Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

19 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ «Содовий завод» з 14 листопада 1994 року по 01 вересня 1997 року та з 19 квітня 1999 року по 06 червня 2000 року працював у відповідача на різних посадах. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року №2/243/1308/2015 року з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 447 грн. 98 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42364 грн. 00 коп. В 2003 році державним виконавцем ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Всі виконавчі документи були передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод». До цього часу рішення суду не виконане. Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. На даний час на розрахунковому рахунку ВАТ «Содовий завод» відсутні кошти для погашення боргів по виконавчим листам. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки ВАТ «Содовий завод» на 100% було державним підприємством, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 447 грн. 98 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 42364 грн. 00 коп. В судове засідання позивач, [PERSON], належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі (а.с.1 з.б.). Представник відповідача, Фонду державного майна України, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, в наданих суду запереченнях просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності, зазначив, що позивач перебував з ВАТ «Содовий завод» в трудових відносинах. ВАТ «Содовий завод» є акціонерним товариством, яке самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном, акціонери не відповідають за зобовязаннями товариства і несуть ризик збитків, повязаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій, тому ніякої субсидіарної відповідальності відповідач за дії ВАТ «Содовий завод» не несе (а.с. 41-43). Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], працював на ВАТ «Содовий завод» в період часу з 14 листопада 1994 року по 01 вересня 1997 року та з 19 квітня 1999 року по 06 червня 2000 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.26-28). На час звільнення, підприємство заборгувало позивачу 447 грн. 98 коп. заробітної плати. У звязку з цим, рішенням Словянського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року на користь [PERSON] із ВАТ «Содовий завод» стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 447 грн. 98 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42364 грн. 00 коп. (а.с.3-4, 4 з.б.). У відповідності до відповіді регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року, 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» належить державі (а.с.5). У відповідності до Статуту ВАТ «Содовий завод», підприємство засноване відповідно до рішення Фонду державного майна України від 20 грудня 1995 року № 50-АТ шляхом перетворення ДП «Хімпром» у ВАТ «Содовий завод» згідно із Указом Президента України від 26 листопада 1994 року № 699/94 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційний майнових сертифікатів». ВАТ «Содовий завод» є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства та статуту, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банках, має право укладати угоди (контракти), набувати майнових та особистих прав, нести обовязки, виступати в суді, арбітражному або третейському суді (а. с. 44-48). Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність. Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України, згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду державного майна України (п.5.1 Статуту) (а.с. 45 з.б.). З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст. 176 ЦК України, підтверджується статутом ВАТ «Содовий завод», згідно якого підприємство є юридичною особою, створеною державою, яка за своєю юридичною природою не є казенним підприємством, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж не є правонаступником ВАТ «Содовий завод». У звязку з викладеним, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди у суду немає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed