Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом від 15.06.1989 року та 28.09.1995 року відповідно вона є власником житлового будинку в цілому, який розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що за даною адресою також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який у 2006 році залишив місце реєстрації, не знявшись з реєстрації. Вважає, що відповідач, який не проживає в будинку тривалий час,втратив право користування ним, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Позивач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій судове засідання просить проводити без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у відповідності до копій свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 червня 1989 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 вересня 1995 року є власником будинку [ADDRESS] в цілому (а.с. 4-5); [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 06.12.1990 року, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області (а.с. 22). Згідно Акту від 25.06.2015 року, завіреним вуличкомом № 29, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з квітня місяця 2006 року (а.с. 7). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з квітня 2006 року, обставини, на які посилається позивач суд визнає достовірними, оскільки відповідач їх належними доказами не спростував, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню; відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved