Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

20 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: Свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 2000 року, на 1/4 квартири [ADDRESS] , виданого Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням на підставі розпорядження від 08 листопада 2000 року за №4837 на ім`я [PERSON] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що їй належить на праві власності 1/4 квартири [ADDRESS] . На даний час в неї виникла необхідність розпорядитись своїм майном, однак при зверненні до нотаріуса з метою оформлення відповідного правочину, її увага була звернута на те, що в свідоцтві про право власності на житло її ім`я вказане як « [PERSON] », в той час, як згідно паспорту, вона є « [PERSON] ». В наслідок розбіжностей в написанні її імені, вона не може реалізувати своє право на розпорядження належним їй майном. В зв`язку з ліквідацією органу приватизації, який видав свідоцтво, внести зміни до документу в досудовому порядку немає можливості. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надавала до суду заяву, в якій підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання також не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечували. Суд дослідивши зібрані по справі матеріали та докази, дійшов висновку, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вирішуючи питання про встановлення даного факту, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України прізвище ім`я по батькові заявника: [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Шостка. Аналогічні дані про прізвище ім`я по батькові та дату народження заявника містяться в картці фізичної особи - платника податків. До реєстрації шлюбу заявник мала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 2000 року власниками квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності є [PERSON] -1/4 частина, [PERSON] -1/4 частина, [PERSON] -1/4 частина, [PERSON] -1/4 частина. (а.с.9) Тобто у свідоцтві про право власності на майно містяться розбіжності у написанні імені заявника з даними паспорту громадянина України. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Шосткинського міськрайонного бюро технічної інвентаризації №14382918 від 26 квітня 2007 року також містить відповідне написання імені заявника як « [PERSON] ». Так власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 2/4 частини. (а.с.8) Поряд з цим, відповідно до даних паспорту громадянина України, заявник зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . А згідно довідки про склад родини в даній квартирі також проживають батьки заявника [PERSON] , [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с. 10). Факт родинних відносин з батьками підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Вказані вище дані свідчать, що Свідоцтво про право власності на житло від 09 листопада 2000 року дійсно належить заявнику. Вказані обставини доведені належними доказами. Таким чином, беручи до уваги норми закону та, зважаючи на ті обставини, що встановлення факту належності вищезазначеного документу має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на реєстрацію належного їй майна в установленому законом порядку та інші права, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Outcome: approved