Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

21.10.2020р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 12.02.1998р. між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Мшанській сільській раді Городоцького району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 2. У шлюбі в них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] .. Вказувала, що після одруження вони проживали спільно, самостійно вчиняли дії щодо організації свого побуту, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та за взаємним погодженням вирішували питання, які стосувалися їх сім`ї, виховання та освіти дитини тощо. З часом стосунки між ними почали погіршуватися, почали виникали непорозуміння щодо участі в організації сімейного побуту, фінансового забезпечення сім`ї, спільного бюджету, ведення спільного господарства тощо. Ці обставини не призводили до зміцнення стосунків між ними та сприяли виникненню конфліктів, однак з врахуванням інтересів дитини вона неодноразово вчиняла дії для збереження сім`ї. Останнім часом відносини між ними повністю припинилися, вони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, фактично стали чужими один для одного. Жоден з них не цікавиться життям іншого, шлюб носить лише формальний характер. Незважаючи на це, відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Зазначала, що подальше спільне проживання з відповідачем вважає за неможливе, а збереження шлюбу за таке, що суперечитиме її інтересам. Відтак вважає, що будь-які заходи щодо примирення з відповідачем не призведуть до збереження сім`ї, оскільки попередні неодноразові спроби зберегти шлюб виявилися марними. Такі заходи лише посилюватимуть конфліктні відносини між нею та відповідачем, свідками яких може стати дитина. Просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.02.1998 року у Мшанській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 2, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Примирення з відповідачем не бажає, просить позов задоволити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з`явився, судом надсилалися судові повістки за місцем його реєстрації, проте такі повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою, також відповідач двічі викликався в судове засідання шляхом опублікування повістки про виклик до суду на офіційному сайті Городоцького районного суду Львівської області, інших засобів зв`язку з відповідачем у суду немає. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені\~ст.112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2\~ст.112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 12.02.1998р. уклали шлюб, який зареєстрували у Мшанській сільській раді Городоцького району Львівської області за актовим записом № 2 (а.с.7). В даному шлюбі в сторін народилася одна дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), який досягнув повноліття. Сімейне життя у сторін не склалося, постійні непорозуміння призвели до того, що позивач не бажає збереження шлюбу. Тривалий час сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб, надання терміну для примирення не бажає, а тому суд не вбачає підстав для збереження шлюбу.\~\~ Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, відтак за вимогою позивача є підстави для залишення їй шлюбного прізвища [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved