Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

21.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на кожного, а також стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на дітей за минулий час зі здійсненням відповідної індексації. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 04.12.2009 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 02.06.2014 року було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей. Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на їх утримання не надає, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечив, а саме щодо визначеного позивачкою розміру аліментів на утримання дітей, а також аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на дітей за минулий час зі здійсненням відповідної індексації. При цьому зазначив, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину. Ухвалою від 20.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 04.12.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.06.2014 року було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] і серії [NUMBER] та копією рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02.06.2014 року в справі № 761/7073/14-ц. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, вищевказані обставини також підтвердив своїми показами допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач не має постійного офіційного заробітку, його доходи мають нерегулярний, мінливий характер, при цьому на його утриманні перебуває дружина [PERSON] , з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, їх малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , а також неповнолітня дитина його дружини від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . При цьому, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» - встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що діти проживають з позивачкою, а відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, при цьому приймаючи до уваги матеріальне відповідача, перебування на його утриманні дружини та дітей, а також встановлений законодавцем розмір прожиткового мінімуму для дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів, а саме вважає необхідним призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з врахуванням принципу справедливості та розумності, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на кожного, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час зі здійсненням відповідної індексації, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття нею заходів щодо одержання аліментів від відповідача, однак внаслідок його ухилення від сплати аліментів не мала можливості їх одержати. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Оцінюючи матеріальний стан відповідача, роблячи значні витрати, які позивачка просить компенсувати, позивачка не могла не розуміти їх попереднього узгодження з відповідачем на предмет фінансової спроможності відповідача при своїх доходах нести такі витрати. Сімейний Кодекс України у статті 181 визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов`язків відповідача. Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивачка просить сягнути з відповідача, а саме на навчання, харчування, одяг, господарські потреби та утримання у дитячому закладі не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позов у частині вимог про стягнення додаткових витрат на дітей є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Крім того в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial