Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

21.09.2020 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Університет-2», в якому просив суд: зобов`язати правління ЖБК «Університет-2» забезпечити проведення загальних зборів власників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати правління ЖБК «Університет-2» надати [PERSON] фінансові звіти за період з 2013 по 2020 рік. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилався на те, що він є членом ЖБК «Університет-2», відповідно до Статуту якого голова правління повинен забезпечувати проведення загальних зборів та надавати для ознайомлення фінансові звіти кооперативу та інформацію про діяльність кооперативу. Однак, голова правління ЖБК «Університет-2» даних положень статуту кооперативу не виконує, проведення загальних зборів не забезпечує, та відмовляється надати для ознайомлення фінансові звіти кооперативу та інформацію про діяльність кооперативу. У зв`язку з наведеним, Позивач звернувся до адвоката, який направив на адресу кооперативу адвокатський запит від 04 липня 2013, відповіді на який отримано не було. Ухвалою від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі. Надано Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відповіді на позовну заяву не надав. В судове засідання, що мало місце 10 листопада 2020 року Відповідач не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні, що мало місце 25 лютого 2021 року Позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити них повністю та надав заяву про проведення судового зсідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є членом житлово-будівельного кооперативу «Університет»-2», який здійснює управління житловим будинком, розташованим за адресою: 65058, м. Одеса, вул. Довженка 9. Відповідно до п.\~2\~ст.\~34 статуту ЖБК «Університет-2» від 31 серпня 1995 року, правління житлово-будівельного кооперативу забезпечує складення звіту про фінансово-господарську діяльність кооперативу за минулий рік та фінансово-господарського плану, кошторису прибутків та видатків на поточний рік та надає їх та затвердження загальних зборів членів кооперативу. Пунктом 3 ст. 34 Статуту передбачено, що розпорядження коштами кооперативу здійснюється відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу. Згідно з п.п. 9, 14 ст. 34 Статуту правління кооперативу забезпечує ведення діловодства, бухгалтерського обліку та складання звітності та звітує перед загальними зборами членів кооперативу не рідше одного разу на рік. Згідно із ч.\~ 5\~ст.\~137\~Житлового кодекс\~Української РСР житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку. Статтею 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласнику надано право брати участь в управління, одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання, вимагати від статутних органів захисту своїх прав, одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації. Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Згідно з інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, та громадських формувань, Житлово-будівельний кооператив Університет-2 (скорочено ЖБК «Університет-2») має статус юридичної особи, зареєстрованої 31 серпня 1995 року, в формі обслуговуючого кооперативу, який здійснює діяльність з управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту. ЖБК «Університет-2» розташований за адресою: 65058, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, вулиця Довженка 9. Відповідальною особою ЖБК «Університет-2» є [PERSON] . Наведена в ЄДР інформація повністю збігається з інформацією, наданою Позивачем, та відповідає наданій ним в якості доказу копії статуту ЖБК «Університет-2». З урахуванням цього, Суд не вбачає підстав ставити під сумнів твердження Позивача, зокрема щодо його права як члена житлово-будівельного кооперативу брати участь в управлінні цим кооперативом та одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність кооперативу. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого порушеного права. Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Відповідач, який є юридичною особою, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Тобто, Відповідачеві має бути відомо про судове провадження проти нього. Однак, Відповідач в судові засідання не з`являвся, відзиву на позовну заяву не надавав, і жодним чином не доводив до суду своєї позиції, і не надавав ніяких доказів. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. В даній справі Позивачем надано належні, допустимі, та достатні докази на користь його вимог, а Відповідачем не надано жодних аргументів чи доказів, які спростовували б вимоги Позивача. Таким чином, з урахуванням встановлених ст.\~2\~Цивільного процесуального\~кодексу України основоположних засад цивільного судочинства, таких як рівність сторін, змагальність, та диспозитивність, позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved