Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

21.01.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві та в наданій суду 09.04.2014р. заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 17.04.2010р. у АНД відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з листопада 2013р., а з 22.12.2013р. відповідач пішов проживати до батьків. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, образи з боку відповідача, неможливість мати від відповідача дітей, через що виникали конфлікти. Крім того, негативно на подружні стосунки впливало зловживання відповідачем алкогольними напоями. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення просила не надавати. Просила шлюб розірвати та винести заочне рішення суду в судовому засіданні за її відсутності без фіксування процесу технічними засобами, про що надала суду відповідну заяву, а також після розірвання шлюбу просила прізвище своє залишити без змін. Відповідач в судові засідання 24.03.2014р. та 09.04.2014р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 12.02.2014р., шляхом вручення судової повістки та копії позову через КП «ЖЕП № 37» ДМР, згідно відміток на розписках та акту від 03.03.2014р., вручити документу суду на 24.03.2014р. не має можливості через те, що відповідач не відкривав двері, а на 09.04.2014р. відповідач відмовився від отримання документів, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України є належним повідомленням, про причини неявки суд не сповістив (а.с. № 18 , 19, 27). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування процесу технічними засобами та на підставі ст. 224 ЦПК України винести по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони зареєстрували шлюб 17.04.2010р. у АНД Відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, під актовим записом № 183 (а.с. № 4). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, неможливість мати від відповідача дітей, образи з боку відповідача, через що в родині виникали конфлікти. Крім того, негативно на подружні стосунки впливало зловживання відповідачем алкогольними напоями. Сторони проживають окремо з 22.12.2013р., мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з листопада 2013р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені близько п'яти місяців тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, будь-яких заперечень до суду не надав, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн. 60коп. (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved