Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~21.04.2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . В обґрунтування позову зазначила , що згідно договору купівлі продажу від 24.09.2010 року їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В січні 2012 року у цій квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] і реєстрація дійсна до теперішнього часу. В червні 2012 року [PERSON] зібравши особисті речі пішов із вказаної квартири та мешкає за іншою адресою , з реєстраційного обліку добровільно не знявся , участі в оплаті за комунальні послуги і у витратах по утриманню помешкання не приймає і тому позивачка вимушена сплачувати за нього комунальні платежі що спричиняє їй додаткових матеріальних затрат та обмежує право користування належною їй квартирою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву у якій просила суд розглянути справу без її участі та підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у тому ж числа через оголення у друкованому засобі газеті «Вісті Придніпровя » № 48 (1643) від 18.06.2015 року, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення.. Представник третьої особи по справі - Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду заяву у якій просив суд розглянути справу без його участі . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року( зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 24.09.2010 року , який посвідчений належним чином нотаріально [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки КОМ «НОВА КОМ» вбачається, що станом на 16 квітня 2015 року у придбаній [PERSON] квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який не мешкає у зазначеній квартирі з червня 2012 року що підтверджується актом , складений мешканцями будинку № 22 по вул. Армавірська у м. Кривому Розі підписи яких підтверджені представником ТОВ «Керуюча компанія «Дом ком» У відповідності до положення ч.2 ст.107 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів. Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, враховуючи, що [PERSON] відсутній без поважних причин з червня 2012 року за місцем реєстрації, вбачає можливим задовольнити вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 7 в будинку № 22 по вул. Армавірській у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі зазначеного вимога позивачки [PERSON] про анулювання реєстрації відповідача задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів.

Outcome: approved