Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

20.03.2018р. [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON]) звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що протягом 2011-2012 роках вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, під час цих відносин у них народилася донька [PERSON], у свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком дитини. З моменту припинення цих відносин вони проживають окремо, дочка проживає біля позивача, а відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо доньки, а саме: не відвідує її, не бере участі у її вихованні та розвитку, здоров'ям і життям дитини не цікавиться, аліменти на дитину не сплачує, буд-якої уваги та допомоги для дочки не надає, у зв'язку з чим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.23). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, а справу просив розглянути без його участі (а.с.26). Представник Органу опіки та піклування Савранської селищної ради в судове засідання не з'явився, є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, письмових пояснень щодо позову не надав, але суд вважає, що згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Савранської РДА - Побережець В.П. в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглянути за її відсутності (а.с.29). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також в силу ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що позивач є матір'ю, а відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7). Позивач і відповідач проживають окремо з 2012 року (а.с.6, 12), дитина проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні і вихованні (а.с.6). Також встановлено, що з часу окремого проживання [PERSON] і [PERSON] останній участі у вихованні і утриманні дочки не приймає, її здоров'ям та життям не цікавиться, дитину не відвідує і в загалі з нею не спілкується, про що відповідач у своїх письмових поясненнях не заперечує (а.с.12) та позовні вимоги визнає (а.с.26); аліменти, що стягнути за рішенням суду, відповідач не сплачує, внаслідок чого станом на 01.11.2017р. за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 25278,70грн. (а.с.9); згідно висновку Органу опіки та піклування Баришівської РДА від 12.02.2018р. №01.01-49/43 позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки [PERSON] є доцільним (а.с.10-11). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо утримання і виховання своєї малолітньої дочки [PERSON]. Його вина полягає у тому, що він, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо утримання, виховання та розвитку дочки, не піклується про неї, не спілкується з нею, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що виходячи з інтересів дитини [PERSON] слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved