Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

20.08.2020 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач в особі свого представника за довіреністю просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 92920,10 грн. за кредитним договором без номеру від 05.02.2014 року, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 05.02.2014 року відповідач отримала кредит у позивача у розмірі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору він складається із анкети-заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився. У поданій до суду позовній заяві надав згоду у разі неявки відповідача на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, проте подала до канцелярії суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, та просила суд застосувати правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 03.07.2019 року по цивільній справі № 342/180/17, відповідно до положень якої не стягувати з неї відсотки за користування кредитом за кредитним договором від 05.02.2014 року та суму пені і комісії, оскільки вона не була обізнана про умови та правила кредитування, а також про процентну ставку за користування кредитними коштами. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Так, 05.02.2014 року між позивачем та відповідачем у формі публічної оферти шляхом приєднання відповідача до умов надання кредиту позивачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримала у позивача кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 05.05.2020 року у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем у сумі 92920,10 грн., яка складається з: 1063,65 грн. - заборгованість за кредитом; 88800,45 грн. заборгованість за відсоткам за користування кредитом; 00,00 грн. заборгованість за комісією; 3056,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Разом з тим, у заяві позичальника від 05.02.2014 року процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому до позовної заяви додано роздруківку витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з умов та правил надання банківських послуг. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, укладаючи кредитний договір. Відсутні також і докази того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цьому документі розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У зв`язку з викладеним витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які долучений позивачем до справи, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а тому нарахування процентів та неустойки у даному випадку є безпідставним. Тобто відомості щодо встановлених відсотків за користування кредитними коштами не підтверджуються документами доданими до позовної заяви. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, та заяву відповідача [PERSON] суд дійшов висновку, що з відповідача на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» слід стягнути суму заборгованості в розмірі 1063,65 грн. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення №PROM3BQ0PE від 03 серпня 2020 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційний задоволеній частині позовних вимог у розмірі 23,96 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial