Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

20 лютого 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 13 березня 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем, було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0166/82/0217357, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 27 837,95 гривень, строком з 13 березня 2014 року по 13 березня 2020 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 38,3% річних відповідно графіку погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, видавши відповідачу кошти в розмірі 27 837,95 гривень. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 23 січня 2015 року виникла заборгованість в сумі 49 728,20 гривень, на підставі чого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/0166/82/0217357 від 13 березня 2014 року в сумі 49 728,20 гривень, де: 26 966,58 грн. - непогашена сума кредиту; 9 006,29 грн. - несплачені проценти; 13 755,33 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків, та судові витрати у розмірі 497,28 грн. Представник позивача до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 13 березня 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.27-33), та відповідачем [PERSON], (а.с.23-26), було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0166/82/0217357, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 27 837,95 гривень, строком з 13 березня 2014 року по 13 березня 2020 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 38,3% річних відповідно графіку погашення кредиту (а.с.5-18). У зв'язку із невиконанням своїх кредитних зобов'язань, 27 січня 2015 року, відповідачу було направлено вимогу, вих. №114-0-000/15-16344, про дострокове виконання грошових зобов'язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0166/82/0217357 від 13 березня 2014 року (а.с.19). Сума заборгованості станом на 23 січня 2015 року становить 49 728,20 гривень, де: 26 966,58 грн. - непогашена сума кредиту; 9 006,29 грн. - несплачені проценти; 13 755,33 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків (а.с.20-22). В силу положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказів погашення відповідачем кредиту суду не надано. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.ст.11, 509, 629 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 49 728,20 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Таким чином, враховуючи положення ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 497,28 гривень.

Outcome: approved