Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

21 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], подана її представником за довіреністю [PERSON], згідно якої 19 липня 2015 року померла [PERSON], яка проживала одиноко, після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку в розмірі 2,42 га. За життя, 12 травня 2009 року, [PERSON] склала заповіт за яким позивачу заповіла вказану земельну ділянку. 08 серпня 2018 року позивач звернулася до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, однак їй повідомлено, що спадкова справа не заводилась, оскільки спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач пропустила строк з поважних причин адже померла [PERSON] проживала одиноко [INFO], а вона проживає в [INFO]. Крім того, за життя померла [PERSON] не повідомляла позивача про наявність заповіту, тому позивачу не було відомо про його наявність та необхідність оформити спадщину після смерті спадкодавця у звязку з чим просить визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини і визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, згідно поданої представником позивача заяви просить розгляд справи проводити у їх відсутність без звукозапису, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зі змісту поданої представником відповідача суду заяви випливає повне та безумовне визнання позову. За вказаних обставин суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У абз. 7 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року судам розяснено, що додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. У звязку з тим, що у позовній заяві не зазначено який додатковий строк просить визначити позивач, суд вважає за необхідне такий визначити в межах двох місяців, що буде достатнім для реалізації позивачем своїх спадкових прав.

Outcome: approved