Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

1 лютого 2016 року, позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому зменшила та в остаточній редакції якого від 12.07.2016 р. просила суд, визнати за нею право власності на спадкове майно у спадщині, яка відкрилася після смерті її баби [PERSON], померлої 05.09.2013 р. у вигляді ? частини земельної ділянки, площею 0,0434 га призначену для ведення садівництва, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська с/р, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Ульянівка, 2 дільниця, вул. Бузкова, 2/2 «с», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 418119 від 14.10.2008 р., кадастровий № 5123755800:02:0021075, ? частини земельної ділянки, площею 0,0499 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Ульянівка, 2 дільниця, вул. Бузкова, 2/2 «ж», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 948555 від 11.11.2011 р., кадастровий № 5123755800:02:002:0022, ? частини земельної ділянки, площею 0,0026 га, призначену для гаражного будівництва, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська с/р, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Ульянівка, 2 дільниця, вул. Бузкова, 2/2 «г», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 223236 від 10.10.2011 р., кадастровий № 5123755800:02:002:0021 та на 1/12 частини двокімнатної квартири за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. 2-га дільниця (Бузкова)[ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, мотивуючи це тим, що вона є спадкоємицею за правом представлення, у звязку з тим, що її мати [PERSON] (донька спадкодавця [PERSON], померлої 05.09.2103 р.) померла 27.11.1993 р., однак своєю постановою від 10.05.2016 р. № 844/02-31 державний нотаріус відмовила ї у видачі свідоцтва про право на всю спадщину за законом, так як крім неї є ще спадкоємці за законом (відповідачі) після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свій уточнений позов в редакції від 12.07.2016 р. та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Представник відповідачки [PERSON] позов визнав повністю. Заслухавши думку і пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та спадкову справу № 37/2014, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами статті 61 ЦПК України передбачено обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У відповідності зі ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Нормами статті 1221 ЦК України передбачено місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 1 статті 1266 ЦК України передбачає - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). Приписи ст. 1261 ЦК України встановлюють, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1268,1269,1297 ЦК України передбачено спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Суд встановив, що [PERSON], яка була матір`ю відповідачки [PERSON] та бабусею позивачки та її сестри [PERSON] померла 05.09.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 353471 від 06.09.2013 р., свідоцтвами про народження сторін, свідоцтвом про одруження відповідачки [PERSON] та свідоцтвом про народження матері позивачки [PERSON] (а.с. 33,41,46,62,63,75,76). Мати позивачки [PERSON] [PERSON] (донька спадкодавця [PERSON]Ф.) померла 27.11.1993 р., тобто до смерті своєї матері спадкодавця [PERSON], померлої 05.09.2013 р., а тому позивачка є спадкоємицею після смерті баби [PERSON] за правом представлення, враховуючи частину спадкового майна, після смерті матері, яку б вона успадкувала при житті. Після смерті [PERSON], померлої 05.09.2013 р. відкрилася спадщина у вигляді : земельної ділянки, площею 0,0434 га призначену для ведення садівництва, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська с/р, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Ульянівка, 2 дільниця, вул. Бузкова, 2/2 «с», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 418119 від 14.10.2008 р., кадастровий № 5123755800:02:0021075, земельної ділянки, площею 0,0499 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Ульянівка, 2 дільниця, вул. Бузкова, 2/2 «ж», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 948555 від 11.11.2011 р., кадастровий № 5123755800:02:002:0022, земельної ділянки, площею 0,0026 га, призначену для гаражного будівництва, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська с/р, с. Мізікевича (Лиманка), ж/м Ульянівка, 2 дільниця, вул. Бузкова, 2/2 «г», яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 223236 від 10.10.2011 р., кадастровий № 5123755800:02:002:0021 та двокімнатної квартири за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. 2-га дільниця (Бузкова)[ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності (а.с. 16-20). Згідно матеріалів спадкової справи, за прийняттям спадщини до державного нотаріуса звернулись позивачка з заявою від 21.02.2014 р. та 17.08.2015 р., відповідачка [PERSON] з заявою від 21.03.2014 р. та онучка [PERSON] з заявою від 30.04.2015 р. (а.с. 39,43,59,72). Третя онучка спадкодавця [PERSON] [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, і в силу ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Таким чином, сторони по справі є єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 05.09.2013 р. Рішенням Овідіопольського р/с від 10.06.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.09.2014 р. і яке набрало законної сили в цей же день - в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення від права на спадщину відмовлено (а.с. 65-70). Рішенням Овідіопольського р/с від 05.08.2015 р. встановлено юридичний факт родинних відносин в тому, що [PERSON] є онучкою [PERSON], померлої 05.09.2013 р. (а.с. 49). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сторони по справі, як три спадкоємиці за законом, мають успадкувати по 1/3 частці кожна на спадщину у вигляді вищевказаних земельних ділянок, які належали спадкодавцю [PERSON] та по 1/18 зазначеної вище спадкової квартири, власницею 1/6 частини якої була спадкодавець [PERSON], на що суд звернув увагу під час слухання справи, однак жодних зауважень чи пояснень з боку відповідачів з цього приводу не отримав. З врахуванням того, що відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні повністю визнали позовні вимоги [PERSON] з підстав і мотивів, викладених у її уточненому позові щодо часток у праві на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 05.09.2013 р., на які вона претендує, і жодних заперечень з приводу позову від них до суду не надійшло, а суд відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, беручи до уваги те, що сторони по справі розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд - суд вважає необхідним задовольнити позов повністю.

Outcome: approved