Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи [PERSON] просить суд виділити з домоволодіння [ADDRESS] в натурі реконструйовану частку у розмірі 3/50 частин домоволодіння, що складається з житлового будинку під літерою «А» у складі: 4-1 - веранди, площею 5,7 кв.м.; 4-2 - кухні , площею 8,8 кв.м.; 4-3 - житлової кімнати, площею 10,5 кв.м.; 4-4 - ванної кімнати, площею 4,1 кв.м.; 4-5 - туалету, площею 1,5 кв.м.; 4-6 - житлової кімнати, площею 9,4 кв.м.; 4-7 - житлової кімнати, площею 11,8 кв.м.; 4-8 - житлової кімнати, площею 13.3 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м та літньої кухні під літерою «Ж», площею 12,9 кв.м, також виділити у користування частину земельної ділянки, яка відповідає частці 3/50, а також належну частину будівель і споруд, що належить [PERSON] , визнати за нею право власності на зазначену частину домоволодіння як окрему одиницю та припинити право часткової власності на вказану частину домоволодіння [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні надвірною спорудою ( в різних документах визначено як літня кухня або сарай ) літ «Ж» площею 12 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та звільнити територію розташування зазначеної надвірної споруди літ «Ж» за адресою: [ADDRESS] ; та стягнути у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 21787 грн. і моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Крім того [PERSON] просить суд визнати дії державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича по реєстрації 1/100 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] протиправними, та скасувати рішення державного реєстратора. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у складі частки майна , яке знаходиться у власності позивача на підставі договору дарування перебувають перелічені приміщення , зазначене у технічному паспорті під літерою «А» а також літня кухня літ «Ж» , яка фактично була зруйнована 07.05. та 14.05.2019 року із стратою особистих речей які знаходились у цьому приміщенні; та у відповідності до висновку експертного дослідження реконструйовані 3\\50 частин домоволодіння, які належать [PERSON] можуть бути виділені в окрему одиницю без порушення прав інших співвласників. Не погоджуючись із позовними вимогами [PERSON] співвідповідач [PERSON] подала зустрічний позов з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 47022602 від 24.05.2019 11:26:14, прийняте державним реєстратором КП «Юридичний департамент реєстрації» ( Одеська область) Кротовою Світланою Олександрівною на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №31701023; скасування запису про право власності №31701023 внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 47022602 від 24.05.2019 11:26:14 прийняте державним реєстратором КП «Юридичний департамент реєстрації ( Одеська область) Кротовою Світланою Олександрівною. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором під час реєстрації права власності за [PERSON] були порушені вимоги про порядок здійснення реєстраційних дій а також при внесенні відомостей про склад нерухомого майна [PERSON] зазначена літня кухня літ «Ж» яка ніколи [PERSON] не належала. Співвідповідач [PERSON] підтримуючи позовні вимоги по зустрічному позову [PERSON] та заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] наполягав на тому, що [PERSON] ніколи не володіла літньою кутньою літ «Ж» яка знаходилась у користуванні [PERSON] . Треті особи [PERSON] та [PERSON] , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, підтримали позовні вимоги [PERSON] , стверджуючи що зруйнована літня кухня використовувалась всією родиною , там зберігались особисті речи в тому числі і дітей. 2. Процесуальні дії у справі Позовна заява [PERSON] про виділ у натурі частки із спільної часткової власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію права власності надійшла до Київського районного суду м. Одеси 29.05 .2020 року ( т.1 а/с 1 ) . Позивач звільнення від оплати судового збору (т.1 а/с 13). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05..2020 року головуючим визначено Луняченко В.О. (т.1 а/с 154 ). Ухвалою суду від 03.06 .2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження ( т.1 а/с 155 ). 12.08.2020 року від співвідповідача [PERSON] подано відзив ( т.1 а/с 196). Ухвалою від 12.08.2019 року, під час підготовчого засідання, відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів із Комунального підприємства « Міське агентство з приватизації житла « документів які стали підставою приватизації квартири [ADDRESS] ( т.2 а/с 18). 09.09.2019 року від [PERSON] подані письмові пояснення щодо предмету та підстав позову ( т.2 а/с 53). 10.09.2019 року від [PERSON] подана зустрічна позовна заява ( т.2 а/с 79). Ухвалою суду від 13.09.2019 року задоволено клопотання [PERSON] та витребувані докази з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (т.2 а/с 171). Ухвалою суду від 13.09.2019 року частково задоволені клопотання сторони [PERSON] про витребування доказів з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (т.2 а/с 172). Ухвалою суду від 13.09.2019 року відмовлено у клопотанні [PERSON] про витребування доказів з Комунального підприємства « Міське агентство з приватизації житла» ( т.2 а/с 173). Ухвалою суду від 13.09.2019 року відмовлено у клопотанні [PERSON] про витребування доказів з Одеського державного нотаріального архіву ( т.2 а/с 174). 11.10.2019 року від [PERSON] надійшла письмова відповідь на відзив ( т.3 а/с 1). 25.10.2019 року від третій особи [PERSON] подані письмові пояснення ( т.3 а/с 146). 28.10.2019 року від третій особи [PERSON] подані письмові пояснення ( т.3 а/с 178). Від відповідача [PERSON] 05.11.2019 року подана письмова заява про розгляд справи за її відсутністю ( т.3 а/с 205). Від [PERSON] 05.11.2019 року подана уточнена зустрічна позовна заява ( т.4 а/с 3) та сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (т.4 а/с 10 та 768,40 грн. ( т.4 а/с 2 ) за кожну вимогу. Ухвалою суду від 05.11.20119 року у підготовчому засіданні задоволено клопотання [PERSON] та [PERSON] про виклик свідків ( т.4 а/с 58). Ухвалою суду від 05.11.2029 року задоволено клопотання [PERSON] про виключення з кола відповідачів за її позовом Одеської міської ради ( т.4 а/с 59). Ухвалою суду від 05.11.2020 року прийнята до одночасного розгляду із позовом [PERSON] про виділ у натурі частки із спільної часткової власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію права власності зустрічний позов [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису права власності внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( т.4 а/с 60). Ухвалою суду від 05.11.2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] про виділ у натурі частки із спільної часткової власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зустрічним позовом [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису права власності внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цивільну справу № 520/13097/19 за позовом [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном, земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди ( т.4 а/с 61). Ухвалою суду від 0511.2019 року відмовлено [PERSON] у задоволені клопотання про витребування оригіналів документів( т.4 а/с 70). Позовна заява [PERSON] . про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном, земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди надійшла до суду 07.06.2019 року ( т.5 а/с 1). Згідно протоколу автоматизованого розподілу між суддями головуючим у справі визначено Пучкова І.М. ( т.5 а/с 115). Ухвалою суду від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального провадження ( т.5 а/с 116). Ухвалою суду від 11.06.2019 року відмовлено [PERSON] у клопотання про забезпечення позову шляхом проведення будівельних робіт на території літньої кухні літ «Ж» ( т.5 а/с 122). 19.08.2019 року [PERSON] подала відзив на позов ( т.5 а/с 135). 23.08.2019 року від співвідповідача [PERSON] надано заява-пояснення ( т.5 а/с 210). 19.09.2019 року від [PERSON] подано відповідь на відзив ( т.5 а/с 219). 04.10.2019 року від [PERSON] подана заява про зменшення позовних вимог ( т.5 а/с 235). 04.10.2019 року від [PERSON] подано заперечення на заяву-пояснення [PERSON] ( т.6 а/с 1). 19.11.2019 року від [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву ( т.7 а/с 1). Ухвалою суду від 15.01.2020 року відмовлено у клопотання [PERSON] про забезпечення позову (т.7 а/с 1210 яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду 14.05.2020 року ( а/с 190 виділених матеріалів ). Ухвалою суду від 15.01.2020 року закрито підготовче провадження із призначення справи до розгляду по суті ( т.7 а/с 120). У судовому засіданні 13.02.2020 року сторони надалі пояснення по суті справи ( т.7 а/с 162). У судовому засіданні 26.05.2020 року допитані свідки заявлені стороною [PERSON] : [PERSON] (колишній чоловік [PERSON] ), [PERSON] ( знайомий [PERSON] ), [PERSON] ( знайома [PERSON] ) ; та свідки заявлені стороною [PERSON] : [PERSON] ( знайома [PERSON] ), [PERSON] ( знайома [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), [PERSON] ( мешканець двору в якому знаходяться спірні приміщення ), [PERSON] ( знайома [PERSON] ) ( т.8 а/с 37). У судових засіданнях 23.06.2020 та 09.09.2020 були оглянути відеозаписи на 4 дисках ( т.8 а/с 156, 226). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 10 жовтня 1994 року [PERSON] набула право власності на 3/50 частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.10.1994 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації №49114 від 10.10.1994 року ( т.1 а/с 14 ). Під час приватизації вказаної частки Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації на адресу приватизаційного агентства була надана довідка №20981 від 02.09.1994 року, відповідно до якої 3/50 частки домоволодіння, яке належить [PERSON] , складається з приміщень: 4-1 веранда, 4-2 кухня, 4-3 житлова кімната, 4-4 коридор та сарай 4 х З метри =12 кв.м. ( т.1 а/с 15). Згідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] , яка отримувалася для приватизації, за наймачем закріплено, втому числі, сарай 12 кв.м (т.1 а/с 17). 27 жовтня 2004 року [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] , на користь [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Запольскою О.В. за р.№8737 (т.1 а/с 18). 09 листопада 2006 року [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] , на користь [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Запольскою О.В. зар.№6003 ( т.1 а/с 21). 19 вересня 2007 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] , після чого позивачу було присвоєно прізвище [PERSON] (т.1 а/с 24). За змістом листа від 24.10.2017 року №489545.36 на ім`я [PERSON] від Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» повідомлено, що згідно архівної справи за адресою [ADDRESS] літня кухня літ «Ж» складається з 3-х частин: літня кухня літ.»Ж» площею забудови 12,9 кв.м (4.30 х 3,0 м), прибудова до літньої кухні літ «Ж1» площею забудови 16,0 кв.м, прибудови до літньої кухні літ «Ж2» площею забудови 7,0 кв.м. Відповідно листа КП «БТІ ОМР» від 19.01.2018 року за №491543.36.18 згідно журналу зовнішніх обмірів від 06.02.1971 року літ «Ж» складалась з основної частини, площею забудови 12,9 кв.м ( 4,30х 3,0 м. ) та прибудови «ж1», площею забудови 16,0 кв.м (4,0 х 4,0 м) загальною площею 28,9 кв.м, зазначений у довідці ОМБТІ від 02.09.1994 року №20981 на підставі якою було оформлено право власності на 3/50 частину домоволодіння зазначений сарай розміром 4,0 х3,0 +12 кв.м, відповідає літній кухні літ «Ж», розмірами 4,30 х3,0 м, та під час поточної інвентаризації домоволодіння [ADDRESS] 07.06.2007 року складено ескіз та 26.06.2008 року абрис земельної ділянки де на плані відмічено, що була обстежена саме літня кухня літ «Ж», а прибудови літ 2ж1» та «ж2» були обстежені під час технічної інвентаризації 05.07.1996 року за замовленням та забезпеченням до них іншим співвласником ( т.1 а/с 54). Абрис прибудови під літ «ж» знаходиться на а/с 57 т.1 справи. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47022602 від 24.05.2019 року прийняте державним реєстратором КП «Юридичний департамент реєстрації» ( Одеська область) Кротовою Світланою Олександрівною за [PERSON] зареєстроване 3/50 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яки складаються з приміщень: 4-1 веранда; 4-2 кухня; 4-3 житлова кімната; Ѕ 4-4 коридору, літня кухня літ «Ж» розміром 4,30 на 3,0 кв.м ( т.2 а/с 90 на звороті ). Підставою виникнення права власності зазначено: договір дарування, серія та номер: 6003, виданий 09.11.2006 приватним нотаріусом Запольською О.В.; довідка, серія та номер 491543.36.18 виданий 19.01.2018 КП «БТІ ОМР». Згідно розпорядження органу приватизації від 09.10.1996 року №85218 у власність чотирьох осіб передано 1/25 частин будівлі [ADDRESS] у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 23,5 кв.м. (т.1 а/с 51). За змістом довідки Одеського Міжміського Бюро Технічної Інвентаризації від 05.09.1996 року за №4109 наданого до приватизаційного агентства зазначено, що в домоволодінні [ADDRESS] складає 1/25 частину домоволодіння і містить: 1- коридор, 2-кухня, 3- житлова, сараю літ «ж1», тамбура літ «ж2» ( т.1 а/с 48). Згідно довідки ФОП [PERSON] №126/121223-15, від 06.10.2017 року за даними поточної інвентаризації квартири [ADDRESS] від 06.10.2017 р. слід вважати що 1/25 частина домоволодіння складається з надвірних споруд сараю літ`ж1», тамбуру літ «ж2», літньої кухні літ «Ж» та квартири №6 загальною площею 23,5 кв.м. ( т.1 а/с 49). Рішенням державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича 09.10.2017 року під номером запису 22791979 здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 37536524 від 12.10.2017 року по реєстрації 1/100 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1/100 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] із зазначенням що 1/100 частина нерухомого майна складається з квартири 6 загальною площею 23,50 кв.м., житловою площею 12,80 кв.м., та з літ «Ж»- сарай, літ «Ж1» - літня кухня, літ «ж2» - тамбур (т.1 а/с 43) , 1/100 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] із зазначенням що 1/100 частина нерухомого майна складається з квартири 6 загальною площею 23,50 кв.м., житловою площею 12,80 кв.м., та з літ «Ж»- сарай, літ «Ж1» - літня кухня, літ «ж2» - тамбур (т.1 а/с 45) , 1/100 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] із зазначенням що 1/100 частина нерухомого майна складається з квартири 6 загальною площею 23,50 кв.м., житловою площею 12,80 кв.м., та з літ «Ж»- сарай, літ «Ж1» - літня кухня, літ «ж2» - тамбур (т.1 а/с 46) . Підставою виникнення права власності зазначено: лист, серія та номер 4109, виданий 05.09.1996 Одеським міжміськім бюро технічної інвентаризації; довідка, серія та номер 126/121223-15, виданий 06.10.2017 ФОП [PERSON] ; свідоцтво про право власності , серія та номер [NUMBER] , виданий 09.10.1996 управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. Згідно відповіді на адвокатський запит ФОП [PERSON] листом №16 від 16.06.2020 року повідомив що їм не видавалась довідка від 06.10.2017 року 3126/121223-15, не проводились будь які обміри, обстеження тощо щодо домоволодіння з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та не виготовлявся технічний паспорт від 06.10.2017 року щодо квартири [ADDRESS] у зазначеному домоволодінні ( т.8 а/с 114). 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із захистом прав власності, можливості виділу частки зі спільного часткового майна, стягнення матеріальної та моральної шкоди врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень статті 356 ЦК власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК , якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в розумінні даної статті, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст. 1166 ЦК). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( ч.1 ст. 1167 ЦК). 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Предметом розгляду даної справи є вимоги [PERSON] , як співвласника у спільному частковому майні, провиділ у натурі частки із спільної часткової власності, визнання права власності на виділене майно із визначенням порядку користування земельною ділянкою з урахуванням частки у майні. Крім того у порядку захисту порушених прав [PERSON] просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачами, усунення перешкод у користуванні власністю, земельною ділянкою, а також заявляє вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок руйнування і знищення майна. Зустрічні вимоги [PERSON] пов`язані із захистом порушеного права власності шляхом визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису права власності внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наведене суд окремо надає оцінку та зазначає висновок по кожним спірним правовідносинам. 5.1 Вимоги про виділ у натурі частки із спільної часткової власності, визнання права власності на виділене майно [PERSON] просить суд виділити з домоволодіння [ADDRESS] в натурі реконструйовану частку у розмірі 3/50 частин домоволодіння, що складається з житлового будинку під літерою «А» у складі: 4-1 - веранди, площею 5,7 кв.м.; 4-2 - кухні , площею 8,8 кв.м.; 4-3 - житлової кімнати, площею 10,5 кв.м.; 4-4 - ванної кімнати, площею 4,1 кв.м.; 4-5 - туалету, площею 1,5 кв.м.; 4-6 - житлової кімнати, площею 9,4 кв.м.; 4-7 - житлової кімнати, площею 11,8 кв.м.; 4-8 - житлової кімнати, площею 13.3 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м та літньої кухні під літерою «Ж», площею 12,9 кв.м, також виділити у користування частину земельної ділянки, яка відповідає частці 3/50, а також належну частину будівель і споруд, що належить [PERSON] , визнати за нею право власності на зазначену частину домоволодіння як окрему одиницю та припинити право часткової власності на вказану частину домоволодіння [ADDRESS] . В якості обґрунтування даних вимог позивач зазначає, що після укладання договору дарування з метою поліпшення житлових умов вона зробила прибудову до 3/50 частин (квартира [ADDRESS] згідно технічного паспорту від 26.06.2008 р.), до якої входить реконструйоване приміщення 1 (веранда)- площею 5,7 кв.м та житлове приміщення 6 - площею 9,4 кв.м, житлове приміщення 7 - площею 11,8 кв.м, житлове приміщення 8- площею 13,3 кв.м. Зараз у фактичному користуванні [PERSON] перебувають наступні приміщення літ. «А»: 1-1 веранда площею 5,1 кв.м., 4-2 кухня площею 8,8 кв.м., 4-3 житлова кімната -10,.5 кв.м, 4- 4 ванна кімната - площею 4,1 кв.м, 4-5 туалет - площею 1,5 кв.м, 4-6 житлова кімнат а- площею 9,4 кв.м,4-7 житлова кімната площею 11,8 кв.м, 4-8 житлова кімната площею 13,3 кв.м загальною площею по літ. «А» 65,1 кв.м. а крім того до вересня 2017 року у володінні та користуванні [PERSON] перебувала літня кухня літ. «Ж». Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №062/2010 від 26.06.2010 року, виготовленому ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім..Скібінського С.С.» реконструйовані 3/50 частки житлового будинку по [ADDRESS] відповідають будівельним нормам та стандартам, вимогам техніки безпеки, санітарним нормам, правилам пожежної безпеки. Виділ в натурі 3/50 частки не буде порушувати права та інтереси інших осіб ( т.1 а/с 25) Відповідно до довідки №328390/1 від 06.09.2010 року, виданою КП «Право» за [PERSON] зарезервовано наступну адресу нерухомого майна: житловий будинок, [ADDRESS] ( т.1 а/с 32). У висновку №023/2019 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28.02.2019 року, складеного судовим експертом Скибінською Т.М. ( т.1 а/с 81) зазначено, що до складу 3/50 частин, розташованих по [ADDRESS] , які належать [PERSON] повинні входити наступні приміщення житлового будинку та господарські споруди, а саме: частина житлового будинку літ «А», загальною площею 27,4 кв.м, у складі приміщень: приміщення 4-1 веранда, площею 8,8 кв.м; приміщення 4-2 кухня, площею 8,1 кв.м.; приміщення 4-3 житлова, площею 10,5 кв.м.; літня кухня літ «Ж», площею забудови 12,9 кв.м. ( т.1 а/с 92 відповідь по першому запитанню). На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 року прийнятим державним реєстратором Кротовою С.О. за [PERSON] зареєстроване 3/50 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яки складаються з приміщень: 4-1 веранда; 4-2 кухня; 4-3 житлова кімната; Ѕ 4-4 коридору, літня кухня літ «Ж» розміром 4,30 на 3,0 кв.м ( т.2 а/с 90 на звороті ). Таким чином позивач просить суд виділити не тільки об`єкти нерухомості які входять до належної їй частки а і реконструйовані ( фактично добудовані ) приміщення, право власності на яки вона просить визнати та виділити їх як окремий об`єкт нерухомості. Згідно правових висновків Верховного Суду України, зазначених у постанові від 04.12.2013 року по справі 3 6-130ц13 у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України. 03 червня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках №722/1882/16-ц, провадження № 61-39287св18 (ЄДРСРУ № 89621184) дослідивши питання щодо визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, підтвердив раніше визначену позицію та визначив, що усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Враховуючи вищенаведену правову позицію Верховного Суду, яка у відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК повинна враховуватись судом під час розгляду інших справ при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог стосовно виділу частки домоволодіння з спільної часткової власності, визнання на дану частку права власності та припинення спільної часткової власності на виділену частку. Одночасно судом роз`яснюється що у вересні 2018 р. набрав чинності новий Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових, садових, дачних будинків, яким встановлений порядок можливості узаконення будинків та споруд реконструйованих у період з 1992-2015 років. Суд, як орган у повноваженнях якого є вирішення спорів та поновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав не вправі підміняти інші державні установи до повноважень яких відносить прийняття в експлуатацію новозбудованих або реконструйованих об`єктів нерухомості та їх реєстрація як власність. Суд не приймає до уваги при розгляді даних вимог посилання сторони позивача про наявні позначки на технічному паспорті про те, що зазначені реконструйовані об`єкти нерухомості не є самочинно збудованими, тому що склад та розміри даних об`єктів нерухомості не відповідають первинним, відсутні документи про прийняття їх до експлуатації а крім того, суд розглядає питання про поновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав, а стороною позивача на надано доказів неможливості державної реєстрації об`єктів нерухомості, яки не є спірними, у встановленому Законом порядку. 5.2 Вимоги про виділ [PERSON] у користування частки земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка відповідає її частки та зобов`язати відповідачам не чинити перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи( частина п`ята статті 319 ЦК України). Враховуючи вищенаведене порядок користування земельною ділянкою можливо здійснити або за домовленістю всіх користувачів або у разі недосягнення згоди з урахуванням можливості виділу в окреме користування на підставі рішення суду. Можливість такого рішення повинна бути доведена стороною згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК, якою встановлено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У висновку №023/2019 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28.02.2019 року, складеного судовим експертом Скибінською Т.М. ( т.1 а/с 81) зазначено, що виділити площу земельної ділянки, належну [PERSON] відповідно до її ідеальної частки, буде можливо лише тільки у разі визначення порядку користування земельною ділянкою для всіх співвласників домоволодіння ( т.1 а/с 92 на звороті, відповідь по третьому питанню ). Між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] не визначено порядку користування земельною ділянкою, а тому суд приходить до висновку, що у позовних вимогах [PERSON] щодо виділу у користуванні частки земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка відповідає її частки а також зобов`язати відповідачам не чинити перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою, яки є похідними від здійснення відокремлення ( виділу ) у особисте користування земельної ділянки, слід відмовити. 5.3 Визначення судом власника надвірної споруди ( в різних документах зазначено літньої кухні або сараю ) літ «ж». у домоволодінні [ADDRESS] Окремо сторонами не ставилось даного питання, однак, саме питання приналежності даної прибудови є основою спору між сторонами як співвласниками всього домоволодіння, а тому від визначеності даного питання залежить і вирішення наступних вимог. Кожна сторона надала суду документи в яких зазначається об`єкт нерухомості ( то літня кухня то сарай) під літерою «Ж» як такий, що знаходиться у користуванні різних осіб. При вирішенні цього питання суд аналізує документи надані сторонами у хронологічному порядку та приймає до уваги, що 10.10 1994 року [PERSON] набула право власності на 3/50 частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.10.1994 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації №49114 від 10.10.1994 та під час приватизації вказаної частки Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації на адресу приватизаційного агентства була надана довідка №20981 від 02.09.1994 року, відповідно до якої 3/50 частки домоволодіння, яке належить [PERSON] , складається з приміщень: 4-1 веранда, 4-2 кухня, 4-3 житлова кімната, 4-4 коридор та сарай 4 х З метри =12 кв.м. Дані обставини, на думку суду, спростовують заперечення відповідачів про те, що у [PERSON] сараю як відокремленого об`єкту нерухомості не було а для зберігання речей ( вугілля тощо) вона використовувала частину подвір`я біля власної кімнати. Згідно розпорядження органу приватизації від 09.10.1996 року №85218 у власність чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передано 1/25 частин будівлі [ADDRESS] у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 23,5 кв.м., та за змістом довідки Одеського Міжміського Бюро Технічної Інвентаризації від 05.09.1996 року за №4109 наданого до приватизаційного агентства зазначено, що в домоволодінні [ADDRESS] складає 1/25 частину домоволодіння і містить: 1- коридор, 2-кухня, 3- житлова, сараю літ «ж1», тамбура літ «ж2». Таким чином на 1996 рік визначається наявність декілька відокремлених об`єктів нерухомості - надвірних споруд: літерою «ж1» та літерою «Ж2»., а об`єкт під літерою «ж» як такий що знаходиться у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не визначено, а також наявний окремий сарай площею 12 кв.м у власності [PERSON] . Відповідно листа КП «БТІ ОМР» від 19.01.2018 року за №491543.36.18 згідно журналу зовнішніх обмірів від 06.02.1971 року літ «Ж» складалась з основної частини, площею забудови 12,9 кв.м ( 4,30х 3,0 м. ) та прибудови «ж1», площею забудови 16,0 кв.м (4,0 х 4,0 м) загальною площею 28,9 кв.м, зазначений у довідці ОМБТІ від 02.09.1994 року №20981 на підставі якою було оформлено право власності на 3/50 частину домоволодіння зазначений сарай розміром 4,0 х3,0 +12 кв.м, відповідає літній кухні літ «Ж», розмірами 4,30 х3,0 м, та під час поточної інвентаризації домоволодіння [ADDRESS] 07.06.2007 року складено ескіз та 26.06.2008 року абрис земельної ділянки де на плані відмічено, що була обстежена саме літня кухня літ «Ж», а прибудови літ «ж1» та «ж2» були обстежені під час технічної інвентаризації 05.07.1996 року за замовленням та забезпеченням до них іншим співвласником. Дані обставини дозволяють прийти до висновку про існування в домоволодінні [ADDRESS] трьох окремих об`єктів нерухомості - надвірних споруд, з яких споруда під літерою «Ж» відповідає саме тому сараю, що було приватизовано [PERSON] , і на сьогодні є власністю [PERSON] , а інші об`єкти літерами «ж1», «ж2» не є тотожніми оберту літерою «ж». Що стосується різних розмірів даного об`єкту суд виходить з розмірів первинного об`єкту - сараю, площею 12 кв.м, який набула у власність [PERSON] у 1994 році. Фактично єдиним документом, в якому визначено що об`єкт під літерою «Ж» є новоутвореним внаслідок реконструкції прибудов літерами «ж1» та «ж2» та знаходиться у володінні співвласників квартири [ADDRESS] є довідка ФОП [PERSON] №126/121223-15, від 06.10.2017 року. При оцінки даного доказу на його достовірність, відповідно до вимог ст. 79 ЦПК, суд враховує що згідно листа-відповіді №16 від 16.06.2020 року на адвокатській запит ФОП [PERSON] повідомив що їм не видавалась довідка від 06.10.2017 року 3126/121223-15, не проводились будь які обміри, обстеження тощо щодо домоволодіння з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та не виготовлявся технічний паспорт від 06.10.2017 року щодо квартири [ADDRESS] у зазначеному домоволодінні, а крім того що при рівності всіх доказів. Суд приймає до уваги що відповідна довідка є довідкою окремого ФОПа , а спростовується вона даними КП «БТІ ОМР» і висновком №023/2019 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28.02.2019 року, складеним судовим експертом Скибінською Т.М., яка зазначила що аналіз правовстановлюючих документів дозволив експерту зробити висновок про приналежність літньої кухні літерою «Ж» до приміщень яки належать [PERSON] . При розгляді даного питання судом надається критична оцінка поясненням сторони відповідачів про те, що фактично дана прибудова не використовувалась і не могла використовуватись як літня кухня у зв`язку із відсутністю проведеного електро- водо- постачання та її напівзруйнований зовнішній погляд, так як предметом справи не є встановлення способу використання даного об`єкту а його приналежність. Також судом критично оцінюються пояснення відповідачів по первинному позову та свідків, яки були запрошені за вимогою [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] ніколи не користувалась прибудовою літерою «Ж» а для задоволення власних потреб, як сарай, використовувала огороджену частину подвір`я біля власної квартири, тому що факт не користування своєї власністю у відповідністю до законодавства України не є підставою для припинення відповідного права власності. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що прибудова літерою «Ж» з розміром 12,0 кв.м, яка розташована біля прибудов з літерами «ж1» та «ж2» та визначена в абрисі КП «БТІ ОМР» 26.06.2008 року, який міститься на а/с 57 т.1 справи, та яка зараз зруйнована е власністю [PERSON] . При розгляді даного питання суд також відхиляє ствердження [PERSON] про можливе порушення її прав у випадку визначеності приналежності прибудови літерою «Ж» [PERSON] , так як своїми діями направленими на руйнування даного об`єкту нерухомості вона підтвердила відсутність будь-якої необхідності у ньому, а крім того як вбачається з відео фіксації моменту руйнування прибудови, абрису та пояснень учасників справи літня кухня якою користується [PERSON] не тотожна об`єкту літерою «Ж». 5.4 Вимоги [PERSON] про визнання дій державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича по реєстрації 1/100 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] протиправними, та скасувати зазначених рішень. Встановлений судом факт приналежності прибудови під літерою «Ж» яка знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] ( при встановленої відсутності двох різних об`єктів з одною літерою ) за [PERSON] є підставою для визнання того, що під час реєстрації права власності на зазначений об`єкт нерухомості за іншими особами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були порушені права власності [PERSON] , а тому судом визнаються доведеними позовні вимоги про визнання протиправними дії державного реєстратора щодо такої реєстрації та скасування зазначених рішень в частині що порушують права позивача - прибудови ( яки визначена в різних рішеннях як літня кухні або сарай) під літерою «Ж». За змістом ч.1 ст. 393 ЦК правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Одночасно судом враховуються відсутність доказів про наявність порушення прав [PERSON] реєстрацією за вказаними особами інших об`єктів нерухомості, яки не є спірними , незалежно від наявності або відсутності формальних порушень при реєстрації. Право власності захищається Конституцією України, Цивільним кодексом Україна а також Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно вимог абазу першого частини першої Протоколу №1 до даної конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК кожна особа має звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином суд вважає що вимоги [PERSON] щодо скасування рішення державного реєстратора 1/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , яке не стосується спірного приміщення під літерою «Ж» не підлягають задоволення у зв`язку із тим, що позивачем не доведено факт порушення його прав здійсненням даної державної реєстрації. 5.5. Вимоги [PERSON] про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 21787 грн. за руйнування приміщення прибудови під літерою «Ж» та знищення ( вивезення) власних речей. Факт встановлення приналежності прибудови під літерою «Ж» яка знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] є підставою для визнання того, що руйнування даного об`єкта нерухомості є фактом порушення права на вільне володіння та користування власністю, а також визнанням того що таке руйнування є фактом завдання матеріальної шкоди , що є підставою для відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі особами які її завдали. Огляд відео матеріалів про події 07.05.2019 року та 14.05.2019 року, а також огляд абрису КП «БТІ ОМР» 26.06.2008 року, який міститься на а/с 57 т.1 справи, дозволяє зробити висновок що було зруйнована саме приміщення літерою «Ж» яке знаходиться у власності [PERSON] . Згідно висновку №069/2019 оціночно-будівельного та оціночно-земельного експертного дослідження від 28.05.2019 року складеного експертом Скибінською Т.М. ( т.5 а/с 49) вартість літньої кухні літерою «Ж» площею забудови 12 кв.м, що входить до складу реконструйованих 3/50 частин, розташованих по [ADDRESS] складає 3787 грн. Таким чином , на думку суду сама вартість прибудови, яка була повністю зруйнована, як вбачається з відео фіксації, в повному обсязі підлягає стягненню на користь позивача. Що стосується осіб яки несуть відповідальність за заподіяну шкоду, суд, враховуючи оглянуте відео фіксацію подій руйнування прибудови вважає доведеними лише позовні вимоги стосовно [PERSON] яка була постійно присутня під час здійснення відповідних дій найманими робітниками та надає їм вказівки щодо здійснення робіт. Вимоги про стягнення шкоди з інших осіб фактично засновані на припущеннях або відомостях, які відомі самої позивачці, але докази яких не надані суду. Солідарна відповідальність за заподіяну шкоду, визначена у положеннях ст. 1190 ЦК України як шкода заподіяна спільними діями або бездіяльністю, а тому у відповідністю ч.1 ст. 81 ЦПК повинна бути доказана стороною, яка заявляє відповідні вимоги належними та допустимими доказами. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку що шкода заподіяна фактом руйнування прибудови літерою «Ж» підлягає відшкодування у розмірі вартості даної прибудови - 3787,00 грн., на користь [PERSON] шляхом її стягнення з [PERSON] . Інші вимоги про заподіяння шкоди шляхом знищення ( вивезення) інших речей, перелік та вартість яких зазначені на загальну суму 18 тисяч гривень, на думку суду не доведена у судовому засіданні належними та допустимими доказами. При розгляді даного питання суд приймає до уваги що у оглянутих відеозаписах подій 07.05.та 14.05.2019 року, під час яких , як заявляється стороною позивача, були знищені та/або вивезені власні речі, не вбачається знаходження на території зруйнованої прибудови пригідних до експлуатації речей яки мають певну грошову вартість. Із пояснень свідка, заявленого [PERSON] - [PERSON] , можливо прийти до висновку що зазначена прибудова використовувалась як склад для старих речей ( занесених під час проведення ремонтних робіт). Крім того суд враховує той факт, що між початком руйнування та вивезенням зруйнованих матеріалів пройшов певний час протягом якого у позивачів були можливості забрати всі власні речі, як у присутності поліції яка була запрошена 07.05.2019 року та і протягом майже тижня після цього. Пояснення [PERSON] про заборону співробітниками поліції на огляд та отримання власних речей не знайшло свого підтвердження а ні під час перегляду відеоматеріалів наданих позивачем а ні у складених процесуальних документах створених під час розгляду звернення до поліції [PERSON] . Таким чином під час судового засідання позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про заподіяну шкоду у зв`язку із знищенням або вивезенням власних речей які знаходились у приміщенні прибудови під літерою «Ж». 5.6 Вимоги [PERSON] про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди у розмірі 100000 грн. Під час розгляду справи у судовому засіданні були встановлені обставини незаконного руйнування прибудови під літерою «Ж» у домоволодінні [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Одночасно із цим суд вважає що з боку позивача не було надано достатніх та припустимих доказів яки у своєї сукупності доводили факт наявності прямого причинного зв`язку між подіями пов`язаними із руйнуванням прибудови на зверненням [PERSON] до лікарів, відомості про що надані позивачем. ( т.5 а/с 108-109). З наданих епікризу №3164/33 та довідки №137/128, консультативного висновку хірурга та виписки з медичної картки стаціонарного хворого №913/229 вбачається звернення [PERSON] до лікарів у 2017 та 2018, а також у березні 2019 року зв`язку із загостренням хронічних захворювань, без визначеності підстав таких загострювань. Сам факт незаконних дій відповідачами не може бути єдиним доказом наявності моральної шкоди, тому як моральна шкода має певні складові - окрім дій винної сторони, також і негативні наслідки та наявність причинного зв`язку. У відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тому сам факт звернення позивача до медичних закладів у період який безпосередньо слідкує за подіями руйнування прибудови без чіткого зазначення висновків медичних установ про наявність причинного зв`язку не є достатнім доказом наявності моральної шкоди та заподіяння її саме відповідачами. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення на користь позивача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 100000 грн. 5.7 Позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні надвірною спорудою ( в різних документах визначено як літня кухня або сарай ) літ «Ж» площею 12 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та звільнення території розташування зазначеної надвірної споруди літ «Ж» . Встановлення судом факту приналежності прибудови під літерою «Ж» яка знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] а також встановлені факти руйнування зазначеної прибудови є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов`язання співвласників домоволодіння не перешкоджати власнику у користуванні своєї власністю та звільнити територію розташування зазначеної надвірної споруди, місце розтушування якої визначено згідно абрису КП «БТІ ОМР» 26.06.2008 року, який міститься на а/с 57 т.1 справи, з урахуванням встановлено судом розміру прибудови літерою «Ж» - 12 кв.м. Дані вимоги , на думку суду є ефективним способом захисту прав власника права якого оспорюється та порушуються діями інших співвласників загального домоволодіння, та відповідають вимогам ст. 391 ЦК, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 5.8 Вимоги [PERSON] по зустрічному позову про визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2019 про державну реєстрацію прав власності за [PERSON] 3/50 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Встановлення судом факту приналежності прибудови під літерою «Ж» яка знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] дозволяє суду зробити так висновок про те, що факт реєстрації зазначеної прибудови під час державної реєстрації права власності [PERSON] на 3/50 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , до складу якої визначені: приміщення: 4-1 веранда; 4-2 кухня; 4-3 житлова кімната; Ѕ 4-4 коридору, літня кухня літ «Ж» не порушує прав позивача [PERSON] , реєстрацію прав власності якої на зазначений об`єкт нерухомості скасовано судом. Як зазначалось раніше право власності захищається Конституцією України, Цивільним кодексом Україна а також Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно вимог абзацу першого частини першої Протоколу №1 до даної конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положення третього абзацу частини другої статті 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином законодавець визначив державну реєстрацію права власності як обов`язковий елемент загального права власності на нерухоме майно а тому відповідно, що рішення про скасування державної реєстрації є втручанням у вільне володіння майном власника. Приймаючи до уваги, що об`єктом державної реєстрації 24.05.2019 року є квартира [ADDRESS] у межах приміщень які відповідають первинним документам, без урахування реконструйованої частки, яка фактично знаходиться у користуванні [PERSON] відповідно до заявлених вимог та висновку №023/2019 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28.02.2019 року, суд не вбачає факту порушення будь яких прав під час державної реєстрації, а тому і відсутність обґрунтованих вимог про необхідність скасування зазначеного рішення про державну реєстрацію. На підставі викладеного та

Outcome: partial