Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

\~\~\~\~20.01.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі до відповідача ТОВ «Солома». 22.01.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 23.02.2021 року. 23.02.2021 року розгляд справи відкладений на 05.05.2021 року в зв`язку з необхідністю виклику позивача в судове засідання. 05.05.2021 року розгляд справи відкладений на 04.08.2021 року в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання. 04.08.2021 року розгляд справи відкладений на 07.10.2021 року в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання. Постановлена ухвала про обов`язкову явку позивача в судовому засіданні. 07.10.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 16.11.2021 року для надання доказів про наявність та розмір заборгованості із заробітної плати. 16.11. 2021 року позивач в судове засідання не з`явився. Подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Відповідно до заявлених вимог за поданою позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18 140.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: у період з 19 лютого 2020 року по 30 вересня 2020 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Солома». Під час його знаходження у трудових відносинах з ТОВ «Солома» та на момент звільнення 30.09.2020 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 18 140.00 грн. На день звільнення відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільнені та не здійснив виплату належних коштів, що й стало підставою подання ним даної позовної заяви. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав . Проси їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. В подальшому в судове засідання не з`явився, докази про наявність заборгованості із заробітної плати та її розмір суду не надав. Відповідач , представник ТОВ «Солома» в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносин Як встановлено в судовому засіданні 19 лютого 2020 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Солома» на посаду апаратника -екстракторника. 30 вересня 2020 року позивача було звільнено з займаної посади за ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін, що підтверджується даними трудової книжки. За доводами позивача за час роботи у ТОВ «Солома» перед позивачем виникла заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 18 140.00 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненним працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 3, 6 ст, 43 Конституції України - Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду докази, які підтверджують про наявність заборгованості із заробітної плати. При цьому судом вживались заходи про витребування даних доказів, як у позивача так і у відповідача. Так в ухвалі про відкриття провадження у справі суд зобов`язував ТОВ «Солома» надати довідку про наявність заборгованості із заробітної плати перед позивачем [PERSON] ,. але дані вимоги залишились не виконаними. Даний доказ суд намагався отримати і від позивача. При цьому постановлялась ухвала про обов`язкову явку позивача в судове засідання. В судовому засіданні позивачеві роз`яснялось про необхідність дати докази наявності заборгованості із заробітної плати, а саме розрахункові листки. Та для забезпечення можливості позивачеві надати ці докази, судом оголошувалась перерва в судовому засіданні. Але позивач даних доказів суду не надав. В чергове призначене судове засідання не з`явився. Подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки будь-яких доказів, які б підтверджували наявність заборгованості із заробітної плати відповідача перед позивачем та її розмір суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з того, що судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України та з урахуванням того, що відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави. \~ \~

Outcome: dismissed