Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

20.12.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа [PERSON], в якому просять визнати поруку за Договором № Б/Н укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.06.2006 року, та поруку за Договором № Б/Н укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.06.2006 року, припиненими. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачі зазначили, що 29.06.2006 року між «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К2А3GK00260001, за умовами якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівкових засобів через касу банку на строк з 29.06.2006 року по 29.06.2021 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 63 073,00 доларів США. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань, взятих за кредитним договором № К2А3GK00260001 від 29.06.2006 року були укладені договори поруки № Б/Н від 29.06.200 року між [PERSON], [PERSON] та «ПриватБанк». Після укладення кредитного договору № К2А3GK00260001 від 29.06.2006 року банком внесені істотні зміни, якими останній змінив процентну ставку і відповідно щомісячну суму та схему погашення за користування кредитом, збільшивши її 20.11.2008 року з 12,00% на 14,04%. Тому, позивачі вказують на те, що банком не дотримані та грубо порушені вимоги діючого законодавства України, які визначені законом як істотні та є необхідні для договорів поруки, а тому підлягають визнанню припиненими у судовому порядку. Крім того, останній платіж по кредитному договору зроблений [PERSON] 15.05.2009 року, після чого остання припинила внесення щомісячних платежів щодо повернення кредиту та відсотків. Тому, оскільки боржник здійснив останній платіж 15.05.2009 року, строк припинення поруки сплив 21.06.2014 року, тобто через 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Ухвалою судді від 21.12.2017 року позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 15.01.2018 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальним правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 25.05.2018 року клопотання представника позивача Дементьєва В.Ф., задоволено, та витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні документи. Ухвалою суду від 25.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.07.2018 року клопотання представника позивача Дементьєва В.Ф., задоволено, та повторно витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні документи. Представник позивачів та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, та направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2А3GK00260001 від 29.06.2006 року, згідно якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 55 000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язалася повернути кредит в строк до 29.06.2021 року шляхом сплати щомісячних платежів, що складаються з заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами в строки та порядку встановленими договором кредитування. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № K2А3GK00260001 від 29.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки. Після укладення кредитного договору № K2А3GK00260001 від 29.06.2006 року, банком внесені зміни, якими змінив процентну ставку з 12,00% на 14,04%. У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За наслідками розгляду даного позову 25.12.2015 року було винесено рішення про часткове задоволення позовних вимог, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04.02.2016 року. 01.11.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04.02.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано наступними нормами чинного законодавства. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Отже, суд приходить до висновку, що у зв'язку зі зміною зобов'язання позичальника [PERSON] за кредитним договором без згоди поручителів, позивачів у справі, внаслідок чого збільшено обсяг їх відповідальності, поруки є припиненими з підстав, що визначені ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз положень статті дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно до п. 12 договорів поруки, порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. З копії розрахунку заборгованості від 03.04.2015 року вбачається, що [PERSON] останній платіж по кредитному договору внесла на рахунок банку 15.05.2009 року, а банком було пред'явлено позов до [PERSON] та поручителів у травні 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки протягом п'яти років з моменту виникнення заборгованості банк не пред'явив вимоги до поручителів, зобов'язання за договорами поруки слід вважати припиненим також і на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved