Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

19 серпня 2014 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення майнової та моральної шкоди. В позові зазначила, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання. Згідно вироку 10 листопада 2013 року близько 01 години [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи в темний час доби технічно несправним автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по сухій асфальтованій проїжджій частині по вул. Перше Травня в напрямку вул. Клочанська в смт. Березнегувате Миколаївської області, на якій були вибоїни, переїхавши на ліву проїжджу частину, де попереду нього рухалися три пішоходи, грубо порушуючи Правила дорожнього руху допустив наїзд на [PERSON], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці. Слідчим Березнегуватського РВ УМВС у кримінальному провадженні її визнано потерпілою. Вважала, що вказаним злочином їй завдано майнової шкоди в розмірі 4000 грн., яка складається з витрат за послуги адвоката та моральної шкоди, в розмірі 100 000 грн. через втрату сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнала частково, пояснила, що витрати на оплату послуг адвоката позивачка здійснила, ще 30 березня 2014 року, тобто до участі адвоката як представника потерпілої в розгляді апеляційним судом її апеляційної скарги, а тому зазначена сума повинна була стягуватися апеляційним судом в межах кримінального провадження. Моральну шкоду вважала занадто великою та просила суд її зменшити з урахуванням форми вини відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 лютого 2014 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області було ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винним у тому, що 10 листопада 2013 року близько 01 години він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи в темний час доби технічно несправним автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по сухій асфальтованій проїжджій частині по вул. Перше Травня в напрямку вул. Клочанська в смт. Березнегувате Миколаївської області, на якій були вибоїни, переїхавши на ліву проїжджу частину, де попереду нього рухалися три пішоходи, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалася, не реагував на її зміну, не вжив заходів для зменшення швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу під час об'їзду пішохода та допустив наїзд на [PERSON], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці (а.с.8-10). Згідно даного вироку, цивільний позов позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди було залишено без розгляду, оскільки він поданий під час судового розгляду. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2014 року зазначений вирок суду залишено без змін (а.с.11-13). Позивачка є матір'ю померлого, що вбачається з копії його свідоцтва про народження, виданого Березнегуватським райвідділом ЗАГС Миколаївської області 22 квітня 1993 року (а.с.6). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 16 від 30 березня 2014 року та вищевказаної ухвали апеляційного суду Миколаївської області, позивачка сплатила адвокату [PERSON], яка брала участь як представник потерпілої в розгляді апеляційної скарги на вирок Березнегуватського районного суду, за юридичні послуги 4000 грн. (а.с.2). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.1166 вказаного Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, вимоги статей 118 та 126 КПК України передбачають, що витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат та питання щодо них вирішуються вироком або ухвалою суду. За такого, вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу як майнової шкоди, завданої злочином, задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то ч.1 ст.1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.ч.2 та 3 ст.23 зазначеного Кодексу моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а розмір її грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставною для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина 7 ст.128 КПК України передбачає право особи на пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства у випадку залишення без розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. З огляду на викладене, враховуючи глибину душевних страждань, які зазнала позивачка в зв'язку з протиправними діями відповідача, обставини вчинення злочину, необережну форму вини відповідача щодо його вчинення та вимоги розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, в розмірі 15 000 грн.

Outcome: partial