Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

20 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які в подальшому збільшила, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору ОСББІнженерний про визнання права власності на 1/2 частку квартири. Позов обґрунтований тим, що позивач набула право власності на 1/2 ідеальну частку квартири по вул. Медової Печери, 9/3 в м.Львові, виплачуючи пайові внески в ЖБКІнженерний протягом 1978-1981 р.р. Останній внесок за спірну квартиру був сплачений в травні 1981 року. Під час шлюбу, 25.12.1992 року, [PERSON] зареєстрував право власності на спірне житло в цілому. В 1999 році колишній чоловік [PERSON] помер, не залишивши заповіту. Про порушення права дізналась коли звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва на частку в майні подружжя та отримала відмову, оскільки на цілу квартиру претендує друга дружина [PERSON], [PERSON], яка уклала шлюб в 1996 році вже після набуття права власності на спірне майно. Ухвалою суду від 18.05.2018 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Відповідач [PERSON] надав суду відзив, де зазначив про визнання позову та просив його задовольнити, просив слухати справу у його відсутність. ( а.с. 35). Відповідач [PERSON] надав суду відзив, де зазначив про визнання позову та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду відзив, де зазначив про визнання позову та просив його задовольнити. Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались. Ухвалою суду від 07.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 жовтня 2018 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі, про що подала письмову заяву від 29.10.2018 року. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток засобами поштового зв'язку, в судове засідання не з'явилась, причин неявки не повідомила. Представник третьої особи ОСББ «Інженерний» будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток засобами поштового зв'язку, в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що Герус (до одруження - Опалюх)О.С. та [PERSON] у період з 14 травня 1976 року по 08 грудня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00011995533 від 05.04.2013 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу за №035993 від 23.01.1997 року, виданого Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Львова. В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились двоє синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СГ №475619, виданого Львівським палацом урочистих подій 17.11.1976 року та [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія І-СГ №351252, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 04.11.1995 року. Згідно довідки ЖБК «Інженерний» від 22.12.1992 року за №202/246 громадянин [PERSON] був членом ЖБК «Інженерний» та йому належала в цьому кооперативі квартира [ADDRESS], що складається з двох кімнат загальною площею 46,5 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м. , пай за квартиру у повному обсязі сплачений в травні 1981 року. Згідно довідки ОСББ «Інженерний» від 19.07.2018 року за №042 встановлено, що позивач з чоловіком на двома дітьми придбали квартиру [ADDRESS], що засвідчується ордером № 13230 від 06.03.1983 року, який виданий [PERSON]. Надалі у 1992 році за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру на підставі довідки ЖБК «Інженерний» від 22.12.1992 року за №202/246, що підтверджується реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25.12.1992 року. 25 квітня 1996 року між [PERSON] та Герус (до одруження Дика) Л.В. укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-СГ №329612, виданий Личаківським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова 25.04.1996 року. В період шлюбу в них народилась дочка [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON]), [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СГ №007760, виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 06.06.1996 року. 21 грудня 1999 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 146105, яке видане 22 грудня 1999 року Відділом РАГС Львівського міськвиконкому. З заявами про прийняття спадщини звернулись : [PERSON], дружина померлого, [PERSON] та [PERSON], сини померлого від першого шлюбу, [PERSON], мати померлого та [PERSON], дочка померлого від другого шлюбу, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 308/2000. 24 серпня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 061228, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Спадкоємцем якої є її дочка, [PERSON] (до укладення шлюбу - Герус) В.І., що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. Державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі -\~КпШС України), яка діяла на час набуття права власності на спірну квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Конструкція статті\~22\~КпШС України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 15\~Закону України «Про власність»\~(у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Статтею 16\~Закону України «Про власність»\~визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення цього права регулюється цим Законом і\~КпШС України. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15\~червня 1973 року №6 «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно до статті\~22 Кодексу про шлюб та сім'ю України спільною сумісною власністю подружжя є майно, нажите ними під час шлюбу, зокрема, речі домашнього вжитку, будівлі, грошові суми, а також вклади, внесені в кредитні установи, паєнагромадження в житлово-будівельному, дачно-будівельному і гаражно-будівельному кооперативі, цільові внески в садівницькі товариства, а в разі повного внесення пайового внеску -\~\~квартира, дача, гараж. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22\~грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном. Суд погоджується з аргументами позивача та його представника про те, що право власності наквартиру №3 в будинку №9 по вул. Медової Печери в м.Львові виникло у позивача та її колишнього чоловіка на підставі статей 15-17\~Закону України «Про власність»\~та статей\~22, 28, 29\~КпШС України \~з моменту\~повного внесення\~пайового внеску за квартиру,\~тобто з\~22 грудня 1992 року, оскільки пай за квартиру виплачений подружжям у період шлюбу. Також суд погоджується з аргументами позивача та його представника щодо рівності часток колишнього подружжя у праві спільної власності, оскільки такий розподіл часток визначено\~статтею 22 КпШС України,ні\~письмовою угодою\~між подружжям,\~ні законами,\~які діяли\~на час\~розірвання шлюбу\~і після\~його розірвання,\~не було\~встановлено інше. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог позивача про визнання за нею права власності на 1/2 ідеальну частку квартири по вул. Медової Печери,9/3 в м. Львові. При цьому, у відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення, понесені останнім судові витрати в розмірі 2 814,00 гривень судового збору шляхом стягнення по 562,80 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved