Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

20.06.2019 року позивачі звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою та заявою про уточнення позовних вимог (а.с. 28-29) на обґрунтування якої зазначили, що з 21.08.2013 року, [PERSON] (далі - позивач-1) знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2017 року. Разом з тим, з 2013 року позивач-1 спільно проживала з [PERSON] (далі - позивач-2), з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах по даний час та від яких у них [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Однак, у відомостях про батька дитини вказаний відповідач на підставі актового запису про укладення шлюбу від 21.08.2013 року, хоча в дійсності батьком [PERSON] не являється. В свою чергу, [PERSON] наполягає на тому, що він є батьком дитини, однак від проведення аналізу ДНК на батьківство відмовляється. Враховуючи викладене, просять суд: визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] ; зобов`язати Луцький МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши батьком дитини позивача-2 та виключивши відомості про [PERSON] , а також внести відповідні зміни в ім`я та по батькові дитини. До початку судового засідання позивачами було подано до суду аналогічні за своїм змістом заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 40-41). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи свідчать відповідні судові повістки (а.с. 13, 25, 34, 39), які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області - а.с. 11), а також судовим оголошенням, розміщеним на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 33). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. До початку судового засідання від представника Луцького МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області надійшло клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи проводити у його відсутності, а при її вирішенні покладається на думку суду (а.с. 21). Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.08.2013 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 1162). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Його батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2017 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31.08.2013 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 1162 (а.с. 8). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] 30.08.2017 року змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є біологічними батьками [PERSON] , [INFO] , в свою чергу, відповідач [PERSON] був вказаний біологічним батьком дитини у зв`язку з перебуванням в зареєстрованому шлюбі з позивачем-1 на момент народження дитини. Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, - відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року). Як встановлено судом, [PERSON] від проведення аналізу ДНК на батьківство відмовляється, в свою чергу, відповідачем будь-яких доказів зворотного надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Таким чином, враховуючи перешкоди, що чиняться відповідачем [PERSON] з метою недопущення проведення молекулярно-генетичної експертизи та неможливість її проведення без вилучення біологічного матеріалу, суд приходить до висновку про доведеність позовної вимоги позивачами про визнання батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] . Крім того, судом враховується той факт, що подання до суду позову [PERSON] свідчить про факт визнання ним свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] . Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. На підставі ст. ст. 129, 130, 133, 138 СК України,

Outcome: approved