Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

21.11.2014 року [PERSON] в інтересах недієздатної [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ФОП [PERSON], ПрАТ «СК «Кардіф», ПрАТ «СК «УНІКА Життя» про застосування правових наслідків вчинення правочину недієздатною особою згідно ст.226 Цивільного кодексу України та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що, у [ADDRESS] проживає її рідна сестра [PERSON], яка рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19.01.2001 року визнана недієздатною. Сестра є інвалідом 2 групи загального захворювання, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу хронічного психічного захворювання. Рішенням виконкому Малинської міської ради № 29 від 22.02.2001 року її призначено опікуном над сестрою [PERSON] 1966 року народження. 10.01.2014 року їй зателефонували працівники ПАТ «ОТП-Банк» на домашній номер телефону і повідомили, що вона є боржником банку і повинна сплачувати кредит, оскільки її сестра [PERSON] 10.11.2013 року уклала договір споживчого кредиту з банком, згідно з яким ФОП [PERSON] повинен був продати та доставити за місцем проживання сестри металеві двері вартістю 2 500, 00 грн. Оскільки [PERSON] є психічно хворою, рішенням суду визнана недієздатною - то підписаний нею договір є нікчемним. Крім того зазначила, що ніхто ніяких дверей станом на 10.01.014 року сестрі не привозив. 20.01.2014 року, коли сестри не було вдома, невідомі особи привезли двері та поставили їх біля квартири, де проживає остання. На її прохання [PERSON] надала їй копії договорів, які вона підписала на пропозицію [PERSON] у м. Малин, Житомирської області за адресою свого проживання. При підписанні договорів [PERSON] віддав сестрі не всі аркуші договорів, зокрема не віддів останній аркуш договору купівлі-продажу № 5687 від 10.11.2013 року, а також останні аркуші договору добровільного страхування держателя кредитної картки від 10.11.2013 року. [PERSON] у м. Київ не виїжджала та з працівниками банку не зустрічалась. Також зазначила, що вона як опікун [PERSON], укладений договір про надання споживчого кредиту № 2006645208 від 10.11.2013 року, а також усі інші договори, які є похідними від даного договору не схвалює, оскільки вони не є дрібними побутовими правочинами. 19.02.2014 року зверталась до ПАТ «ОТП Банк» з заявою про застосування правових наслідків вчинення правочину недієздатною особою згідно ст. 226 ЦК України в добровільному порядку, а саме пропонувала ФОП [PERSON] повернути банку отримані ним кошти по вищевказаному кредитному договору, підписаним [PERSON], та забрати привезені ним 20.01.2014 року металеві двері, а також підписані [PERSON] 10.11.2013 року договір купівлі - продажу № 5687, договір про надання споживчого кредиту, договір добровільного страхування держателя кредитної картки та договір добровільного страхування життя вважати нікчемними, проте її пропозицію банк відхилив.Не дивлячись, що ПАТ «ОТП-Банк» на сьогоднішній день володіє інформацією, про те, що мав місце нікчемний правочин, однак продовжує надсилати на ім'я сестри листи з погрозами та повідомленням про початок досудового провадження, листи-вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, застосування штрафних санкцій та пені. Повідомлення такого роду на адресу сестри ще більше загострюють психічне здоров'я останньої і негативно впливають на її психічний стан, що завдає моральної шкоди і сестрі, і їй. При підписанні договору купівлі-продажу з сестрою, [PERSON] не міг не бачити, що укладає угоду з особою яка є психічно хворою, оскільки 2 група інвалідності надається хворим з вираженими ознаками захворювання, що має місце в даному випадку, а тому ФОП [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» бачили з ким вони підписують вищевказані договори та діяли умисно, з метою збуту непотрібного клієнту товару (дверей), отримання ФОП [PERSON] від імені сестри банківських коштів та залучення недієздатної до банківських клієнтів всупереч її інтересів. Просила застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів, а саме укладеного [PERSON] з ПАТ «ОТП Банк» договору про надання споживчого кредиту № 2006645208 від 10.11.2013 року; договору купівлі-продажу № 5687 металевих дверей від 10.11.2013 року, укладеного [PERSON] та ФОП [PERSON]; договору добровільного страхування кредитної картки від 10.11.2013 року, укладеного [PERSON] та ПрАТ «СК «Кардіф»; договору добровільного страхування життя укладеного [PERSON] та ПрАТ «СК «УНІКА Життя»; зобов'язати ФОП [PERSON] повернути ПАТ «ОТП Банк» отримані ним кошти в сумі 2 500, 00 грн. та забрати від [PERSON] з місця її проживання привезені ним металеві двері; укладені договори страхування кредитної картки та добровільного страхування життя визнати нікчемними; стягнути солідарно з відповідачів ФОП [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» на її користь в інтересах недієздатної [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 5 000, 00 грн. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, оскільки не може з»явитися в судове засідання за станом здоров»я, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі ПАТ «ОТП Банк», ПрАТ «СК «Кардіф», ПрАТ «СК «УНІКА Життя» явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Відповідач ФОП [PERSON] про дату, час та місце судового засідання, повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п.5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності позивача та відповідачів, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ФОП [PERSON], ПрАТ «СК «Кардіф», ПрАТ «СК «УНІКА Життя» позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006645308 (а.с. 10-13). Відповідно до умов зазначеного вище договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 2 500, 00 грн. для придбання товарів та послуг строком на 6 міс. з розміром процентної ставки 0, 01 % річних . 10.11.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладеного договір купівлі-продажу № 5687, за яким продавець зобов»язався передати покупцю товар - еко еко 860х30 l вартістю 2 500, 00 грн. (а.с. 16-17). Також 10.11.2013 року між ПрАТ «СК «УНІКА Життя» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування життя № 04/09/2006645308 (а.с. 18-20). Відповідно до змісту зазначеного договору, вигодонабувачем за договором є ПАТ «ОТП-Банк», страхова сума складає 2 500, 00 грн., страховий платіж - 225, 00 грн. 10.11.2013 року між ПрАТ «СК «Кардіф» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/20006645308 на строк з 10.11.2013 року по 10.11.2016 року, вигодонабувачем за договором є ПАТ «ОТП Банк», яке призначається страхувальником для отримання страхової виплати у разі настання страхового випадку (а.с. 21). Судом також встановлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19.01.2001 року, [PERSON] [INFO], уродженку м. Малин, Житомирської області визнано недієздатною (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради, Малинського району, Житомирської області № 29 від 22.02.2001 року опікуном недієздатної [PERSON] призначено [PERSON] (а.с. 8). За правилами ч. 2, 3 ст. 41 ЦК України, недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до ч. 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. За правилами ч. 1 ст. 226 ЦК України, опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку встановленому статтею 221 ЦК України. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою є нікчемними. Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначає, що вона зверталася до ПАТ «ОТП-Банк» з листом, яким повідомила, що є опікуном [PERSON] та не схвалює укладення нею договору про надання споживчого кредиту, запропонувала в добровільному порядку застосувати правові наслідки вчинення правочину недієздатною особою, однак банк на такі пропозиції не погодився. Наразі, заявлені позовні вимоги про застосування правових наслідків вчинення правочину недієздатною особою, підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди, то вони також знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню відповідно до вимог ч. 4 ст. 226 ЦК України. За правилами ч. 4 ст. 226 ЦК України, дієздатна сторона зобов'язана відшкодувати опікунові недієздатної фізичної особи або членам її сім'ї моральну шкоду, якщо буде встановлено, що вона знала про психічний розлад або недоумство другої сторони або могла припустити такий її стан. Звертаючись в суд з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, має виражений стан захворювання, а тому ФОП [PERSON], укладаючи договір не міг не бачити, що остання є психічно хворою, а відтак не може відповідати за свої дії. Крім того, вказала, що повідомила банк про те, що [PERSON] є недієздатною особою, вона як опікун останньої не схвалює вчинені останньою правочини, просила застосувати правові наслідки вчинення правочину недієздатною особою, однак банк продовжує надсилати на ім'я [PERSON] листи з погрозами та повідомленням про початок досудового провадження, листи-вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, застосування штрафних санкцій та пені. Зазначила також, що повідомлення такого роду на адресу [PERSON] ще більше загострюють психічне здоров'я останньої, крім того, негативно впливають і на її психічний стан, що завдає їм обом моральної шкоди. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, врахувавши зазначені позивачем обґрунтування завданої моральної шкоди, які підтверджені належними доказами, суд приходить до висновку що діями ФОП [PERSON] та представників ПАТ «ОТП Банк» позивачу завдано моральну шкоду, яка може бути відшкодована в грошовому вираженні ФОП [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» сумою в розмірі по 500, 00 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання нікчемними договорів добровільного страхування життя № 04/09/2006645308 та добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/20006645308 укладених 10.11.2013 року [PERSON] та відповідно ПрАТ «СК «УНІКА Життя», ПрАТ «СК «Уніка Життя», такі вимоги не підлягають задоволенню судом, оскільки відповідно до положення ч. 2 ст. 215 ЦК України про те, що визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається, означає, що недійсність - це об»єктивна властивість нікчемного правочину, а тому він є недійсним з моменту його вчинення. Нікчемний правочин і без рішення суду не має юридичної сили. Судові витрати по сплаті судового збору, від яких був звільнений позивач при зверненні в суд з позовом віднести на рахунок держави відповідно до правил ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial