Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 08 лютого 2007 року відповідачка отримала кредит в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідачка зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не внесла, станом на 31 січня 2016 року її заборгованість склала 12331,96 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав і обовязків якого є позивач, та відповідачкою було укладено договір про отримання кредиту, в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості та комісії за кредитне обслуговування, в розмірі 1 % від суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною картою та тарифів (а.с.6-12). Відповідно до п.п.3.2., 3.3. умов і правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент має право збільшити його. Згідно п.8.6. вищевказаних умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 120 днів, клієнт сплачує банку штраф, в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобовязань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів, проценти за користування кредитом та комісію. Станом на 31 січня 2016 року їй нараховано заборгованість за вказаним договором в розмірі 12331,96 грн., з яких 804,42 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7614,11 грн. заборгованість за відсотками, 2850,00 грн. комісія, 500,00 грн. штраф фіксована частина та 563,43 грн. штраф процентна складова (а.с.3-5). Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови договору та суму боргу в добровільному порядку не сплачує, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню щодо стягнення 804,42 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7614,11 грн. заборгованості за відсотками та 2850,00 грн. заборгованості за комісією. Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з того, що за ч.2 ст.549 ЦПК України, штраф є відповідальністю, яка залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобовязання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобовязання. За змістом цього зобовязання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу повязане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобовязання. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки штрафу (процентної складової), в розмірі 563,43 грн., задоволенню не підлягає, а стягується судом лише штраф (фіксована частина) 500,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial