Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

20.12.2017 року на адресу суду надійшла позовна заява ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL25930 від 21.03.2008 року, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал» заборгованість в сумі 65748,39 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № CL25930 від 21.03.2008 року відповідачу було надано ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, кредит в розмірі 1800,00 дол. США зі сплатою процентної ставки (станом на день укладення договору) в розмірі 24,00 % річних та підвищеної процентної ставки (в разі прострочення платежу) в розмірі 72,00 % річних. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 30.11.2017 року, за вказаним кредитним договором відповідач перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 65748,39 грн. Таким чином, у зв'язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 65748,39 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Ухвалою від 09.03.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 11.09.2018 року справа прийнята до провадження суддею Савицьким О.А. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № CL25930 від 21.03.2008 року, [PERSON] було надано ВАТ «Універсал Банк» кредит в розмірі 1800,00 дол. США зі сплатою процентної ставки (станом на день укладення договору) в розмірі 24,00 % річних та підвищеної процентної ставки (в разі прострочення платежу) в розмірі 72,00 % річних. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. 14.11.2016 року між ПАТ «Універсал Банк», який є правонаступником ВАТ «Універсал Банк», та ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал» укладено договір № UB-OP/16-132, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у томі числі за кредитним договором № CL25930, укладеним 21.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Із долученого до справи розрахунку заборгованості від 30.11.2017 року вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 30.11.2017 року має заборгованість перед ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, в сумі 65748,39 грн., з яких: 46044,08 грн. - заборгованість за кредитом; 5043,36 грн. - заборгованість по відсотках; 14660,95 грн. - штрафні санкції (пеня). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал», та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL25930 від 21.03.2008 року, умови якого ВАТ «Універсал Банк» були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ «КУА «Прімоколект-Капітал», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, заборгованість в сумі 65748,39 грн., з яких: 46044,08 грн. - заборгованість за кредитом; 5043,36 грн. - заборгованість по відсотках; 14660,95 грн. - штрафні санкції (пеня). Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 67348,39 грн. (65748,39 грн. + 1600,00 грн.).

Outcome: approved