Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

20 листопада 2018 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON], Марганецькаміська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з [INFO] являється наймачем квартири [ADDRESS]. Право на заняття житлової площі - квартири [ADDRESS], на підставі ордеру [NUMBER] від 31 грудня 1968 року, отримай його батько - [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. У вищевказаній квартирі значиться зареєстрованими він, його брат - [PERSON], а з 2002 року і його син - [PERSON], [INFO], який був прописаний в квартирі вже через рік після смерті батька. Він проживав у квартирі ще до смерті батька, який перебував на його утриманні, тобто на момент смерті батька та після його смерті, він проживає у вищевказаній квартирі до теперішнього часу. Його брат - [PERSON], ні на момент смерті батька, ні на теперішній час у вказаній квартирі не проживав і не проживає, однак значиться в ній зареєстрованим, пообіцяв йому знятися з місця реєстрації у добровільному порядку. Його син - [PERSON], який зареєстрований у вказаній квартирі по теперішній час, з 2005 року в ній не проживає, оскільки спочатку виїхав на заробітки до м. Києва, а впродовж добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користується понад 13 років без поважних причин, комунальні послуги він не сплачує, його особистих речей у квартирі немає, ніяких перешкод у проживанні відповідача в квартирі ним не чинилося. У зв'язку з реєстрацією в квартирі відповідача [PERSON] він позбавлений можливості оформити субсидію. Крім того, розмір комунальних платежів та право на субсидію залежить від кількості зареєстрованих у помешканні осіб і в даному випадку саме він несе значні витрати, що значно впливає на його матеріальний стан, оскільки він має мінімальний дохід. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, з цього приводу вони із сином посварилися, тривалий час між собою не спілкуються, між ними відсутній навіть телефонний зв'язок. Тому за захистом своїх прав та інтересів він вимушений звернутись до суду. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Третя особа: Марганецька міська рада пояснення щодо позову не надала. Третя особа: [PERSON] пояснення щодо позову не надав, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поши-рюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач з [INFO] являється наймачем квартири [ADDRESS]. Із копії ордеру [NUMBER] від 31.07.1968 року вбачається, що право на заняття 2 кімнат, площею 27 кв.м. в квартирі [ADDRESS] ордер [NUMBER] від 31 грудня 1968 року отримай батько позивача - [PERSON] ( а.с. 6), який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданої [INFO] відділом реєстрації актів громадянського стану м. Марганець Дніпропетровської області, запис № 59 ( а.с.6). В зазначеній квартирі значиться зареєстрованими: позивач, його брат - [PERSON], а з 2002 року і син позивача - [PERSON], [INFO], який з 2005 року в квартирі не проживає, що підтверджується довідками про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданими директором ОСББ «Привокзальне 172» за № 299 від 03 червня 2017 року ( а.с. 11), за № 399 від 18 вересня 2017 року (а.с.10) та № 498 від 19 листопада 2018 року ( а.с. 9). У позовній заяві зазначено, що брат позивача - [PERSON], ні на момент смерті батька, ні на теперішній час у вказаній квартирі не проживав і не проживає, однак значиться в ній зареєстрованим, пообіцяв йому знятися з місця реєстрації у добровільному порядку. Оскільки позивач проживав у спірній квартирі до смерті, на момент смерті та після смерті свого батька - [PERSON], утримував його, проживає в ній до теперішнього часу, а його брат - [PERSON], як на момент смерті батька, так і до теперішнього часу, у вказаній квартирі ніколи не проживав, і не проживає, за комунальні послуги не сплачував, завжди вважав квартиронаймачем даної квартири позивача по справі, сам ніколи ним не являвся, то саме позивач є квартиронаймачем вказаної квартири. Син позивача був прописаний у вказаній квартирі вже через рік після смерті батька останнього, тобто уже зі згоди позивача. Довідками про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданими директором ОСББ «Привокзальне 172» за № 397 від 11 вересня 2017 року та за № 499 від 19 листопада 2018 року підтверджується, що [PERSON] є співвласником і особою, яка сплачує за утримання будинку і прибудинкової території, боргів не має ( а.с.12-13). Договори про надання комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] також укладені із [PERSON] ( а.с. 18), особисті рахунки відкриті саме на його ім'я, що підтверджується копіями розрахункових книжок за електроенергію, по розрахункам за воду, та по оплаті за природний газ ( а.с. 16). Із довідки КП «Марганецьке ВУВКГ»ДОР» від 12.09.2017 року вбачається, що саме абонент [PERSON] за адресою [ADDRESS] боргу не має ( а.с. 17). Відповідач [PERSON] понад 13 років у вказаній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує, ніяких перешкод у проживанні відповідача в квартирі позивачем не чинилося. У зв'язку з реєстрацією в квартирі відповідача, позивач позбавлений можливості оформити субсидію. Крім того, розмір комунальних платежів та право на субсидію залежить від кількості зареєстрованих у помешканні осіб і зазначені витрати в даному випадку несе позивач. Актом від 01 червня 2017 року, затвердженого директором ОСББ «Привокзальне 172» та підписами сусідів підтверджується, що [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим у квартирі [ADDRESS], однак за вказаною адресою з 2005 року не проживає ( а.с.17.). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також і довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 04.12.2018 року (а.с. 26). Крім того, судом встановлено, що відповідач мав можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач або члени її сім'ї не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для їх відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Із довідки Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.10.2017 року вбачається, що [PERSON] із заявами про те, що йому відмовляють у проживанні або його не пускають до свого помешкання, а саме: до квартири [ADDRESS] в період з 2005 року по теперішній час до поліції не звертався ( а.с. 19). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені, провадиться в судовому порядку. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня. Коли особа залишила приміщення. Відповідно до ч. 2 статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. На підставі викладеного та аналізуючи надані по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнавши відповідача втратившим право на користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1).

Outcome: approved