Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

19 травня 2017 року представник Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі проректора з науково-педагогічної і навчальної роботи [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №568 від 15.08.2013 про надання освітніх послуг. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок відповідача здійснити навчання, а саме: за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 1 курсу 1 семестру, за напрямом машинобудування, форма навчання заочна (зі скороченим терміном навчання). Строк надання освітньої послуги з 01.09.2013 по 30.06.2016 (надання освітніх послуг визначається датою зарахування та відрахування замовника із університету). Відповідач зобов`язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, що встановлені цим договором. Зокрема, загальна вартість освітньої послуги становить 11520 грн., відповідач повинен був вносити плату за семестр в сумі 1920 грн. за 10 днів до початку звітного періоду. 01.03.2015, відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 11.03.2015 №281су, відповідача було відраховано зі складу студентів за порушення умов договору. В порушення умов договору в період з 01.03.2015 по 27.03.2017 відповідач не оплатив за надані освітні послуги, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 384 грн. Крім того, за несвоєчасну сплату боргу нараховано інфляційні втрати - 199,68 грн., три відсотки річних - 23,89 грн., та пеню в розмірі 54,50 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу, однак вимога виконана не була. Посилаючись на вищевикладені обставини просить суд задовольнити позов. Представник позивача Балахтар К.Г. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі проректора з науково-педагогічної і навчальної роботи [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №568 від 15.08.2013 про надання освітніх послуг. За умовами договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок відповідача здійснити навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 1 курсу 1 семестру, за напрямом машинобудування, форма навчання заочна (зі скороченим терміном навчання). Строк надання освітньої послуги з 01.09.2013 по 30.06.2016 (надання освітніх послуг визначається датою зарахування та відрахування замовника із університету). Відповідач зобов`язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу, загальна вартість якої становить 11520 грн., плата вноситься за семестр в сумі 1920 грн. за 10 днів до початку звітного періоду (а.с.6). Наказом №1189-су від 14.08.2013 [PERSON] зараховано з 01.09.2013 студентом першого курсу форми навчання за напрямками (спеціальностями) за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб (а.с.7-9), відповідно до наказу №281су від 11.03.2015, [PERSON] , студента 2-го курсу транспортного факультету заочної форми навчання за інтегрованими навчальними планами, групи ЗПТМ-13ск, відраховано зі складу студентів з 01.03.2015 за академічну неуспішність (а.с.10). Згідно розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №568 від 15.08.2013 становить 384 грн. (а.с.11). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 2 статті 903 ЦК України встановлено, що в разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь інфляційні втрати в розмірі 199,68 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 23,89 грн. та 54,50 грн. - пені. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплати заборгованість за отримані освітні послуги, однак не виконав належним чином зобов`язання, а також враховуючи те, що неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2017 рік, складала 1600 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved