Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

20 жовтня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.08.2008, яка станом на 13.08.2020 становить 96478,83 гривень. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАТ0GR00000026 та отримав кредит у розмірі 51500 грн. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15.08.2011 стягнуто заборгованість у розмірі 131982,20 грн станом 07.06.2011. Однак, вказане судове рішення, яке станом на час пред`явлення позову не виконане, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, а відтак відповідач має сплатити за період з 09.07.2011 по 13.08.2020 у сумі 96478,83 грн. з яких: 82569,46 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 13909,37 -3% річних від простроченої суми. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАТ0GR00000026 від 12.08.2008. Рішенням Балаклійського райнного суду Харківської області від 15.08.2011 із [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «ПриватБанк» у розмірі 131982,20 грн. Згідно із частиною першою\~статті 1050ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування індексу інфляції і 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні індексу інфляції та 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, Велика Палата Верховного Суду 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх. Велика Палата ВС прийшла до висновку, що наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і не договірного), є нарахування індексу інфляції та процентів річних у відповідності до ч. 2\~статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1\~статті 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються індекс інфляції та проценти річні у відповідності до частини другої\~статті 625 ЦК України. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за період з 09.07.2011 по 13.08.2020 у сумі 96478,83 грн з яких: 82569,46 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 13909,37 - 3% річних від простроченої суми. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2102,00 грн. судового збору (а.с.1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст.141\~ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати.

Outcome: approved