Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

21.04.2021 року до суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Свій позов позивач мотивує тим, що 11.09.1999 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, який в подальшому був розірваний в судовому порядку за заявою відповідача. Від вказаного шлюбу народжена донька [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Донбаському державному педагогічному університеті на першому курсі, денна форма навчання. На даний час донька зареєстрована у гуртожитку. Вартість проживання щомісячно складає 480,00 грн. Вартість проїзду з дому до гуртожитку становить 300,00 грн. Стипендію не отримує. На даний час у зв`язку з дистанційним навчанням проживає вдома за адресою: [ADDRESS] . З 2009 року відповідач пішов із сім`ї. Позивач працює у відділені Укрпошти с. Багатир Великоновосілківського району Донецької області - листоношею. Розмір її заробітної плати дорівнює мінімальній заробітній платі. Відтак доходів позивача не вистачає на належне утримання доньки, а тому донька потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. До 06.04.2021 року відповідач сплачував аліменти за виконавчим листом. У зв`язку із досягненням донькою повноліття виконавче провадження закрите. Відповідач, згідно позовної заяви є працездатною особою, працює в смт. Терновка Дніпропетровської області шахтарем, має можливість сплачувати аліменти. Позивач зазначила, що їй відомо про утримання відповідачем ще однієї доньки від іншого шлюбу. В судове засідання позивач не з`явилася, направивши до суду окрему письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримку своїх позовних вимог. Відповідач також в судове засідання не з`явився, хоча про дату та місце розгляду справи був обізнаний в повному обсязі, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судового відправлення [PERSON] під особистий підпис. Про обізнаність щодо розгляду справи свідчить також і відзив [PERSON] на позовну заяву, згідно якого відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/12 частини його заробітку. Відзив мотивовано тим, що дійсно він працює шахтарем у Дніпропетровській області та отримуючи заробітну плату у розмірі 13000,00 - 15000,00 грн. має можливість надавати повнолітній доньці допомогу у розмірі 1/12 частки від свого доходу, що складатиме 1300,00 грн. щомісяця. Згідно відзиву при поданні позовної заяви до суду позивачка долучила до матеріалів справи довідку № 29-096 від 05.04.2021 р. з місця навчання доньки, в якій зазначено, що донька навчається за денною формою навчання за державним замовленням, у зв`язку з чим повинна отримувати стипендію. В позовній заяві зазначено, що донька не отримує стипендію, але доказів цього позивачем не додано. Окрім того, позивачем до позовної заяви не надано відомостей про графік навчання доньки, а тільки сказано, що навчається на денній формі, не заявлено чи часи навчання дійсно становлять весь робочий день, тиждень, оскільки, якщо в дитини є вільний час, то вона може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе. Крім того, як зазначено у позовній заяві, мати надає доньці допомогу, а отже розмір аліментів, які відповідач має можливість сплачувати - 1/12 частку заробітної плати, що становить 1300,00 грн. та допомога від матері має складати більше 2300,00 грн., що дорівнює прожитковому мінімуму для працездатної особи, який встановлено у розмірі 2270,00 грн. станом на 01.01.2021 р. Ще однією, обставиною, зазначеною відповідачем у відзиві, що має істотне значення для правильного, на думку відповідача, визначення розміру аліментів, є наявність у нього кредитних зобов`язань перед банком АК «ОТП БАНК» суми коштів, які бралися ним на лікування іншої малолітньої дитини - [PERSON] , яка перебуває на утриманні відповідача. Так за відзивом на утриманні відповідача перебуває друга дитина від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на «Д» обліку з діагнозом бронхіальна астма, персистуючий перебіл. ДН 0. легка форма, хронічний алергічний риніт, стадія нестійкої ремісії, вегетативна дисфункція нервової системи з порушенням терморегуляції. Неповнолітня постійно потребує медикаментозного лікування та обстеження, що в свою чергу зумовлює необхідність нести відповідачем додаткові фінансові витрати. В підтвердження сплати за ліки відповідачем надані касові чеки. Таким чином відповідач просив суд витребувати з навчального закладу в якому навчається третя особа - [PERSON] - довідку про отримання нею стипендії з визначенням її розміру та частково задовольнити вимоги позивача і стягнути з нього на користь доньки аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/12 частки від усіх його доходів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не пояснила, проте розгляд справи є можливим у її відсутність. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої у графі «батько» записаний відповідач [PERSON] . [PERSON] , [INFO] ,досягнула повноліття і навчається в Донбаському державному педагогічному університеті на першому курсі, денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою № 29 - 096 від 05.04.2021 року. У зв`язку з вказаним навчанням, проживанням у гуртожитку, проїздом в громадському транспорті, [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач, оскільки іншого ним не доведено у суді, може надавати таку допомогу. Стаття 6 СК України визначає, що правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 ПП ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відтак при вирішенні спору суд враховує обставини, а саме, те, що [PERSON] є повнолітньою, навчається, потребує допомоги внаслідок недостатності фінансової можливості позивача на утримання непрацюючої доньки і те, що батько має змогу утримувати її в період навчання, оскільки є працездатною та працюючою особою. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків. Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Встановивши, що донька сторін, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та необхідності стягнення аліментів. Проте для рівності балансу забезпечення прав усіх учасників процесу необхідно врахувати, що обов`язок на утримання та лікування відповідачем іншої своєї неповнолітньої дитини, обов`язок на виплату грошового зобов`язання, який виник у нього в зв`язку з необхідністю лікування іншої своєї неповнолітньої дитини, обумовлює необхідність у визначенні пропорційної частки, яку відповідач зможе сплачувати своїй повнолітній доньці, тому з огляду на викладене з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки у частині від його доходу (заробітку) щомісячно з урахуванням вищезазначеного. Такий висновок буде відповідати принципу рівності можливостей сторін у справі (позивача та відповідача) та необхідного забезпечення їхнього обов`язку по утриманню доньки, що покладений на них діючим законодавством. Слід також прийняти до уваги доводи відповідача щодо визначеної Державою суми прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі 2270,00 грн. на 01.01.2021 р., і не виключаючи можливість працювати [PERSON] , при цьому отримувати суму стипендії. Тому про стягнення з відповідача частини від його доходів (заробітку) у 1/12 суд вважає спів мірною з визначеним мінімумом для працездатної особи, враховуючи надання часткового фінансового забезпечення дитині позивачкою. Враховуючи вище викладені обставини, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/12 частини всіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачем даний позов поданий до суду 21.04.2021 року, тому з вказаної дати суд стягує аліменти.

Outcome: partial