Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

21.03.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Черкаського районного суду від 22.03.2013 року на її користь на утримання доньки [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 486 грн. щомісячно до повноліття дитини. Індексація розміру аліментів не проводилася. На даний час донька відвідує дошкільний навчальний заклад №37 «Ракета» ЧМР та дошкільні курси. Дані заняття вимагають значних матеріальних витрат (плата за відвідування дошкільного навчального закладу та курсів, придбання навчальних посібників, канцелярського приладдя тощо). Зазначала, що визначений в 2013 році розмір аліментів в сумі 486 грн. щомісячно явно не забезпечує доньці навіть 50% встановленого законом прожиткового мінімуму доходів. Вважала, що стан здоровя та матеріальний стан відповідача по справі дає йому можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж встановлений рішенням суду, а тому просила суд змінити розмір аліментів визначений рішенням Черкаського районного суду від 22.03.2013 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 486 грн. на місяць на ? частину всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 03.04.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] у строк визначений судом відзив на позовну заяву [PERSON] не подав. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ст. 279 ЦПК України.. Суд дослідивши письмові докази і письмові пояснення позивача викладені у позовній заяві, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.09.2012 року народилася [PERSON], про що Руськополянською сільською радою Черкаського району Черкаської області 24.09.2012 року складено актовий запис № 72. Її батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Рішенням Черкаського районного суду від 22.03.2013 року (справа №707/531/13-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 486 грн. щомісячно, починаючи з 28.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2-3). Рішення Черкаського районного суду від 22.03.2013 року набрало законної сили 30.05.2013 року. [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON], що підтверджується Довідкою про склад сімї № 690 від 06.03.2018 року виданою КП «Соснівська СУБ» ЧМР (а.с. 5). [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №37 «Ракета» Черкаської міської ради, що підтверджується Довідкою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради №285-12-4/1 від 23.02.2018 (а.с.6). За період з вересня 2015 року по січень 2018 року сплачено батьківської плати на загальну суму 4840,62 грн. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно дост.192 СК України, - розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років має становити не менше ніж 746 грн. (1492 грн. х 50%), що значно перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Черкаського районного суду від 22.03.2013 року. Враховуючи викладене, а також те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, суд приходить до висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 486 грн. щомісячно, не є достатнім та таким, який би забезпечував гармонійний розвиток дитини. А тому з урахуванням встановлених вище обставин та інтересів дитини, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми в розмірі 486 грн. на частку від його заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права. Аліменти в новому розмірі підлягають сплаті з дня набрання даним рішення суду законної сили (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006). Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 704,80 грн.

Outcome: approved