Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

21.11.2016 року ТОВ «Компанія Дасті» звернулось із вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 21.03.2013 року між ПАТ «Імексбанк», правонаступником якого є ТОВ «Компанія Дасті», та [PERSON] укладений кредитний договір №999-00033677/1, за яким банк надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою за користування ним 19 % фіксованої процентної ставки річних, комісійної винагороди за послуги у розмірі 720 гривень. Посилаючись на порушення [PERSON] умов кредитного договору, позивач, просив стягнути на свою користь наявну за договором заборгованість станом на 21.10.2016 року у розмірі 61896,27 грн., яка складається з : -заборгованості за тілом кредиту 24646,41 грн. -заборгованості за відсотками за користування кредитом 9260,15 грн. -заборгованості за комісією 16989,71 грн. -штрафних санкцій 11000,00 грн. В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, зробивши перерахунок по вищевказаній заборгованості станом на 20.03.2017 року та, посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК, яка передбачає спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання просив стягнути за період з 7.01.2015 року по 20.03.2017 року на свою користь додатково: -інфляційні витрати 8158,10 грн. -3% річних 1 522,43 грн., що загалом становить 75815,59 грн. Окрім позовних вимог товариство просило присудити на свою користь понесені судові витрати на оплату судового збору 1600,00 грн. Позивач в останнє судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (розписка учасників процесу), про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором №999-00033677/1 від 21.03.2013 року ПАТ «Імексбанк» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн., а [PERSON] зобов'язалась здійснювати щомісячне погашення кредиту зі сплатою за користування ним 19 % фіксованої процентної ставки річних, комісійної винагороди за послуги у розмірі 720 гривень. Факт підписання кредитного договору, фактичне отримання грошових коштів за ним, умови кредитного договору визнані відповідачем в процесі розгляду справи та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно із договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року ПАТ «Імексбанк» відступило ТОВ «Фрегат» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за спірним кредитним договором №999-00033677/1 від 21.03.2013 року. 26.12.2014 року ПАТ «Фрегат» на підставі договору про заміну сторони в зобов'язанні відступило ТОВ «Компанія Дасті», зокрема, право вимоги за кредитним договором №999-00033677/1 від 21.03.2013 року. Відповідно до п.1.2. договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за відповідним кредитним договором, зокрема, щодо : -сплати заборгованості за кредитом, -за процентами, -за штрафами, -за пенею, -за витратами понесеними первісним кредитором в зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, тощо. Так, згідно із п.2.7 кредитного договору №999-00033677/1 від 21.03.2013 року за наявності заборгованості по кредиту та/або процентах за користування ним та/або комісій та/або неустойки сплаті підлягає заборгованість в першу чергу неустойка, в другу чергу прострочена щодо сплати комісія, в третю чергу підлягають нараховані, але не сплачені в строк проценти, в четверту чергу прострочена за договором заборгованість, в п'яту чергу комісія строк сплати якої не сплинув, в шосту чергу нараховану проценти, строк сплати яких не сплинув, в сьому чергу строку заборгованість за кредитом. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, однак, в порушення умов кредитного договору взятих на себе зобов'язань ні перед банком, з яким був укладений кредитний договір, ні перед позивачем не виконала. Станом на 20.03.2017 року утворилась заборгованість за спірним договором №999-00033677/1 від 21.03.2013 року у загальному розмірі 28 368,62 грн., яка складається із: - 22 197 гривень 37 коп.,- заборгованість за кредитом; - 6 171 гривні 25 коп.,- заборгованість по відсотках за користування тілом кредиту; Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком. Розрахунок зроблений фахово, іншими доказами по справі не спростовується. В процесі розгляду справи представник відповідача стверджувала, що 51 848, 00 грн. були сплачені відповідачем банку відповідно до умов укладеного договору, водночас, жодного доказу на підтвердження такої фактичної оплати, її співвідношення із виниклою заборгованістю в процесі розгляду справи, в порушення ст.60 ЦПК України, за якою сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надала. Вказане виключає право відповідача відповідно до ст.303 ЦПК України у наданні таких доказів в суді апеляційної інстанції. Вирішуючи спір суд погоджується також з вимогами позивача про стягнення на його користь за період з 21.03.2013 року по 20.03.2017 рік 3 відсотків річних та індексу інфляції оскільки: Правовідносини, які склалися між сторонами передбачають наявність кредитного договору, відповідно, є грошовими зобов'язаннями та з урахуванням договору про відступлення права вимоги на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Штрафні санкції, передбачені кредитним договором не виключають застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Окрім того, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). За наданим позивачем розрахунком розмір такою заборгованості становить: - 1 522 гривні 43 коп., - 3 відсотка річних - 8 158 гривень 10 коп.,- інфляційні витрати; Розрахунок відповідає математичній формулі нарахування таких виплат, індекс інфляції є офіційно встановленим, перевірений судом за даними офіційного видавника «Урядовий кур'єр». Суд критично оцінює доводи представника відповідача про неналежність позивача у справі. Так, суд обізнаний, що в провадженні господарського суду Одеської області перебуває справа №916/1253/15г за позовом ПАТ «Імексбанк» до ТОВ «Компанія Дасті» про визнання недійсним нікчемного правочину та застосування наслідків його недійсності. Водночас, вказані обставини не перешкоджають суду у розгляді даної справи, що встановлено ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси по даній справі від 22.02.2017 року, якою відмовлено у зупиненні провадження, що узгоджується із думкою Верховного Суду України по аналогічних справах за участю ТОВ «Компанія ДАСТІ». Можливе, гіпотетичне визнання господарським судом недійсним правочину по правовідносинах між ПАТ «Імексбанк» до ТОВ «Компанія Дасті» може бути підставою для перегляду рішення суду за ново виявленими обставинами, є виключним припущенням відповідача, на якому відповідно до ст.159 ЦПК України не може ґрунтуватись судове рішення. Поряд із тим, вирішуючи спір в частині складу та розміру заборгованості суд не погоджується із вимогами позивача про стягнення на його користь штрафних санкцій та комісії, оскільки вони не доведені ТОВ в процесі розгляду справи, зокрема, як в частині їх розміру (по штрафних санкціях), так і по факту надання конкретних послуг, які потребували оплати відповідачем комісії. Враховуючи, що згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має бути виконане відповідачем належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства, заборгованість [PERSON] по кредитному зобов'язанню станом на 20.03.2017 рік підлягає стягненню з відповідача у розмірі 38 049 гривень 15 коп. та складається з : - 22 197 гривень 37 коп.,- заборгованість за кредитом; - 6 171 гривні 25 коп.,- заборгованість по відсотках за користування тілом кредиту; - 1 522 гривні 43 коп., - 3 відсотка річних - 8 158 гривень 10 коп.,- інфляційні витрати; Судові витрати по оплаті судового збору, документально підтверджені позивачем, підлягають присудженню на його користь пропорційно до розміру задоволених вимог в порядку ст. 88 ЦПК України в розмірі 860 грн.

Outcome: partial