Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

20 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила висе- лити без надання іншого жилого приміщення [PERSON] з житлового будинку, розташова- ного по [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності, посилаючись на наступні обставини. Вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності. В 2017 році відповідач у справі запропонував купити у неї вказаний будинок, та домовилися, що він буде спла- чувати частинами вартість будинку, а після виплати усієї суми переоформимо будинок у нотаріу- са. Також відповідач дав обіцянку, що до кінця 2017 року він повністю розрахується за будинок, та до цього терміну може проживати в будинку як тимчасовий жилець. Однак, відповідач у визначе- ний строк не розрахувався і тому вона попросила його виселитися з будинку. На теперішній час відповідач все одно продовжує проживати у вказаному будинку, хоча вже пройшло понад 3 роки з дня домовленості. Вона зверталася до поліції для вжиття відповідних заходів реагування, але отри- мала відмову з посиланням на те, що вказане питання необхідно вирішувати в цивільному поряд- ку. В результаті таких дій вона позбавлена права користування своїм житловий будинком. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала (а.с.30). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.28), причина неявки суду не відома. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. За змістом положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті об- ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК Ук- раїни). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] (а.с.5) [PERSON] народилася [INFO] в с. Гли- боке Татарбунарського району Одеської області. Як видно з копії паспорту серії [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] народився [INFO] в с.Чистоводне Білгород-Дністровського району Одеської області. Право власності позивача на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копіями: свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.06.2007 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухо- ме майно серії ССЕ № 014524, технічним паспортом, виданим Татарбунарським БТІ від 06.07. 1999 р. (а.с.11,12,14). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 13.04.2018 р. (а.с.13), власником земельної ділянки площею 0,185 га, ка- дастровий номер 5125081400:02:001:0765, цільове призначення якої - для будівництва і обслугов- ування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , позивач у справі. 29.03.2021 р. [PERSON] зверталася до Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одесь- кій області із заявою щодо притягнення до відповідальності [PERSON] (а.с.15). Однак на а.с. 18 міститься лист відділення поліції, в якому зазначеному, що в діях [PERSON] відсутній склад будь- якого правопорушення та рекомендовано звернутися до суду у зв`язку з порушенням цивільно-правових стосунків. Відповідно до положень ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.9 ЖК Української РСР , ніхто не може бути виселений із займаного житлового при міщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В силу ст.157 ЖК Української РСР, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бу- ти виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судово- му порядку без надання іншого жилого приміщення. Як передбачено ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та роз- порядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріп- лену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, зміню- вати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право володіння закріплює абсолютну владу влас- ника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм май- ном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач безпідставно мешкає в належному позивачу будинку, не є членом її родини, а заходи запобігання виявились безрезультатними, у зв`язку з чим [PERSON] слід примусово виселити з зазначеного житлового приміщення, без надання іншого житло- вого приміщення. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, в сумі 908 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved