Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

19 травня 2016 року позивач звернулася до суду\~ з позовом до відповідача\~\~про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів [PERSON], та на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх доходів [PERSON] до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що від спільного сумісного проживання та шлюбу з відповідачем у них народилася спільні діти, син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, діти проживають разом із нею, як зазначає позивач, відповідач на даний час відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії № 83, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв»язку із чим вона змушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала пред»явлений нею позов та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Крім того додатково в усній формі уточнила, що стягувати аліменти вона просить суд з часу звернення з позовом до суду, тобто з 19 травня 2016 року. Відповідачу судом направлялися повістки, в тому числі і на адресу можливого місця відбування покарання, разом із позовною заявою та пропозицією письмово висловити свою думку щодо пред»явлених позовних вимог. Таким чином, повідомлений належним чином відповідач [PERSON], (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду\~ переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду),\~ тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами (передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 липня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище після розірвання шлюбу якої «Пантилєєва», актовий запис № 101, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). Згідно Довідки № 1611 від 18 травня 2016 року виданої Маловисківською міською радою, позивач проживає в [INFO] і на її утриманні перебувають [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної Ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків, а також те, що відповідачем жодних доказів та заперечень на позовну заяву не надано, разом із тим позивачем також не надано доказів, що відповідач має можливість з урахуванням стану свого здоров»я, наявності постійного місця роботи та джерела доходів сплачувати аліменти на 2-х (двох) дітей саме у такому розмірі, як просить позивач, тобто 1/3 та 1/4 частини від всіх його доходів. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі 1/3 та 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідача без зазначення не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не грунтується на вимогах Сімейного кодексу України, оскільки це стосується суб»єктів виконання рішення суду, є гарантією одержання дітьми мінімального розміру аліментів згідно ч. 2 ст. 182 СК України, яка чітко передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тобто, якби позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, з підстав передбачених ст. 184 СК України, то у суду не було б законних підстав, при ухваленні рішення, здійснювати посилання на те, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин справи, суд вважає правильним стягнути із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19 травня 2016 року. Разом із цим, суд вважає необхідним розяснити сторонам, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial