Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

20.03.2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги позивача було задоволено. Рішення набрало законної сили 31.03.2015 року. 06.06.2018 року позивач звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення у справі, оскільки судом при винесенні рішення суду від 20.03.2018 року не розглянуто вимогу щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, яку позивач заявляв в своєму позові. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.4 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, судом задоволено позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу. Вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини разом з ним судом розглянуті не були. Оскільки судом не вирішено питання щодо позовної вимоги визначення місця проживання дитини разом з батьком, тому суд дійшов висновку, що слід винести додаткове рішення по справі. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 19 листопада 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені в 2014 році, станом на час розгляду справи сторони проживають окремо, а саме позивач мешкає за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, 2/1/51. Відповідач уродженка м. Горлівки Донецької області, де наразі мешкає разом з батьками. Вона неодноразово повідомляла позивача про можливий переїзд із сином до батьків у м. Горлівка. Позивач заперечує проти переїзда сина до м. Горлівки, оскільки це є зона АТО, яка не контролюється владою України. Просить встановити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою м. Дніпро, ж/м Тополя-3, 2/1/51. 20 березня 2015 року відповідач подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить до висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 160, 161 СК України, згідно якій місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою її батьків, а у випадку недосягнення такої згоди може бути визначене у судовому порядку. Вирішуючи таке питання, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них. Вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, і не може передати дитину тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Виходячи з встановленого ст. ст. 7, 141 СК України принципу рівності прав батьків щодо дитини, при вирішенні цього питання жоден з них не має заздалегідь визначених переваг. Крім того відповідно до шостого принципу Декларації прав дитини, закріпленої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року закріплено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Так, зокрема відповідач [PERSON] має постійне місце проживання, за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, 2/1/51; має постійне місце роботи, характеризується лише з позитивного боку; має постійний та регулярний самостійний дохід за основним місцем роботи; забезпечений житлом, зокрема на праві приватної власності йому належить квартира № 51 корп.1, у буд. 2 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпрі, яка має кімнати, обладнані для життя дитини та задоволення усіх її потреб; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку у лікаря психіатра не перебуває, обставин, що згідно закону зумовлюють неможливість залишення дитини з ним, не вбачається. В той же час відповідач відомостей про свій дохід до суду не надавала, місце проживання зазначила м. Дніпро, ж/м Тополя-3, 2/1/51, але фактично за цією адресою не проживає, її місце знаходження не відомо, та проти позовних вимог не заперечувала в повному обсязі. За вищенаведених обставин немає підстав вважати, що у випадку визначення місця проживання дитини разом з батьком умови його проживання та виховання будуть погіршені. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою м. Дніпро, ж/м Тополя-3, 2/1/51. На підставі викладеного,

Outcome: approved