Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

1. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. 17.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. 1.2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення Баришівського районного суду Київської області, на підставі якого було видано виконавчий лист справа № 355/890/13-ц від 26 червня 2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви. За цей час позивач несла додаткові витрати по утриманню дитини, а саме навчання з англійської мови ( квитанції на загальну суму - 3765 грн.), а також оскільки дитина постійно підростає та зношує вже старий одяг, а тому постійно оновлювала деякий одяг для сина, а також придбала, для підготовчих до школи курсів та зайняття англійською мовою, необхідні для цього канцтовари. Всього витрати на одяг та канцтовари придбано за останні три роки на загальну суму - 21 787 гривень. В зв`язку з цим позивач понесла додаткові витрати по утриманню малолітнього сина на загальну суму 12 776 грн . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. Вважає, що несе достатні витрати на утримання сина. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 03.10.2019 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження справи за правилами ЦПК в редакції 15 грудня 2017 року та призначено до розгляду по суті з викликом сторін у відкритому судовому засіданні. ІV. Фактичні обставини, встановлені cудом та зміст спірних правовідносин. 4.1. Рішенням Баришівського районного суду Київської області, на підставі якого було видано виконавчий лист справа № 355/890/13-ц від 26 червня 2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви. На даний час відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів. V. Мотивація позиції суду. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналізуючи дану норму закону, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше- що пов`язане з забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини). За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі №6-1489цс17. 1.3. Сукупність приведених доказів, їх оцінка переконують суд про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Позивач зазначає, що за додаткові навчання з англійської мови сина нею сплачено 3765 гривень. Таким чином враховуючи рівність батьків у матеріальному утриманні дітей та не виходячи за межі заявлених позовних вимог, щодо стягнення витрат на навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягнення половина від зазначених витрат на оплату освітніх послуг, тобто в розмірі: 3765грн. : 2 = 1883 грн. Підстав для стягнення додаткових витрат на оплату освітніх послуг у більшій сумі (як просить позивач) суд не вбачає, виходячи з наданих платіжних документів і з рівності участі батьків у таких витратах. В іншій частині витрат, про які зазначає позивач у позовній заяві, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку по їх повному чи частковому відшкодуванню, зокрема, виходячи з наступного: Квитанції, якими підтверджені витрати на купівлю звичайного повсякденного одягу і звичайного взуття, не підтверджують додаткові витрати, оскільки дані витрати є звичайними витратами на утримання дитини та на забезпечення її поточних життєвих потреб, для забезпечення яких стягуються аліменти. Тому такі витрати не віднесені законом до додаткових витрат у розумінні статті 185 СК України. позивач не надала доказів на підтвердження необхідності купівлі одягу чи взуття , які б були пов`язані з розвитком особливих здібностей, спортом, лікуванням, оздоровленням чи реабілітацією дитини, тощо, тобто таких, які б могли розглядатись як додаткові за змістом ст.185 СК України. Тому суд не вбачає підстав для відшкодування частини або повністю таких витрат за статтею 185 СК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 840 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді.

Outcome: partial