Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

20.03.2020р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідачка), зареєстрованого Врадіївським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 06.10.2007р. зроблено відповідний актовий запис за № 68. Позов обґрунтований тим, що подальше примирення та збереження шлюбу неможливе через різні характери, взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності. Шлюбні відносини перестали існувати та сторони не підтримують будь-яких стосунків тривалий час. Від даного шлюбу є спільні малолітні доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначену ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, водночас 20.05.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, просить не надавати строку для примирення. Відповідачка в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначену ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, водночас 25.05.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачкою позову судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2007р. сторони уклали шлюб, про що Врадіївським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис № 698 та 13.03.2020р. повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Від шлюбу є спільні малолітні доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження: серії [NUMBER] , видане 18.08.2009р.), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження: серії [NUMBER] , видане 26.07.2014р.). Фактично сторони припинили шлюбні відносини та тривалий час не підтримують один одного до теперішнього часу, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту та проживають окремо, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 1203 від 12.03.2020р., згідно якої позивач проживає один. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей у сторін не має. Згідно ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved