Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

21 вересня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.12.2011 року відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н. Так, 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 30.06.2020 року має заборгованість у сумі 81329,11 грн., яка складається з наступного: 970.08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 79097,90 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1261,13,00 грн. - нарахована пеня. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 07 червня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які він отримав 11.06.2021 року. Станом на 18.08.2021 року відзив на позов до суду не подавав. Судом встановлено, що 03.12.2011 року з метою отримання банківських послуг відповідач [PERSON] підписав Заяву № б/н (а.с. 16). Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.16). На виконання кредитного договору відповідачу було надано кредитні картки: дата відкриття - 03.12.2011 з терміном дії до 10/15, дата відкриття 03.02.2014 з терміном дії до 12/17 (а.с.15). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку розпочався 03.12.2011. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 500,00 грн. (03.12.2011), 300,00 грн. (03.12.2011), 1500,00 грн. (23.07.2013), 1500,00 грн. (24.07.2013), 2000,00 грн. (02.08.2013), 1000,00 грн. (03.03.2014) та 23.01.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.14). Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 30.06.2020 року має заборгованість у сумі 81329,11 грн., яка складається з наступного: 970.08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 79097,90 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1261,13,00 грн. - нарахована пеня. Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустив заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від відповідача [PERSON] повернути всю суму заборгованості по кредиту зі сплатою відсотків та неустойки. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредитом у сумі 970,08 грн., підлягає задоволенню. Однак, що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] 79097,90 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 1261,13 грн. нарахованої пені, судом встановлено наступне. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Проте, умови та правила надання банківських послуг надані позивачем не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника від 03.12.2011 року відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. При цьому, судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи 03.12.2011 року заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків в розмірі, вказаному у розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.12.2011 року, та пені в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16, правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 578/132/16-ц), та правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019 року. За таких обставин, судом не встановлено, чи брав на себе зобов`язання відповідач по сплаті відсотків та пені з повернення кредиту, отриманого ним саме на підставі анкети заяви від 03.12.2011 року. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками та заборгованості по пені - задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд приходить висновку, що сума заборгованості [PERSON] складає: 970,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд вважає, що в решті частини позову щодо стягнення нарахованих відсотків та пені на загальну суму 80359,03 гривень - слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 1,2 %). За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь позивача в розмірі 25,22 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial