overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

20 березня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з позовом, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що діти знаходяться на її утриманні, а він не надає їй матеріальної допомоги. Під час розгляду справи позивачка підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав частково в розмірі 1/3 частки від заробітку, посилаючись на те, що в нього є інша сім'я. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Ст.180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2003 року. Рішенням Саратського районного суду від 10 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Згідно копій свідоцтв про народження позивачка є матір'ю, а відповідач - батьком двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3, 4). Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.7). Позивачка працює в КЗ «Саратська центральна районна лікарня» на посаді медсестра палатна та її посадовий оклад складає 1397 гривень (а.с.19). Відповідач працює в Комунальному підприємстві «Новоселівський сількомунгосп-2011», регулярно отримує заробітну плату (а.с. 8), інших дітей або непрацездатних осіб на його утриманні немає. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України суд визначає аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі двісті сорок три гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

20 березня 2015 р. позивачка [PERSON]. звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 508/1600 ч. житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: м. Харків, Дніпропетровський проїзд, №1 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] і матері [PERSON], мотивуючи тим, що вона являється їх спадкоємицею і прийняла спадщину. У судове засідання позивачка зявилася. Відповідачка та 3-ї особи, будучи належним чином повідомлені, до суду не зявилися. Приймаючи до уваги, що відповідачка була належним чином повідомлена про слухання справи, але до суду не зявилася, суд вирішив розглянути справу за відсутністю відповідачки, у відповідності до ст..224 ЦПК України та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням того, що позивачка проти такого порядку вирішення справи не заперечувала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

20 березня 2015 р. ухвалене рішення, яким позов Банку задоволений. В мотивувальній частині суд вирішив питання щодо стягнення судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в сумі 511,65 грн. Проте, в резолютивній частині рішення судом помилково не зазначено про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 511,65 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За такого, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 511,65 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

20 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №532, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД №217855. Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву від 20.04.2016 року, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

20 березня 2016 року в м.Бучач Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 0,1210 га, кадастровий номер 6121283400:02:001:0066, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,3503 га, кадастровий номер 6121283400:02:001:0067, призначеної для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с.Медведівці Бучацького району Тернопільської області. Земельні ділянки належали спадкодавцеві на праві власності, що підтверджується державними актами серії ЯД №216625 та серії ЯД №216626, однак позивачка не може отримати свідоцтво про право власності, оскільки, згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] Бучацького районного нотаріального округу, після смерті [PERSON] прийняли спадщину спадкоємці першої черги, а саме, дочка [PERSON], дочка [PERSON], які спадщину прийняли, подавши відповідні заяви про її прийняття протягом 6-місячного строку, син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України, а тому виникла необхідність встановити право власності на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не зявились, однак, остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить справу розглядати у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак, останній, який є також представником відповідачки [PERSON], згідно поданої заяви, позов визнав і просить суд справу розглядати у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 20 березня 2016 року в м.Бучач Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді земельних ділянок, яке належало їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, Позивачка - дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Відповідачі від частки в спадковому майні відмовилися на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

20 березня 2017 р. Банк звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Обґрунтовував їх тим, що 28.05.2013 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.01.2017 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 13\~508,63 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву, в якій вимоги Банку визнав, але не має змоги сплатити борг у звязку з тяжким матеріальним становищем. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2013 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 500 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Боржник ознайомилася і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує, внаслідок чого загальна заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року склала 13\~508,63 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 496,49 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 8\~992,68 грн; -заборгованість за пенею по комісією 2\~900,00 грн; -штраф (фіксована частина) 500 грн; -штраф (процентна складова) 619,46 грн. Виходячи з того, що відповідач не спростовує вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

20 березня 2017 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.02.2012 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 500 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31 січня 2017 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 24 149,55 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Банк надав заяву про розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2012 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн на платіжну картку зі сплатою 30,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 січня 2017 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 24 149,55 грн, з яких: -заборгованість за кредитом - 499,89 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 124,69 грн; -заборгованість по комісії - 3 898,80 грн; -штраф (фіксована частина) - 500 грн; -штраф (процентна складова) - 1 126,17 грн. За таких обставин, ураховуючи те, що відповідач ухиляється від явки до суду та надання доказів щодо оспорення нарахованої боргової суми, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

20 березня 2017 р. до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісяця в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. На виконання вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], дитина проживає з матірю, батько дитини не відмовляється утримувати дитину, інших дітей не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У ч. 2 ст. 182 СК України також встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У постанові №12 від 2009 р. Пленум Верховного Суду України надав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи (п. 24). А в п. 13 зазначеної постанови наголошено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Отже, виходячи з того, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, з відповідача на користь позивачки у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.03.2017 р. і до повноліття дитини, а позов задовольнити; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 180-183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

20 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій оспорював батьківство [PERSON], [INFO], та просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька. Позивач до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], в графі «батько» записаний [PERSON]. Зазначена обставина визнається сторонами, і жодна з них цю обставину не оспорює, а, крім того, підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про народження (а. с. 10). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

20 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 22 травня 1993 року Нововолинським міським відділом ЗАГСу Волинської області, актовий запис №151. Від спільного проживання в подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, зневажливе ставлення чоловіка до неї та його докори щодо її людських якостей. Вказані обставини призвели до того, що з червня 2016 року вони припинили шлюбні стосунки. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved