Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

21 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 139. Факт родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки належали спадкодавцю [PERSON] на підставі записів погосподарської книги №2, довідки Станилівської сільської ради, технічного паспорта від 20.09.2020 року, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №562917. Заява про прийняття спадщини до нотаріального органу ним була подана у передбачений законом строк (спадкова справа № 162/2019). Після його звернення до нотаріального органу державним нотаріусом Швець О.В. йому було оформлено право власності на земельні ділянки та видано свідоцтво про право на спадщину за законом. В частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії , правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на будинковолодіння та його реєстрації у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. Водночас, йому було роз`яснено, що згідно підпункту 4,15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів зазначене питання вирішується в судовому порядку. Державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За життя [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Станилівської сільської ради від 08.01.1981 року № 1 була відведена в натурі земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку ( Акт від 2 листопада 1981 року). Згідно рішення виконкому Погребищенської районної ради народних депутатів від 16.04.1981 року № 98 [PERSON] було дозволено забудову земельної ділянки, видано свідоцтво на забудову садиби, та на підставі даного рішення 2 листопада 1981 року їй був наданий Дозвіл № 6 на право виконання будівельних робіт. Однак, правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на житловий будинок ( свідоцтво про право власності ) за життя [PERSON] в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» не зареєструвала, а на померлих дані документи не реєструються. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, він змушений звернутися із цим позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги. (а.с. 89) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду надійшла заява голови Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької областіХоменко В.І., в якій він просив розглянути справу без участі представника Станилівської сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 33). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] були побудовані [PERSON] на земельній ділянці, яка була передана їй у приватну власність та користування на підставі акту відведення земельної ділянки від 02.11.1978 року, дозволу на право виконання будівельних робіт №6 від 02.11.1981 року, виданого виконавчим комітетом Погребищенської районної Ради народних депутатів , свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с. 16-18). Відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарським будівлями і спорудами від 20.09.2020 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1981 по 1997 роки (а.с. 12-15). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 139 (а.с. 9). На день смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 23). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , та які належали померлій на підставі записів погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки Станилівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 20.09.2020 року (а.с. 12-15). Позивач у встановлений законом строк спадщину прийняв, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до Погребищенської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи №162/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 47-88). Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцю за життя та відомостей про реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с. 10). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В ч.1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже, зважаючи те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що з метою захисту майнових прав позивача за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані в [ADDRESS] . Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивач бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved