Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою відповідача, з 01.09.2020 зарахована курсантом 1-го курсу Національної академії внутрішніх справ денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», у зв`язку із чим позбавлена можливості самостійно працювати. Її стипендії недостатньо для покриття мінімальних потреб, тому позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 17.08.2021 і до закінчення або припинення навчання. 1.2. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 14.07.2003, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 471. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 46/11-2756 від 20.08.2020, виданої Національною академією внутрішніх справ, [PERSON] з 01.09.2020 зарахована курсантом 1-го курсу Національної академій внутрішніх справ (ІV рівня акредитації) денної форми навчання за державним замовленням для здобуття ступеню вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правознавство». З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 22.09.2020 по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії виписки по надходженням від 11.08.2021 № APEIDTGVEQВМ6МО2 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , по картці/рахунку [NUMBER] за період 01.10.2020-01.08.2020 надійшло: 29.07.2021 - 324,48 UAH, 29.06.2021 - 714,48 UAH, 28.05.2021 - 324,48 UAH, 28.04.2021 - 311,70 UAH, 30.03.2021 - 512,89 UAH, 26.02.2021 - 209,29 UAH, 28.01.2021 - 202,80 UAH, 29.12.2020 - 202,80 UAH, 27.11.2020 - 202,80 UAH, 31.10.2020 - 10,05 UAH (переказ зі своєї карти), 29.10.2020 - 202,80 UAH заробітної плати. У деталях вищевказаних операцій вказано, що ці суми є «зарплатою, НАВС». 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (надалі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3.2. В постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 346/103/17 вказано, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Той факт, що під час канікул повнолітня дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати її, оскільки канікулярний час входить в період навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд враховує, що [PERSON] навчається у Національній академій внутрішніх справ на денній формі навчання та у зв`язку із цим не працює. Джерело самостійного доходу [PERSON] складається зі стипендії у максимальному розмірі 714,48 грн. на місяць, що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Суд враховує, що у зв`язку із навчанням позивач в будь-якому випадку несе звичайні витрати на їжу, транспорт, одяг, зв`язок тощо. Суд окремо відзначає, що відповідач визнав позов. Підстав для неприйняття визнання позову з боку відповідача судом не встановлено. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 454 грн., що складає 50 відсотків відповідної ставки судового збору. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved