overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 04 жовтня 2008 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею, позивачем. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між нею і відповідачем через несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені з 01 серпня 2016 року. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем не можливо і суперечить її інтересам. З питань щодо утримання та виховання дитини, а також поділу майна спору немає. Дитина лишається проживати з позивачем [PERSON] В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити із залишенням їй зміненого прізвища «[PERSON]». З відповідача на свою користь просить суд не стягувати судові витрати зі сплати судового збору (а.с.29). Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки протягом строку для примирення йому не вдалося зберегти сім'ю (а.с.28). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7), від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с.8). Зі свідоцтва про зміну імені, виданого 20 листопада 2015 року, встановлено, що [PERSON] [INFO], змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки після спливу строку для примирення, який суд надавав сторонам за клопотанням відповідача, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач позовні вимоги визнав і не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2004 року. Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала, а відповідач не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 11.09.2004 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дочок, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачем (а.с.а.с. 4, 5). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від листопада 2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від лютого 1993 року. Від спільного проживання сторони малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 13.02.1993 року (а.с. 6). Від спільного проживання сторони малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від листопада 2015 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 листопада 2002 року (а/с 10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 11). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з нею, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2002 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, позивач поновлювати їх наміру не має, примирення та збереження сімї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, позов в частині визначення місця проживання дитини з позивачем є передчасним та не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи доказів відсутності згоди відповідача щодо місця проживання дитини матеріали справи не містять. Крім того, як убачається з позовної заяви, батьки проживають разом з дитиною за однією адресою. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

21 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона 09 серпня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Ліснохлібичинській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий № 12. Від спільного подружнього проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач матеріально сімю належним чином не забезпечує, постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сімї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, часто зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння створює сварки та скандали, в присутності дітей, що погано впливає на її здоровя та виховання дітей. Вони втратили почуття любові одне до одного, тому припинили спільне проживання і з вересня місяця 2011 року не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, просить суд дітей залишити проживати із нею, їй залишити прізвище Чорноока. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 09 серпня 2003 року між [PERSON] (д.п. Ланяк) У.Є. та [PERSON] зареєстровано шлюб у Ліснохлібичинській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий № 12 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.4-5/. Позивачка з відповідачем припинили спільне проживання і з вересня місяця 2011 року не підтримують будь-яких сімейних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Ланяк) У.Є. та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище\~Чорноока. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

21 вересня 2017 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Боднар) В.Е. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2009 року у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 11. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили. Причиною слугувало відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя. У судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. Просить розглядати справу без її участі (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 23). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 11 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сімя фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

21 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 405852, посилаючись на те, що в ньому невірно записано його прізвище. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації прав власника. Заявник у судове засідання подав клопотання про розгляд заяви без його участі, зазначивши, що заяву підтримує. Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Чернігівської міської ради від 12 квітня 2005 року заявнику передано у власність земельну ділянку № 34 площею 0,0482 га, яка розташована в м. Чернігів у садівничому товаристві «Авіатор» для ведення садівництва. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 405852 від 16 травня 2005 року, вбачається, що у ньому була допущена помилка при написанні прізвища заявника, а саме: зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано «Сароці Ігору Леонідовичу», замість «Сороці Ігору Леонідовичу» (а/с 4). Відповідно до даних паспорта заявника, його прізвище, імя та по батькові [PERSON] (а/с 3). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Матеріалами справи підтверджено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 405852 від 16 травня 2005 року належить [PERSON]. Вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

21 вересня 2017 року, [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати, укладений 01.09.2014 року виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області шлюб із відповідачкою. В обґрунтування позову вказав, що 01.0.2014 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою по справі [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не підтримують стосунки і мешкають окремо один від одного, дитина проживає разом із матір'ю. Спору з приводу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами не має. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання до суду не подавав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, у поданій до суду заяві просила провести розгляд справи без його участі. Не заперечував проти задоволення позову про розірвання шлюбу. На фіксуванні судового засідання технічними засобами звукозапису не наполягала. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2014 року, який оформили у виконавчому комітеті Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ВЛ №238533, актовий запис №12. (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ВЛ №409265 від 01.07.2015 року, виданого виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 11) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про поділ майна та місце проживання дитини на теперішній час між сторонами не існує. Син [PERSON], [INFO] за спільною згодою сторін залишається проживати разом із матір'ю - [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved