполягає на розірванні їх шлюбу. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнає позов і просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

20.01.2014 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.10.2005 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Дідилівській сільській раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 13. Від спільного подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO] Спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, але останнім часом відносини погіршились, кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім»ю, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, тому просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, проти примирення заперечила. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав просив розірвати шлюб між ним та позивачкою, проти примирення заперечив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 15.10.2005 року у Дідилівській сільській раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 13. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім»ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

20.01.2014 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, працює водієм в Ладижинській філії ПАТ «Миронівський хлібопродукт» і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.11). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по наданню утримання неповнолітній дитині, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своєму неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на його утримання ухиляється, чим порушує його права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку на утримання дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до його повноліття,- в примусовому порядку. Витрати за надання юридичних послуг на користь [PERSON] з [PERSON] не підлягають стягненню, оскільки їх розмір документально не підтверджено. Висновки суду підтверджуються свідоцтвом про народження серії[NUMBER] від 20.07.2010 р., відповідно до якого батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

20.01.2014 р. заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] Свою заяву [PERSON] обгрунтовує тим, що 01 вересн 2005 року вона уклала шлюб з [PERSON], від зазначеного шлюбу має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з заявницею та перебуває на її утриманні. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки. Крім того, з 06.08.2003 року [PERSON] відбуває покарання у вигляді 14 років позбавлення волі. Заявниця стверджує, що примирення, а також подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя у шлюбі - є неможливим, збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Заявниця просить суд розірвати шлюб з підстав, передбачених ч.3 ст. 234 ЦПК України, осільки її чоловік засуджений до позбавлення волі на трималий строк. Заявниця до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про розірвання шлюбу підтримує. Заінтересована особа [PERSON], який відбуває покарання у Біленьківській виправній колонії Запорізької області № 99, копію заяви про розірвання шлюбу та додані до неї матеріали отримав, та надав письмову заяву про те, що він не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву задовольнити. У суді встановлено, що вироком Апеляційного суду АР Крим від 15.06.2004 року за вчинення кримінального злочину було засуджено [PERSON] до 14 років позбавлення волі. Початок строку покарання для [PERSON] обчислюється з 06.08.2003 року. Вказане покарання [PERSON] відбуває в Біленківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 99). Заявник [PERSON] та засуджений [PERSON] з 01.09.2005 року знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано Біленьківською сільською радою Запорізької області, актовий запис № 14 від 01.09.2005 року. Подружжя від шлюбу має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір`ю - заявницею [PERSON] та перебуває на її утриманні. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки, через значні розходження в поглядах на принципи вирішення сімейних проблем. Через неможливість сумісного подружнього життя та через неможливість примирення з [PERSON] заявниця наполягає на розірванні шлюбу зі своїм чоловіком, який засуджений та відбуває покарання у виді позбавлення волі. Заінтересована особа [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, про що надав відповідну заяву, яка 14.02.2014 року надійшла до суду з Біленківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 99) . . Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК УКраїни у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою одного із подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя та їх малолітньої доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

20.01.2014 р. КП «Житлово-експлуатаційна організація №14» /далі КЖП/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] як до мешканця квартири [ADDRESS] про зобов'язання демонтувати перегородку в коридорі спільного користування, що встановлена між квартирами [ADDRESS] зазначеного багатоквартирного будинку. Вказує що відповідач без належного дозволу, та проекту, що суперечить ст.20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.100, 152, 179 ЖК України, Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ №76 від 17.05.2005 р. /далі Правила/; встановив зазначену перегородку між квартирами. Оскільки такі дії порушують умови проживання та експлуатації будинку іншими мешканцями, вчинені буз відповідного дозволу, просить зобов'язати відповідача демонтувати перегородку. Представник позивача Бисова В.А. надала суду заяву про підтримання позову, витяг з протоколу, та копію договору про надання послуг з управляння будинком. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в свою відсутність з запереченням проти позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено що відповідач є мешканцем квартири [ADDRESS], та згідно акту від 12.11.2013 р. встановив перегородку в коридорі спільного користування, між квартирами [ADDRESS] зазначеного багатоквартирного будинку. Дійсно згідно ст.179 ЖК України яка зобов'язує громадян користуватися житловими будинками у відповідності з Правилами, та п.1.4. Правил - переобладнання та перепланування жилих будинків, до яких відноситься перенесення та влаштування дверних прорізів, допускається тільки з письмового дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Перепланування, що погіршує умови експлуатації будинку, умови проживання громадян не допускаються. Згідно ст.100 ЖК України - наймач, який допустив самовільне переобладнання, зобов'язаний привести приміщення у відповідний стан за власний рахунок. Але згідно витягу з протоколу від 31.10.2013 р. засідання комісії з проведення конкурсу, та договору про надання послуг з управління будинками від 01.11.2013 р. То з 12.06.2014 р. управління будинком в якому встановлена перегородка здійснює ТОВ «УЮТ-2011». Таким чином позивач КЖП не має права вимагати усунення перешкод для мешканця в будинку яким вони не управляють. Таке право звернення мають як відповідний управитель, орган місмцевого самоврядування в межах повноважень, та мешканці будинку, яким вказана споруда чинить перешкоди в користуванні житлом. На підставі ст.ст.100, 179 ЖК України, п.п.1.4. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005 р.,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

20.01.2014 р. КП «Житлово-експлуатаційна організація №14» /далі КЖП/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] як до мешканця квартири [ADDRESS] про зобов'язання демонтувати перегородку в коридорі спільного користування, що встановлена між квартирами №57-58 зазначеного багатоквартирного будинку. Вказує що відповідач без належного дозволу, та проекту, що суперечить ст.20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.100, 152, 179 ЖК України, Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ №76 від 17.05.2005 р. /далі Правила/; встановив зазначену перегородку між квартирами. Оскільки такі дії порушують умови проживання та експлуатації будинку іншими мешканцями, вчинені буз відповідного дозволу, просить зобов'язати відповідача демонтувати перегородку. Представник позивача Бисова В.А. надала суду заяву про підтримання позову, витяг з протоколу, та копію договору про надання послуг з управляння будинком. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в свою відсутність з запереченням проти позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено що відповідач є мешканцем квартири [ADDRESS], та згідно акту від 12.11.2013 р. встановив перегородку в коридорі спільного користування, між квартирами №57-58 зазначеного багатоквартирного будинку. Дійсно згідно ст.179 ЖК України яка зобов'язує громадян користуватися житловими будинками у відповідності з Правилами, та п.1.4. Правил - переобладнання та перепланування жилих будинків, до яких відноситься перенесення та влаштування дверних прорізів, допускається тільки з письмового дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Перепланування, що погіршує умови експлуатації будинку, умови проживання громадян не допускаються. Згідно ст.100 ЖК України - наймач, який допустив самовільне переобладнання, зобов'язаний привести приміщення у відповідний стан за власний рахунок. Але згідно витягу з протоколу від 31.10.2013 р. засідання комісії з проведення конкурсу, та договору про надання послуг з управління будинками від 01.11.2013 р. То з 12.06.2014 р. управління будинком в якому встановлена перегородка здійснює ТОВ «УЮТ-2011». Таким чином позивач КЖП не має права вимагати усунення перешкод для мешканця в будинку яким вони не управляють. Таке право звернення мають як відповідний управитель, орган місмцевого самоврядування в межах повноважень, та мешканці будинку, яким вказана споруда чинить перешкоди в користуванні житлом. На підставі ст.ст.100, 179 ЖК України, п.п.1.4. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005 р.,

Outcome: dismissed