Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

20 липня 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24 квітня 2004 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей, в період шлюбу придбано житловий будинок та автомобіль, які є спільним майном подружжя. Позивач просила визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину автомобілю. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30 липня 2018 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 вересня судом постановлено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 08 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті [PERSON], знаходяться на його банківських рахунках. Ухвалою від 09 жовтня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Заявою від 22 жовтня 2018 року позивач [PERSON] змінила предмет позову та просила в порядку поділу спільного майна виділити їй житловий будинок [ADDRESS]; виділити відповідачу автомобіль «Skoda Octavia A7», державний номер [NUMBER], 2017 року випуску. 25 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя з наступними позовними вимогами: -в порядку поділу спільного майна подружжя визначити за [PERSON] право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS]; -в порядку поділу спільного майна подружжя визначити за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Skoda Octavia A7», державний номер [NUMBER], 2017 року випуску. Ухвалою від 31 жовтня 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, призначено справу до судового розгляду. В судових засіданнях 21 грудня 2018 року [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги за первісним позовом з урахуванням зміни предмета позову підтримали. Пояснили суду, що оскільки відповідно до ст. 71 СК України поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, то автомобіль необхідно залишити у власності відповідача за первісним позовом. Позивач за первісним позовом іншого житла не має, проживає в будинку разом з двома дітьми. Відповідач за зустрічним позовом має квартиру у м. Бердянську, забезпечений житлом. Тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог за первісним позовом заперечували, підтримали вимоги, викладені в зустрічному позові. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та такі правовідносини. 24 квітня 2004 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЖС №113845, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 6). 24 квітня 2007 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області 03 травня 2007 року видане свідоцтво про народження (а.с. 8). 10 березня 2011 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області 17 березня 2011 року видане свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 7). 27 травня 2011 року [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку, засвідченого приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], придбав житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно технічного паспорту (а.с. 24-27) будинок складається з літ. А - житловий будинок, №1 - підвал, літ. а - прибудова, №2 - погріб, №3 - замощення, №4, вимощення, №5 огорожа, літ. а' - веранда. Загальна площа будинку становить 114,2 кв.м., житлова площа - 52,9 кв.м. Житловий будинок містить також наступні приміщення: гараж №1, підсобну №2, підсобну №3, коридор №4, підсобну №5, підсобну №6, підсобну №7. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстроване 31.05.2011 згідно Витягу про державну реєстрацію прав №30137473 (а.с. 30). За звітом про незалежну оцінку від 18.07.2018 (а.с. 9-29), складеного на замовлення [PERSON], вартість зазначеного будинку становить 245 462 грн. Відповідно до Висновку №03/19 за результатами експертного оціночно-будівельного дослідження, складеного 11 січня 2019 року на замовленні [PERSON], дійсна ринкова вартість зазначеного житлового будинку становить 1 006 148 грн. Згідно довідки виконавчого комітету Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області №2970 від 25.10.2018 в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 14 листопада 2017 року [PERSON] придбав у ТОВ «Інтеравто-Плюс» автомобіль Skoda Oktavia A7 Ambition 2.0 TDI/110kW за 719 454 грн., про що укладено договір купівлі продажу №4500/АВ121 (а.с. 76, 77). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (ас. 94) [PERSON] є власником автомобілю Skoda Oktavia A7 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 67, 73) є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстровано 31.08.2018. Підстава для реєстрації - договір дарування від 31.08.2018. В судовому засіданні за клопотанням представника [PERSON] [PERSON] був допитаний свідок [PERSON], батько відповідача за первісним позовом, який пояснив суду що за власні кошти придбав двокімнатну квартиру у м. Бердянськ, яку подарував синові. Вирішуючи цивільну справу, суд виходить з наступних положень законодавства. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя (ч. 4 ст. 61 СК України). Тобто майно, що є предметом поділу в цій справі, а саме - житловий будинок та автомобіль, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що власником цих речей зазначений [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч. 2 ст. 70 СК). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Питання про відступлення судом від засади рівності часток та збільшення частки майна дружини із зазначених підстав перед судом не порушувалося. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» «вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності». Автомобіль є неподільною річчю. Питання про виплату компенсації вартості автомобілю позивач за первісним позовом не порушувала. Згоди на виплату компенсації автомобілю відповідач за первісним позовом суду не надав. Матеріали справи містять Звіт про оцінку житлового будинку та Висновок за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження, результати яких суттєво відрізняються (більш ніж в чотири рази). Ну думку суду, Звіт про незалежну оцінку №0108 від 17.07.2018 (а.с. 9-29) не є достовірним доказом для питання поділу майна, оскільки вартість, визначена ним, нижче вартості придбання будинку у 2011 році, що є маловірогідним з урахуванням зміни курсу гривні до іноземних валют за цей період. Крім того, відповідач за первісним позовом [PERSON] пояснив суду, що ним здійснено суттєві поліпшення житлового будинку на значну суму, що призвело до підвищення його вартості. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також сторонами не порушувалося питання про поділ житлового будинку в натурі, визначення варіантів поділу житлового будинку, питання про призначення відповідної експертизи перед судом також не порушувалося. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити точну ринкову вартість майна, поділ якого відбувається, та здійснити поділ майна шляхом виділення його в натурі сторонам. Тому в даному випадку з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, вимог сторін, доцільним та законним є саме визнання ідеальних часток подружжя в майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності. Тобто позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню. Вимогами зустрічного позову є визначення права власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та визначення права власності на 1/2 частину автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів, встановлених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Саме цей спосіб захисту, а не визначення прав є таким, що відповідає закону та підлягає застосуванню судом в цій справі. Тому позовні вимоги за зустрічним позовом з урахуванням застосованого судом способу захисту цивільних прав підлягають частковому задоволенню. За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову. У випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи те, що фактично розмір сплаченого судового збору сторонами є рівним, суд не вважає за доцільне стягувати рівні суми судового збору зі сторін та звільняє їх від обов'язку сплачувати одна одній судові витрати. Також при поданні первісного позову позивачем зайво сплачено судовий збір в розмірі 0,69 грн., який відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню.

Outcome: partial