overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - дочки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вказані позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує ухиленням [PERSON] від виконання покладеного на нього ст.180 СК України обов'язку щодо утримання дитини до досягнення повноліття. Згідно з доводами позивачки, проживаючи з відповідачем в одному помешканні, вона змушена самостійно утримувати малолітню дитини, так як [PERSON] жодним чином не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. У своєму позові [PERSON] вказала, що відповідач зловживає алкогольними напоями, весь свій дохід у виді пенсії в сумі 1200 (одна тисяча двісті) грн. витрачає лише на себе, в тому числі на придбання алкоголю. Позивачка зазначила також, що [PERSON], окрім малолітньої дитини - дочки: [PERSON], [INFO], інших утриманців немає і будь-якими захворюваннями не страждає. За таких обставин, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у примусовому порядку. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена судом про час, дату і місце розгляду даної справи. 30 червня 2016 року від [PERSON] в суд надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів. Зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 30 червня 2016 року слідує, що [PERSON] повністю підтримує вказані позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень проти позову від [PERSON] в суд не надходило. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.04.2003 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 21.04.2016 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки при подані позову позивач була звільнена від обов'язку сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб укладений між ними 08.08.1996р. у Шевченківському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Львова, актовий запис № 319. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них дітей немає. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, що негативно вплинуло на їх стосунки. Протягом десяти років позивачка проживає у США. Шлюбні і сімейні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 08.08.1996р. у Шевченківському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Львова, актовий запис № 319 (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 16.11.1996р. помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). Спадкодавцем за життя було вчинено заповітне розпорядження, яким він заповів все своє майно своїй дочці, а його матері, [PERSON]. У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном не звертаючись в нотаріальну контору. 05.05.2002р. його мати померла, після її смерті відкрилась спадщина, яку вона фактично прийняла після смерті свого батька, [PERSON] Незважаючи на те, що нею спадщина після смерті спадкодавиці фактично прийнята, вона вступила в володіння спадковим майном, в даний час не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою суд повідомив, що не має можливості зявитися в судове засідання, просила розглянути справу у відсутності представника, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, вступила в управління (володіння) спадковим майном, взяла в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті матері, [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, у шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном незвертаючись в нотаріальну контору, тому в даний час не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 01 жовтня 1999 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати, оскільки він носить формальний характер. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 01 жовтня 1999 року, який зареєстрували у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 594. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. (а.с. 5) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

21 квітня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2011 року, актовий запис № 1192, від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та щодо утримання якої між сторонами досягнуто згоди. З грудня 2012 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю почуття взаємної любові, взаєморозуміння, поваги, взаємодопомоги. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї у зв'язку з плануванням створити нову сім*ю, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою (а.с. 5, 19). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 26 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 10), від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). З грудня 2012 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

21 квітня 2016 року до суду надійшла Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області, згідно якої справу за позовом [PERSON] та [PERSON] до Власівської селищної ради міста Світловодська Кіровоградської області, третя особа - приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення у справі. В мотивувальній частині ухвали вказано, що при ухваленні рішення від 21.03.2016 року за вищевказаним позовом Світловодським міськрайнонним судом Кіровоградської області не вирішено питання про судові витрати (а.с. 58). Сторони по справі про розгляд заяви повідомлені. Представник позивачів [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідно до ст. 220 ЦПК України виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2016 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено рішення по справі № 401/691/16-ц; 2/401/430/16 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Власівської селищної ради міста Світловодська Кіровоградської області, третя особа - приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Вказаним рішенням визнано за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] міста Світловодська Кіровоградської області, в порядку спадкування після померлого 21 серпня 2015 року [PERSON], [INFO] та визнано за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] міста Світловодська Кіровоградської області, в порядку спадкування після померлого 21 серпня 2015 року [PERSON], [INFO] (а.с. 30-32). При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Власівської селищної ради міста Світловодська Кіровоградської області на користь [PERSON] та [PERSON] судовий збір у сумі по 551 грн. 20 коп. кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення за заявою осіб чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. А тому суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення по вказаній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

21 квітня 2016 року, заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить скасувати рішення Радомишльського районного суду від 25 травня 2004 року про оголошення померлим її рідного брата [PERSON], мотивуючи свою заяву тим, що її брат [PERSON] живий і проживає в Калужскій області РФ. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали свою заяву. Представник відділу РАЦС в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без участі їх представника. Зацікавлена особа [PERSON] заяву [PERSON] не підтримала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та матеріали цивільної справи №2-673 за 2004 рік, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 травня 2004 року Радомишльський районний суд виніс рішення яким оголосив померли [PERSON]. Як видно з довідок Адміністрації (виконачо-розпорядчого органу) сільського поселення «Село Воскресенск» Кировського району Калужскої області РФ, завіреної та підписаними сільським головою та провідним спеціалістом адміністрації - [PERSON] , 11 листопала [INFO] дійсно проживає без реєстрації по місцю проживання: [INFO] «Нагорное», [ADDRESS] з 2005 року по даний час. Відповідно до ст.250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про скасування судового рішення про визнання особи померлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

21 квітня 2016 року КС «Перше Кредитне Товариство» звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № ОД-1/0297/08/1185 від 20 травня 2008 року у розмірі 82964 грн. 82 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між КС «Перше Кредитне Товариство» і відповідачем був укладений договір за № ОД-1/0297/08/1185, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 169000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,071 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Кредитна спілка виконала свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання послуг, внаслідок чого, станом на 01 квітня 2016 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 82964 грн. 83 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 10061 грн. 98 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 36178 грн. 58 коп.; заборгованості за пенею - 36724 грн. 69 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Харківського національного університету радіоелектроніки про визнання незаконним (протиправним) та скасування Наказу Харківського національного університета радіоелектроніки № 230 К від 21 березня 2016 року про звільнення його з посади проректора з наукової роботи Харківського національного університету радіоелектроніки 21 березня 2016 року з достроковим розірванням контракту від 01 жовтня 2011 року з підстав, передбачених контрактом, у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 1.5., 3.1., 3.3., 3.4., 3.8., 3.9., 3.13, 3.18. контракту (пункт 6.7. контракту, пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 березня 2016 року відповідно до Наказу № 230 К, виданого т.в.о. ректора Харківського національного університету радіоелектроніки (далі ХНУРЕ) він був звільнений з посади проректора з наукової роботи Харківського національного університету радіоелектроніки 21 березня 2016 року з достроковим розірванням контракту від 01 жовтня 2011 року з підстав передбачених контрактом у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 1.5., 3.1., 3.3., 3.4., 3.8., 3.9., 3.13, 3.18. контракту. В оскаржуваному наказі визначено, що звільнення відбулося, відповідно до п. 8 частини першої статті 36, статті 83 Кодексу законів про працю України, пункту 21 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня1994 року № 170,

Outcome: approved