Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

19 травня 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись із позовом, який обгрунтовують тим, що їх батько був єдиним власником приватної фірми «А і Є». Згідно установчих документів приватної фірми (пункт 5.1. та 5.3 Статуту) управління фірмою здійснюється власником через призначеий ним виконавчий орган дирекцію фірми, до складу якої входить директор та виконавчий директор. Відповідно до означених норм статуту [PERSON] уклав контракти із [PERSON] та [PERSON], які і були дирекцією фірми. У приватній власності фірми перебувало майно нежитлове приміщення площею 203,7 кв.м., яке роташоване по вулиці Проскурівській, 18 у м. Хмельницькому та нежитлове приміщення площею 119,7 кв.м., яке знаходиться по вулиці Проскурівській, 22. 15.02.2008 року власник фірми, [PERSON] помер. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом позивачі та відповідач [PERSON] кожен успадкували по одній четвертій частині майна, що складається з майнових прав засновника приватної фірми «А і Є». До єдиного Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців відомості про зміну власника внесені не були. 13 травня 2014 року їм стало відомо, що відповідач [PERSON] діючи від імені фірми, всупереч вимогам Статуту та норм чинного законодавства відчужила нерухоме майно нежитлові приміщення площею 119, 7 кв.м. та 203,7 кв.м.,дані обставини підтверджуються витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такі дії відповідача є незаконними, позаяк Статутом фірми визначено, що у разі смерті власника права переходять до його спадкоємців. Тому відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законовдавства, а також інтересам держави і суспільства. 03 лютого 2014 року [PERSON] одноосібно, діючи від імені фірми, всупереч вимогам статуту, інтресам фірми та вимогам чинного законодавства уклала договір купівлі-продажу із товариством з обмеженою відповідальністю «Бридж Плюс» згідно умов якого було продане нежитлове приміщення площею 119,7 кв.м., розташоване по вулиці Проскурівській, 22 у м. Хмельницькому. 26 лютого 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бридж Плюс» відчужило вказане приміщення товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Арт». Крім того, [PERSON] 03 лютого 2014 року продала нежитлове приміщення площею 203,7 кв.м., що знаходиться за адресою по вулиці Проскурівській, 18 у м. Хмельницькому за договором купівлі-продажу товариству з обмеженою відповідальністю «Світ капіталу». В свою чергу ТОВ «Світ капіталу» за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 05 березня 2014 року продало означене приміщення товариству з обмеженою відповідальністю «Оріон Трейд Сістем» Відповідач [PERSON], діючи від імені фірми не мала права укладати такі договори на відчуження майна фірми, а тому її дії є незаконними, а договори підлягають визнанню недійсними. Означені нежитлові приміщення повинні бути витребуванні із незаконного володіння ТОВ «Кепітал-Арт» та ТОВ «Оріон Трейд Сістем» у власність фірми. 03 липня 2007 року третя особа приватна фірма «А і Є» звернулась до суду із аналогічним позовом з самостійними вимогами до відповідачів. Позов обрунтовує тим, що [PERSON] був єдиним власником фірми «А і Є». Після його смерті спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], котрі мають право на одну четверту частину майнових прав засновника відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідно до пункту 5.1 та 5.3 Статуту управління фірмою здійснюється власником через призначений ним виконавчий орган дирекцію фірми, до складу якої входять директор та виконавчий директор. [PERSON], діючи від імені фірми не мала права укладати договори на відчуження майна фірми, а отже такі договори мають бути визнані недійсними та майно витребувано з чужого незаконного володіння. В судовому засіданні представники позивачів заявлені позови підтримали та просять їх задоволити. Посилаються на те, що [PERSON] не була директором фірми, тому не мала права одноосібно відчужувати нежитлові приміщення без погодження із дирекцією фірми. Означені обставини підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від від 14.10.2014 року. Крім того, на час продажу існувала заборона відчуження цих приміщень, оскільки ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 06 жовтня 2009 року про накладення арешту хоча й була скасована, однак законної сили на час укладання договорів купівлі-продажу не набрала. Відповідно до висновку експерта підпис власника фірми [PERSON] у рішенні на відчуженні нерухомого майна здійснено за допомогою факсимільного кліше, що статутом фірми не передбачено. [PERSON] права на посвідчення довіреності [PERSON] повноважень не мала. Тому слід визнати її дії незаконними, визнати недійсними договори купівлі-продажу та витребувати майно із чужого незаклонного володіння. В судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON], заявленого позову не визнав. Суду пояснив, що позивачі, фізичні особи не є стороною укладених договорів. Відсутність у них права щодо належних фірмі «А і Є» нежитлових приміщень підтверджено рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 16.11.2011 року відповідно до приписів частини 3 статті 61 ЦПК України є преюдиційними та не підлягають доведенню. Постановами Господарських судів встановлено, що директор на момент укладення договорів купівлі-продажу діяв без перевищення своїх повноважень та з дотриманням статутних обмежень. В судовому засіданні представник товариства з обмеженою відповідальністю «Світ капіталу» та товариства з обмеженою відповідальністю «Бридж Плюс» заявленого позову не визнав. Суду пояснив, що рішеннями Господарських судів встановлено правомірність укладених договорів. Відповідно до вимог частини 3 статті 92 ЦК Ураїни будь-які обмеження представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинам и не могла не знати про такі обмеження. Представник відповідачів ТОВ «Кепітал Арт» та ТОВ «Оріон Трейд Сістем» просить у задоволенні позову відмовити, вважає, що підстави для задоволення відсутні, оскільки підстав для задоволення позову не має. Суд, вислухавши доводи представників позивачів, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 03 лютого 2014 року продавець приватна фірма «А і Є» від імені якої діяв [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 31.01.2014 року та товариство з обмеженою відповідальністю «Світ капіталу» придбав нежитлове приміщення, загальною площею 203,7 кв.м., яке знаходиться по вулиці Проскурівській, 18. Вказане нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору про передачу нежитлових приміщень, укладеного 22.08.1996 року між фірмою «Прана» та фірмою «А і Є», зареєстрованого Хмельницьким БТІ 25.09.2006 року за реєстровим номером № 550. Відповідно за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 05.03.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Світ капіталу» продало нежитлове приміщення загальною площею 203,7 кв.м. розташоване по вулиці Проскурівській, 18 у м. Хмельницькому товариству з обмеженою відповідальністю «Оріон Трейд Сістем». За договором купівлі-продажу нерухомого майна 03 лютого 2014 року привтною фірмою «А і Є» та товариством з обмеженою відпоідальністю «Бридж Плюс» відчужено нежитлове приміщення, загальною, площею 119,7 кв.м., що розташоване по вулиці Проскурівській, 22 у м. Хмельницькому. 26 липня 2014 року товариство з обмеженою відповдальністю «Бридж Плюс» та товариство з обмеженою відповідальністю «Кепітал Арт» за означеним договором відчужило нежитлове приміщення площею 19,7 кв.м. по вулиці Проскурівсьій, 22. Зміни до статуту приватної фірми «А і Є» щодо власників фірми та щодо управління фірмою до 13.06.2014 року не вносились. Згідно витягу із Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] станом на час посвідчення оспорюваних договорів купівлі-продажу, а саме 03.02.2014 року, керівником приватної фірми «А і Є» була [PERSON], а її засновником значився [PERSON] Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями майнових прав засновника приватної фірми «А і Є» по одній четвертій частині кожен (а.с. 23, 24, 25). Рішенням апеляційного суду Хмельницької області встановлено, що все інше майно приватної фірми не підлягає поділу між сторонами в натурі, оскільки воно не належало спадкодавцю особисто і не ввійшло до спадкової маси, а є власністю фірми «А і Є». Відповідно до пункту 4.3 Статуту, у разі смерті власника до спадкоємців переходять його майнові права, тому майнові активи фірми, що складаються із об»єків рухомого і нерухомого майна, розподілу між спадкоємцями за нормами спадкового права не підлягають. Представники позивачів обгрунтовують заявлений позов тим, що відповідно до висновку експерта за № 68 Т від 01.07.2014 року призначеної технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи старшим слідчим СВ СУ УМВСУ у Хмельницькій області відтиски печатки на договроах купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2014 року виконані не кліше печатки приватної фірми «А і Є», зразки якого надані для порівняння, а іншим кліше печатки, підписи в графах «підпис власника приватної фірми «А і Є» [PERSON] у рішеннях власника від 17.11.2007 року виконано за допомогою факсимільного кліше. Згідно постанови Вищого Господарського Суду України від 17 лютого 2015 року установлено, що від імені приватної фірми «А і Є» діяв виконавчий орган (директор [PERSON]В.) на підставі рішення єдиного на той час засновника приватної фірми «А і Є» [PERSON] від 17 листопада 2007 року за № 3, яким було надано дозвіл директору ПФ «А і Є» на відчуження майна приватної фірми (рухомого і нерухомого), що належить на праві власності фірмі на момент його відчуження, надання нерухомого майна в оренду, а також укладання інших угод, сума яких перевищує суму, еквівалентну 10 000 доларам США. При цьому, позивачами не оспорюється та не визнається недійсним, не скасовано воно і самим засновником, тому правомірність цього рішення презюмується. Цим рішенням встановлено, що заявнкиами не спроствано той факт, що на момент укладення оспорюваного правочину директор приватної фірми, що на момент укладення оспорюваного договору директор фірми «А і Є» діяв без перевищення повноважень та з дотриманеня статуних обмежень, передбачених пунктом 5.2 Статуту фірми, а нові співзасновники приватної фірми (заявники) не вправі завертатичя за захисто прав та інтересів своєї фірмипоза відносинами представництва. Статут фірми «А і Є» не містить жодних положень щодо залишення у власності засновника фірми нерухомого майна, переданого в якості внеску для формування статутного капіталу позивача, а тому законним власником спірного нерухомого майна на час укладення оспорюваного договору була саме приватна фірма «А і Є». Посилання представника позивачів [PERSON] щодо використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власносноручного підпису допускається у випадках встановлених законом або за письмовою згодою сторін, оскільки статутом приватної фірми «А і Є» не було передбачено використання факсимільного кліше на відчуження нерухомого майна вартість якого 10 000 доларів США перевищує Однак, означений висновок експерта не може бути покладений в основу задоволення позовів з цих підстав, оскільки позов про визнання недійсним рішення власника про відчуження майна та скасування довіреності на відчуження майна не заявлявся, і суд таких обставин не досліджував. Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 28.08.2014 року у задоволенні позову приватної фірми «А і Є» до товариства з обмеженою відповідальністю «Світ капіталу» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 203,7 кв.м. розташовоаного по вулиці Проскурівській, 18 у м. Хмельницькому з підстав відсутності дозволу власника на відчуження нерухомого майна та продаж цього майна за балансовою вартістю, а не за ринковою ціною. Цим рішенням встановлено, що 17.11.2007 року [PERSON], власник майна, прийняв рішення про №3 про таке: надати згоду на відчуження майна приватної фірми «А і Є»(рухомого, нерухомого), що належить приватній фірмі, або майна, що буде належати ПФ «А і Є» на момент його відчуження, надання нерухомого майна в оренду, а також інших угод, сума яких перевищує суму, еквіваленту 10 000 доларів США. Цим рішенням констатовано, що доказів, які б свідчили про зміну власнком рішення щодо надання дозволу на відчуження нерухомого майна станом на 03.02.2014 року та спірний договір купівлі-продажу укладено за наявності дозволу власника на відчуження нерухомого майна. Аналогічний позов приватного підприємства «А і Є» заявлений до товариства з обмеженою відповідальністю «Бридж плюс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2014 року від 12 вересня 2014 року господарським судом залишений без задоволення. Постановою Вищого Господарського Суду України від 05 березня 2015 року постанову Київського апеляційного суду господарського суду від 23.12.2014 року скасовано, а означене рішення господарського суду м. Києва від 12.09.2014 року залишене без зміни. Згідно положень частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому господарськими судами встановлено, що відповідно до пункту 5.2 Статуту до виняткової компетенції власника належить надання дозволу виконавчому органу на відчуження майна фірми, надання нерухомого майна в оренду, а також укладання інших угод, сума яких перевищує суму, еквівалентну десяти тисячам доларів США Не заслуговують на увагу і посилання представників позивачів стосовно наявної заборони на означені об»єкти нерухомого майна, оскільки ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21 січня 2014 року заборона на відчуження спірних нежитлових приміщень скасована, і ухвалою апеляційного суду Хмельницької обалсті від 26 червня 2014 року вказана ухвала залишена без зміни. Також ніяким чином не підтверджує відсутності повноважень у відповідача [PERSON] рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14.10.2014 року за пощовом [PERSON] до приватної фірми «А і Є», оскільки судом встановлено, що зборами власників (спадкоємців) приватної фірми «А і Є» прийнято рішення тимчасово усунути з посади директора приватної фірми «А і Є», тобто позивачі визнавали, що [PERSON] була директором фірми «А і Є». Цим рішенням визнано правомірним рішення власників про тимчасове усунення її з посади директора. Приватна фірма «А і Є» своїми діями схвалила укладений правочин, оскільки прийняла грошові кошти та використала на свої потреби. Тому, виходячи з наведеного, позивачі не довели, а суд відповідно не встановив порушень вимог закону при посвідченні укладених договорів купівлі-продажу та вбачає підстав для задоволення позову. На підставі статей 10, 15, 60, 210, 212, 215 ЦПК України, статей 16,92,203, Цивільного кодексу України, суд -

Outcome: dismissed