Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

21.07.2021 позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі представника за довіреністю Гребенюка Олександра Сергійовича, звернулось до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.01.2013 у розмірі 13572,70 грн, яка виникла станом на 11.05.2021, з яких 8001,05 грн - заборгованість за кредитом, 3971,45 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1600,20 грн - пеня. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 24.01.2013 [PERSON] уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 9107,02 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, натомість, на думку позивача, [PERSON] не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання та не повернула своєчасно Банку кредитні кошти. Згідно позовної заяви місцем реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] , зазначена адреса: [ADDRESS] . З довідки Краснопільської селищної ради Сумської області, яка надійшла до суду 30.07.2021, вх. №2995/21, наданої на запит суду від 23.07.2021, вбачається, що за даними Реєстру територіальної громади, відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] відсутні. З довідки Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, яка надійшла до суду 12.08.2021, вх. №3193/21, [PERSON] , [INFO] не має зареєстрованого місця проживання у м. Суми. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 13.08.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні на 13.09.2021 (а.с. 64-65). 16.08.2021 Краснопільським районним судом Сумської області за супровідним листом вих. №578/741/21/6698/2021 надіслано за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS] , [PERSON] копію вищевказаної ухвали та копію позову з копіями доданих до нього документів на 39 арк. у одному примірнику. 27.08.2021 поштове відправлення з рекомендованим повідомленням повернуто на адресу суду, причиною повернення (досилання) вказано «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». У зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про дату і місце розгляду справи, її розгляд був відкладений до 12.10.2021 для повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник позивача в судове засідання 12.10.2021 не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 54). Відповідач у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву чи інших документів на підтвердження її позиції з предмета спору до суду не надходило, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином з урахуванням положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, так як 13.09.2021 відповідача про дату, місце та час судового засідання повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 74). За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 12.10.2021 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 281 ЦПК України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.01.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання відповідачем бланку Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку був укладений договір про надання банківських послуг (а.с.15). У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, відповідач підтвердила, що ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладання і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , відповідачка 03.11.2012 зареєструвала шлюб у виконкомі Олексіївської сільської ради Сумського району Сумської області з [PERSON] та згідно вищевказаного документу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у 2014 році (а.с. 46). 12.02.2016 [PERSON] укладено з ПАТ КБ «Приватбанк» Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 24.01.2013. Згідно умов розділу 1 Генеральної угоди сторони дійшли згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором від 24.01.2013, зокрема зменшили розмір заборгованості за відсотками, пенею та штрафом (пункт 1.1.1), визначили, що заборгованість за кредитним договором з дати підписання Генеральної угоди становить 9637,02 грн (пункт 1.1.2), визначили дату погашення заборгованості за кредитним договором від 24.01.2013 - 28.02.2019 (пункт 1.1.3). згідно умов розділу 2 Генеральної угоди позивач надав позичальникові (відповідачеві) строковий кредит в сумі 9107, 02 грн на строк 36 місяців, з 12.02.2016 по 28.02.2019 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 9107,02 грн, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом які зазначені в Заяві, Умовах і Правилах терміни. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник представляє банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 330,40 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та Правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 28.02.2019 (пункт 2.1). Згідно з ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України в разі прострочення термінів погашення заборгованості зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 961,16 грн (пункт 2.2 Генеральної угоди). За змістом пунктів 2.3-2.11 Генеральної угоди для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно п. 2.1 Генеральної угоди. Карта є власністю банку і видається підтимчасове користування. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно з Генеральною угодою та Умовами і правилами. Все майно позичальника є предметом застави відповідно до Умов і правил забезпеченням зобов`язань. Датою укладення кредитного договору є дата підписання даної Генеральної угоди. При порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір, який вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення. Процентна ставка по кредиту може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ або в інших випадках, відповідно до Умов і правил. Позичальник дає згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про свою кредитну історію. Позичальник доручає банку без доповненого узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 530 грн на будь-який відкритий в банку рахунку. Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у передбачені терміни за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку відповідно до Умов і правил (а.с. 16). Відповідно до довідки позивача (а.с. 14) [PERSON] отримала кредитні картки № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2019 року; № [NUMBER] з терміном дії до лютого 2022 року. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11.05.2021 становить 17733,22 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8001,05 грн; заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 3971,45 грн та заборгованості за пенею у розмірі 5760,72 грн. При цьому згідно позовної заяви позивачем заявлено до стягнення з відповідача 13572, 00 грн заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8001,05 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 3971,45 грн та заборгованості за пенею у розмірі 1600,02 грн. Виникнення вказаної заборгованості обумовлене неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань згідно умов Генеральної угоди. Від відповідача до суду жодних документів на підтвердження її позиції з предмета спору не надходило. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом. Крім того у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, згідно з якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, суд при вирішенні даної справи враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом укладеної Генеральної угоди відповідач погодилась, що дана угода разом із запропонованими ПАТ «КБ «Приватбанк» Умовами і правилами, Тарифами становлять між нею та Банком кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. На підтвердження факту належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 12.02.2016, копію банківської виписки за договором станом на 13.05.2021, з якої можна встановити, що відповідач у період з 12.02.2016 використовувала видані їй позивачем кредитні картки за власними потребами, списуючи з них кошти, а також проводила поповнення карткового рахунку. Наданою випискою також підтверджується, що на картковому рахунку відповідача проводились дії із списання відсотків за прострочений кредит, штрафу за прострочення за кредитом, списання відсотків за користування кредитним лімітом, автоматичне погашення простроченої заборгованості. Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідач своїм правом на подання доказів не скористалася. Надаючи оцінку доказам, поданим позивачем, суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на наявність анкети-заяви відповідача від 24.01.2013, Генеральної Угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.04.2016, згідно з якою сторонами узгоджено встановлення відповідачу кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 9107,02 грн, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення кредитного договору між ним та відповідачем, факт надання відповідачеві кредитних коштів та їх використання останньою за власними потребами, тобто позивачем доведений факт належного виконання відповідачем як позичальником договірних зобов`язань. Доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань матеріали справи не містять, відповідач своїм правом на участь у судових засіданнях та на подання доказів на підтвердження своєї позиції не скористався. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про правомірність, обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 8001,05 грн та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 3971,45 грн та про їх задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1600,02 грн, суд зазначає наступне. Згідно умов пункту 2.8 Генеральної угоди від 12.02.2016 при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення. При оцінюванні вказаних вище Умов і правил надання банківських послуг як достатньої підстави для визначення конкретного розміру пені, який належить сплатити відповідачеві за порушення умов кредитного договору, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність останнього з цими умовами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не підписані відповідачем, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту. З урахуванням викладеного обґрунтованість та правомірність списання Банком в односторонньому порядку коштів, внесених відповідачем на погашення кредиту, в рахунок оплати пені позивачем не доведена належними і допустимими доказами. Відтак позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 11972,50 грн. Клопотання позивача про огляд і фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача, суд визнає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в силу вимог частини 7 статті 85 ЦПК України умовою вчинення судом таких процесуальних дій є неможливість їх надання до суду. Позивачем до позовної заяви надано роздруківку розділу 2.1.1 «Кредитні картки», який не містить підтвердження ознайомлення [PERSON] з її змістом. На підставі статей 133, 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2002,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial