Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області № 871 від 06.11.2020 позивача призначено піклувальником над неповнолітньою онукою - [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її фактичне місце знаходження позивачу невідоме. На підставі викладеного, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 1.2. У судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що 20.10.2004 зроблено відповідний запис № 723. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області № 871 від 06.11.2020, місцезнаходження матері неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , не встановлено (довідка Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 07.09.2020 року № 28416/ 111/34-20). Батько [PERSON] , [PERSON] , у свідоцтві про народження записаний за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з бабусею, [PERSON] . [PERSON] має право власності на 5/8 часток квартири за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що дитина залишилася без піклування батьків і знаходиться на повному її забезпеченні, [PERSON] просить призначити її піклувальником над неповнолітньою онукою [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, зобов`язано призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітньою онукою, [PERSON] , [INFO] , та опікуном над її житлом. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3.2. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. 3.3. Згідно із статтею 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до статті 69 вищевказаного Кодексу, піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд враховує, що позивача призначено піклувальником над неповнолітньою онукою - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає і доказів на користь протилежного до суду надано не було. Крім того, до суду не було надано доказів того, що відповідач має на утриманні інших осіб або її стан здоров`я не дозволяє їй брати участь в утриманні дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідача обов`язок за сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved