Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

20.05.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 21.05.2012 відповідач [PERSON] позичив у нього 15000,00 дол. США, які зобов'язався повернути 01.07.2012, про що надав розписку. В зазначений термін грошові кошти відповідач не повернув, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 15000,00 дол. США та три проценти річних з простроченої суми за період з 21.05.2012 по 14.05.2015 в розмірі 1340,00 дол. США, що разом складає 16 340 доларів США та в еквіваленті гривні до іноземної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 14.05.2015 становить 336 113,00 грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача згідно із заявою від 17.08.2015, просив розглянути справу в його відсутність, згодний на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи за його відсутності не просив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2012 позивачем [PERSON] надано відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 15 000,00 дол. США, які відповідач зобов'язався повернути до 01.07.2012. На підтвердження зазначеного відповідачем [PERSON] видано розписку, копія якої долучена позивачем до позовної заяви. Виходячи з даних обставин справи, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися договірні відносини, які регулюються параграфом 1 глави 71 ЦК України (ЦК). Як визначено частиною першою статті 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач обов'язку повернути позивачу позичену суму грошових коштів в термін до 01.07.2012 не виконав, чим порушив умови договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України, у разі порушення цивільного права, особа має право на його захист шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги факт невиконання відповідачем обов'язку повернути позивачу позичені грошові кошти, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 15000,00 дол. США та трьох процентів річних за період з 21.05.2012 по 14.05.2015 в розмірі 1340,00 дол. США, що разом складає 16 340 доларів США та в еквіваленті гривні до іноземної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 14.05.2015 становить 336 113,00 грн., законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3 361,13 грн.

Outcome: approved