Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

20.12.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь: 17381,47 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування; 5813,41 грн. інфляційне збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування; 1572,59 грн. три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12.03.2019 року стягнуто з МТСБУ на користь позивача 30613,03 грн. матеріальної шкоди, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. 07.06.2017 року позивачка в порядку визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» своєю заявою повідомила відповідача про настання страхового випадку та просила відшкодувати завдану шкоду у розмірі 100000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. Відповідно до виписки по картковому рахунку позивача виплата страхового відшкодування була здійснена 24.05.2019 року у загальній сумі 31253,03 грн. При цьому, страхова компанія була зобов`язана прийняти рішення про виплату (або відмову у виплаті) страхового відшкодування не пізніше ніж 07.09.2017 року. Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадженні у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 04.02.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що зі змісту заяви позивача до МТСБУ від 07.06.2017 року вбачається, що заявниця викладаючи обставини ДТП у п. 3 цієї Заяви сама допустила помилку вказавши неправильний номер транспортного засобу автомобіля іншого учасника ДТП, що й стало підставою для прийняття рішення МТСБУ про відмову у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується копією листа МТСБУ №3.1-05/16876 від 18.07.2017 року, а в подальшому з будь-якими заявами про поновлення провадження у справі та надання додаткових пояснень в МТСБУ не зверталась, звернувшись безпосередньо 01.08.2017 року до Яготинського районного суду Київської області. Посилаючись на положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зазначає, що повторне звернення в МТСБУ надійшло від позивачки після відкриття провадження у справі Яготинським районним судом Київської області, що випливає з копії її заяви від 23.08.2017 року, яка долучена до позовної заяви. Отримавши копію судового рішення від 12.03.2019 року МТСБУ в межах встановленого законом строку здійснило регламентну виплату позивачці 24.05.2019 року. Відповідач вказує, що таким чином МТСБУ у повному обсязі виконало зобов`язання перед потерпілою особою за рішенням суду, а тому підставі для задоволення позову відповідач не вбачає. Крім того, відповідач заявляє про сплив строку позовної давності стосовно вимог про стягнення пені у відповідності до положень ст. 258 ЦК України. 11.02.2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та додатково зазначає, що заява про виплату страхового відшкодування із необхідними документами була подана МТСБУ 07.06.2017 року, тож відповідач був зобов`язаний здійснити виплату не пізніше 07.09.2017 року, однак цього не зробив. При цьому, позивач вважає, що доводи відповідача не узгоджуються з матеріалами справи і відповідач неправомірно ухиляється від виконання своїх зобов`язань. 14.02.2020 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача зі змісту яких вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог з підстави викладених у відзиві на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою від 24.02.2020 року відповідачу продовжено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та відмолено у задоволенні клопотання позивача про залишення відзиву на позов без розгляду. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за змістом заяви позивача на адресу відповідача про страхове відшкодування, яка датована 07.06.2017 року, позивачка просила визначити суму страхового відшкодування. У п. 1 цієї заяви позивачка вказала реєстраційний номер автомобіля Тойота Корола винної у ДТП особи - АВ1313ВІ. При цьому, у п. 3 заяви позивачкою вказано, що винна у ДТП особа керувала автомобілем Тойота Корола з держаним номерним знаком - [NUMBER] (а.с. 12). При цьому, згідно витягу з Централізованої бази даних МТСБУ станом на 19.05.2017 року, саме автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] не є забезпеченим транспортним засобом (а.с. 13). Своїм листом від 18.07.2017 року МТСБУ повідомило позивача про те, що згідно інформації Централізованої бази даних МТСБУ по відношенню до транспортного засобу марки Тойота з державним номерним знаком [NUMBER] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ7900064 виданий страховою компанією ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Враховуючи зазначене відповідач запропонував позивачу звернутись із заявою до зазначеної страхової компанії щодо відшкодування заподіяної шкоди (з.б.а.с. 13). За змістом заяви позивача до відповідача датованої 23.08.2017 року позивачка просила відповідача переглянути свою позицію щодо виплати страхового відшкодування посилаючись на те, що підставою МТСБУ для відмови в виплаті страхового відшкодування є невірна інформація, оскільки при формуванні запиту до Централізованої бази даних МТСБУ відповідач помилково вказав невірні державні номери автомобіля Тойота Корола, а саме замість АВ1313ВІ вказано АВ1313ВТ (а.с. 14). При цьому, зі змісту наявного в матеріалах справи викопіювання з офіційного сайту судової влади вбачається, що 01.08.2017 року позивачка звернулась до Яготинського районного суду Київської області із позовом до МТСБУ та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП (а.с. 30). Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12.03.2019 року позов [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з МТСБУ 30613,03 грн. матеріальної шкоди та 640,00 грн. судового збору, а всього 31253,03 грн. Також із винної у ДТП особи стягнуто 10000,00 грн. моральної шкоди та судовий збір в розмірі 640,00 грн. (а.с. 16-18). Вказаним рішення суду, зокрема, встановлено, що за створеним МТСБУ запитом на наявність забезпечення страхування, номерний знак автомобіля Тойота вказано як АВ1313ВТ, а не [NUMBER] , що потягло за собою надання невірних відомостей стосовно наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після звернення позивачки до МТСБУ з проханням здійснити виплати та про помилковість відмови МТСБУ виплат не надійшло. Зі змісту виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що зарахування коштів в сумі 31253,30 грн. за рішенням Яготинського районного суду Київської області на картковий рахунок позивача було здійснене відповідачем 24.05.2019 року (а.с. 15). Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Згідно ст.ст. 21, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial