Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

21.08.2017р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області звернувся орган опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації (далі - позивач) в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з позовом\~до [PERSON] (далі - відповідач), в якому позивач просить позбавити останню батьківських прав відносно вищевказаних малолітніх дітей. Позивач обґрунтовуючи вимоги вказує, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які з 22.10.2012р. перебувають на обліку служби у справах дітей Врадіївської районної державної адміністрації, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, а також є матір'ю [PERSON], [INFO], яка з 05.07.2016р. перебуває на обліку служби у справах дітей Врадіївської районної державної адміністрації, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Так позивач зазначає, що згідно характеристики наданою Врадіївською селищною радою відповідач власного житла не має, не працює, зловживає алкоголем, проживає за рахунок соціальних виплат, які вона утримує на дітей як малозабезпечена сім'я. Веде безладний спосіб життя. До селищної ради неодноразово надходили скарги мешканців на поведінку відповідача. Відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Також позивач вказує на те, що сім'я відповідача не перебувала під соціальним супроводом спеціалістів Врадіївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, оскільки завжди відмовлялася від допомоги співробітників вказаного центру, дуже часто не допускала до будинку для обстеження умов проживання, а всі розмови закінчувалися образами і нецензурною лайкою з боку відповідача. Крім того позивач вказує, що неодноразово надходили клопотання від адміністрації Врадіївської центральної районної лікарні щодо не виконання відповідачем батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей, а також неодноразового доставляння відповідача працівниками Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області до приймального відділення Врадіївської центральної районної лікарні у нетверезому стані з побиттям співмешканця та друзів. Працівниками служби у справах дітей неодноразово відвідувалася сім'я відповідача та при вказаних відвідуваннях було виявлено, що сім'я проживає в літній кухні, яка складається коридору кухні та однієї кімнати. Кімната облаштована меблями та речами, які необхідні для повсякденного користування. Часто при відвідуванні в помешканні робився безлад, було важке затхле повітря. Продуктів харчування виявлялось в досить малій кількості. Земельна ділянка обробляється, підсобне господарство не утримується. Були часті випадки того, що відповідач не допускала членів комісії для обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітніх з невідомих на те причин. 17.03.2017р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації були вирішено позбавити відповідача батьківських прав, однак вказаний процес був призупинений після відвідування сім'ї відповідача 30.03.2017р., під час якого виявлено, що відповідач у помешканні зробила косметичний ремонт, кімнати облаштувала необхідними речами та меблями для повсякденного користування, продуктів харчування виявлено в достатній кількості. Позивач зазначає, що працівниками позивача, Врадіївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області неодноразово проводилися профілактичні бесіди виховного характеру з відповідачем щодо належного виконання, піклування та утримання своїх малолітніх дітей, однак проведеної роботи вистачало на тиждень або місяць, а потім знову відповідач бралася за старе. З огляду на вищевикладене позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме виховання, піклування, утримання своїх дітей, діти позбавлені материнської уваги, турботи, любові, права на належне батьківське виховання, спілкування з матір'ю, проживання в рідній сім'ї, а тому, посилаючись на приписи ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, ст.ст. 150, 155, 164, 165, 180 СК України, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити, при цьому додатково пояснила, що 25.11.2017р. двоє дітей відповідача працівниками Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області були доставлені до Врадіївської центральної районної лікарні, оскільки ходили самі без супроводу дорослих по вулицях смт. Врадіївки, були брудні, голодні та одягнені не по сезону. Таким чином, як зазначила представник позивача, орган опіки та піклування не вірить, що відповідач може виправитися, а тому не має жодної можливості врегулювання даної ситуації в позасудовому порядку. Відповідач заперечила проти задоволення позову вказуючи, що на даний час вона пройшла хімічний захист від алкогольної залежності, старші діти відвідують школу та забезпечені шкільним приладдям, всі діти забезпеченні необхіднім одягом, іграшками та іншими побутовими речами, наявна їжа в необхідній кількості. Стосовно ситуації, яка відбулася 25.11.2017р. відповідач пояснила, що 23.11.2017р. її донька [PERSON] отримала опіки тіла. Після чого відразу була госпіталізовано до Врадіївської центральної районної лікарні та пізніше того ж дня направлена до обласної дитячої лікарні. Оскільки вона весь час перебувала з донькою в лікарнях, то попросила сусідку подивитися за іншими дітьми. Коли їй 25.11.2017р. зателефонували та повідомили, що інших дітей працівники поліції доставили до Врадіївської центральної районної лікарні, вона того ж дня приїхала з м. Миколаєва та відразу забрала дітей, яких відвезла до родичів в іншу область, а сама наступного ранку поїхала в лікарню до доньки в м. Миколаїв. Відповідач також зазначила, що коли вона забирала дітей з лікарні їхній теплий одяг з них був знятий, а останні були вдягнуті в інший одяг. З огляду на вищевикладене відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вона стала на шлях виправлення, а позивачем не надано доказів протилежного. Заслухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази, зокрема висновки органу опіки та піклування,\~судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], при чому батько дітей записаний зі слів матері, в порядку визначеному ст. 135 СК України, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ФП № 135986 виданим 10.05.2011р., серії І-ФП № 156950 виданим 15.05.2012р., серії 1-ФП № 244600 виданим 08.04.2016р. та листами Врадіївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 386/15.14-4.9, № 387/15.14-4.9, № 388/15.14-4.9. від 21.03.2017р. Згідно довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 3539 від 07.08.2017р. відповідач проживає за адресою: [INFO] разом зі своїми дітьми та співмешканцем [PERSON], який за твердженнями відповідача є біологічним батьком дітей. Разом з ними також проживають матір та бабуся співмешканця. З характеристики на відповідача наданої селищним головою Врадіївської селищної ради Миколаївської області вбачається, що відповідач зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою на найманій квартирі, власного житла не має. Має трьох малолітніх дітей, вихованню, яких належної уваги не приділяє. Не працює, зловживає алкогольними напоями, веде безладний спосіб життя, проживає за рахунок соціальних виплат. До селищної ради неодноразово надходили скарги мешканців селища на поведінку відповідача. В матеріалах справи наявне клопотання Комунального закладу Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Миколаївської області № 150 від 21.06.2016р., в якому перед начальником служби у справах дітей райдержадміністрації ставилось питання про вжиття заходів по збереженню здоров'я та життя дитини відповідача, а саме [PERSON], оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, рекомендації лікарів щодо харчування дитини не виконує, належним чином за дитиною не доглядає. В матеріалах справи наявні також клопотання Врадіївської центральної районної лікарні Миколаївської області б/н від 31.10.2016р., № 913 від 07.12.2016р., № 147 від 10.03.2017р. та № 509 від 12.06.2017р., в яких перед начальником служби у справах дітей райдержадміністрації ставилось питання про вжиття заходів по збереженню здоров'я та життя дітей відповідача, оскільки остання не виконує батьківських обов'язків, зловживає алкоголем, часто залишає дітей без нагляду, на зауваження та проведені бесіди не реагує. З квітня 2016 року по 08.03.2017р. неодноразово доставлялася до лікарні в стані алкогольного сп'яніння з тілесними ушкодженнями після побиття співмешканцем і друзями, та після медичного огляду їй ставилися діагнози - гостра алкогольна інтоксикація, забій лівої щоки, садна, забої. Згідно актів обстеження від 24.06.2016р., 05.07.2016р., 04.08.2016р., 31.10.2016р., 09.11.2016р., 09.12.2016р., 09.03.2017р., 30.03.2017р. та 06.09.2017р. комісією служби у справах дітей Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області, за результатами обстеження умов проживання сім'ї відповідача, виявлено як чинники, які негативно характеризують особу відповідача та умови проживання її дітей, так і чинники, які свідчать про протилежне. Так в одних випадках наявні факти не допуску комісії до будинку, агресивне ставлення до членів комісії, безладу та затхлого повітря в кімнатах будинку, відсутність достатньої кількості продуктів харчування, а в інших випадках наявність меблів та інших речей повсякденного вжитку, проведення косметичного ремонту, наявність достатньої кількості продуктів харчування, належного прибирання кімнат будинку, задовільного стану здоров'я дітей. Відповідно до постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.01.2017р., яка набрала законної сили 28.01.2017р., відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184, ст.185 КУпАП, а саме за невиконаннями батьківських обов'язків та за злісну непокору законній вимозі поліцейського. Крім того, згідно листів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області № 7725/62-2017 від 09.08.2017р., № 9666/62-2017 від 16.10.2017р. та № 11578-2017 від 13.12.2017р. стосовно відповідача неодноразово з 24.05.2011р. по 29.07.2017р. надходили скарги та повідомлення. Відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності 12.02.2011р. за ст. 197 КУпАП - проживання без паспорту громадянина України або реєстрації місця проживання, 26.05.2011р., 03.12.2012р., 12.12.2016р. за ч. 1 ст. 184 КУпАП - невиконання батьківських обов'язків, 03.07.2016р. за ст. 173-2 КУпАП - насильство в сім'ї, 07.08.2016р. за ст. 175-1 КУпАП - куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, 07.08.2016р. за ст. 185 КУпАП - за злісну непокору законній вимозі поліцейського, 11.06.2017р. за ст. 173 КУпАП - дрібне хуліганство. Також відповідач притягувалася до кримінальної відповідальності у 2014 та 2015 роках за ч. 1 та ч. 2 ст. 125 КК України - легке тілесне ушкодження. З початку 2017 року відповідач 15 разів викликала працівників поліції, та під час відбирання пояснень 11.06.2017р. перебувала в стані алкогольного сп'яніння, вела себе агресивно по відношенню до дітей та працівників поліції. Діти були в неохайному стані. Згідно витягу з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 17.03.2017р., комісія у складі 12 членів одноголосно проголосувала за доцільність позбавлення відповідача батьківських прав На основі вказаного рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації 09.08.2017р. № 711/16-01 позивач склав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. На пропозицію суду комісією з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації повторно розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та згідно витягу з протоколу № 10 від 31.10.2017р. комісією в складі 11 членів одноголосно прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно листа Врадіївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 366 від 07.08.2017р. діти відповідача перебувають на обліку, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідач не перебувала від соціальним супроводом спеціалістів центру у зв'язку з її письмовою відмовою, завжди відмовлялася від допомоги співробітників центру, дуже часто не допускала до будинку для обстеження умов проживання, а всі розмови закінчувалися образами та нецензурною лайкою. З листа Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області № 2169 від 07.08.2017р. вбачається, що відповідач перебуває на обліку у відділі соціальних виплат та отримує допомогу при народженні дитини ([PERSON], [INFO]) з 01.05.2016р. по 30.04.2019р. в розмірі 860.00 грн., допомогу, як малозабезпечена сімя на трьох дітей з 01.07.2017р. по 31.12.2017р. в розмірі 2 541 грн. 67 коп. щомісячно, і як одинока мати з 01.04.2017р. по 30.09.2017р. в розмірі 2 320 грн. 14 коп. щомісячно, що також підтверджується довідками № 2951 від 08.11.2017р. Вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] - директор Врадіївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, [PERSON] районний педіатр Комунального закладу Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Миколаївської області, [PERSON] - інспектор Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, [PERSON] - спеціаліст Врадіївської селищної ради. З наданих відповідачем доказів судом встановлено, що діти відповідача є здоровими, що підтверджується довідками № 197 від 28.09.2017р., № 218, № 219 та № 220 від 02.11.2017р. Комунального закладу Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Миколаївської області. Судом також встановлено проходження відповідачем 02.10.2017р. Хімічного захисту від алкогольної залежності за допомогою введення препаратів довгострокової протиалкогольної дії, що підтверджується довідкою № 1 лікаря [PERSON] Відповідно до довідок № 163 та № 164 від 27.09.2017р. Врадіївської загально - освітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, [PERSON]О та [PERSON] навчаються у першому класі та згідно характеристики на дітей наданих класним керівником [PERSON] та директором школи [PERSON] від 03.10.2017р. та двох характеристик без дати, як і діти, так і батьки характеризуються в більшості з позитивної сторони, зокрема щодо охайного стану дітей, виконання ними домашнього завдання, забезпечення дітей необхідним шкільним приладдям. Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї відповідача від 23.10.2017р. комісією встановлено, що в будинку чисто, тепло, наявні необхідні меблі, поставлені нові двері, продукти харчування наявні в достатній кількості. Відповідно до характеристики наданої секретарем Врадіївської селищної ради Миколаївської області від 23.11.2017р. відповідач на даний час спиртними напоями не зловживає, не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Скарг та нарікань від сусідів та жителів селища не надходило. На адміністративну комісію при Врадіївській селищній раді не викликалася. З листа Врадіївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 527 від 18.12.2017р. вбачається, що за зверненням відповідача з дітьми проведена психологічна діагностика з метою визначення розвитку вікових здібностей та виявлення особливостей внутрішньосімейних відносин. Так, зокрема після проведення діагностики з'ясовано, що діти мають прихильність до матері та бажають проживати разом з нею, мають мрії до створення повноцінної сім'ї. Згідно показань свідка [PERSON] відповідач добре ставиться до дітей та турбується про них, протягом тривалого часу неофіційно працює на сезонних роботах по збиранню урожаю плодово-ягідних дерев та горіхів. Судом також встановлено, що 23.11.2017р. близько 16 год. 00 хв. донька відповідача [PERSON] була госпіталізована до Врадіївської центральної районної лікарні з термічними опіками, а в подальшому госпіталізована до Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні та 26.11.2017р. була переведена для подальшого лікування до опікового відділення Міської лікарні № 3 м. Миколаєва, що підтверджується довідкою Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні № 344 від 05.12.2017р., випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 9686. Матеріали справи не містять інформації щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності по вказаному факту за ст. 184 КУпАП, чи оформлення відповідного протоколу. З листа Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області № 11578-2017 від 13.12.2017р. вбачається, що 25.11.2017р. працівниками поліції по вул. Магістральна в смт. Врадіївка виявлено двох дітей відповідача, а саме - [PERSON] та [PERSON], які блукали по вулиці без нагляду та були одягнені не за сезоном, діти були доставлені до Врадіївської центральної районної лікарні. На даний час вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб за ст. 184 КУпАП. Матеріали справи не містять інформації щодо притягнення відповідача чи інших осіб до адміністративної відповідальності по вказаному факту за ст. 184 КУпАП, чи оформлення відповідного протоколу. Вищевказані обставини щодо відсутності складених протоколів про адміністративні правопорушення по подіях 23.11.2017р. та 25.11.2017р. та не притягнення винних осіб до відповідальності також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - інспектор з ювінальної превенції Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області. У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Водночас, ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч.ч. 1 та 5 та ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З огляду на положення ст.ст. 77 та 78 ЦПК України, суд не бере до уваги, як недопустимі докази листи Врадіївської центральної районної лікарні № 1034 та 1035 від 14.12.2017р., оскільки останні не підписані представником лікарні. За ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов'язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 151 СК України та стаття 12 Закону України Про охорону дитинства надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов'язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Причому ч. 1 ст. 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З комплексного аналізу зазначеного законодавства та враховуючи конструкцію ч. 1 ст. 164 СК України слідує, що законодавчо визначенні підстави для позбавлення батьків батьківських прав по відношенню до своїх дітей мають існувати на час вирішення судом вказаного питання, а не лише на момент вирішення вказаного питання соціальною службою, при чому вирішення вказаного питання вимагає від всіх установ, які беруть в цьому участь, в першу чергу, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, керуватися принципами об'єктивності, всебічності, розумності та доцільності, залишаючи поза межами вирішення даного питання суб'єктивні фактори. Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства, зміст позовних вимог та обставини справи встановленні під час судового розгляду, суд критично оцінює ряд доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог як в цілому, так і в певній їх частині. Так, позивачем надано негативну характеристику на відповідача за підписом селищного голови Врадіївської селищної ради Миколаївської області, яка як вбачається з висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав від 09.08.2017р. взята до уваги комісією з питань захисту прав дитини на засіданні від 17.03.2017р., а тому з об'єктивних причин не містить інформації щодо поведінки відповідача станом на час звернення до суду з позовом та його судового розгляду. Позивачем не надано жодної характеристики на відповідача станом на час звернення до суду з даним позовом або під час його розгляду. Водночас, відповідачем надано характеристику за місцем проживання станом на 23.11.2017р., згідно якої вона характеризується посередньо, а в частині що стосується зловживання алкоголем та надходження на неї скарг сусідів та мешканців селища позитивно. Таким чином, суд бере до уваги характеристику відповідача станом на 23.11.2017р. з урахуванням характеристик наданих класним керівником та директором школи, де навчаються діти відповідача. Стосовно клопотання Комунального закладу Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Миколаївської області № 150 від 21.06.2016р. про вжиття заходів щодо збереження здоров'я та життя дитини [PERSON], суд зазначає наступне. З тексту клопотання вбачається, що воно обґрунтовано посиланням на письмову заяву бабусі, в якій остання повідомляє про зловживання відповідачем спиртними напоями, невиконання рекомендацій лікарів щодо харчування дитини та неналежного догляду за дитиною. Однак з клопотання не зрозуміло, хто саме звернувся з відповідною письмовою заявою, чи з'ясовувалися вказані обставини та чи підтвердженні вони сімейним лікарем Врадіївської амбулаторії ЗПСМ та м/с [PERSON], які здійснюють медичне супроводження дитини. Аналогічна ситуація щодо відповідних клопотань Врадіївської центральної районної лікарні, оскільки останні жодним чином не мітять інформації щодо порядку встановлення перебування відповідача в стані алкогольного сп'яніння, як і інформації на підставі яких медичних обстежень та якими медичними документами підтверджено діагнози поставлені відповідачу. При чому суд відмічає, що оскільки позивачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження обставин викладених у вищезазначених клопотаннях, суд оцінює показання свідків, які підтверджують факти перебування відповідача в стані алкогольного сп'яніння виключно як показання свідків про події, які вони безпосередньо бачили, приймали в них участь та оцінювали останні зі своєї суб'єктивної точки зору, а не з точки зору беззаперечно встановленого факту, що підтверджується належними та допустимими доказами. Суд не бере до уваги інформацію Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності в 12.02.2011р., 26.05.2011р., 03.12.2012р., оскільки згідно приписів ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Суд також не бере до уваги листи Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо надходження на відповідача скарг та повідомлень, стосовно яких не має інформації про результати їх розгляду, оскільки без матеріалів за результатами проведених перевірок по скаргам та повідомленням, суд позбавлений можливості всебічно, повно та об'єктивно оцінити вказані обставини. Рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, оформлене витягом з протоколу № 3 засідання від 17.03.2017р., згідно якого комісія у складі 12 членів одноголосно проголосувала за доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та висновок № 711/16-01 від 09.08.2017р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд оцінює критично та не бере до уваги з огляду на таке. Засідання комісії відбулося 17.03.2017р., на якому бралося до уваги обставини, які існували станом на 17.03.2017р., при чому відповідний висновок позивача про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав складений 09.08.2017р. та в цілому ґрунтується на обставинах покладених в основу рішення комісії, а не на обставинах, які існували станом на час його складання. Суд також зауважує, що згідно матеріалів справи з 30.03.2017р. по дату складення висновку 09.08.2017р. позивач, жодним чином не обстежував умови проживання сім'ї відповідача, не з'ясовував щодо її працевлаштування та поведінки за місцем проживання, не з'ясовував щодо стану здоров'я дітей, рівня їх матеріального забезпечення, що свідчить про не об'єктивність вказаного висновку. Окремо слід зазначити, щодо рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, оформлене витягом з протоколу № 10 засідання від 31.10.2017р., згідно якого комісія фактично повторно вирішила доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Так, в контексті обставин, які встановлені судом, та які існували станом на 31.10.2017р., а також враховуючи зміст витягу з протоколу № 10 засідання від 31.10.2017р. з комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації вбачається, що члени комісії в основу свого рішення поклали не обставини, які об'єктивно існували станом на час проведення засідання комісії, а ті які існували станом на 17.03.2017р., при чому комісія жодним чином не намагалася ці обставини підтвердити, спростувати чи дати їм об'єктивну неупереджену оцінку. В даному випадку члени комісії керувалися виключно суб'єктивним відношенням до особи відповідача, а не інтересами дітей. На противагу вищевказаним обставинам відповідачем зі свого боку надано належні та допустимі докази на підтвердження свого виправлення та забезпечення на даний час своїх дітей належними матеріально-побутовими умовами проживання, належного виховання та догляду. При чому, суд також зазначає, що показання свідків та надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог стосуються обставин, які передували та об'єктивно існували станом на час вирішення позивачем питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав, проте станом на час звернення до суду з вказаним позовом та судового розгляду об'єктивно існували уже інші обставини, які позивачем жодними чином не взяті до уваги. При винесенні рішення, суд також не вважає за необхідне давати оцінку подіям, які відбувалися 23.11.2017р. та 25.11.2017р. стосовно отримання донькою відповідача термічного опіку та перебування інших дітей відповідача без догляду, оскільки передумовою такої оцінки має бути наявність в матеріалах справи відповідних документів за результатами проведеної уповноваженими особами перевірки та притягнення винних осіб до відповідальності, які в матеріалах справи відсутні. Таким чином, в сукупності вищевикладеного слідує, що позов органу опіки та піклування є безпідставним та необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed