Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21.08.2017 року представник позивача [PERSON], [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.8), звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд зобов'язати відповідача передати належній [PERSON] трактор МТЗ-80, 1984 року випуску, державний номер [NUMBER], шасі № [NUMBER]. Вимоги мотивує тим, що 11 липня 2017 року [PERSON] був придбаний трактор МТЗ-80, 1984 року випуску, державний номер [NUMBER], шасі № [NUMBER] у [PERSON] Після придбання та оформлення необхідних документів транспортний засіб вибув з володіння позивача та на даний час знаходиться у відповідача [PERSON], який незаконно його тримає та відмовляється видавати. В зв'язку з чим позивач позбавлена можливості розпоряджатися, користуватися та володіти вищезазначеним майном, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, до суду не з'явився, про причину своєї не явки суду не повідомив, з заявою про перенесення розгляду справи не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, в зв'язку з тим, що вищезазначений транспортний засіб знаходиться не в нього, а в фірмі «Золота Лоза» в с.Голиця Болградського району Одеської області. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] належить трактор колісний, реєстраційний номер [NUMBER], марка МТЗ-80, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер шасі [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] виданого 11.07.2017 року. З матеріалів ЄО №1951 від 01.08.2016 року по розгляду заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] звернувся до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області з заявою, що він дав у тимчасове користування трактор марки МТЗ-80, державний номер [NUMBER] [PERSON], однак на момент повернення трактора [PERSON] був відсутній за місцем свого проживання разом з трактором. Провадження по цій заяві було припинено, так як це цивільно-правові відношення та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з відповідною заявою. Відповідно до правової позиції ВСУ висловленої у справі 6-1203цс15: «Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст. 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, суди повинні були встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою ст. 388 ЦК України, зокрема чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, ще застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише-власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч.Зст.397 ЦК України). Позивачем не було надано до суду жодного доказу того, що саме у відповідача [PERSON] знаходиться трактор МТЗ-80, 1984 року випуску, державний номер [NUMBER], шасі № [NUMBER]. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було доведено обставин на які вона посилалася в позовній заяві.

Outcome: dismissed