Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

20.12.2018 року позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернулось до суду із позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 06.03.2015 року в розмірі 11698 грн. 23 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 06.03.2015 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку з чим підписав Заяву б/н від 06.03.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов'язання за договором не виконав і станом на 18.11.2018 року має заборгованість у сумі 11698 грн. 23 коп., яка складається з наступного: нарахованих відсотків за користування кредитом - 3582 грн. 35 коп.; нарахованої пені - 7082 грн. 63 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 533 грн. 25 коп. На даний час, відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «КБ «Приватбанк». Представник позивача Савіхіна А.М. у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку зі скуртним матеріальним становищем просив зменшити суму заборгованості та розстрочити виконання рішення суду. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 06.03.2015 року між позивачем та [PERSON] було підписано Анкету-Заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі - Умови) та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 8, 9, 10-24). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Взяті на себе зобов'язання по договору № б/н від 06.03.2015 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. В порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за договором № б/н від 06.03.2015 року належним чином не виконав. Згідно умов договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 18.11.2018 року має заборгованість у сумі 11698 грн. 23 коп., яка складається з наступного: нарахованих відсотків за користування кредитом - 3582 грн. 35 коп.; нарахованої пені - 7082 грн. 63 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 533 грн. 25 коп. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 5, 6-7). Крім того, [PERSON] не заперечував факту наявності заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо вимоги про стягнення штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533 грн. 25 коп. штраф (процентна складова) за порушення умов договору - слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14. Заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня, проте заборгованість за відсотками становить 3582 грн. 35 коп. В той же час розмір пені - 7082 грн. 63 коп. Враховуючи, що розмір пені не є співмірним із сумою відсотків та значно перевищує збитки, які завдані позивачу, суд вважає необхідним з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, застосувати вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки до суми нарахованих відсотків за користування кредитом, а саме зменшити розмір пені з 7082 грн. 63 коп. до 3582 грн. 35 коп. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 18.11.2018 року у сумі 7164 грн. 70 коп., яка складається з наступного: нарахованих відсотків за користування кредитом - 3582 грн. 35 коп.; нарахованої пені - 3582 грн. 35 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідачем [PERSON] надані докази, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме надано документи, які свідчать про його матеріальний стан, та тяжкий стан здоров'я. З медичної довідки вбачається, що [PERSON] має захворювання серця та перебуває на обліку у сімейного лікаря, потребуючи постійного нагляду та тривалого амбулаторного лікування. Відповідно до Довідки про доходи від 26.03.2019 року вих. № 508 [PERSON] перебуває на обліку в Зміївському об'єднаному управлінні ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за віком у середньому розмірі 1886 грн. 80 коп. З огляду на вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення клопотання [PERSON] про розстрочення виконання рішення суду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (61,25%) до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial