Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 77145,57 грн. за кредитним договором б/н від 30.07.2010 року, а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 30.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок під 36% річних.. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року має заборгованість перед банком на загальну суму 77145,57 грн., яка складається із: 7392,51 грн. заборгованості за тілом кредиту, 62603,27 грн. процентів, 3000 грн. пені і комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 3649,79 грн. штрафу (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням 19.02.2018 року позовної заяви позивач подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28.02.2018 року справу призначено до судового розгляду. 15.11.2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Встановлено, що 30.07.2010 року відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання оформити на свої ім`я платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 8000 грн. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, підписаної 30.07.2010 року відповідачем, сторони домовилися укласти кредитний договір з базовою процентною ставкою 36% річних та сплатою позичальником банку щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. За несвоєчасне погашення заборгованості сторонами передбачено сплату пені, що розраховується за формулою: ((базова процентна ставка за договором) /30, нараховується за кожен день прострочення кредиту) + (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше). Також сторони передбачили сплату штрафу при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, в розмірі 500 грн. + 5% від суму заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до наявної у справі виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку відповідача, за використання кредитного ліміту діяла також процентна ставка 30% річних по кредитних операціях до 01.09.2014 року, 34,8% - по операціях з 1.09.2014 року до 31.03.2015 року, 43,2% - по операціях з 01.04.2015 року. Згідно з даною випискою, за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт 7840,00 грн., видано чотири кредитних картки, остання строком дії до листопада 2017 року. Як вбачається із зазначеної виписки, з липня 2010 року відповідач користувався виданою йому позивачем карткою, використовував кошти позивача, до серпня 2015 року частково вносив позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 30.07.2010 року, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 31.01.2018 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту - 7392,51 грн., за відсотками - 62603,27 грн. Банком також нараховані відповідачеві комісія в сумі 3000 грн., заборгованість по судових штрафах 4149,79 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що станом на 30.11.2017 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за процентами становила 57285,39 грн., за пенею і комісією - 2800 грн. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Позивачем було надано суду в якості доказу витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який суд відхиляє, оскільки він не містить підпису відповідача як позичальника, що виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в ньому умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи був відповідач з ними належно ознайомлений і саме на таких умовах погоджувався отримати кредит. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач дійсно надав відповідачеві кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти були не повністю повернуті відповідачем, тому тіло кредиту на загальну суму 7392,51 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки строк дії останньої з виданих відповідачеві кредитних карт закінчився в листопаді 2017 року, тому строк дії умов укладеного між сторонами договору щодо підстав і порядку нарахування процентів, комісії, неустойки також закінчився в листопаді 2017 року. отже, вказані платежі слід стягнути з відповідача на користь позивача не станом на 31.01.2018 року, як зазначено в позовній заяві, а станом на 30.11.2017 року. Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 57285,39 грн., за пенею і комісією - 2800 грн. Розмір штрафу від вказаних сум становитиме: 500 грн. + ((7392,51 грн. + 57285,39 грн. + 2800 грн.) х 5 : 100) = 500 грн. + 3373,90 грн. = 3873,90 грн. Таким чином, загальна сума платежів за договором до стягнення становитиме: 7392,51 грн. + 57285,39 грн. + 2800 грн. + 3873,90 грн. = 71351,80 грн. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячні платежі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості за кредитом, кінцевий строк повернення якого відповідає строку дії картки. Відтак, у межах строку кредитування до листопада 2017 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Після цього відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні положення слід застосувати до вимог про стягнення комісії і неустойки (пені, штрафу). Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 1762 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 1762 грн. сплаченого судового збору х 71351,80 грн. присуджених коштів : 77145,57 грн. заявлених до стягнення коштів = 1629,67 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial