Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

19 травня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13 травня 2015 року начальником та майстрами дільниці № 2 КП «ЖЕО № 2» було проведено обстеження квартири [ADDRESS] та було встановлено, що вказану квартиру займає [PERSON] без реєстрації та документів, які підтверджують право користування житловим приміщенням. 28 листопада 2013 року помер основний наймач квартири [PERSON], яка була знята з реєстрації 29 листопада 2013 року. Оскільки у відповідача немає договору найму квартири, письмової згоди [PERSON], будь-яких правовстановлюючих документів на квартиру, а тому вбачається, що відповідач займає квартиру самоправно. Крім того, відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене на підставі ст..116 Житлового кодексу України позивач просить виселити відповідача із самоправно зайнятої квартири за вищевказаною адресою без надання іншого жилого приміщення. У судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач з позовом не погодилася та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на ту обставину, що вона проживала в цій квартирі разом померлою, користувалася нею та на даний час за нею зберігається право користування квартирою, а тому відсутні підстави для її виселення. Представник відповідача з позовом не погодилася та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач має право користування спірною квартирою. Факт спільного проживання було встановлено рішенням третейського суду від 16 жовтня 2006 року, яким встановлено, що [PERSON] та відповідач проживали сумісно у спірній квартирі та вели з нею господарство. Крім того, вони зверталися до суд із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ухвалою суду відмовлено у перегляді рішення суду та вказана ухвала оскаржена в апеляційному порядку. Представники територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради та Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, кожен окремо, підтримали позовні вимоги та просили позво задовольнити з тих підстав, що відповідач самоправно займає спірну квартиру не має законних підставі займати квартиру. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм ч. 4 ст.\~9, ст.\~109 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] проживає в [INFO], що підтвердила у судовому засіданні відповідач та підтверджується актом від 13 травня 2015 року, згідно з яким [PERSON] самовільно займає зазначену квартиру ( а.с.15). Згідно з довідкою КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради житловий будинок по вул.Гоголя,35 у м.Полтаві перебуває на балансі підприємства з 31 березня 2012 року, був прийнятий на баланс згідно з рішенням Полтавської міської ради від 16 березня 2012 року ( а.с.79), про що свідчить акт приймання-передачі основних засобів ( а.с.80-82). Згідно з довідкою КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради від 15 травня 2015 року квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності міста, квартиронаймачем зазначено [PERSON], яка була зареєстрована у квартирі з 25 листопада 1974 року та знята з реєстрації 29 листопада 2013 року у зв*язку зі смерті ( а.с.14). Відповідач [PERSON]Ю, у спірній квартирі не зареєстрована. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належить квартира, розташована за адресою : м.Полтава, вул.Героїв Сталінграду,9. кв.16 ( а.с.17-18). Згідно зі свідоцтвом про смерть від 29 листопада 2013 року [PERSON] померла 28 листопада 2013 року ( а.с.16). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 липня 2015 року, ухваленого у справі за позовом [PERSON] до КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2», Полтавської міської ради про визнання членом сімї квартирного наймача та визнання права на користування жилим приміщенням, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 вересня 2015 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову щодо визнання її членом квартиронаймача та визнання права користування жилим приміщенням, а саме - квартирою № 1 по вул.Гоголя,35 у м.Полтаві. Таким чином, вищевказаним рішенням підтверджено відсутність у відповідачки права на користування спірною квартирою. Згідно з ч.1 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно зі ст..116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідачу направлявся припис щодо добровільного звільнення самовільно зайнятої квартири [ADDRESS] ( а.с.78). Проте, відповідач не відреагувала на припис та продовжує проживати в спірній квартирі, про що свідчить акт від 08 грудня 2015 року ( а.с.75) та підтвердила у судовому засіданні відповідачка. В заперечення проти позову представник відповідачки посилалася на наявність рішення третейського суду, яким було встановлено, що відповідач [PERSON] проживала разом з померлою [PERSON] та вела з нею сумісне господарство. Разом з тим, як вбачається з рішення Октябрського районного суду м.Полтави 15 липня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області, [PERSON] зазначала, що вона проживала з померлою з 2007 року. В рішенні третейського суду від 16 жовтня 2006 року мається посилання на те, що [PERSON] проживала з [PERSON] та вела спільне господарство з 2006 року. При цьому взагалі відсутні докази щодо проживання [PERSON] протягом певного проміжку часу, окрім як станом на 2006 рік. Таким чином, рішення третейського суду від 16 жовтня 2006 року не може бути безспірним доказом щодо факту проживання [PERSON] з померлою [PERSON] до часу її смерті, а відтак посилання представника відповідачка на цю обставину та посилання на неможливість розглядати справу без вирішення справи про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 15 липня 2015 року є необґрунтованим. Беручи до уваги, що відповідач самоправно займає квартиру № 1по вул.Гоголя, 35 у м.Полтаві, добровільно виселитися не бажає, а тому суд вважає, що позов підлягаю задоволенню, а відповідачка підлягає виселенню із самоправно зайнятої квартири. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved