Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

21.03.2014 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2013 року з відповідачем було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5990 грн., строком на 3 місяці, тобто до 09.12.2013 року. Згідно п. 5.1 договору, повернення позики здійснюється або шляхом утримання із заробітної плати відповідача, або шляхом внесення грошових коштів в касу рівними частинами по 1997 грн. щомісяця не пізніше 20 числа місяця. Відповідач з 09.09.2013 року перебував у відпустці тривалістю 24 дні, після закінчення якої на роботу не вийшов, внаслідок чого 11.12.2013 року був звільнений за прогул. В зв'язку з чим повернути позику шляхом утримання з заробітної плати можливості не було, добровільно відповідач платежів не здійснював. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору позики у розмірі 5990 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або цінні речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Встановлено, що між сторонами 09.09.2013 року був укладений договір безвідсоткової позики, згідно якого позивачем були надані відповідачу кошти у розмірі 5990 грн. строком 3 місяці з моменту укладення договору, що підтверджується зазначеним договором. Як вбачається з акту передачі грошей від 09.09.2013 року, який є невід'ємним додатком до договору, відповідач отримав кошти у розмірі 5990 грн., що засвідчив власним підписом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 5.1 договору безвідсоткової позики, повернення позики здійснюється починаючи з наступного місяця після видачі позики шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника суми 1997 грн., або шляхом внесення грошових коштів в касу підприємства, або іншим способом, передбаченим чинним законодавством, але не пізніше 20 числа кожного з зазначених місяців. Термін погашення 09.12.2013 року. Згідно наказу від 09.09.2013 року № 111 [PERSON] надана тарифна відпустка з 09.09.2013 року на 24 календарні дні. Наказом від 03.12.2013 року № 145 [PERSON] звільнений з посади менеджера з 03.12.2013 року у зв'язку з прогулом без поважних причин. Отже, позивач не мав можливості здійснити повернення позики шляхом щомісячного утримання з заробітної плати. Відповідачем не надані докази в спростування твердження позивача, що в порушення умов договору в зазначений у договорі термін кошти не повернуті. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З повідомлення, наданого позивачем і відповідачем не оспореного, вбачається, що прострочена заборгованість за договором позики станом на 14.03.2014 року становить 5990 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості з [PERSON] Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved