Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

20 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. У спірній квартирі крім неї зареєстровані [PERSON], та [PERSON], яка є її дочкою, однак не проживає з березня 2012 року, тобто відсутня за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин. Вказує, що відповідачу не чиняться перешкоди, для проживання в спірній квартирі, відповідач також не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги. 16 травня 2018 року ухвалою суду прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено її розгляд. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, визнав можливим проводити розгляд справи в заочному порядку. Представник третьої особи - виконавчого комітету Покровської районної у місті ради надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги позивача підтримав та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується випискою з фінансового-особового рахунку № 12000666106 від 19.04.2018 року. (а.с. 9) Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян Покровської районної у місті ради за №4999 від 19.04.2018 року, в квартирі [ADDRESS] окрім позивача значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] (а.с.11) Відповідно до акту складеного та затвердженого директором ТОВ «УЮТ - 2011» від 16 квітня 2018 року, зазначено, що [PERSON], зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS], проте не проживає за даною адресою з 2012 року (а.с.10) Відповідно до вимог ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень, наданих у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., відповідно до ст. 1076 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач залишила житлове приміщення з власної волі, втратила інтерес до спірного житла як до місця свого проживання, не проживає в [ADDRESS] з 2012 року, тобто без поважних причин була відсутня за адресою свого мешкання більш ніж шість місяців, тому визнає відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved