Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

20 листопада 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання [PERSON] , 1948 року народження, недієздатною особою. Заяву обґрунтована тим, що [PERSON] є дружиною заявника, в якої восени 2017 року стався інсульт, за наслідком якого остання перебуває в комі. Як стверджує заявник, на цей час [PERSON] має розлади речі, не розмовляє, не має можливості пересуватись, веде лежачий спосіб життя, нікого не впізнає, потребує постійного стороннього догляду, не розуміє значення своїх дій, за наслідком чого є підстави для визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2019 року прийнято до розгляду вказану заяву, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. 29 січня 2020 року заявником надано до суду заяву про призначення по справі судово-психіатричної експертизи, проведення якої заявник просив суд доручити експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» (65000, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9), на вирішення яких поставити наступні питання: 1. Чи хворіє [PERSON] , 1948 року народження, яка зареєстрована в [ADDRESS] , на психічну хворобу? 2. Чи розуміє [PERSON] , 1948 року народження, в силу свого психічного стану значення своїх дій та чи може керувати ними ? Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2020 року заяву [PERSON] про призначення судово-психіатричної експертизи - задоволено. Призначити у справі, судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені заявлені заявником питання, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», та на час проведення якої провадження по справі зупинено. 11 березня 2020 року до суду надійшла заява від [PERSON] про надання згоди експертній установі на проведення експертизи, за місцем перебування підекспертної. 19 березня 2020 року Київським районним судом міста Одеси було надіслано на адресу Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» листа з наданням згоди на проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 29 січня 2020 року, за місцем перебування підекспертної. 01 червня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали цивільної справи №947/28607/19 з повідомленням про можливість проведення експертизи, за місцем перебування підекспертної, після зняття обмежувальних заходів введених постановами Кабінету Міністрів України за №211 від 11 березня 2020 року та за №392 від 20 травня 2020 року. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02.06.2020 року поновлено провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судовому засіданні 11.06.2020 року заявник заяву підтримав, просив суд задовольнити, а також наполягав на розгляді справи з посиланням на незаконність дій експертної установи щодо нездійснення виїзду за місцем мешкання особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною та на достатність доказів в матеріалах справи, що підтверджують стан [PERSON] , для визнання останньої недієздатною. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні проти задоволенні заяви не заперечувала, поклалась на розсуд суду. Враховуючи психічний стан здоров`я [PERSON] - особи, щодо якої здійснюється розгляд заяви про визнання її недієздатною, її виклик у судове засідання не здійснювався. Суд, заслухавши посилання заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради Кривого рогу Дніпропетровської області, вбачається, що 23 вересня 1967 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №1568. Під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Враховуючи, що заявник [PERSON] є чоловіком [PERSON] , він, відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України, має право на звернення до суду з заявою про визнання останньої, за наявності підстав, недієздатною. Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.2 ст.39 ЦК України, порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст.298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово - психіатричну експертизу. Суд зазначає, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2020 року було призначено у справі, судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», на вирішення яких були поставлені наступні питання: 1. Чи хворіє [PERSON] , 1948 року народження, яка зареєстрована в [ADDRESS] , на психічну хворобу? 2. Чи розуміє [PERSON] , 1948 року народження, в силу свого психічного стану значення своїх дій та чи може керувати ними ? 11 березня 2020 року до суду надійшла заява від [PERSON] про надання згоди експертній установі на проведення експертизи, за місцем перебування підекспертної. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судову експертизу», якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці. 19 березня 2020 року Київським районним судом міста Одеси було надіслано на адресу Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» листа з наданням згоди на проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 29 січня 2020 року, за місцем перебування підекспертної. 01 червня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали цивільної справи №947/28607/19 з повідомленням про можливість проведення експертизи, за місцем перебування підекспертної, після зняття обмежувальних заходів введених постановами Кабінету Міністрів України за №211 від 11 березня 2020 року та за №392 від 20 травня 2020 року. З урахуванням вказаних положень, суд вважає не обґрунтованими дії експертної установи, з урахуванням того, що у листі експертом не мотивовано не можливість проведення експертизи та доказів того, що [PERSON] здійснювались перешкоди судовому експертові в безперешкодному доступі до особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, а також підстави для не проведення експертизи, що слугувало поверненню матеріалів справи до суду. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в т.ч. на підставі висновків експертів. З наданих до суду документів вбачається, що згідно довідки серії 12ААБ №247202 до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Київською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією 23.08.2019 року, комісія за результатами огляду [PERSON] , [INFO] , присвоїла їй І (першу) групу інвалідності безстроково, за загальним захворюванням, з зазначенням що остання потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до висновків комп`ютерної томографії, виконаних 14.11.2017 року лікарем вислої категорії [PERSON] , ТОВ «Медкор Юг», [PERSON] діагностовано компресійний перелом тіла Th11. Остеохондроз грудного відділу хребта. Спондильоз. Дископатия в сегментах Th3-Th4, Th7-L1 з утворенням грижі в сегменті Th12-L1. Артроз міжхребцевих суглобів, реберно-хребетних зчленувань. Сколіоз. Маляціонние кисті обох гемисфер головного мозку. КТ ознаки енцефалопатії, гідроцефалії, артрофії мозкової речовини в лобових відділах, артрофіі півкуль і черв`яка мозочка. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: наслідки перенесеного ОНМК по ішемічному типу в БЛСМА у вигляді ДЕП ІІІ ст. з вираженим когнітивним дефіцитом, моторно-сенсорна афазія, церебральний атеросклероз, виражений правобічний геміпарез. Виражене порушення фізичного самообслуговування, координації руху і ходьби. Цивільна дієздатність фізичної особи - це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Дієздатність вказує на передбачену нормами права здатність особи самостійно, своїми усвідомленими діями, здійснювати (використовувати і виконувати) суб`єктивні права і юридичні обов`язки. Дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються за значеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Єдиною підставою для визнання фізичної особи недієздатною є наявність у неї хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Поняття психічного розладу згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Згідно абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби; інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Згідно ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Одночасно судом враховується, що рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Враховуючи викладене, стан здоров`я і ступень захворювання [PERSON] , перебування останньої в комі на протязі трьох років, ступінь атрофії та кистів гемисфер головного мозку, суд приходить до висновку, що [PERSON] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за наслідком чого останню слід визнати недієздатною та визначити строк дії рішення терміном в два роки у відповідності до ч.6 ст.300 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved