Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

20 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 11 874,10 дол. США, що станом на 09 квітня 2015 року, згідно з курсом НБУ, еквівалентно 279 163,99 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 30 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та фізичною особою [PERSON] укладено договір кредиту № 841/27/41-17/8-141. Відповідно до умов пункту 1.1. кредитного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 15 815,00 доларів США, зі сплатою відповідачем 13,5 % річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10 липня 2015 pоку, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 15 815,00 доларів США. 30 липня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави №841/27/41-18/8-141 між банком та відповідачем. Відповідно пункту 1.1.1. договору застави - заставодавець передає в заставу заставодержателю транспортний засіб марки CHEVROLET, модель LACETTI, 2008 року випуску. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 30 липня 2008 року було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON], яка зобов'язалась відповідати по зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором №841/27/41-17/8-141 від 30 липня 2008 року. В порушення умов кредитного договору пунктів: 3.3.7. своєчасно та в повному обсязі сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному пунктами 2.4., 2.5. цього договору. 3.3.9. своєчасно та в повному обсязі повернути кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1. цього договору. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору, у разі прострочення строків сплати відсотків визначених пунктом 2.4. цього договору, а також строків повернення кредиту визначених пунктом 1.1. цього договору позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. Враховуючи вищевикладене відповідачі свої зобов'язання перед банком не виконали. В результаті порушення умов кредитного договору №841/27/41-17/8-141 від 30 липня 2008 pоку, станом на 09 квітня 2015 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту, заборгованість складається з: суми кредиту, відсотків; пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 11 874 доларів США 10 центів, в тому числі: заборгованість за кредитом 8 428 доларів США 84 центів, що еквівалентно станом на 09 квітня 2015 року - 198 164,85 грн.; заборгованість за відсотками 1 435 доларів США 96 центів, що еквівалентно 33 759,83 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 966 доларів США 03 цента, що еквівалентно 46 222,13 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 43 доларів США 27 центів, що еквівалентно 1 017,18 грн. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 841/27/41-17/8-141 від 30 липня 2008 р. у розмірі 11 874 доларів США 10 центів, в тому числі: заборгованість за кредитом 8 428 доларів США 84 центів, що еквівалентно станом на 09 квітня 2015 року - 198 164,85 грн.; заборгованість за відсотками 1 435 доларів США 96 центів, що еквівалентно 33 759,83 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 966 доларів США 03 центів, що еквівалентно 46 222,13 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 43 долари США 27 центів, що еквівалентно 1 017,18 грн. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 2 791,63 грн., у дольовому співвідношенні по 1395,81 грн. з кожного. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник [PERSON] - [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з [PERSON] суми боргу 11 874,10 доларів США та ухвалити нове, яким визнати договір поруки № 841/27/41-18/8-112 від 30 липня 2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], припиненим. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на частину 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є нормою, що встановлює особливий порядок врегулювання вимог кредитодавця у разі неналежного виконання умов договору споживчого кредиту, що відрізняється від задоволення вимог кредитора за договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються, а також на частину 4 статті 559 ЦК України. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоовлення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення заборгованості з [PERSON] зазначеним вимогам закону не відповідає. Матеріалами справи підтверджується, що 30 липня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 841/27/41-17/8-141. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 15 815 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10 липня 2015 pоку, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 15 815 доларів США. 30 липня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави №841/27/41-18/8-141 між банком та [PERSON] Відповідно пункту 1.1.1. договору застави - заставодавець передає в заставу заставодержателю транспортний засіб марки CHEVROLET, модель LACETTI, 2008 року випуску. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 30 липня 2008 року було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON], яка зобов'язалась відповідати по зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором №841/27/41-17/8-141 від 30 липня 2008 року. У пункті 6.2 укладеного сторонами договору поруки зазначено, що цей договір діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором у останнього станом на 09 квітня 2015 року виникла заборгованість у загальному розмірі 11 874 доларів 10 центів США, що за курсом НБУ становить 279 163 грн. 99 коп. в тому числі: заборгованість за кредитом 8 428 доларів 84 центів США, що еквівалентно станом на 09 квітня 2015 року - 198 164,85 грн.; заборгованість за відсотками 1 435 доларів 96 центів США, що еквівалентно 33 759,83 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1 966 доларів 03 цента США, що еквівалентно 46 222,13 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 43 долари 27 центів США, що еквівалентно 1 017,18 грн. Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] суд першої інстанції, виходив із того, що відповідачі не виконали зобов'язання стосовно повернення кредиту, а тому банк вправі вимагати у відповідачів суму боргу. Однак, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 6.2 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. За Висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-6цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, які відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичним платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовими платежами). Судом встановлено, що останній платіж [PERSON] був здійснений 04 лютого 2014 року, таким чином з 04 березня 2014 року у банку виникло право протягом шести місяців на звернення з вимогою до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» до суду звернувся з позовом 22 травня 2015 року. Отже, оскільки банк звернувся до поручителя з позовом із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, тому апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в позові ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та судовою колегією не переглядалося. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 841/27/41-17/8-141 від 30 липня 2008 року і ухвалює в цій частині нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовляє ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволені цих позовних вимог з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України та частиною 4 статті 267 ЦК України.

Outcome: dismissed