Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

19 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,5594 га, яка розташована на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право приватної власності на землю на імя [PERSON] серії ВН № 050807, виданий 30 серпня 2004 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 5 травня 2004 року № 208, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 36, кадастровий номер земельної ділянки 0523955100030000010), а також житловий будинок, розташований по вул..Робітничій, 80 в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області (свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17 грудня 1996 року Томашпільської державною нотаріальною конторою), які залишилися після смерті [PERSON], яка померла 17 лютого 2015 року в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області. Даний позов обґрунтований наступним. 17 лютого 2015 року в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із земельної ділянки площею 4,5594 га, яка розташована на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, а також житловий будинок, що розташований в смт Томашпіль по вул.. Робітничій, 80 Томашпільського району Вінницької області. Позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування після смерті [PERSON] , оскільки проживала з нею однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Томашпільської селищної ради № 88 від 6 березня 2015 року. Спадкоємців першої-третьої черги спадкування після смерті [PERSON] не має, оскільки чоловік останньої [PERSON] Миколайович-помер 7 лютого 1996 року, син померлої-чоловік позивачки-Магаляс [PERSON] 1 березня 2015 року. Відповідно до діючого законодавства, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, тому [PERSON] звернулася до Томашпільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак представник Томашпільської селищної ради [PERSON] надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника селищної ради. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17 лютого 2015 року у смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON]. Згідно довідки Томашпільської селищної ради № 975 від 3 вересня 2015 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, із земельної ділянки розміром 4,5594 га, яка розташована на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, та житловий будинок, який розташований по вул.. Робочій, 17 в смт Томашпіль. Після смерті [PERSON]А спадкоємцем за законом відповідно ст.. 1264 ЦК України залишилася [PERSON]. яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала і продовжує проживати в спадковому будинку. Інших спадкоємців немає. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно ст.. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно ст..1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ст..1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] була дружиною [PERSON]-сина [PERSON], який помер 1 березня 2015 року. Чоловік покійної [PERSON]-[PERSON] помер ще 7 лютого 1996 року. Згідно довідки Томашпільської селищної ради № 88 від 6 березня 2015 року, [PERSON] дійсно проживала разом та вела спільне господарство з [PERSON] з 1996 року; проводила поховання власним коштом, вступила в фактичне розпорядження спадковим майном. Отже, [PERSON]-єдиний спадкоємець, який залишився після смерті [PERSON] Позивачка, як спадкоємець майна спадкодавця [PERSON] за законом, зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що [PERSON] прийняла спадщину, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивачка [PERSON] набула права та обовязки спадкодавця [PERSON], тобто спадщина після смерті останньої належить позивачці, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved