Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

21.07.2014 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. 21.07.2014 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Ухвалою від 01.08.2014 року позови об'єднані в одне провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] свої вимоги, в наступному уточнені, мотивують наступним. 09.10.1982 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народила дочку [PERSON]., [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З часу укладення шлюбу [PERSON] разом з відповідачем проживали в господарстві по [ADDRESS], що мало статус колгоспного двору, головою якого була мати відповідача, [PERSON] З 1982 року як позивачка так і відповідач працювали та були членами колгоспу. 04.08.1988 року Охтирським райвиконкомом [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будинок як голові колгоспного двору. Після смерті [PERSON] відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом та за ним одноособово було зареєстроване право власності на житловий будинок. Оскільки на час набрання чинності Законом України «Про власність» членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON], порушують питання про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане Охтирським райвиконкомом 04.08.1988 року [PERSON]; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Охтирською райдержнотконторою 08.12.1998 року [PERSON] та визнання за кожною з позивачок права власності на 1/5 частину будинку та господарських споруд та земельної ділянки площею 0,6 га, наданою для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] свої вимоги, в наступному уточнені, мотивує тим, що являється власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. В будинку зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Шлюб між ним та [PERSON] був розірваний 25.12.2012 року. З 2012 року [PERSON] забрала свої речі та фактично не проживає у будинку. [PERSON] не проживає в будинку з 2011 року. Оскільки він одноособово несе витрати з утримання будинку, відповідачі участі в утриманні будинку не приймають, тривалий час відсутні за місцем реєстрації, їх реєстрація порушує його право на безперешкодну реалізацію майна, порушує питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 28.10.2014 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині визнання права власності на частину земельної ділянки за заявою позивачів були залишені без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала та суду пояснила, що з 1982 року і до 2012 року постійно проживала в будинку по [ADDRESS]. До 1993 року працювала в колгоспі, була членом колгоспного двору. В 1998 році [PERSON] померла і будинок переоформили на відповідача, чому вона не заперечувала, оскільки вважала, що має право на частку у будинку. Сім'єю продовжували проживати разом, поліпшували житлові умови, робили ремонт кімнат та господарських споруд. В 2012 році шлюб був розірваний внаслідок неналежної поведінки відповідача, який створював неможливі умови для проживання, тому вона виїхала з будинку і на даний час проживає у найманому житлі. В 2014 році від односельчан їй стало відомо, що відповідач не визнає її права на частку у будинку. Зазначена обставина змусила її звернутися до суду та порушити питання про визнання за нею права на 1/5 частину будинку, так як станом на 1991 рік в господарстві було зареєстровано 5 осіб. Проти позову [PERSON] заперечує, так як вважає, що має право на частку у будинку. Позивачка [PERSON] вимоги підтримала і суду пояснила, що з народження до 1999 року проживала в [ADDRESS] разом з батьками. Приймала участь у житті сім'ї, допомагали батькам по господарству, доглядали худобу. До 1990 року в господарстві також проживала її тітка, [PERSON], після чого виїхала. Позивачка виїхала, в 2001 році повернулася і проживала до 2004 року, після чого вийшла заміж, зналася з реєстрації місця проживання. В 2011 році знову була зареєстрована в будинку, хоча вже фактично не проживала. Вважає, що має право на 1/5 частку у будинку як член колгоспного двору. Так як в 2014 році від матері їй стало відомо, що батько не визнає її права на частку, звернулася до суду з позовом. Проти позову [PERSON] заперечує, так як вважає, що має право на частку у будинку. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив та наполягає на задоволенні його вимог щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. Зазначив, що [PERSON] було відомо про оформлення ним будинку як спадщини після померлої [PERSON], в зв'язку з чим вважає, що позивачами був пропущений строк позовної давності, про що ним подана заява. Представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Охтирським райвиконкомом 04.08.1988 року [PERSON], необґрунтовані, оскільки свідоцтво видане [PERSON] як голові колгоспного двору. Дійсно [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 року (час набрання чинності законом України «Про власність»), були членами колгоспного двору. Однак на той час членами колгоспного двору, крім позивачів, були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як дочка голови колгоспного двору [PERSON], тому позивачі могли порушувати питання про визнання за ними права власності лише по 1/6 частині. Разом з тим, незважаючи на наявність у [PERSON] та [PERSON] права на частку у колгоспному дворі, відсутні підстави для задоволення їх вимог в зв'язку з необхідністю застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки позивач [PERSON], як дружина [PERSON], була обізнана про оформлення останнім будинку як спадку після смерті матері, [PERSON], так як сама приймала в цьому участь. Натомість, позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] та [PERSON] більше року без поважної причини не проживають у будинку, не приймають участь в його утриманні, а їх реєстрація створює [PERSON] перешкоди у праві розпоряджатися своєю власністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно наданої заяви просить розглянути справу без її участі та зазначає, що заперечує проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON], оскільки вона також станом на 15.04.1991 року не втратила права на частку у майні колгоспного двору. Крім того, після оформлення права власності на будинок пройшов досить значний час, що є підставою для застосування строку позовної давності, оскільки [PERSON] було відомо, що будинок та земельна ділянка зареєстровані за [PERSON] Напередодні оформлення свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] приїздили до неї з метою вирішення питання про відмову від спадщини. Третя особа [PERSON], допитаний судом як свідок, суду пояснив, що проживав разом з батьками з народження в будинку по [ADDRESS]. Також в будинку раніше проживала його тітка [PERSON], яка потім виїхала на навчання, після чого проживала не постійно, а через деякий час виїхала назовсім. Мати в будинку не проживає з 2012 року. Його сестра [PERSON] з 2005-2006 років проживає не постійно, останній час взагалі не проживає. Крім того, від батька йому стало відомо, що реєстрацію сестри здійснили без його згоди. Представник від Управління Державної міграційної служби в Сумській області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі представника не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] останнім часом не проживають в будинку з часу, вказаного в довідці сільради. Йому відомо, що після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] їздили до [PERSON] за дозволом на переоформлення будинку. Йому не відомо, коли саме [PERSON] виписалася з будинку, однак вона відвідувала [PERSON] за життя. Свідок [PERSON] суду пояснив, що після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] приїздили до його дружини, яка є донькою [PERSON], щоб остання написала заяву про відмову від спадщини. Після цього будинок переоформили на [PERSON] [PERSON] також є дочкою [PERSON] та проживала разом з матір'ю до того часу, поки не виїхала на навчання. Після цього була направлена до Краснопілля. Його дружина [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 1978 року. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, врахував покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спір між сторонами виник з правовідносин, що регулюють право на майно колгоспного двору. 09.10.1982 року між [PERSON] та [PERSON] Грінченківською сільською радою Охтирського району Сумської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Після реєстрації шлюбу [PERSON] стала проживати разом з чоловіком та свекрухою [PERSON] в будинку [ADDRESS], що підтверджується записами в погосподарських книгах Грінченківської сільради народних депутатів та відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті позивачки. В шлюбі народилися [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В наступному, [PERSON] в зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», потім на «[PERSON]», що підтверджується рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області про розірвання шлюбу від 08.09.2010 року та свідоцтвом про шлюб, виданим відділом ДРАЦС по м. Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції 09.11.2011 року. 04.08.1988 року виконкомом Охтирської райради народних депутатів було видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS], який належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] Як вбачається з записів в погосподарських книгах Грінченківської сільради народних депутатів за 1983-1985 роки, спірний будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого була [PERSON] За цей період в господарстві були зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], місце роботи -колгосп, доярка; [PERSON], [INFO], місце роботи - колгосп, шофер; [PERSON], [INFO], учениця; [PERSON], [INFO], місце роботи - колгосп, доярка, 1985 р. - бухгалтер; [PERSON], [INFO] Згідно записів погосподарської книги Грінченківської сільради народних депутатів за 1986-1990 роки, спірний будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого була [PERSON] За цей період в господарстві були зареєстровані: [PERSON], [INFO], місце роботи -колгосп, доярка; [PERSON], [INFO], місце роботи - колгосп, шофер; [PERSON], [INFO], місце навчання - м. Лебедин, медучилище І курс, за 1988 р. мається запис ІІІ курс. В рядку «місце роботи» зазначено Краснопілля; [PERSON], [INFO], місце роботи - колгосп, бухгалтер, доярка; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Згідно записів погосподарської книги Грінченківської сільради народних депутатів за 1991-1995 роки, згідно запису за 1991 рік спірний будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір. За цей період в господарстві були зареєстровані: [PERSON], [INFO], місце роботи -колгосп, дитсадок; [PERSON], [INFO], місце роботи - колгосп, шофер; [PERSON], [INFO], місце роботи - колгосп, доярка, за 1992-1993 р. мається запис «Грінченківський ВЗ листоноша»; [PERSON], [INFO], учениця середньої школи; [PERSON], [INFO], учень середньої школи. [INFO] [PERSON] померла і 08.12.1998 року [PERSON] завідуючим Охтирською райдержнотконторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі № 2708. Згідно свідоцтва, [PERSON] успадкував одноповерховий цегляний жилий будинок, зазначений під літерою А,а,а1, жилою площею 32,7 кв.м., з надвірними та побутовими спорудами: літня кухня а11, сарай Б, погріб В, огорожа 1-3, що знаходиться на приватній земельній ділянці в [ADDRESS]. Згідно з положеннями ст. 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З введенням в дію постановою Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року колгоспний двір був припинений. Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, на час законодавчого припинення колгоспного двору його членами були [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітні [PERSON], [PERSON] а також [PERSON], яка з 1985 року навчалася, а 03.07.1988 року закінчила повний курс Лебединського медичного училища ім. проф. М.І. Сітенка за спеціальністю медична сестра, що підтверджується її дипломом. 07.09.1991 року [PERSON]. уклала шлюб і змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом ЗАГС Краснопільського райвиконкому Сумської області від 07.09.1991 року. Оскільки з часу закінчення навчального закладу і до часу припинення колгоспного двору не вийшло повних три роки, [PERSON] не втратила право на частку у майні колгоспного двору. Отже, суд дійшов висновку, що на час припинення колгоспного двору на майно колгоспного двору набули право [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, виходячи з чого позивачі мають право на 1/6 частку кожна. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом не було враховано положення чинного законодавства щодо правового режиму колгоспного двору, що призвело до помилкового включення до спадкового майна після померлої [PERSON] всього житлового будинку з господарськими спорудами. В зв'язку з викладеним, виходячи з принципу диспозитивності судочинства, наявні підстави для визнання недійсним зазначеного свідоцтва в частині майна, право на яке мають позивачі. Щодо застосування позовної давності, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ст. 76 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) та ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 25.12.2012 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. До розірвання шлюбу конфліктів та спірних питань щодо користування будинком та проживання в ньому між сторонами не виникало, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що право на звернення до суду за захистом у позивачів виникло з часу, коли їм стало відомо, що відповідачем заперечується їх право на частку у майні, що мало місце після розірвання шлюбу, виходячи з чого строк позовної давності позивачами не пропущений. Оскільки суд дійшов висновку про наявність у позивачів [PERSON] та [PERSON] права на частку в спірному житловому будинку, вимога [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягає. Вимога про визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого [PERSON].04.08.1988 року виконкомом Охтирської райради народних депутатів є необґрунтованою, оскільки в свідоцтві зазначений статус спірного господарства як колгоспний двір, головою якого є [PERSON], що відповідає фактичним обставинам і не порушує прав позивачів, а тому зазначена вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів кошти в рахунок відшкодування понесених ними судових витрат пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі по 203 грн. на користь кожної з позивачок. На підставі викладеного,

Outcome: partial