Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 09 серпня 2000 року [PERSON], який представляв на біржі інтереси членів своєї сімї [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] і [PERSON], яка представляла на біржі інтереси членів своєї сімї [PERSON] та [PERSON], уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був зареєстрований в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Недвижимость Н». Відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Оскільки квартира придбана без нотаріального посвідчення, вони не мають можливості належним чином зареєструвати та реалізувати своє право власності. В судове засідання позивачі не зявились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ФП №201397 04 березня 2005 року помер. Відповідачі причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що 09\~серпня 2000\~року між\~[PERSON],\~яка представляла\~інтереси членів\~своєї сімї\~[PERSON]\~та неповнолітньої\~[PERSON]\~та [PERSON], що діяв від імені членів своєї сімї [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Недвижимость Н» 09 серпня 2000 року за № 97 /а.с. 16/. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Южноукраїнським бюро технічної інвентаризації 20 вересня 2000 року квартира [ADDRESS], була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» 09 серпня 2000 року № 97, що записане в реєстрову книгу №12 стор.14 за реєстраційним № 204 /а.с. 17/. З довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 16.11.2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 22/. Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року. До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року. Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Незважаючи на обовязковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 2 статті 12\~Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом. Відповідно до\~ст. 149 ЦК України\~(в\~редакції 1963\~року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved