Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

21.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 листопада 1989 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Кременчуцькому палаці шлюбів, актовий запис №2052. Мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року шлюбно-сімейні відносини припинили. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , після розлучення залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 1989 року зареєстрували шлюб у Кременчуцькому палаці шлюбів, актовий запис №2052. Цей факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 листопада 1989 року (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що з липня 2019 року сторони не підтримують шлюбні відносини з підстав відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов`язки подружжя, конфліктів, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, після розірвання шлюбу, суд залишає [PERSON] шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на наведене, враховуючи, що позов задоволено та відповідач його визнав до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 454,00 грн. та повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 грн. (квитанція №0.0.2134668487.1 від 21.05.2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк»).

Outcome: approved