Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

20 лютого 2019 року АТ «Мегабанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №34-006-850-2-18-Г від 18.04.2018 року\~ на загальну суму 20941,75 грн. Окрім того, просили стягнути з відповідача на їх користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтовування позовних вимог зазначили, що 18.04.2018 року\~ між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №34-006-850-2-18-Г,\~згідно умов якого позичальнику було надано кредит в сумі\~14008,62 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних, строком з 18 квітня 2018 року по 17 жовтня 2019 року включно. Однак, [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 20941,75 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 12602,16 грн., прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 634,83 грн.; комісійної винагороди за період з 01.07.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 1400,88 грн.; штрафу в розмірі 6303,88 грн. Вказані обставини послугували підставою для їх звернення до суду з відповідною позовною заявою. 12 липня 2019 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем необґрунтовано нараховано прострочені проценти та комісійні винагороди за вдвічі більший період шість місяців з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року, що суперечить вимогам п. 4.4 укладеного між сторонами кредитного договору. Окрім того, зазначив, що з наданого представником відповідача розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування заборгованості за тілом кредиту та відсотками кожного місяця здійснювалося на завищену суму, ніж передбачено графіком платежів, що в сукупності призвело до необґрунтованого завищення боргових зобов`язань [PERSON] . Наголосив на тому, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків. За такого, наявні підстави для зменшення її розміру на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України. Стосовного заявленої позовної вимоги, щодо стягнення комісійної винагороди повідомив, що дана вимога банку є несправедливою, що суперечить принципу добросовісності та ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та не підлягає задоволенню. 01 серпня 2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, якою заперечував проти доводів представника відповідача про несправедливість нарахування комісійної винагороди з огляду на те, що кредитний договір №34-006-850-18-Г від 18.04.2018 року було укладено у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування», який не містить жодних заборон щодо встановлення кредитодавцем комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та сукупні послуги кредитодавця, а лише зобов`язує надати інформацію щодо загальних витрат споживача за споживчим кредитом. При укладенні вищезазначеного кредитного договору ними було виконано всі вимоги про сповіщення клієнта, про що свідчить графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у тому числі погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, підписаний [PERSON] . Окрім того, наголосив на тому, що з 30.10.2018 року було встановлено процентну ставку у розмірі 0,1% річних у відповідності до вимог п. 4.4 кредитного договору. В порушення вимог якого, [PERSON] не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року включно в розмірі 634,83 грн. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору починаючи з 01.08.2018 року (строк сплати ануїтетного платежу за липень 2018 року останній робочий день липня 2018 року (п. 2.9. Кредитного договору), банк

Outcome: partial