Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

19 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що вона є власником даної квартири. В вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання її колишньої невістки [PERSON], яка в спірному житлі не проживає понад три роки. Позивач змушена нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її квартирі. Формальна реєстрація [PERSON] в квартирі, яка належить позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з наведених у позовній заяві підстав, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю її в даному житлі понад року без поважних причин. Також пояснила, що шлюб між її сином та відповідачем [PERSON] був розірваний 24.12.2010 року, після чого з 2011 році відповідач в спірному житлі не проживає, забрала з квартири особисті речі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через засоби масової інформації. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечив щодо заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад рік, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Згідно копії договору обміну квартири від 14.12.1999 року, копії будинкової книги (а.с.7-10) квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 26 червня 2006 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.9) та довідкою ОСББ «Затишок ЗНВ» від 14.05.2014 року (а.с.4). Як зазначено в актах від 15 жовтня 2013 року, 07 квітня 2014 року складеного комісією в складі членів правління ОСББ «Затишок 3 НВ» (а.с.5,6) відповідач [PERSON] не проживає по місцю реєстрації з 2011 року. Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], а [PERSON], будучи зареєстрованою за вказаною адресою порушує її право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутня по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за якою, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved