Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

21.03.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 30.11.1974 відділом ЗАГС м. Байконур, актовий запис №317. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Позов позивач мотивує тим, що в травні 1995 року сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Спільне проживання є неможливим. Час на примирення сторонам не потрібен. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Спір про поділ майна у сторін відсутній. У судове засідання позивач не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.11.1974, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МТ №502541 від 08.07.2005, шлюб зареєстровано відділом ЗАГС м. Байконур, актовий запис №317. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Крещенко» (а.с.3). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Згідно з п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правовим відносинам в цивільних, сімейних та кримінальний справах, яка ратифікована Україною10.11.1994 та набрала сили для України14.04.1995, яка регулює питання правових відносин по цивільних справам між Україною та Російською Федерацією, якщо один із подружжя є громадянином однієї Договірної сторони, а інший іншої договірної сторони, застосовується законодавство Договірної сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Як вказано в п. 2 ст. 29 цієї ж Конвенції по справам про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому п. 2 ст. 28, компетентними є установи договірної сторони, на території якої проживають обидва з подружжя. Якщо один із подружжя проживає на території однієї договірної сторони, а інший на території іншої Договірної сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентними є установи обох Договірних сторін, на території яких проживає кожен із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved