Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

20.04.2015 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.09.2014 року. Від даного шлюбу вона та відповідач неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення справ сімї, відсутність спільних інтересів, що призводило до непорозумінь та сварок. Однією сімєю вона та відповідач не проживають приблизно один місяць, подружніх стосунків не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить її інтересам, шлюб існує формально, на примирення з відповідачем вона не згодна. Просить при розірванні шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Тута». В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснила, що має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, так як перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Однією сімєю з відповідачем на даний час вона не проживає приблизно один місяць. Розлад в її з відповідачем сімї носить тривалий характер, вони не можуть знайти спільної мови, внаслідок чого постійно виникають сварки та суперечки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №161394 (а.с.5). Від даного шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб через органи ДРАЦСу сторони не бажають. Сторони не бажають миритися, позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сімї стали різні характери, погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки, оскільки сторони не проживають однією сімєю приблизно один місяць. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка та відповідач наполягають на розлученні, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved