Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

1.Аргументи сторін В вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до СТОВ «Шевченка» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та витребування трудової книжки. В обгрунтування позовних вимог вказав, що в період з 03.10.2005 по 01.07.2020 роки працював на посаді юриста у СТОВ «Шевченка», що знаходиться за адресою с. Копачівка Деражнянського району Хмельницької області. Згідно наказу директора вказаного товариства від 01.07.2020 року був звільнений з роботи за власним бажанням. 13.07.2020 року товариством було перераховано лише частину заробітної плати, інші платежі не надходили. Зауважив, що відповідачем не виплачено компенсацію за невикористані щорічні відпустки за відпрацьований період з 01.01.2016 року по 01.07.2020 року. В зв`язку з порушення трудових прав відповідачем, 17.09.2020 року звертався із відповідним зверненням до Управління Держпраці у Хмельницькій області. Після цього, 08.10.2020 року відповідачем було перераховано кошти в розмірі 34044,57грн. як компенсацію за невикористані відпустки. Проте, з розміром такого нарахування не погодився та просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористані щорічні відпустки у сумі 11507, 72грн. без відрахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 29435,70грн. з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків та обов`язкових платежів. Крім того, враховуючи ту обставину, що відповідач безпідставно утримує в себе належну позивачу трудову книжку, просив витребувати її у останнього. За клопотання позивача вимоги позову в частині стягнення грошової компенсації за невикористанні щорічні відпустки та витребування трудової книжки судом залишено без розгляду. Позивач в суді позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказував, що товариством проведено повний розрахунок із позивачем 08.10.2020 року. В зв`язку з відсутністю позивача на роботі у день звільнення, з останнім не було проведено повний розрахунок з подальшою видачею трудової книжки. Із заявою про проведення повного розрахунку позивач звернувся до товариства 03.09.2020 року, а тому останнє зобов`язано виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 04.09.2020 року по 08.10.2020 року, що складає 10512,75грн. Разом з тим зауважив, що такий обов`язок у відповідача відсутній, оскільки позивачу для виконання трудових обов`язків передано ноутбук, вартістю 9444грн., який після звільнення з роботи позивачем не повернутий до товариства. З цих підстав вважав, що в такий спосіб мав місце взаєморозрахунок між сторонами. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 02.10.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с.4). 05.11.2020 року позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви спільно із заявою про зменшення розміру позовних вимог (а.с.9, 11-14). Ухвалою судді від 10.11.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с.19). 03.12.2020 року на виконання вимог вказаної ухвали позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.22). Ухвалою судді від 07.12.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 21.12.2020 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив (а.с.24). Ухвалою суду від 21.12.2020 року судове засідання у справі відкладено на 18.01.2021 року в зв`язку з неявкою відповідача про якого відсутні відомості щодо його належного повідомлення про слухання справи. 05.01.2021 року СТОВ «ім..Шевченка» подано відзив на позов, згідно якого останній вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі (33-37). Ухвалою суду від 18.01.2021 року судове засідання відкладено на 08.02.2021 року в зв`язку з клопотанням позивача щодо необхідності в ознайомленні з матеріалами справи. 08.02.2021 року судове засідання відкладено на 05.03.2021 року в зв`язку з клопотанням позивача. 05.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої останній просить задоволити вимоги позову в повному обсязі(а.с.100-101). Ухвалою суду від 05.03.2021 року судом відкладено розгляд справи на 02.04.2021 року із наданням стороні відповідача можливості надати додаткові докази. Ухвалою суду від 02.04.2021 року судовий розгляд відкладено на 21.04.2021 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача. 21.04.2021 року судове засідання відкладено на 11.05.2021 року в зв`язку з клопотанням позивача про необхідність добровільного врегулювання сторонами спору. 11.05.2021 року судове засідання відкладено на 17.05.2021 року в зв`язку із повторним клопотанням позивача про необхідність добровільного врегулювання сторонами спору. 17.05.2021 року позивачем подана заява про залишення позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки та витребування трудової книжки. Ухвалою суду від 17.05.2021 року вказану заяву задоволено. Позовні вимоги про стягнення компенсації з невикористану щорічну відпустку та витребування трудової книжки залишено без розгляду. 17.05.2021 року судовий розгляд завершено ухваленням рішення суду по суті спору в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлено, що згідно наказу №30-Т від 03.10.2005 року [PERSON] прийнято на посаду юриста СТОВ «ім. Шевченка» з 03.10.2005 року та заключено з ним строковий трудовий договір терміном на п`ять років (а.с.38). 01.07.2020 року [PERSON] на ім`я керівництва товариства подав заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 01.07.2020 року (а.с.39). Наказом СТОВ «ім. Шевченка» №17-Т від 01.07.2020 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП з 01.07.2020 року (а.с.40). Тоді ж згідно письмового листа СТОВ «ім. Шевченка» адресованого позивачу, останньому рекомендовано прибути до дирекції для отримання трудової книжки (а.с.52). Згідно відомості нарахування коштів СТОВ «ім. Шевченка» 13.07.2020 року позивачу нараховано кошти в розмірі 3152грн (а.с.50). 03.09.2020 року позивач із письмовою заявою звернувся до СТОВ «ім. Шевченка» про проведення повного розрахунку при звільненні, видачу трудової книжки, копії наказу про звільнення з роботи і довідки про розмір середнього заробітку за останній повний рік роботи. Крім того, 17.09.2020 року позивач звернувся із листом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, яке провело інспекційне відвідування СТОВ «ім. Шевченка» на предмет додержання законодавства про працю. 08.10.2020 року відповідачем на картковий рахунок позивача було перераховано кошти в розмірі 34044грн. 57коп. (а.с.48, 51). Як встановлено Управлінням Держпраці у Хмельницькій області, позивачу товариством 13.07.2020 р. виплачена заробітна плата за другу половину червня 2020 року в сумі 3152грн, компенсація за невикористані дні щорічних основних відпусток за відпрацьований період з 01.01.2016 року по 01.07.2020 року (135 календарних днів) в сумі 34044,57грн., виплачена 08.10.2020 року. А належним чином оформлена трудова книжка в день звільнення дирекцією товариства не видавалась (а.с.17). Вказані обставини сторонами не оспорювалися у судовому засіданні. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосовані норми права. За змістом ст.ст. 13, 264 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1)безстроковим,що укладається на невизначений строк; 2)на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3)таким, що укладається на час виконання певної роботи. В силу ч.1 ст. 39-1 цього Кодексу якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Згідно положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За змістом ст. 117 цього Кодексу у разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені [PERSON] суд вказує на наступне. Такий розмір має бути обчислений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995 року № 100 (в редакції на час виникнення спірних відносин; далі Порядок). Пунктами 5, 8 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. З урахуванням положень п.7 розділу V Колективного договору між дирекцією товариства та профспілковим комітетом трудового колективу товариства на 2018-2025 роки зареєстрований за №8 від 26.04.2018 року в ТОВ «ім. Шевченка» встановлено п`ятиденний робочий тиждень з нормальною тривалістю робочого часу працівників 40год. на тиждень та з двома вихідними днями (субота та неділя) (а.с.138). Протягом останніх двох календарних місяців, що передували звільненню позивача з роботи (травень та червень 2020 року), він відпрацював 39 днів (18+21). Сукупний заробіток [PERSON] склав 16400 грн (8200+8200) (а.с.18). За таких обставин середньоденна заробітна плата позивача складає 420,51грн. (16400:39). Судом встановлено та не спростовано позивачем, що він у день звільнення 01.07.2020 року був відсутній на роботі, про що свідчать табель обліку використання робочого часу СТОВ «ім. Шевченка» (а.с.119), та акт від 01.07.2020 року складений комісійно та затверджений директором СТОВ «ім. Шевченка» (а.с.59). Враховуючи те, що із заявою про проведення остаточного розрахунку позивач звернувся до відповідача 03.09.2020 року, а відповідачем проведено фактичний розрахунок лише 08.10.2020 року, період затримки розрахунку при звільненні слід рахувати починаючи із 04.09.2020 року. За період з 04 вересня 2020 року до 08 жовтня 2020 року (день фактичного розрахунку), затримка розрахунку при звільненні [PERSON] склала 25 робочих днів. Розмір середнього заробітку [PERSON] за цей період становить 10 512 грн. 75 коп. (420,51х39), який і підлягає стягненню із СТОВ «ім. Шевченка» на користь позивача. При цьому, суд відхиляє як безпідставні посилання сторони відповідача про проведення розрахунку із позивачем по вказаному спору шляхом передачі останньому ноутбука, вартістю 9444грн. Так, згідно наданих стороною відповідача документів вбачається, що згідно наказу №08/3-Г від 24.03.2017 року [PERSON] для виконання трудових обов`язків на зберігання передано ноутбук Acer Aspire ESI-571-30JH в кількості 1 шт., вартістю 9444грн (а.с.43), який згідно акту приймання -передачі №00000000049 від 23.04.2017 був переданий [PERSON] як особі, яка відповідає за основні засоби (а.с.44). З цього приводу відповідачем на адресою позивача також направлялася вимога про повернення вказаного ноутбука від 29.12.2020р. (а.с.45). В ході судового розгляду позивач не спростовував твердження про неповернення ним ноутбука товариству, проте і не погоджувався з тим, що відповідач в такий спосіб здійснив компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За таких обставин, у випадку наявності спору між сторонами з приводу повернення ввіреного працівнику ноутбуку, відповідач не позбавлений можливості звернутися із відповідними позовними вимогами до суду. 5. Судові витрати Судові витрати у справі, враховуючи залишення без розгляду за клопотанням позивача частини вимог позову, складаються із судового збору в розмірі 840,40грн., який був сплачений позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги на 35,7% із СТОВ «ім. Шевченка» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 300грн. 16коп.

Outcome: approved