Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

21.09.2015 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позивних вимог зазначила, що з 31.09.2006 року перебуває з відповідачем у шлюбу, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач з 2013 року в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача, який працює охоронцем у ТОВ ПСП «Азовінтекс», на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останнього, та який мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її утриманні. Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 21.09.2015 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved