overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу укладено між ними 09 серпня 2014 року. В обґрунтування заяви посилаються на те, що шлюбні відносини між ними припиненні, спільного господарства не ведуть. Від сумісного проживання мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу, згідно договору між батьками про сплату аліментів на дитину, проживатиме з [PERSON] Ухвалою суду від 21.05.2019 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання. В судове засідання заявники не з`явилися, надали заяви про розгляд справи про розірвання шлюбу у їх відсутність, просили спільну заяву задовольнити та розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, виданому повторно 10 вересня 2014 року серії № [NUMBER] , [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб. Подружжя має спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). До заяви додано нотаріально посвідчений договір між батьками ( [PERSON] та [PERSON] ) про сплату аліментів на дитину від 18.04.2019 року. Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно з положеннями ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як вбачається зі спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу, їх спільна заява відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. З нотаріально посвідченого договору між батьками від 18.04.2019 року також вбачається, що після розірвання шлюбу між заявниками не будуть порушені права їх доньки. Таким чином, встановлено, що сімейні відносини між заявниками припинені, примирення неможливе, сумісного господарства заявники не ведуть, спільно не проживають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви подружжя та розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

20.05.2019 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] .. Заява мотивована тим, що останній 20.05.2019 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Виноградівської ЦРЛ, у зв`язку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Представник обласної психіатричної лікарні Митровка Д. Д.в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що 20.05.2019 року [PERSON] був доставлений до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Останній страждає на параноїдну шизофренію, епізотичний перебіг з наростаючим дефектом, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Його згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та не потрібно його госпіталізувати. Прокурор Міндак В. вважав заяву підставною, проти її задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, зокрема, заяву про госпіталізацію, висновок до медичної картки № 1116 від 20.05.2019 року, копію направлення лікаря-психіатра, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, епізотичний перебіг з наростаючим дефектом, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, що стверджується висновком до медичної картки. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовилася лікуватися в добровільному порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] не надав усвідомленої письмової згоди на лікування в стаціонарних умовах закладу з надання психіатричної допомоги, а лікування його можливе тільки в стаціонарних умовах такого закладу, і якщо йому не буде надана психіатрична допомога, то можливе погіршення психічного стану, що може завдати суттєвої шкоду його здоров`ю, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в заклад з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

20.05.2019 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] в селищі Родакове Слов`яносербського району Луганської області померла його мати, [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного станупо Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області в реєстрації смерті 16.05.2019 року було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності. Від заінтересованої особи заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [INFO] року в селищі Родакове Слов`яносербського району Луганської області внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності ІІІ ст. померла громадянка України [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 59, виданими 28.12.2018 року медичним закладом, розташованим на території селища Родакове Слов`яносербського району Луганської області, свідоцтвом про смерть, виданим на тимчасово окупованій території України. Як убачається із копії паспорта померлої, свідоцтва про смерть, [PERSON] народилася [INFO] в селі Весела Тарасівка Лутугинського району Луганської області, була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . 16.05.2018 року заявник, який є сином померлої, звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак йому було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

20.05.2019 року заявник звернулася до Великолепетиського районного суду Херсонської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 649/1230/18 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Великолепетиська селищна рада Великолепетиського району Херсонської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву обґрунтовує тим, що 9 січня 2019 року Великолепетиським районним судом Херсонської області за позовом [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення винесене рішення, яким вимоги заявника задоволені у повному обсязі. Вирішивши справу по суті заяви, суд в резулютивній частині рішення не вказав, що придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 1996 року, та зареєстроване згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1999 року приміщення як квартира за адресою: [ADDRESS] знаходилося у спільної часткової власності з [PERSON] . Вказаний факт підтверджується доданими до заяви документами. На підставі ст. 270 ЦПК України просить суд ухвалити додаткове рішення по даної справі, яким вказати, що придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 1996 року, та зареєстроване згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1999 року приміщення як квартира за адресою: [ADDRESS] знаходився у спільній частковій власності з [PERSON] . Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 ЦПК України. З досліджених судом матеріалів справи, встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1999 року, виданого на підставі розпорядження Великолепетиської селищної ради народних депутатів № 229 від 17 червня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

20.05.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20 січня 2012 року у Краснопавлівській селищній раді Лозівського району Харківської області, за актовим записом № 01. В обґрунтування позову зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з чоловіком втратили почуття любові та поваги один до одного через непорозуміння, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. У зв`язку з цим подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. У зв`язку з вищевикладеним позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу,просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Судові витрати також просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач до судового засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, за актовим записом № 01 (а.с.7). Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

20.05.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] . Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 23.11.2002 року. У шлюбі мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони 23.11.2002 року зареєстрували шлюб у смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої доньки. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дитини відповідно до вимог ч.3 ст. 160 СК України, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище « [PERSON] ». Відтак встановлені підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

20.05.2019 року позивачка [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 26.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1364, посилаючись на те, що шлюбні стосунки між сторонами були припинені у 2013 році, сімейне життя не склалось, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї та примирення неможливо, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не існує. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала суду письмове клопотання про розгляду справи у її відсутності, мотивуючи тим, що постійно знаходиться у м.Києві, просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення /а.с.7/. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, з позовом про розірвання шлюбу згоден, пояснивши, що дійсно подружні стосунки були припинені у 2013 році, спільних дітей немає, місцезнаходження відповідачки йому невідомо, будь-якого спілкування сторони не здійснюють. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/ 26.09.2012 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1364, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2012 року /а.с. 3/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 2013 року, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

20.05.2019 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , зареєстрованого 04.09.2014 року Шевченківським відділом дкржавної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 481. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, часті сварки та конфлікти, різні погляди на життя та шлюб. Стверджує, що такі відносини негативно впливають на психологічне та емоційне здоровя позивачки та дітей. Сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Вважає, що за таких обставин примирення та збереження сім`ї є неможливим, шлюб носить формальний характер В підготовчому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, проти примирення заперечив. Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 04.09.2014 року Шевченківським відділом дкржавної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 481. Даний факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.09.2014р. Від подружнього життя у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В підготовчому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, примирення та збереження шлюбу не бажають. Їх шлюб існує формально. Спір про поділ майна та місце проживання дітей відсутній. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Суд приймає визнання позову відповідачем. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, позов про його розірвання підлягає до задоволення.

Outcome: approved