Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

20.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2018 року. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Від шлюбу сторони мають другу дитину - [PERSON] , [INFO] , на яку відповідач аліментів не сплачує, а також не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, усі обов`язки щодо виховання [PERSON] та його утримання позивачем виконується самостійно. У зв`язку з чим [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/12 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена. 01.10.2020 року до суду надала заяву в якій просила провести підготовче судове засідання, а також усі наступні судові засідання без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач також не з`явився в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, 27.10.2020 року надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/12 частини всіх доходів щомісячно. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2018 року, яке набрало законної сили 10.08.2018 року. Крім того в судому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачем, що сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи маються відповідні копії свідоцтв про народження. За рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2014 року, яке набрало законної сили 25.11.2014 року, відповідач на користь позивача вже сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, починаючи з 29.10.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки №1676 від 29.07.2020 року виданої виконавчим комітетом Білозерської міської ради м.Добропілля, позивач [PERSON] мешкає в [ADDRESS] , разом з нею проживають її діти [PERSON] та [PERSON] . Зідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи мається заява відповідача [PERSON] про повне визнання позовних вимоги від 27.10.2020 року. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, тому має можливість для надання матеріальної допомоги на утримання своїх дітей. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання дітей, останнім суду надано не було. Навпаки відповідач у письмовій заяві від 27.10.2020 року повністю визнав позовні вимоги позивача. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, визначивши розмір аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/12 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved