Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача за первинним позовом та зустрічним позовом, заперечень відповідачів за первинним позовом та зустрічним позовом. В жовтні 2017 року ТОВ «Промінь» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору оренди земельної ділянки від 10 серпня 2017 року, скасування його державної реєстрації з вилученням даних з реєстру з закриттям розділу та визнання договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між ТОВ «Промінь» та [PERSON] поновленим. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 лютого 2016 року між ТОВ «Промінь» та власником земельної ділянки [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,0698 га кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, строком на 10 років, який 02 грудня 2011 року зареєстрований у Василівському районному відділі Держкомзему, про що вчинено реєстраційний запис за №232090004001363. Відповідно до п.8 укладеного 21 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] договору оренди земельної ділянки визначено термін дії договору десять років з моменту його державної реєстрації, та передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. В вересні 2017 року позивачу стало відомо, що в період дії зазначеного вище договору оренди земельної ділянки 10 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки, проте зі зміненим кадастровим номером [NUMBER]. Таким чином, відповідач [PERSON] порушуючи умови договору, укладеного між ним та позивачем, під час дії договору (дія якого не припинена), ігноруючи принцип переважності прав орендаря, обманним шляхом уклав новий договір оренди земельної ділянки, яка вже знаходилася в оренді у позивача, з відповідачем [PERSON], внаслідок чого позивач позбавлений права користування об'єктом оренди, а відповідно позивач має право на оспорювання договору оренди, який порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. З посиланням на ч.4 ст.124 Земельного кодексу України, ст.777 ЦК України, ст.ст.18,33 Закону України «Про оренду землі», п.8 укладеного між позивачем та [PERSON] договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, позивач вважає, що діями відповідачів порушено вимоги діючого законодавства, яке регулює порядок укладення договорів оренди земельних ділянок та проведення їх державної реєстрації, та переважне право позивача як орендаря на продовження договору оренди землі на новий термін, а відповідно у позивача виникло право на захист свого порушеного права. На підставі ч.1 ст.203, ч.ч. 1, 4 ст.215 ЦК України позивач просить визнати укладений 10 серпня 2017 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] договір оренди земельної ділянки недійсним, скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки з вилученням даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з закриттям розділу, та визнати договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Промінь» та [PERSON] поновленим. 26 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Промінь» про стягнення орендної плати та пені за несплату орендної плати та пені за несплату орендної плати та розірвання договору оренди землі. Позов мотивував тим, що 21 лютого 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Промінь» укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, що перебуває у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Пунктом 8 зазначеного договору було зазначено, що він укладений на 10 років. Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації в порядку, визначеному чинним законодавством. Згідно п.9 договору, орендна плата вноситься орендарем грошовими коштами у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або натуральному вигляді - сільгосппродукцією на суму орендної плати або відробітковому вигляді по собівартості. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. На підставі п.10 договору оренда плата вноситься до 25 грудня поточного року. П.13 договору встановлено, що у раз невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором з вини орендаря, справляється пеня в розмірі 0,1% суми недоїмки за кожний день прострочення. Відповідно до п.37 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Позивач вважає, що з 26 грудня 2012 року до цього часу відповідач систематично порушує його права, як орендодавця, та свої обов'язки, як орендаря, передбачені договором оренди землі від 21 лютого 2006 року, а тому договір оренди підлягає розірванню із стягненням з відповідача орендної плати та пені за несвоєчасну її сплату. У зв'язку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати заборгованість з орендної плати за 2014-2016 роки складає 6391,07 грн., пені за невиконання умов договору складає 1957,11 грн., які [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути понесені судові витрати. 30 січня 2018 року від відповідача ТОВ «Промінь» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначено, що 21 лютого 2006 року, між сторонами укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки, площею 3, 0698 га. 07 жовтня 2011 року до ТОВ «Промінь» особисто звернувся позивач [PERSON] про виділення йому 2,50 га землі з його паю під город. За вказаною заявою [PERSON] йому надано для особистого користування 2,50 га земельної ділянки з паю, якою позивач користується з 2011 року по теперішній час. Відповідно ТОВ «Промінь» після передачі частини земельної ділянки [PERSON] користувався і сплачував орендну плату позивачу та відповідні податки і збори, виходячи із розміру земельної ділянки 0,5698 га, яка залишилася в його користуванні. Відповідач зазначив, що виходячи з цього, ним належним чином виконувалися, як умови договору оренди землі, так і умови чинного законодавства. На підтвердження належної сплати позивачу орендної плати надав суду відповідні докази. З урахуванням викладеного, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. 13 лютого 2018 року представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокатом [PERSON] в судовому засідання надана відповідь на відзив на зустрічний позов, зазначив, що відсутність додаткової угоди між сторонами договору оренди щодо зміни площі орендованої земельної ділянки після подання [PERSON] заяви від 07 листопада 2011 року про надання частини земельної ділянки під город, вказує на обов'язок ТОВ «Промінь» виконувати умови договору в редакції, яка була зареєстрована і існує на даний час, а тому сплата з 2012 по 2016 роки орендної плати ТОВ «Промінь» лише за частину земельної ділянки в розмірі 0,5698 га є систематичним порушенням умов договору. В ході розгляду справи по суті представники позивача ТОВ «Промінь» - Шевченко О.М., та Гришин О.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, та просили визнати недійсним укладений 10 серпня 2017 року між [PERSON] і [PERSON] договір оренди земельної ділянки, належної на праві власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 21.02.2002 року, оскільки на день укладення сторонами спірного договору оренди між позивачем ТОВ «Промінь» та відповідачем [PERSON] діяв чинний договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року з терміном дії на десять років, який набрав чинності після проведення у встановленому законом порядку його державної реєстрації 02 грудня 2011 року, і протягом строку дії зазначеного договору оренди у власника земельної ділянки не було права володіти та користуватися цією земельною ділянкою, а відповідно і права на укладення в цей період іншого договору оренди земельної ділянки та проведення його державної реєстрації. Вважають, що позивач ТОВ «Промінь», як орендар, у відповідності до п. 8 договору та ст.33 Закону України «Про оренду землі» має переважне право на поновлення договору на новий строк. Вважають, що укладення договору оренди землі від 21 лютого 2006 року та його подальша реєстрація 02 грудня 2011 року Василівським районним відділом Держкомзему державна реєстрація була здійснена відповідно до чинного на зазначений період законодавства, а тому договір оренди набрав чинності з дати його реєстрації і продовжує свою дію на час розгляду справи. Незважаючи на відсутність в тексті договору оренди землі вказівки на кадастровий номер земельної ділянки, договором чітко конкретизований предмет договору, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області загальною площею 3,0698 га, у тому числі 3,0698 га ріллі, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності серії [NUMBER], реєстраційний номер 645, виданого 12 лютого 2002 року. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - адвокат [PERSON], відповідач [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року між ТОВ «Промінь» та [PERSON] не зазначений предмет договору, а саме відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Перед укладенням договору оренди земельної ділянки з [PERSON] за замовленням [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, під час якої було вперше присвоєно кадастровий номер земельної ділянки. Предметом договору оренди земельної ділянки від 10 серпня 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області площею 3,0700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON]. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, на момент реєстрації договору оренди земельної ділянки від 11 серпня 2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області площею 3,0700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON], жодних обмежень у використанні земельної ділянки не зареєстровано. За таких обставин, укладення договору оренди не суперечить вимогам закону. Крім того, ТОВ «Промінь» з 2012 по 2016 роки систематично порушує умови укладеного договору оренди і не сплатив орендної плати за користування земельною ділянкою [PERSON] Відсутність додаткової угоди між сторонами договору оренди щодо зміни площі орендованої земельної ділянки, вказує на обов'язок ТОВ «Промінь» виконувати умови договору в редакції, яка була укладена сторонами і зареєстрована, а тому сплата орендної плати ТОВ «Промінь» лише за частину земельної ділянки в розмірі 0,5698 га є систематичним порушенням умов договору і є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки і стягнення заборгованості з орендної плати та пені за несвоєчасну сплату орендної плати. В судових дебатах просив відмовити у задоволенні первинного позову ТОВ «Промінь» до [PERSON], [PERSON], та задовольнити зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Промінь» частково, розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 21 лютого 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Промінь», зареєстрований у Василівському районному відділі Держкомзему 02 грудня 2011 року під №232090004001363, стягнути з ТОВ «Промінь» на користь [PERSON] орендну плату за 2014-2016 роки в розмірі 5324,05 грн., пеню за недоплату орендної плати в розмірі 1633,97 грн., всього 6958,02 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у Василівському районі, подано заяву про розгляд справи без участі третьої особи з вирішенням позову на розсуд суду. 2. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу Українисправи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності Цивільного процесуального кодексу Українив редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З урахуванням вищезазначеного, судовий розгляд вказаної цивільної справи продовжений за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ. 02 січня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Промінь» про стягнення орендної плати та пені за несплату орендної плати та розірвання договору оренди землі прийнято до спільного розгляду а об'єднаний в одне провадження з первісним позовом, призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2018 року. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті на 19 березня 2018 року. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката [PERSON] про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів. Вирішено питання про витребування у ТОВ «Промінь» долучених до відзиву на позов доказів в оригіналах. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Промінь» про забезпечення позову. 3. Фактичні обставини встановлені судом, застосовані судом норми права. Судом встановлено, що 21 лютого 2006 року між ТОВ «Промінь», як орендарем, та [PERSON], як орендодавцем, був укладений договір оренди землі, предметом якого, згідно пунктів 1, 2 договору, є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області загальною площею 3,0698 га, у тому числі 3,0698 га ріллі, яка належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний номер 645, виданий 12 лютого 2002 року (т.1 а.с.9-11). Відповідно до п.п. 8, 48 вищевказаного договору оренди земельної ділянки, договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації, в порядку, визначеному чинним законодавством. 02 грудня 2011 року договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Промінь» та [PERSON], зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №232090004001363. Відповідно до умов договору оренди землі від 21 лютого 2006 року, власник земельної ділянки [PERSON], як орендодавець, 21 лютого 2006 року передав, а ТОВ «Промінь», як орендар, прийняв земельну ділянку площею 3,0698 га, розташовану на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, відповідно до акту прийому передачі (т.1 а.с.13). Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до ч.2 ст.124 Земельного кодексу України (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Частинами 2 та 3 статті 125, ст.126 Земельного кодексу України передбачалось, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України, а згідно зі статтею 18 цього Закону - договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 23 травня 2003 року №135 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та вдосконалення структури державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», який було прийнято з метою реалізації завдань, визначених Указом Президента України від 17 лютого 2003 року №134 «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», постанови КМУ України «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» від 17 липня 2003 р. №1088, встановлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, в тому числі договорів оренди землі, здійснює державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». На період укладення договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між ТОВ «Промінь» та [PERSON], державна реєстрація договору проводилася на підставі Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02 липня 2003 року №174, який втратив чинність з 07 липня 2012 року. Частиною 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень закріплено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року договір оренди землі від 21 лютого 2006 року був зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», а відповідно вказаний договір оренди набрав чинності після проведення державної реєстрації, а у орендаря ТОВ «Промінь» виникло право оренди земельної ділянки строком до 02 грудня 2021 року. Також судом встановлено, що 10 серпня 2017 року між [PERSON], як власником земельної ділянки, та [PERSON], як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки (т.1 а.с.30-33), предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області загальною площею 3,0700 га, у тому числі 3,0700 га ріллі, яка належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний номер 645, виданий 12 лютого 2002 року, кадастровий номер [NUMBER]. Право на оренду даної земельної ділянки за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового майна 11 серпня 2017 року за №21899345, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36643034 від 16.08.2017 року, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т.1 а.с.16). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2303658502017 від 31.10.2017 року, на момент проведення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки 10 серпня 2017 року відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року №1051 не зареєстровані (т.1 а.с.35-37). Договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року не містить кадастрового номеру земельної ділянки, згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21 лютого 2006 року та експлікації земельних угідь наданих в оренду (т.1 а.с.12, 14), орендована земельна ділянка мала кадастровий номер [NUMBER]. Договір оренди земельної ділянки від 10 серпня 2017 року містить інший кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Проте, як встановлено судом, предметом вказаних договорів оренди є одна й та ж земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області загальною площею 3,07 га, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний номер 645, виданого 12 лютого 2002 року. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що спірний договір оренди земельної ділянки, укладений 10 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] під час дії договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між ТОВ «Промінь» та [PERSON], який пройшов державну реєстрацію 02 грудня 2011 року у встановленому на той час законодавством порядку, а вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] не мав права передавати належну йому на праві власності земельну ділянку в оренду відповідачу [PERSON] Оскільки судом встановлено, що попередній договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Промінь» і [PERSON], на час укладання оспорюваного договору оренди землі від 10 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] не припинив своєї дії, в судовому порядку недійсним не визнавався і не розірваний, одночасне існування двох договорів оренди суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, тому суд приходить до висновку про те, що укладання оспорюваного договору оренди землі на цю ж вже орендовану земельну ділянку з іншим орендарем свідчить про недодержання в момент його вчинення сторонами вимог актів цивільного законодавства, а тому існують підстави для визнання його недійсним відповідно до приписів частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. Таким чином, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання недійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору оренди земельної ділянки від 10 серпня 2017 року та скасування його державної реєстрації з вилученням даних з реєстру з закриттям розділу. Решта позовних вимог щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між ТОВ «Промінь» і [PERSON] є зайвими для мети судового захисту і задоволенню не підлягає, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року між ТОВ «Промінь» і [PERSON], який укладений на 10 років, і набрав чинності з дати його реєстрації 02 грудня 2011 року, не сплив і закінчує свою дію 02 грудня 2021 року. З огляду на вищевикладене, суд не застосовує норми права, передбачені ст.33 Закону України «Про оренду землі», ст.777 ЦК України, на які посилався позивач в позовній заяві, і які регулюють переважне право наймача на укладення договору оренди на новий строк. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Промінь», суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 3 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом частини 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі», розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У пункті «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16. Згідно договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між ТОВ «Промінь» та [PERSON], зареєстрованим у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №232090004001363 від 02 грудня 2011 року, орендна плата вноситься орендарем до 25 грудня поточного року (пункт 10); у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, з вини орендаря, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 13); передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний термін після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі (пункт 19); орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату, пеню в розмірі 0,1 % суми недоїмки за кожен день прострочення (пункт 30); дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором (пункт 37); відповідальність за несплату орендної плати несе орендар (пункт 43). У відзиві на зустрічний позов відповідач ТОВ «Промінь» посилається на те, що після укладення 21 лютого 2006 року договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Промінь» і [PERSON], на підставі заяви позивача [PERSON] від 07 жовтня 2011 року ТОВ «Промінь» виділило позивачу 2,50 га землі під город, та сплачувало орендну плату позивачу виходячи із розміру земельної ділянки 0,5698 га, яка залишилася в його користуванні. Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір о ренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до п.48 договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Промінь» договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-872цс17 від 07 червня 2017, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Відповідно до пункту 2 договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Промінь» в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,0698 га, у тому числі ріллі 3,0698 га., додаткових угод щодо зміни розміру земельної ділянки сторонами договору н6е укладалося, отже орендна плата за користування земельною ділянкою повинна нараховуватися і сплачуватися орендарем виходячи із вказаного розміру. Крім того, суд звертає увагу та те, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Промінь», здійснена Василівським районним відділом Держкомзему 02 грудня 2011 року, після надходження від [PERSON] заяви про виділення йому земельної ділянки під город, і означає, що сторонами на час реєстрації договору оренди не було досягнуто згоди щодо зміни площі земельної ділянки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні факт передачі частини земельної ділянки орендодавцю не визнав, а представником ТОВ «Промінь» суду не надано належних та допустимих доказів того, що відбулося часткове повернення орендованої земельної ділянки власнику [PERSON] в розмірі, зазначеному у його заяві. Таким чином, суд приходить до висновку, що всупереч умовам договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Промінь», зареєстрованого Василівським районним відділом Держкомзему 02 грудня 2011 року, яким встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,0698 га, ТОВ «Промінь» нараховувало і сплачувало орендну плату орендодавцю [PERSON] виходячи із розміру земельної ділянки 0,5698 га. Відповідно до інформації Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області від 18.12.2017, грошова оцінка належної позивачу земельної ділянки становила: в 2014 році - 69 593, 35 грн.; у 2015 - 86 926 грн. 45 коп., в 2016 році - 104 303 грн. 04 коп. (т.2 а.с. 17). Таким чином, сума орендної плати згідно п.9 Договору (3 % від нормативної грошової оцінки), повинна складати: за 2014 рік - 2 092,37 грн., за 2015 рік - 2613,50 грн., за 2016 рік - 3135,94 грн. Згідно наданих ТОВ «Промінь» доказів на підтвердження сплати орендної плати за спірний період, а саме: Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку ТОВ «Промінь» за 4 квартал 2014 року [PERSON] нарахований дохід в сумі 361,72 грн., з якого утриманий податок 54,26 грн., крім того, згідно відомостей ТОВ «Промінь» за 2014 рік позивач в рахунок сплати орендної плати отримав пшениці 210 кг на суму 252 грн., соняшника 17 кг на суму 54,02 грн., а всього на суму 306,02 грн. (т.1 а.с. 118-122). Недоплата орендної плати за 2014 рік склала 1731,37 грн. (2092,37 грн. - 361 грн.), а за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб 15% та військового збору в розмірі 1,5 % - 1445,69 грн. Згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку ТОВ «Промінь» за 4 квартал 2015 року [PERSON] нарахований дохід в сумі 629,48 грн., з якого утриманий податок 94,42 грн., крім того, згідно відомостей ТОВ «Промінь» за 2015 рік позивач в рахунок сплати орендної плати отримав грошима 102 грн., соняшника 210 кг (а.с. т.1 а.с.131-137). Недоплата орендної плати за 2015 рік склала 1987,50 грн. (2613,50 грн. - 629 грн.), а за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб 15% та військового збору в розмірі 1,5 % - 1657,06 грн. Згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку ТОВ «Промінь» за 4 квартал 2016 року [PERSON] нарахований дохід в сумі 955,97 грн., з якого утриманий податок 172,07 грн., крім того, згідно відомостей ТОВ «Промінь» за 2016 рік позивач в рахунок сплати орендної плати отримав грошима 238 грн., пшениці 210 кг на суму 421 грн. (т.1 а.с.146-150). Недоплата орендної плати за 2016 рік склала 2180,94 грн. (3135,94 грн. - 955 грн.), а за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб 16% та військового збору в розмірі 1,5 % - 1755,56 грн. Таким чином, загальний розмір недоплаченої позивачу орендної плати за 2014-2016 роки складає: 4855,31 грн. (1445,69 грн. + 1657,06 грн. +1755,56 грн.) З огляду на те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт систематичної невиконання відповідачем ТОВ «Промінь» зобов'язань щодо сплати орендної плати позивачу [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання Договору оренди земельної ділянки зі стягненням з відповідача на користь позивача недоплачених сум орендної плати за 2014-2016 роки. В зустрічному позові позивач [PERSON] також вказує на іншу підставу розірвання договору - передачу орендарем ТОВ «Промінь» земельної ділянки в суборенду без згоди орендодавця. Проте, в судовому засіданні порушень умов договору оренди щодо заборони передачі земельної ділянки в суборенду не встановлено. Показання свідка [PERSON], який показав, що з 2011 року по 2018 рік земельну ділянку [PERSON] обробляє техніка, яка належить ТОВ «Деметра-Вектор», не є належним та допустимим доказом порушення умов договору. Відповідно до ст.36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що мала місце несплата орендарем орендної плати у строки, визначені Договором, на підставі п.13 договору оренди земельної ділянки є підстави для стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення з врахуванням того, що починаючи з 26.12.2014 року облікова ставка НБУ становить 14% річних; з 06.02.2015 року облікова ставка НБУ становить 19,5% річних; з 04.03.2015 року облікова ставка НБУ становить 30% річних; з 28.08.2015 року облікова ставка НБУ становить 27% річних; з 25.09.2015 року облікова ставка НБУ становить 22% річних; з 22.04.2016 року облікова ставка НБУ становить 19% річних; з 27.05.2016 року облікова ставка НБУ становить 18% річних; з 24.06.2016 року облікова ставка НБУ становить 16,5% річних; з 29.07.2016 року облікова ставка НБУ становить 15,5% річних; з 16.09.2016 року облікова ставка НБУ становить 15% річних; з 28.10.2016 року облікова ставка НБУ становить 14% річних; з 14.04.2017 року облікова ставка НБУ становить 13% річних; з 26.05.2017 року облікова ставка НБУ становить 12,5% річних; з 27.10.2017 року облікова ставка НБУ становить 13,5% річних; з 15.12.2017 року облікова ставка НБУ становить 14,5% річних. Пеня за прострочення сплати орендної плати за 2014 рік складає: З 26.12.2014 р. по 06.02.2015 р. (1445,69 грн. * 14%/ 100%/365) * 42 дні = 23,29 грн. З 06.02.2015 р. по 04.03.2015 р. (1445,69 грн. * 19,5%/ 100%/365) * 26 днів = 20,08 грн. З 04.03.2015 р. по 28.08.2015 р. (1445,69 грн.* 30%/ 100%/365) * 177 днів = 210,31 грн. З 28.08.2015 р. по 25.09.2015 р. (1445,69 грн. * 27%/ 100%/365) * 28 днів = 29,94 грн. З 25.09.2015 р. по 22.04.2016 р. (1445,69 грн. * 22%/100/365) * 210 днів = 182,98 грн. З 22.04.2016 р. по 27.05.2016 р. (1445,69 грн. * 19%/ 100%/365) * 35 днів = 26,34 грн. З 27.05.2016 р. по 24.06.2016 р. (1445,69 грн. * 18%/100/365) * 28 днів = 19,96 грн. З 24.06.2016 р. по 29.07.2016 р. (1445,69 грн. * 16,5%/ 100%/365) * 35 днів = 22,87 грн. З 29.07.2016 р. по 16.09.2016 р. (1445,69 грн. * 15,5 %/100/365) * 49 днів = 30,08 грн. З 16.09.2016 р. по 28.10.2016 р. (1445,69 грн. * 15%/ 100%/365) * 42 дні = 24,95 грн. З 28.10.2016 р. по 14.04.2017 р. (1445,69 грн. * 14%/100/365) * 168 днів = 93,16 грн. З 14.04.2017 р. по 26.05.2017 р. (1445,69 грн. * 13%/ 100%/365) * 42 дні = 21,63 грн. З 26.05.2017 р. по 27.10.2017 р. (1445,69 грн. * 12,5%/100/365) * 154 дні = 76,25 грн. З 27.10.2017 р. по 15.12.2017 р. (1445,69 грн. * 13,5%/ 100%/365) * 49 днів = 26,20 грн. З 15.12.2017 р. по 25.12.2017 р. (1445,69 грн. * 14,5%/100%/365) *10 днів = 5,74 грн. Всього за 2014 рік сума пені складає 813,78 грн. Пеня за прострочення сплати орендної плати за 2015 рік складає: З 26.12.2015 р. по 22.04.2016 р. (1657,06 грн. * 22%/100/365) * 117 днів = 116,86 грн. З 22.04.2016 р. по 27.05.2016 р. (1657,06 грн. * 19%/ 100%/365) * 35 днів = 30,19 грн. З 27.05.2016 р. по 24.06.2016 р. (1657,06 грн. * 18%/100/365) * 28 днів = 22,88 грн. З 24.06.2016 р. по 29.07.2016 р. (1657,06 грн. * 16,5%/ 100%/365) * 35 днів = 26,22 грн. З 29.07.2016 р. по 16.09.2016 р. (1657,06 грн. * 15,5 %/100/365) * 49 днів = 34,48 грн. З 16.09.2016 р. по 28.10.2016 р. (1657,06 грн. * 15%/ 100%/365) * 42 дні = 28,60 грн. З 28.10.2016 р. по 14.04.2017 р. (1657,06 грн. * 14%/100/365) * 168 днів = 106,78 грн. З 14.04.2017 р. по 26.05.2017 р. (1657,06 грн. * 13%/ 100%/365) * 42 дні = 24,79 грн. З 26.05.2017 р. по 27.10.2017 р. (1657,06 грн. * 12,5%/100/365) * 154 дні = 87,39 грн. З 27.10.2017 р. по 15.12.2017 р. (1657,06 грн. * 13,5%/ 100%/365) * 49 днів = 30,03 грн. З 15.12.2017 р. по 25.12.2017 р. (1657,06 грн. * 14,5%/100%/365) *10 днів = 6,58 грн. Всього за 2015 рік сума пені повинна складати 514,80 грн. Пеня за прострочення сплати орендної плати за 2016 рік складає: З 26.12.2016 р. по 14.04.2017 р. (1755,56 грн. * 14%/100/365) * 109днів = 73,40 грн. З 14.04.2017 р. по 26.05.2017 р. (1755,56 грн. * 13%/ 100%/365) * 42 дні = 26,26 грн. З 26.05.2017 р. по 27.10.2017 р. (1755,56 грн. * 12,5%/100/365) * 154 дні = 92,59 грн. З 27.10.2017 р. по 15.12.2017 р. (1755,56 грн. * 13,5%/ 100%/365) * 49 днів = 31,82 грн. З 15.12.2017 р. по 25.12.2017 р. (1755,56 грн. * 14,5%/100%/365) *10 днів = 6,97 грн. Всього за 2016 рік сума пені повинна складати 231,04 грн. Загальний розмір пені, що підлягає стягненню з ТОВ «Промінь» на користь [PERSON] складає 1559,62 грн. 4. Судові витрати. Судовий збір сплачений ТОВ «Промінь» при подачі позову з позовних вимог немайнового характеру про визнання договору оренди землі недійсним в сумі 1600 грн., про скасування державної реєстрації договору оренди землі в сумі 1600 грн. та визнання поновленим договору оренди в сумі 1600 грн., всього судовий збір складає 4800 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача ТОВ «Промінь» задоволенні частково, сплачений останнім при подачі позову судовий збір покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3200 грн. на відповідачів в рівних частках по 1600 грн. на кожного. Решта сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. з позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, покладається на позивача ТОВ «Промінь». Судовий збір сплачений [PERSON] при подачі зустрічного позову з позовних складає 640 грн. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволенні частково, з ТОВ «Промінь» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім при подачі позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 492,80 грн. Враховуючи, що судом вирішено питання про стягнення судових витрат з обох сторін по справі, взаємні вимоги зі стягнення судових витрат підлягають зустрічному зарахуванню, тому з [PERSON] на користь ТОВ «Промінь» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1107,20 гривень (1600 грн. - 192,80 грн.) Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 11 квітня 2017 року між ТОВ «Промінь» та адвокатом Гришиним О.М. укладений договір про надання правової допомоги (т.1 а.с.24-25). Згідно протоколу узгодження №3 від 10 вересня 2017 року до Договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2017 року узгоджено розмір винагороди адвоката на виконання доручення ТОВ «Промінь» у цивільній справі за позовом до [PERSON] в сумі 8500 грн. На підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 18 жовтня 2017 року між ТОВ «Промінь і адвокатом Гришиним О.М., який містить перелік і тривалість робіт, виконаних адвокатом по підготовці для звернення з позовом до суду, квитанцією до прибуткового касового ордеру №54 від 18 жовтня 2017 року узгоджена сума 8500 гривень сплачена ТОВ «Промінь» на користь адвоката Гришина О.М. 15 січня 2018 року між ТОВ «Промінь» та адвокатом Гришиним О.М. укладений договір про надання правової допомоги, розрахунком обсягу та вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги за договором від 15 січня 2018 року сторони погодили вартість послуг адвоката. На підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт №2 від 16 травня 2018 року між ТОВ «Промінь і адвокатом Гришиним О.М., який містить перелік і тривалість робіт, виконаних адвокатом, квитанцією до прибуткового касового ордеру №4860 від 16 травня 2018 року узгоджена вартість послуг в сумі 27700 гривень сплачена ТОВ «Промінь» на користь адвоката Гришина О.М. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розміру витрат у зв'язку з їх не співмірністю зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом та ціною позову. Вирішуючи питання про обґрунтованість розміру даних витрат суд виходить із наступного. За змістом ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, відповідно до приписів ч.3 ст.141 ЦПК України суд, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, має врахувати, крім іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд критично відноситься до наданого представником позивача розрахунку суми гонорару, визначеного в Акті прийому-передачі виконаних робіт №2 від 16 травня 2018 року між ТОВ «Промінь і адвокатом Гришиним О.М., Так, в першому пункті акту зазначено характер правової послуги - «надання консультацій з питань земельного законодавства» 18 годин, у другому пункті - «консультація клієнта з питань викладених в зустрічному позові» 3 години, у третьому пункті - «опрацювання наданих клієнтом документів» - 1 година, четвертий пункт - «аналіз судових рішень за аналогічними питаннями в Єдиному реєстрі судових рішень» 3 години», перелічені послуги фактично дублюють одна одну, також вищевказані послуги дублюються в акті прийому-передачі виконаних робіт №1 від 18.10.2017 року на суму 8500 грн., суд вважає, що на підставі наданих ТОВ «Промінь» доказів суд не має можливості визначити дійсний час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а з урахуванням складності справи, предмета спору, обсягу досліджених по справі доказів, реального часу витраченого на представництво сторони в суді, вважає визначену сторонами в Акті прийому-передачі виконаних робіт №2 від 16 травня 2018 року суму 27700 грн. необґрунтованою та неспівмірною до предмета спору. З огляду на обсяг виконаних робіт та складності справи, враховуючи вимоги частин 4-6 ст.137 ЦПК України, клопотання представника відповідачів [PERSON] щодо неспівмірності витрат, суд вважає можливим стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 17000 грн., яка складається з вартості робіт згідно акту виконаних робіт №1 від 18.10.2017 року в сумі 8500 грн., вартості робіт по виконанню пунктів 2-7 акту №2 прийому-передачі виконаних робіт з розрахунку вартості 5 годин роботи в сумі 4500 грн., а також представництво інтересів клієнта в судових засіданнях в сумі 4000 грн. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з частковим задоволенням позову витрати на правову допомогу сплачені ТОВ «Промінь» в сумі 17000 грн. повинні бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: на позивача пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено в сумі 5666,10 гривень, на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 11332 грн., з кожного в рівних частках в сумі 5666 грн. 14 грудня 2017 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено угоду про надання правової допомоги, розрахунком обсягу та вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги за договором від 14.12.2017 року сторони погодили вартість послуг адвоката. На підставі Акту виконаних робіт від 10 квітня 2018 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON], який містить перелік, тривалість і вартість робіт, виконаних адвокатом, квитанцією до прибуткового касового ордеру №10 від 02 квітня 2018 року [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 8400 гривень. З урахуванням того, що позов задоволений частково, з ТОВ «Промінь» на користь [PERSON] підлягає стягненню витрати на правову допомогу в сумі 6468 грн. 30 жовтня 2017 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено угоду про надання правової допомоги, розрахунком обсягу та вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги за договором від 30.10.2017 року сторони погодили вартість послуг адвоката. На підставі Акту виконаних робіт від 02 квітня 2018 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON], який містить перелік, тривалість і вартість робіт, виконаних адвокатом, квитанцією до прибуткового касового ордеру №9 від 02 квітня 2018 року [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 8400 гривень. З урахуванням того, що позов задоволений частково, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню витрати на правову допомогу в сумі 6468 грн. Враховуючи, що судом вирішено питання про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу з обох сторін по справі, взаємні вимоги зі стягнення витрат на правову допомогу підлягають зустрічному зарахуванню, тому з ТОВ «Промінь» на користь [PERSON] підлягають стягненню в витрати на правову допомогу (6468 грн. - 5666 грн.) в сумі 802 гривень, з ТОВ «Промінь» на користь [PERSON] підлягають стягненню в витрати на правову допомогу (6468 грн. - 5666 грн.) в сумі 802 гривень, з [PERSON] на користь ТОВ «Промінь» підлягають стягненню судовий збір в сумі (2833 - 2503) в сумі 330 гривень.

Outcome: partial