Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 08 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що в травні 2020 року йому надійшло запрошення на навчання до Школи спортивної майстерності імені Марчіна Гората м. Краків Республіка Польща. Однак у зв`язку із відсутністю згоди батька дитини, на її виїзд за кордон, неповнолітній [PERSON] не має можливості приступити до навчання яке має тривати до 06 травня 2021 року. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити. Відповідач відзив на позов не подавав. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує, відносно задоволення позову. Із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України. 2.Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що з 17 листопада 1990 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 березня 2011 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в сумі по 300 грн щомісячно. 30 квітня 2013 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду було змінено розмір аліментів які стягуються на утримання [PERSON] до 450 грн щомісячно. 13 листопада 2017 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду було змінено спосіб стягнення аліментів з 450 грн до ј частини всіх видів доходу [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості від 27 травня 2020 року здійсненого державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому станом на 1 квітня 2020 року заборгованість станом на 1 квітня 2020 року становить 53 254 грн 25 коп. Неповнолітній [PERSON] навчається у обласному центрі фізичного виховання учнівської молоді та відділення боксу з вересня 2016 року, має перший спортивний розряд Єдиної спортивної кваліфікації України, звання громадського інструктора і судді, що підтверджується, характеристикою від 23 червня 2020 року, та копією свідоцтва від 05 червня 2020 року. 6 травня 2020 року неповнолітній [PERSON] отримав запрошення на навчання до Школи спортивної майстерності Марціна Гората у м. Краків, Республіки Польща, строк навчання з 6 травня 2020 року до 6 травня 2021 року. Місце проживання відповідача [PERSON] невідоме, з огляду на що отримання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон на період навчання є неможливим. 3.Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що місце проживання відповідача невідоме, у зв`язку із чим отримання дозволу на виїзд дитини за кордон на період навчання є неможливим, крім цього, неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків також проявляється і в значній заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] . Згідно ч.2, ч.3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В силу статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відсутність дозволу на виїзд за кордон на період навчання порушує право [PERSON] на здобуття освіти, а також на гармонійні умови фізичного, духовного та культурного розвитку. 4.Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування. Згідно п.4 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.1 ст.17 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Згідно ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-244цс18, при вирішенні питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон судам необхідно встановити обставини, які свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме найкращим інтересам дитини. Згідно ч.5 ст.157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Навчання неповнолітнього [PERSON] у Школі спортивної майстерності Марціна Гората у м. Краків, Республіки Польща відповідає найкращим інтересам дитини, сприятиме повному і гармонійному фізичному, розумовому, духовному, моральному і соціальному розвитку, а також підвищенню рівня життя, необхідного для такого розвитку, а тому враховуючи положення статті 157 СК України, ст.313 ЦК України, суд дійшов висновку, що слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до Польщі до досягнення шістнадцятирічного віку - [INFO] . 5.Судові витрати. Судові витрати по справі становлять 840 грн 80 коп., які відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved