Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

21.03.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 09.09.2011 р. у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис №410. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 09.09.2011 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Київському відділі ДРАЦС ХМУЮ, актовий запис №410. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якої немає, дитина проживає з відповідачем. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З березня 2018 р. вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. На думку позивача подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить його інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.03.2019 р. було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі. У підготовчі засідання, призначені на 24.04.2019 р. та 08.05.2019 р. відповідач не з`явилась, про час та місце підготовчого судового розгляду повідомлялась за місцем реєстрації, однак поштові конверти було повернуто без вручення адресату, та смс-повідомленням на 08.05.2019 р., яке відповідно до довідки- доставлено, причин неявки не повідомила. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2019 р. закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 28.05.2019 р. позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового засідання без його присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 28.05.2019 р. з`явилась, судом було вручено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими документами та оголошено перерву у судовому засіданні до 23.07.2019 р., враховуючи також подане відповідачем клопотання про надання сторонам строку для примирення. У дане судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Також зазначив, що за час з подачі позову сторони не примирились, зберігати сім`ю не бажає. Відповідач у дане судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що проти позову заперечує. Хоче зберегти сім`ю, оскільки є почуття до позивача та маленька дитина. Зробила усе для припирення. У разі розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 09 вересня 2011 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що 09.09.2011 р. складено відповідний актовий запис №410, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). [INFO] народилась [PERSON] , про що 21.10.2016 р. складено відповідний актовий запис №1163, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Позивач та відповідач мають різні погляди на сім`ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені, позивач на примирення не згоден. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Судом враховується, що після ознайомлення відповідачки з позовом та прохання надати час для примирення, позивач та відповідач не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а отже збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим. Відповідно до положень ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має вагоме значення, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved