Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

1 серпня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулись [PERSON] і [PERSON] із вказаною спільною заявою, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований між ними 22 серпня 1997 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1292. Заявники у своїй заяві вказують, що під час проживання в шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Вони прийшли до спільного рішення про розірвання шлюбу, оскільки їх намагання зберегти сім`ю не вдалися. Перед зверненням до суду вони узгодили питання, пов`язанні з утриманням їх малолітнього сина на умовах підписаного ними договору, майнових спорів не мають. Ухвалою суді від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] і [PERSON] про розірвання шлюбута призначено в справі судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. 17 жовтня 2019 року від заявників до суду надійшла спільна заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій свої вимоги щодо розірвання шлюбу вони підтримують у повному обсязі та вказують, що заперечень, зауважень або доповнень в справі не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 серпня 1997 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №1292. Згідно копії свідоцтва про народження, під час проживання в шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час не досяг повноліття. За час спільного проживання заявники не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Непорозуміння, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. Заявники перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо-сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція сторін з приводу розірвання шлюбу та їх небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved