Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

20.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття сина. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.07.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який є батьком її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вони з [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 28.07.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо. Відповідач [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо матеріального утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню неповнолітнього сина, надає позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання. За таких обставин, суд визначає розмір аліментів на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і її мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, їх рівний обов'язок по утриманню неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, стан здоров'я та здатність працювати і вважає, що позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved