overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

20 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь 400 гривень за надання правової допомоги та 243 гривні 60 копійок - витрати на оплату судового збору. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що в сімї почалися сварки, вони не можуть дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Чоловік перестав поважати її як особистість, не рахується з її бажаннями, не поважає її працю в інтересах сімї. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач на розірвання шлюбу погодився, заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки судових витрат. Заслухавши позивачку та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч астина 1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 19 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції Одеської області, в шлюбі мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.6) Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з чим, заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 гривень та витрати на оплату правової допомоги в сумі 400 гривень (а.с. 1,7), а всього 643,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

20 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини у сумі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу в сумі 400 гривень. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав частково в сумі 1000 гривень щомісячно, оскільки він не має постійної роботи. Заслухавши позивачку, заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 19 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, в шлюбі мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.6) Згідно довідки Надеждинської сільської Саратського району Одеської області, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Позивачка не працює. Відповідач постійної роботи не має, інших дітей або непрацездатних осіб на його утриманні немає. Частина 2 ст. 182 СК України встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України суд визначає аліменти у сумі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Вимоги позивачки про стягнення аліментів в іншій частині не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні належить відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату правової допомоги в сумі 400 гривень (а.с.7), а на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

20 травня 2015 року Сірко [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2419. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] Вказує, що подружні відносини з відповідачем не склались, так як у них виявились різні погляди на сімейне життя, за час спільного проживання між ними часто виникали сварки та конфлікти. Після одруження вони проживали разом, проте рік тому остаточно розїхались та на протязі цього часу не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, будь-яких взаємних прав та обовязків між ними немає. Будь-які відносини між ними припинено, їхній шлюб носить лише формальний характер. Сімя розпалась остаточно примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував та додатково пояснив, що вони з позивачем дійсно близько року остаточно розїхались, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімя розпалась остаточно примирення між ними неможливе. Просив суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2419 (а.с.9). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], 20.07.2011 року (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства і вже більше року проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON], [INFO] буде проживати з батьком [PERSON], [INFO] за адресою:[ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

20 травня 2016 р. [PERSON] (далі позивач) звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29.10.2005 р. перебуває із відповідачем у шлюбі зареєстрованому Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 916. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з 03.08.2015 року, оскільки не зійшлись характерами. Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Спорів щодо місця проживання дітей та поділу спільного майн не має. В судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, не заперечувала щодо винесення заочного рішення та наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 29.10.2005 року сторони зареєстрували шлюб в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 916. Відповідно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони припинили подружні стосунки з 03.08.2015 року. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернувся в Ізяславський районний суд із позовною заявою до Мякотівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначив, що 26 січня 2009 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Позивач не звернувся у 6-місячний строк звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через хворобу, а також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому просить визначити для нього додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовну заяву підтримав. Мякотівська сільська рада Ізяславського району у поданій суду заяві проти позову не заперечила, розгляд справи просила провести у відсутність її представника. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть 26 січня 2009 року померла [PERSON] мати позивача. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори спадкової справи після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилося. Позивач [PERSON] надав суду відомості про те, що у 2009 році він перебував на лікуванні, а тому причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 березня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 березня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 03 квітня 1999 року. Від подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до квітня 2016 року. З цього часу сімя фактично розпалася у звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на ведення спільного господарства. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання не можливе, суперечить його інтересам, позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 22). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилася без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 20). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 03 квітня 1999 року у виконкомі Марківської сільської ради Білопільського району, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №1. Після укладення шлюбу подружжю присвоєне спільне прізвище [PERSON] (а. с. 5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння та різні погляди на ведення спільного господарства, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також у звязку з відсутністю заяви відповідачки про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні з даним позовом до суду судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання зявився, заявлені вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи, [PERSON], у судове засідання зявилася, заявлені вимоги вважала за доцільне задовольнити. Прокурор прокуратури, в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, з 2005 року по 2010 рік, позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. З 2008 року, позивач з відповідачем припинили спільне проживання, після чого [PERSON] залишився проживати з [PERSON] окремо від [PERSON] З 2012 року по сьогоднішній день, відповідач не сплачує аліменти та зовсім не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, відповідач особисто написав нотаріально посвідчену заяву, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі викладеного, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 07 серпня 2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до її повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 30). За таких обставин з письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 07 серпня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який проживає з матір*ю, що підтверджується довідкою № [NUMBER] «СЄЗ №3» від 16 травня 2016 року (а.с. 8). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved