Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

20 березня 2019 року до суду звернувся [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. Просив суд встановити факт постійного його проживання однією сім`єю разом з батьком [PERSON] , [INFO] , по день його смерті [INFO] та визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого батька право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Після його смерті позивач звернувся до Козельщанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом Козельщанської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку пропущенням мною строку на прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи Козельщанської державної нотаріальної контори на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Ухвалою судді від 28.03.2019 року відкрито провадження у справі. 23.09.2019 року у справі проведено підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 18.05.2016 року Козельщанським районним відділом ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Позивач звернувся до Козельщанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.05.2018 року державним нотаріусом Козельщанської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки ним не було подано в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини (а.с. 9). Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. 04.06.2008 року за р. № 7833, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . На день своєї смерті померлий був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою 03.11.2016 року виконкомом Козельщанської селищної ради за вих. № 965. Фактично з липня 2014 року [PERSON] проживав разом із сином за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання померлого разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] , підтверджується актом за № 563 ТОВ «Житлорембудсервіс» від 08.06.2018 року (а.с. 8). В судовому засіданні допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання померлого [PERSON] разом із сином [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України визначають, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 вищевказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1217, 1220, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями можуть бути особи за заповітом і за законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved