Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,04 га, яка розташована на території Чкалівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ХР №033395 від 06.05.2003 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09.07.2005 року. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР № 033395 від 06.05.2003 року [PERSON] на підставі рішення Чкаловської селищної ради від 09 жовтня 2001 року №233 є власником земельної ділянки площею 3,04 гектарів, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 09.07.2005 року [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 11.07.2005 року було зроблено відповідний актовий запис за №48 та Чкаловська селищна рада Чугуївського району Харківської області видала свідоцтво про смерть серія I- ВЛ № 024288. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,04 га, яка розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] ч. 1, ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. [PERSON] ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця, померлого 09.07.2005 року, стали сини померлого, [PERSON] та [PERSON] Наявність родинного звязку між [PERSON] та позивачем як між батьком та сином відповідно, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], відповідно до якого в відомостях про батька зазначений [PERSON] Відповідно до довідки Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.06.2016 року №3358/01-16 після смерті [PERSON], померлого 09.07.2005 року, звернувся 14.11.2006 року спадкоємиць - син померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом, згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області, справа № 2- 2646/2006 р. від 13.11.2006 року відповідно до діючих положень Цивільного кодексу України. Заведена спадкова справа за №735/2006. 29.11.2006 року Чугуївською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру № 8, що знаходиться в с. Чкаловське, вул. Леніна, буд. 23 Чугуївського району Харківської області на імя [PERSON], реєстровим № 2-2530. При оформленні позивачем спадщини зясувалося, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР № 033395 втрачений за невідомих обставин. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», ЗУ «Про державний земельний кадастр» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року видача державних актів на право власності на земельні ділянки припиняється. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим він в порядку ст. 3 ЦПК України змушений звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року та статті 1225 ЦК України і ст. 131 Земельного кодексу України вказують, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. [PERSON] Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. У зв'язку з вищезазначеним, [PERSON]\~й вимушений був звернутися з даною позовною заявою до суду за захистом своїх спадкових прав. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Від відповідача по справі також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. [PERSON] з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних\~ заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Судом встановлено, що 09.07.2005 року помер [PERSON], який є батьком позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії IV-УР №2330159, виданим 19.02.1964 року Чкаловським сільбюро ЗАГС Чугуївського району Харківської області (а.с.7,8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,04 га, яка розташована на території Чкалівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ХР №033395 від 06.05.2003 року (а.с.5). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є його син [PERSON] - позивач по справі та син [PERSON] - відповідач по справі (а.с.8,9). Судом також встановлено, що позивач звертався із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області справа №2-2646/2006 від 13.11.2006 року, заведена справа за №736/2006. 29.11.2006 року за №2-2530 видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на квартину №8, що знаходиться у селищі Чкаловське, вул. Леніна, буд. 23 (а.с.39). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Про це також зазначено у п. 3.15 Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, а отже, правом на прийняття спадщини не скористався, тому вважається таким, що не прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] На момент оформлення позивачем спадщини оригінал Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ХР №033395 був втрачений. Частиною 1 пункту 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). [PERSON] Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України. [PERSON] ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позов відповідач по справі визнав та проти нього не заперечував і це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved