Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

21.02.2020 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 29.08.2018 року між ним та ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА було укладено договір Фінансового лізингу № 01056, згідно якого предметом Лізингу є - транспортний засіб Volkswagen Tiguan Trendline. У мережі Інтернет на сайті OLX він з оголошення дізнався про продаж автомобіля Volkswagen Tiguan Trendline за 99999,00 грн. і по вказаному в оголошені телефону відповіли, що вказаний автомобіль є в наявності, та йому повідомили адресу офісу, після чого він прибув в м. Кам`янське Дніпропетровської області, де був укладений договір на придбання автомобіля. Співробітники ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА запевнили його, що необхідно підписати договір фінансового лізингу для податкової звітності. На виконання умов Договору, ним було сплачено рахунок на суму 99999 грн. Під час підписання договору йому не надали часу для ознайомлення з умовами договору, пояснивши це тим, що вони всі умови розповіли в усній формі. Прийшовши додому та прочитавши всі умови договору, позивач зрозумів, що його ввели в оману та ошукали, оскільки в ньому були викладені інші умови - інший предмет договору (автомобіль іншої марки та моделі), іншу вартість автомобіля, платежі, які необхідно сплачувати, призначення платежу в сумі 99999 грн. виявилися винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов`язані з підготовкою та укладання договору, що його права як споживача ніяким чином не захищені і гарантії отримання оплаченого майна за обіцяною йому ціною відсутні. Позивач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений про що в матеріалах справи є відповідне підтвердження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 29.08.2018 року між [PERSON] та ТОВ АВТО [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № 01056, за умовами якого ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА зобов`язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, комплектація/модифікація Trendline, об`єм/тип двигуна: 2 діз; тип КПП: -; привід 4WD, вартістю 29557,43 євро та передати цей транспортний засіб у користування позивача, який у свою чергу зобов`язався сплачувати за користування періодичні лізингові платежі. Згідно з пунктом 4.1 договору, предмет лізингу, яким є транспортний засіб, передається у користування лізенгоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця наступних платежів: - комісія за організацію договору; - авансового платежу; - у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п. 7.4 ст. 7 Договору, з урахуванням умов викладених у п. 1.6 ст. 1 Договору; комісії за передачу предмета лізингу. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України Про ліцензування певних видів господарської діяльності відповідно до спеціальних законів господарська діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Господарською діяльністю в розумінні вказаного Закону є будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, пов`язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України Про фінансовий лізинг . Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Відповідно до Закону України Про фінансовий лізинг фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону, фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Частинами 1, 2 статті 7 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Отже, враховуючи положення зазначених вимог чинного законодавства України, послуги з фінансового лізингу ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА мало право здійснювати лише за умови набуття статусу фінансової установи, та отримання відповідних ліцензій. В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача відповідної ліцензії. Відповідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно із ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу № 01056, укладений 29.08.2018 року між ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА та [PERSON] , нотаріально не посвідчений. Таким чином, вимоги щодо нотаріального посвідчення при укладенні договору фінансового лізингу не були дотримані, тому зазначений правочин укладено з порушенням вимог ст. 220 ЦК України, ч. 2 ст. 799 ЦК України та є нікчемним правочином. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15. Відповідно до ч. 2 ст. 215 частин ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Положення ст. 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16. На виконання договору фінансового лізингу № 01056 від 29.08.2018 року, [PERSON] сплатив ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА 99990 грн., що підтверджується квитанцією № 4839604 від 29.08.2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.ст. 4, 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі мають право на захист своїх прав державою, судом, належну якість продукції та обслуговування, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її виробника (виконавця). Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу одержане за спірним договором (недійсним правочином) грошові кошти, а саме 99990 грн. Щодо позовних вимог які стосуються стягнення сум на відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У зв`язку з тим, що ТОВ АВТО ГАЛАКТИКА не надала позивачу повної та достовірної інформації про фінансові послуги, позивач постійно переживає, змушений був витрачати свій час для вирішення питання з захисту свої прав, звертаючись до суду, тому суд визнає обґрунтованою суму відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 3000 грн., оскільки, саме ця сума відповідає вимогам розумності і справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим суд приходить висновку про задоволення вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., що підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг від 05.12.2018 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст.141 ЦПК України, звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України Про захист прав споживачів, та ухвалення рішення на користь позивача, у зв`язку з чим витрати по сплаті судового збору в розмірі 1868,39 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial