Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

21 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просив встановити факт грубого порушення вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242, під час ведення Журналу реєстрації вихідної (вхідної) кореспонденції Синівської сільської ради за 2010-2011 роки. Позов обґрунтовує тим, що із вказаного журналу, в порушення п.1, 82, 153, 161, 252, 257 Типової інструкції з діловодства…, незаконно було вилучено (вирізано) окремі аркуші, відсутня дата закінчення ведення журналу. У судове засідання позивач зявився, але покинув його не пояснюючи причин. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове заідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, оскільки у судовому засіданні 24 лютого 2016 року, з ним узгоджувалася дата призначеного на 09 березня 2016 року судового розгляду, та від нього мається розписка про вручення судової повістки. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не вказав та не зазначив, яким чином та які його права були порушені відповідачем. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, Журнал реєстрації вихідної (вхідної) кореспонденції Синівської сільської ради за 2009-2011 роки, матеріали кримінального провадження №12015200210000341 від 06 жовтня 2015 року, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 01 січня 2009 року по 04 жовтня 2011 року Синівською сільською радою Липоводолинського району сумської області вівся Журнал реєстрації вихідних і внутрішніх документів (справа №02-24). Даний журнал 01 січня 2009 року прошито, пронумеровано, скріплено печаткою та підписом сільського голови. Із постанови від 28 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження №12015200210000341 вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що вказаний журнал на своєму початку має вирізані сторінки, але зазначене вчинено до його прошивання та внесення до нього відомостей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства; має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є порушення під час ведення журналу вимог інструкції, однак яким чином зазначена обставина порушує цивільне право позивача, [PERSON] не зазначив. Дослідивши матеріали справи та врахувавши вимоги зазначених статей, суд приходить до висновку про те, що доказів порушення, оспорювання чи невизнання прав [PERSON] не надано, а судом не здобуто, тому суд відмовляє у задоволенні позову. Крім того, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Маючи достатньо часу для обґрунтування підстав позову (з вересня 2015 року) позивач таким правом не скористався. Оскільки ухвалою суду від 14 грудня 2015 року (а.с.41), сплату судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. за заявою [PERSON] відстрочено до ухвалення судового рішення по суті справи, його, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з позивача в дохід держави.

Outcome: approved