Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Покликалася на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року. В шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення шлюбних стосунків, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дитини, не бере участі в матеріальному забезпеченні та вихованні доньки. Оскільки, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а єдиним джерелом її доходу є виплата державної допомоги, то можливості самостійно забезпечувати доньку усім необхідним в неї немає. Відповідач працездатний, інших осіб на утриманні немає, а тому може надавати кошти на утримання доньки. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку та доходу, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку та доходу щомісячно, до досягнення донькою трьох річного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Пояснила, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, може заробляти кошти та надавати матеріальну допомогу доньці, утримувати дитину є його обов'язком. А тому, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4) вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається та підтверджено поясненнями позивача, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері, яка не в змозі самостійно в повній мірі матеріально забезпечити дитину. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника податків інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Позивач [PERSON] перебуває в декретній відпустці, єдиним джерелом доходу є виплата державної матеріальної допомоги на дитину. З пояснень позивача в судовому засіданні, судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, отримує пенсію по інвалідності, має двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу. З копії довідки УПФ України в Святошинському районі м. Києва від 05.02.2016 року (а.с. 15) вбачається, що відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Святошинському районному УПФ та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання (інвалід ІІ групи). Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан відповідача, який офіційно не працевлаштований, має інвалідність внаслідок загального захворювання (інвалід ІІ групи), наявність двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, суд дійшов висновку, що слід стягувати з позивача в користь відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до вимог ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 31 січня 2015 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 110 (а.с. 3). В судовому засіданні з пояснень позивача з'ясовано, що з відповідачем разом не проживають, шлюб не розірваний, бо дитині не виповнилося 1 року. Всупереч наведеним нормам позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що чоловік може надавати матеріальну допомогу на її утримання, у зв'язку з чим не довела своє право на утримання, передбачене ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною три річного віку до задоволення не підлягає. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати, в установленому законом розмірі станом на день звернення з позовом до суду.

Outcome: partial