Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

21.06.2019 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зняття арешту, посилаючись на те, що вона є власником 1/7 частки квартири [ADDRESS] , на яку був накладений арешт та заборону відчуження в рамках виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що рішення нею було виконано, просить зняти арешт зі свого майна. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача КП «Теплопостачання міста Одеси» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Представник третьої особи Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав пояснення на позовну заяву. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Одеси перебували виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів № 2-1920/01 Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2001 року про стягнення з [PERSON] на користь Одеських теплових мереж грошових коштів у розмірі 4610,04грн. та держмита на користь держави у розмірі 51 грн. 28 січня 2002 року в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 057171, якою накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на 1/7 частину квартири [ADDRESS] . 1/7 частина квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19 квітня 1995 року, виданого згідно з розпорядженням від 19 квітня 1995 року № 60523 Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстровано за №19-3559. Право власності зареєстровано в МБТІ за № 185 стр. 103 кн. 383пр. від 19 січня 2001 року. Листом Першого Київського ВДВС м. Одеси від 06.06.2019 року № 15/11864, було повідомлено про неможливість зняття арешту з частини квартири, з посиланням на ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів №2-1920/01 по яким постановою серії АА057171 від 28.01.2002р. накладено арешт, знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання. Грошова сума у розмірі 4610,04 грн позивачкою була сплачена на користь КП «Теплопостачання міста Одеса» у повному обсязі, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості КП «Теплопостачання міста Одеса» від 02.05.2019р. №1/16-408.. Відомості щодо зняття арешту в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.ст.316, 317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом арешт на майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи, що заборгованість погашена, однак арешт з майна боржника не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є, матеріали справи вказують на наявність та достатність підстав для зняття арешту з цього майна за рішенням суду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved