Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

21 вересня 2015 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], та зобов'язати нотаріальну контору оформити її право на прийняття спадщини. В обґрунтування своєї заяви вказує, що після смерті батька відкрилась спадщина, в склад якої входить: земельна ділянка під індивідуальне будівництво площею 600 кв.м. по [ADDRESS], будівельні матеріали та недобудований будинок, що знаходяться за вказаною адресою. Оскільки будинок батька документально оформлений не був, то заявник вважала, що не може претендувати на його майно як спадкоємиця. Але вона всі роки користувалась земельною ділянкою за цією адресою і тому фактично прийняла спадщину. В судовому засіданні 28.10.2015 року заявник [PERSON] уточнила вимоги заяви та просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька, від другої вимоги відмовилась. Після оголошеної перерви в судове засідання 19.11.2015 року заявниця не з'явилась, просила своєю заявою розглянути справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - Городнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, до суду 29.09.2015 року надійшла заява Городнянського міського голови Богдана А.І. про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 14). Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 28.10.2015 року підтвердили той факт, що заявниця [PERSON] вже багато років користується земельною ділянкою по [ADDRESS], яка за життя належала її батьку [PERSON] Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Пункт 2 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду передбачає, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком заявниці - [PERSON]. (а.с.3-5). За повідомленням Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області та Державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась (а.с.19, 28 ). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що після смерті [PERSON] його дочка [PERSON] всі роки користувалась земельною ділянкою, яка була виділена її батькові, та на якій останній здійснював будівництво будинку. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Outcome: approved