Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

20.03.2015 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обгрунтування якого зазначив, що 14.02.2014 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу позику в розмірі 7000,00 доларів США для особистих потреб. За користування позикою, відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити йому відсотки в розмірі 3 % місячних від суми позики. У період з березня 2014 року по липень 2014 року, відповідачем були сплачені позивачу три проценти місячних у розмірі 210 доларів США у кожному місяці, загальна сума 1050,00 доларів США. Суму основного боргу відповідач не сплатив. У зв'язку неналежним виконанням зобов'язання за договором позики від 14.02.2015 року станом на 19.03.2015 року заборгованість складає 7000,00 доларів США - сума основного бору, проценти за період з 15.08.2014 року по 15.03.2015 року в сумі - 1680,00 доларів - за процентами, а всього - 8680,00 доларів США. Просив стягнути суму заборгованості, а також забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно боржника. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, відповідно до ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Суд, вислухавши позивача, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від позивача позику в розмірі 7000,00 доларів США на строк до 14.02.2015 року, що підтверджується розпискою про отримання вказаної суми грошей. За користування позикою, відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити позивачу відсотки в сумі 3% місячних від суми позики. Відсотки перестав сплачувати 14.08.2014 року. Свої зобов'язання відповідач станом на 03.06.2015 року не виконав. За загальними правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Таким чином, суд вважає, що заборгованість відповідача [PERSON] по договору позики від 14.02.2015 року становить 7000,00 доларів США - неповернутої позики, три проценти місячних за користування позиченими коштами за період з 15.08.2014 року по 15.03.2015 року в розмірі 1680,00 доларів США на рівні облікової ставки Національного банку України, а всього 8680,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2015 року становить 182887,6 грн. Згідно з вимогами ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приймає до уваги, що свої зобов'язання позивач виконав повністю, тобто, надав суму позики в розмірі 7000,00 доларів США, термін повернення грошей настав, відповідач в добровільному порядку не повернув кошти. Оцінюючи позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі 7000,00 доларів США приходить до висновку про їх обгрунтованність, оскільки дані вимоги грунтуються на вимогах закону. За таких обставин, суд вважає позов необхідним задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1828,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved