Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

1 вересня 2015 року, представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедури ліквідації банку з призначенням провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. В позові вказується, що відповідно до кредитного договору № BLаЖГА00029339 від 21.04.2011 р., банк надав, а відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн. під 15 % річних з терміном повернення кредиту до 21.04.2014 р. В порушення умов договору, відповідачка, свої кредитні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 20.08.2015 р., у відповідачки перед банком утворилась заборгованість у розмірі 10436,15 грн., яка складається з : 1173,15 грн. - заборгованості за кредитом, 394,81 грн. - заборгованості по процентам, 962,50 грн. - заборгованості по комісії за управління кредитом та 7905,69 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, які представник банку у позові, просив суд стягнути з відповідачки. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення повістки, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 25,28-30). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою її місця проживання, і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 3307 від 04.09.2015 р. згідно якої [PERSON], [INFO]. за обліками АДК Овідіопольського РВ значиться зареєстрованою за адресою : [ADDRESS], а також поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток з викликами до суду, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 26,32). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що на відповідно до заяви-анкети на відкриття поточного рахунку та підключення до системи електронного банкінгу від 21.04.2011 р., заяви-анкети на надання бланкового кредиту від 20.04.2011 р. та кредитного договору № BLаЖГА00029339 від 21.04.2011 р. разом з графіком погашення заборгованості та процентами (додатком № 1 до вказаного договору) та детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, банк надав, а відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн. під 15 % річних з терміном повернення кредиту до 21.04.2014 р. При чому, вказані документи були особисто підписані відповідачкою (а.с. 5-13,15-17). Позивачі зі свого боку виконали свої договірні зобов'язання в повному обсязі, надавши відповідачці вищевказану суму кредиту, на відміну від позичальниці, яка в порушення умов договору, свої кредитні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 20.08.2015 р., у відповідачки перед банком утворилась заборгованість у розмірі 10436,15 грн., яка складається з : 1173,15 грн. - заборгованості за кредитом, 394,81 грн. - заборгованості по процентам, 962,50 грн. - заборгованості по комісії за управління кредитом та 7905,69 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України та кредитного договору розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 4). Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки, враховуючи вимоги п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнена від плати судового збору та вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України - в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved