Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

21.06.2018 року до Краснолиманського міського\~суду Донецької\~областінадійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.\~В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначила,\~що є\~власником квартири,\~розташованої за\~адресою:\~Донецька область,\~м.\~Лиман,\~вул.\~К.Гасієва,\~7/4.\~Окрім неї\~у зазначеній\~квартирі зареєстрований\~син позивача\~ [PERSON].\~Однак з\~2014\~року відповідач\~за вказаною\~адресою не\~проживає, не приймає участі в облаштуванні житла та не сплачує комунальні послуги. Місце його перебування позивачу не відоме. В добровільному порядку відповідач з реєстрації знятися не бажає, що порушує право власності позивача, а також право користування та розпорядження нерухомим майном у повному обсязі. За цих обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, оскільки рішення суду їй необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. К.Гасієва, 7/4. Ухвалою суду від 05 липня 2018 року провадження по справі відкрито, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 31 липня 2018 року закрите підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно з вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав. Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. К.Гасієва, 7/4 що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1998 року (а.с. 9) та довідкою, наданою КП «БТІ» від 18.06.2018 року (а.с. 15). Відповідач [PERSON],\~син позивача\~(а.с.\~16)\~зареєстрований за\~адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 09.10.2018 року (а.с. 38), довідкою наданою 23.06.2018 року виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 15), копією паспорта відповідача (а.с. 10). Відповідно до\~акту обстеження\~від 06.06.2018\~року,\~що складений\~головою домового\~комітету [PERSON]А,\~ у\~присутності сусідів:\~[PERSON]\~та [PERSON],\~[PERSON] за\~адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. К.Гасієва, 7/4 не мешкає з серпня 2014 року (а.с.12). Відповідно до ст.\~8\~[PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Ст.\~41\~[PERSON] України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини\~\~і основоположних\~свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про\~захист прав\~людини\~\~і основоположних\~свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантує право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63). Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст.\~328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, позивач має право власності на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область,\~м.\~Лиман,\~вул.\~К.Гасієва,\~7/4. Відповідач протягом тривалого часу користувався вказаним житловим приміщенням, але з серпня 2014 року відсутній за адресою реєстрації. Власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Той факт, що [PERSON] з 2014 року по теперішній час за адресою: Донецька область, м. Лиман вул. К.Гасієва, 7/4 не проживає, особистих його речей в будинку не має підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які суду показали, що є сусідами родини позивача. До 2014 року відповідач проживав у будинку, з серпня 2014 року він там не проживає, особистих його речей в квартирі не має. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved