overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

20.05.2019 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 29.07.2008 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1502. Через різні погляди на життя та ведення спільного господарства спільне життя у сторін не склалося, з 2013 року вони разом не проживають. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що буде суперечити її інтересам. З підстав зазначених вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. 04.06.2019 р. у даній справі відкрито провадження. В підготовчому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила її задовільнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.07.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого 29.07.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного тану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1502 (а.с. 4). Позивач з відповідачем мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 13.10.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3779 (а.с. 5). Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, відповідачі з лютого 2012 року не проживають у вказаному будинку, не беруть участі в його утримані та не сплачують комунальні послуги. Посилаючись на ці обставини позивач вважає, що відповідачі втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився. При цьому подав заяву про підтримання позову, в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності та проти заочного винесення рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2018 року, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , даний факт також підтверджується копією технічного Паспорту на садибний житловий будинок. Так, судом встановлено, що відповідно акту про не проживання від 01.12.2018 року, в жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані але не проживають з 2012 року - [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З аналізу наведених доказів також слідує, що відповідачі фактично не проживають в спірному жилому приміщенні з власної волі з 2012 року. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідачі без поважних причин не проживають в жилому приміщенні більш ніж шість місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України їх слід визнати такими, що втратили право користування належним позивачу жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.10.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м.Києва, актовий запис № 968. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 24.10.1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідчем не склалося через різні погляди на життя та не сумісністю характерів, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Впродовж останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 24.10.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 968 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.7,8/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім`я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну порядку спілкування з дитиною. 04.10.2019 року [PERSON] подав до суду позов до [PERSON] про зміну часу спілкування з дитиною та її виховання. 16.10.2019 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 року цивільну справу № 182/2835/19, провадження 2/0182/2010/19, за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про зміну порядку спілкування з дитиною було об`єднано в одне провадження з цивільною справою №182/2835/19, провадження\~2/0182/3248/2019,\~за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про зміну часу спілкування з дитиною та її виховання. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 05.03.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вона не працює, дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об`єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково. Судом встановлено, що сторонами 05.03.2016 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим ВДРАЦС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 05.03.2016 року, актовий запис № 102, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Краматорським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 26.01.2019 року, актовий запис № 783. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Згідно позовних вимог [PERSON] , сума аліментів на її утримання повинна бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але суд прийшов до висновку про те, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі - не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачено нормами Сімейного кодексу України, які регулюють обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, однак нормами статті 84 СК України - не передбачено. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 21.03.2009 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2018 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, про причини неявки не повідомив. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 21.03.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №154. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами припинені з 2018 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім`ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони 16.11.2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] який проживає разом із позивачем, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення ним трьох років. Відповідач є особою працездатного віку, будь яких коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку із чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Ухвалою суду від 20.05.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Згідно свідоцтва про шлюб від 16.11.2016 року серії [NUMBER] , 16.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.01.2017 року. Факт, що дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] , підтверджується довідками Уланівської сільської ради від 14.05.2019 року № 1272 та 1273. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Встановивши вищевказані обставини та приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим потребує утримання, не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, приймаючи до уваги те, що предметом позову є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн., з урахуванням принципу диспозитивності закріпленого ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони 09.10.2010 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем, яка здійснює догляд за дітьми. Відповідач є особою працездатного віку, будь яких коштів на утримання дітей не надає, у зв`язку із чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Ухвалою суду від 20.05.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Згідно свідоцтва про шлюб від 26.03.2019 року серії [NUMBER] 09.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилося два сини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.2013 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.10.2017 року. Факт, що діти проживають разом із матір`ю [PERSON] , підтверджується довідкою Сьомаківської сільської ради від 14.05.2019 року № 333. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Встановивши вищевказані обставини та приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим потребує утримання, не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, приймаючи до уваги те, що предметом позову є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн., з урахуванням принципу диспозитивності закріпленого ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

20.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] у м. Луганську помер її чоловік, [PERSON] . Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в реєстрації смерті 14.05.2019 року було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Від Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [INFO] року у м. Луганську внаслідок злоякісного новоутворення головки підшлункової залози помер громадянин України [PERSON] , що підтверджується довідкою про причину смерті № 1170, виданою 17. 12.2018 року медичним закладом, розташованим на території м. Луганська, свідоцтвом про смерть, виданим на тимчасово окупованій території України. Як убачається із копії паспорта померлого, [PERSON] народився [INFO] в селищі Лотикове Слов`яносербського району Луганської області, був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . 14.05.2019 року заявник, яка є дружиною померлого, звернулася до Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved