Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

21.03.2019 року позивач - [PERSON] , через свого представника - [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] у селі Карпівка Олександрівського району Донецької області, у віці 44 роки, помер його брат- [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, загальною площею 9,20 умовних кадастрових гектарів, згідно державного акту серії [NUMBER] , виданому 12.02.2008 року Олександрівською райдержадміністрацією, а також, грошового внеску в Державному ощадному банку України, на рахунку № ТДВ-37466. На випадок своєї смерті, померлий заповіту не лишив. Позивач є єдиним спадкоємцем, оскільки, зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем, на день його смерті. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), через відсутність державного акту на земельну частку (пай), що перешкоджає йому в оформленні спадкових справ, після смерті брата. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності на спадщину за законом на земельну частку (пай), загальною площею 9,20 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2308 , виданого 12 лютого 2003 року померлому - [PERSON] . Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 30 хв. 25 квітня 2019 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, підготовче судове засідання було відкладено на 08 год. 30 хв. 15.05.2019 року. Ухвалою суду від 15.05.2019 року було призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 03 червня 2019 року. За клопотанням представника позивача, слухання справи було відкладено на 09 год. 00хв. 14.06.2019 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, слухання справи було відкладено на 09год. 00 хв. 21.06.2019 року. У зв`язку з клопотанням представника позивача, щодо витребування доказів про перейменування вулиць в селі Карпівка Олександрівського району Донецької області, та копії погосподарських книг, розгляд справи було відкладено на 26.06.2019 року, на 10 год. 00 хв. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 09год. 00 хв. 12.07.2019 року, а потім, на 13 год. 00 хв. 29.07.2019 року. Позивач, 29.07.2019 року, в судове засіданні не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду. Представник позивача - [PERSON] , в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в селі Карпівка Олександрівського району Донецької області. За цією ж адресою, був зареєстрований та проживав його рідний брат - [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] , у віці 44 роки. Брати не були одружені, власних сімей не мали, проживали разом, піклувалися один про одного, та вели спільне господарство. Всі витрати на поховання брата [PERSON] - поніс позивач, який і понині проживає за вказаною адресою. Представник відповідача Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області - Сорочин А.М., визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про смерть, виданного повторно 19 грудня 2013 року, [PERSON] помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Олексадрівського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 02 від 31.01.2009 року (а.с. 6). Судом встановлено, що позивач [PERSON] доводиться братом [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.1962 року, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 19.12.2013 року (а.с.7,8). Як вбачається з довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 66 від 27.02.2019 року, позивач - [PERSON] , на момент смерті брата - [PERSON] , проживав з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно з копіями погосподарських книг за період з 1983 -2019 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 0398-1, вбачається факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження житлово-побутових умов проживання № 272 від 18.07.2019 року, складеного депутатом Олександрівської селищної ради, та представників територіальної громади села Карпівка Олександрівського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] , 1962 року народження, зареєстрований та мешкає в селі Карпівка Олександрівського району Донецької області. За цією ж адресою, був зареєстрований та проживав його рідний брат - [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] . Брати власних сімей не мали, проживали разом, вели спільне господарство, підтримували один одного. Коли помер брат [PERSON] , всі витрати на поховання було понесено саме позивачем - [PERSON] , який є зареєстрованим, та проживає в цьому будинку по теперішній час. За інформацією відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, згідно даних Державного земельного кадастру, [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , загальною площею 9,20 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності 12 лютого 2003 року за № 2308. Постановою приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області від 01 березня 2019 року [PERSON] , на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат», було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розміром 9,20 га, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадкове майно (а.с.12). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] , позивач обґрунтовано звернувся до суду. Часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є - [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини, щодо спадкування спадщини після його смерті, регулюються нормами ЦК України. Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на земельну ділянку (пай), площею 9,20 га, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що на день смерті [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований та проживав позивач - [PERSON] . Тому, суд приходить до висновку про те, що останній є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, і що прийнята спадщина, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, належить йому з моменту відкриття спадщини. Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 55320204 від 01.03.2019 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 21/2019 (а.с. 29). Виходячи з вищезазначених норм законодавства, [PERSON] , як спадкоємець після смерті свого брата прийняв спадщину, та є власником спадкового майна з моменту відкриття спадщини. За таких обставин, за відсутності у позивача правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , загальною площею 9,20 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому, захищаючи його охоронювані законом права, таке право слід визнати за ним рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved