Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

21.07.2016 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 12 січня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі вони мають одну неповнолітню дитину. За час шлюбу між ними склалися стійкі неприязні відносини, виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб та визначити місце проживання малолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час шлюбу виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 07 жовтня 2007 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 27 (а.с. 4). Із свідоцтва про народження [PERSON] видно, що він народився [INFO] та його батьками є сторони по справі (а.с. 5). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], який проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні, суд вважає можливим визначити місце проживання дитини з позивачкою. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив 551 грн. 20 коп., судового збору (а.с. 1). Вказані витрати документально підтверджені, тому, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved