Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

20.03.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Друга Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить суд: 1. Визнати за [PERSON] 1/10 частку в праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] ; 2. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] на приналежну йому 1/10 частку домоволодіння [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [PERSON] на підставі договору дарування від 01.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Павловою Г.Є., за реєстровим №1849 та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 30.01.2006 року під №8665902, номер запису 1371, належить 1/10 частка в праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі і 1/10 частку спірного домоволодіння. 22.12.2018 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рябоконь К.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом. Однак постановою державного нотаріуса від 22.12.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що з наданих заявником документів неможливо встановити тип об`єкту домоволодіння чи житловий будинок, отже немає можливості встановити склад спадкового майна та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи державний нотаріус Рябоконь К.Л. до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, а також надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно положень ч. 1 ст. 86, ч. 1 ст. 87 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до частини першої, другої статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до частини першої, другої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Таким чином, можливе розпорядження не тільки вже відомою часткою в праві спільної сумісної власності, але й тією часткою, яка буде визначена в майбутньому, після смерті спадкодавця. Тобто спадкодавець у заповіті може визначити, що він залишає свою частку в праві спільної сумісної власності визначеній особі. Конкретний розмір частки в такому разі визначається після смерті спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON] належала 1/10 частка в праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 01.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Павловою Г.Є., за реєстровим №1849 та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 30.01.2006 року під №8665902, номер запису 1371. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16.02.2018 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/10 частку спірного домоволодіння. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.08.1972р. Так [PERSON] є спадкоємцем після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , яка прийняла спадщину, оскільки подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. [PERSON] , яка є дочкою померлого [PERSON] , своєю заявою №548 від 14.06.2018 року відмовилась від спадщини після смерті батька, на користь [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261-1266 ЦК України, у тому числі малолітніх чи неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. За такого [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] 22.12.2018 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рябоконь К.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом. Однак постановою державного нотаріуса від 22.12.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що з наданих заявником документів неможливо встановити тип об`єкту домоволодіння чи житловий будинок, отже немає можливості встановити склад спадкового майна та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Відповідно до довідки №2-4944 від 25.10.2018 року, наданої Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 01.12.2005 року за реєстровим №1849 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Павловою Г.Є., належить житловий будинок літ. Б-1, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . До житлового будинку прилягають: підвал літ. Бпд, гараж літ. Д1, вбиральня літ. Ж, гараж літ. С, сарай літ. У, огорожа №5, 6, 13, 12, споруди №4, 9, ІІ, ІІІ. Крім того, відповідно до вказаної довідки об`єкти самочинного будівництва: гараж літ. Д1, сарай літ. У - у користуванні [PERSON] . Співвласники станом на 28.12.2012: [PERSON] - 1/10 частка на підставі договору дарування від 01.12.2005р. №1849, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Павловою Г.Є.; [PERSON] - 1/100; [PERSON] - 1/5. Гараж літ. О (1982р.), гараж літ. С (1984р.) - не належить до самочинного будівництва, згідно Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за №582/5773 зі змінами та доповненнями. Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22.06.2007р. №1246, 9/100 часток домоволодіння (частина житлового будинка літ. Б-1, житлова площа 26,6 кв.м., загальна площа 37,1 кв.м., гараж літ. Л), який належав [PERSON] , надана нова адреса - [ADDRESS] . Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 27.02.2007р. №461, 51/100 часток домоволодіння (житловому будинку літ. А, житлова площа 127,2 кв.м., загальна площа 127,2 кв.м.), який належав [PERSON] , надана нова адреса: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №150804299 від 22.12.2018 року встановлено, що державна реєстрація права власності на домоволодіння [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому законом порядку не проводилось, але наявна інформація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, де зареєстровано право власності [PERSON] на 1/10 частку вказаного домоволодіння. За такого, суд приходить до висновку, що після виділу часток вказаного об`єкта у нові адреси, у власності [PERSON] залишилась 1/10 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] 1/10 частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Так, спадкодавцем [PERSON] було належним чином оформлено право власності на спірне домоволодіння, проте нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що з наданих заявником документів неможливо встановити тип об`єкту домоволодіння чи житловий будинок, отже немає можливості встановити склад спадкового майна та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи, враховуючи факт визнання відповідачами позовних вимог, а також те, що частка померлого [PERSON] в праві спільної приватної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] яка прийняла спадщину, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на належну йому 1/10 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved