Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

21.01.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 26.10.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, життям сина не цікавиться, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, та рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. За період з лютого 2015 року по вересень 2018 року утворилась заборгованість відповідача зі сплати аліментів в розмірі 59962,33 грн. З вересня 2018 року і по дійсний час жодної сплати аліментів відповідач також не здійснив. Окрім того, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, він з моменту розірвання шлюбу жодного разу не бачив дитини, не спілкувався з ним, не цікавився його здоров`ям, розвитком, проблемами, потребами. Відповідач фактично відмовився від дитини, жодної батьківської турботи, жодного знаку уваги він не надав дитині за 6 років окремого проживання, ніколи не вітав дитину з днем народження, іншими святами, не передавав жодного подарунку. При цьому відповідач здійснює це свідомо, йому нічого і ніхто не перешкоджає спілкуванню з дитиною, він працездатний, здоровий чоловік, але в нього є стійка байдужість до дитини, не зважаючи на те, що позивач докладала багато зусиль для того, щоб батько повернувся до дитини, але марно. Отже, відповідач тривалий час свідомо не бажає спілкуватися зі своєю дитиною та приймати участь у її вихованні, ніяких заходів щодо налагодження стосунків з дитиною не вживає, з дитиною багато часу не бачився та не спілкувався, коштів на утримання не надає, тривалий час свідомо та безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. До того ж, відповідач схильний до алкогольно та нарко залежності, проходив стаціонарне лікування, але не зміг позбутися своєї залежності. 23.10.2015 року позивач уклала другий шлюб, її чоловік піклується про [PERSON] , як рідний батько, матеріально його забезпечує, навчає іноземним мовам, приділяє йому багато уваги. [PERSON] сам дуже бажає спілкуватися з вітчимом, поважає його та відноситься як до рідного батька. Як вбачається з поведінки відповідача, він не збирається ставати на шлях виправлення, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки, тому позивач просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду письмові пояснення, згідно яких позов підтримує, оскільки вбачає правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] , через стійку та винну поведінку відповідача - невиконання своїх батьківських обов`язків протягом багатьох років. З відповідачем перебувала у шлюбі півтори роки, за період шлюбу відповідач не проявляв до дитини турботи, не цікавився його розвитком, постійно нарікав їй, що дитина заважає йому спати, відпочивати. Увесь догляд за дитиною вона здійснювала самостійно. Через вживання відповідачем спиртних напоїв та агресивну поведінку щодо неї з дитиною, вона пішла від нього, почала проживати з дитиною окремо та одразу ж подала позов до суду про розірвання шлюбу, відповідач не заперечував. Після цього відповідач жодного разу не відвідав дитину, не подзвонив, не поцікавився навіть через родичів їхні проблеми. Вона з дитиною підтримує відносини з матір`ю відповідача, але через неї він також не цікавиться життям дитини. Відповідач зловживає спиртними напоями. Крім того, чинить аморальну поведінку щодо своєї матері, з якою мешкає, схильний до домашнього насилля. Відповідач рішеннями Апостолівського районного суду Дніпропетровської області неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Має заборгованість зі сплати аліментів, за період з лютого 2015 року по вересень 2018 року в розмірі 59962,33 грн.. З вересня 2018 року і по дійсний час жодної сплати аліментів відповідач не здійснив. Відповідач фактично відмовився від дитини, жодної батьківської турботи, жодного знаку уваги він не надав дитині за шість років їхнього окремого проживання, ніколи не вітав дитину з днем народження, іншими святами, не передав жодного подарунку. При цьому, відповідач здійснює це свідомо, йому нічого та ніхто не перешкоджає спілкуватися з дитиною, він працездатний, здоровий чоловік, але в нього є стійка байдужість до дитини, не зважаючи на те, що вона доклала багато зусиль для того, щоб батько повернувся до дитини, але марно. У відповідача не має до дитини батьківських почуттів, він просто покинув дитину на призволяще. Отже, відповідач тривалий час свідомо не бажає спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, ніяких заходів щодо налагодження стосунків з дитиною не вживає, з дитиною багато часу не бачився та не спілкувався, коштів на утримання не надає, тривалий час свідомо, безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. Відповідач схильний до алкогольної та нарко залежності, проходив стаціонарне лікування, але не зміг позбутися своєї залежності. Після розірвання шлюбу з відповідачем у неї утворилася нова сім`я, 23.10.2015 року вона уклала другий шлюб, її чоловік піклується про [PERSON] , як рідний батько, матеріально його забезпечує, навчає іноземним мовам, приділяє йому багато уваги в розширенні навколо світу, і дитина вдячна йому, [PERSON] сам дуже багато спілкується з вітчимом, поважає його та відноситься як до рідного батька. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської областів судовому засіданні позов підтримали, крім того, надали до суду повідомлення, згідно якого служба у справах дітей Нікопольської міської ради підтримує позов та просить суд прийняти рішення в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.43-44). Представник районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Просила долучити до матеріалів справи висновок районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації №28-1117/0/268-20 від 01.09.2020 року, згідно якого орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 цього ж Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що 26.10.2012 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 26.10.2012 року (а.с.6). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2013 року встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого вказаний [PERSON] , матір`ю вказана [PERSON] (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.7). 23.10.2015 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу залишила « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2015 року (а.с.20). З довідки квартального комітету №27 вбачається, що за адресою [ADDRESS] мешкають: [PERSON] , 1966 року народження; [PERSON] , 1993 року народження; [PERSON] , 2013 року народження (а.с.9). З копії виконавчого листа №182/1298/14-ц від 26.03.2014 року встановлено, що з[PERSON] , [INFO] , уродженця села Кам`янка Апостолівського р-ну Дніпропетровської області на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісяця, починаючи з 24.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, місце проживання боржника: [ADDRESS] (а.с.8). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, встановлено, що [PERSON] станом на вересень 2018 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 59962,33 грн. (а.с.11-12), заборгованість за період з лютого 2015 року по лютий 2020 року складає 94031,08 грн (а.с.56-59, 72). Згідно повідомлення Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №13.29-11 від 28.09.2018 року [PERSON] рекомендовано звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення боржником [PERSON] , [INFO] кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 КК України, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини (а.с.13). З копій постанов державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що відносно боржника [PERSON] , [INFO] , 21.09.2018 року винесено вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с.14-18). Відповідно до характеристики з місця проживання на мешканку будинку [ADDRESS] [PERSON] , громадянка [PERSON] за вказаною адресою мешкає з 2012 року, виховує сина [PERSON] , 2013 року народження. Громадянка [PERSON] завжди привітна, ввічлива, порядна, до сусідів доброзичлива, веде здоровий спосіб життя, в будинку завжди спостерігається порядок і повне дотримання санітарних норм. Виховує дитину сама, дитина завжди виглядає охайно, завжди вітається з сусідами. Батько дитини за весь час проживання [PERSON] з її малолітньою дитиною за зазначеною вище адресою ніхто з сусідів не бачив, вихованням цілком і повністю займається мати дитини та їй допомагає її мати, бабуся дитини [PERSON] , яка не працює, та її батько - [PERSON] (а.с.19). З акту обстеження умов проживання від 11.03.2020 року вбачається, що проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS] , в будинку є газо-, водо-, електропостачання, опалення, будинок складається з 2-х кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати, санвузлу, в будинку є необхідні меблі та побутова техніка, чисто, прибрано. Для виховання та розвитку дитина є окрема кімната, ліжко, письмовий стіл, місце для навчання, розвитку, проведення дозвілля. Мати забезпечує дитину одягом, взуттям, належним харчуванням, речами першої необхідності. Між матір`ю та дитиною склалися добрі, теплі стосунки. Батько дитини [PERSON] не займається вихованням, утриманням сина. В будинку створено належні умови для проживання, виконання, розвитку дитини, хлопчик забезпечений всім необхідним (а.с.44). Згідно копій постанов Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2020 року та від 04.03.2020 року встановлено, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту (а.с.61-64, 73-78). Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав.

Outcome: approved