Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

20.05.2014 року в Немирівський районний суд з позовом звернувся ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості, вказавши в позові, що 20.02.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 700003902. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 27999,60 дол.США. Свої зобов'язання позивач виконав, що підтверджується випискою з ообового рахунку, здійсненням позичальником першого платежу. Відповідно до листа № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Отже ЗАТ «Альфа-Банк» мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графік погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнокові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику [PERSON] кредит у сумі 27999,60 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку. У порушення умов договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 26480,32 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 301430,81 грн., за відсотками 18221,54 дол.США, що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 20.02.2008 року позивач та фізична особа [PERSON], уклали договір поруки № 700003902. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і божник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Такти чином, зважаючи на виконання позичальником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами винекнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договором та інші правочини. Статею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностроння зміна його умов не допускаться, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак разом з позовною заявою надав клопотання в якому вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити в повній мірі і справу розглянути у всіх судових засіданнях за відсутності представника банку. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] виплачувався кредит певний час, згідно розрахунку виплачено 6233,37 Даларів США за тілом кредиту та відсотками. [PERSON] зрозумівши що не взмозі виплатити кредит 25.02.2011 року передав добровільно представнику банку за дорученням предмет застави за кредитом автомобіль [NUMBER] для його подальшої реалізації. Надав акт приймання-передачі даного автомобіля, доручення та витяг. Вважає, що банк мав реалізувати даний автомобіль для погашення кредиту. Крім даних документів будь які документи щодо реалізації автомобіля відсутні. З 21.01.2011 року [PERSON] та [PERSON] ніяких платежів не здійснювали, так як вважали, що після передачі автомобіля банку кредит буде погашено. 28.04.2014 року банк звернувся до відповідача з вимогою про досудове врегулювання спору від 28.04.2014 року в якому вказав що за відсутності можливость виплачувати кредит, пропонує добровільно передати предмет застави для подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості за кредитом, але даний авомобіль відповідачем добровільно було пердано банку раніше. Просить в задоволенні позову відмовити. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні представника відповідачів - адвоката [PERSON]., суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією кредитного договору № 700003902 від 20.02.2008 року згідно з умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 27999,60 доларів США з розрахунку 14,50 % річних, дата остаточного повернення 21.02.2014 року на придбання транспортного засобу який є предметом застави ( а. с. 6-9 ), копією додатку № 1 до договору № 700003902 від 20.02.2008 року «графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг ( а. с. 10-11 ), копією договору поруки № 700003902-П від 20.02.2008 року ( а. с. 12 ) копією анкети на отримання кредиту ( а. с. 13 ), паспортними даними ( а. с. 14, 15-16 ), копією вимоги про досудове врегулювання спору від 28.04.2014 року ( а. с. 18 ), копією реєстру № 264 ( а. с. 19 ), копією списку № 10072 ( а. с. 20 ), копією договору № 084/08 купівлі-продажу автомобіля від 15 лютого 2008 року ( а. с. 21-22 ), копією розрахунку заборгованості за кредитом ( а. с. 23 ), випискою по особовим рахункам з 20.02.2008 року ( а. с. 24 ), копією статуту Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ( а. с. 25 ), копією акта приймання передачі автомобіля від 25 лютого 2011 року ( а. с. 52 ) та копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей ( а. с. 54 ). Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту, також встановив, що права позивача відповідачами порушені, тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню. Також на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved