Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

20 липня 2016 року заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харкіської області [PERSON], яка діє в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» звернулася до суду із позовом до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, [PERSON] про\~скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, третя особа Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області. Заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харкіської області [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради № 628-V від 04.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства та для будівництва індивідуальних гаражів»; Визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради № 111-VІ від 22.09.2011 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд»; Визнати недійсним державний акт серії ЯК № 160521 від 03.05.2012 року на право власності на земельну ділянку [PERSON], скасувавши його державну реєстрацію (кадастровий номер 6321786501:01:002:0099); Зобовязати [PERSON] повернути у власність держави земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська обл., Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 23-д, кадастровий номер 6321786501:01:002:0099; Судовий збір за подання даної позовної заяви у розмірі 5512 грн. стягнути з відповідача. В обгрунтування позовних вимог заступником керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харкіської області [PERSON] зазначено, що Зміївським відділом Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області за результатами вивчення стану додержання законодавства у сфері земельних відносин встановлені порушення вимог чинного законодавства під час передачі [PERSON] земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться на території Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області. Встановлено, що рішенням Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04.03.2010 року № 628-V [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови по вул. Горлова, 23д в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області. В подальшому, рішенням Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22.09.2011 року № 111-VІ затверджено проект землеустрою та [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,25 га із земель запасу житлової і громадської забудови для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Горлова, 23д в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області. На виконання вказаного вище рішення [PERSON] виданий Державний акт, серії ЯК № 160521 від 03.05.2012 року на право власності на зазначену вище земельну ділянку, площею 0,25 га, яка розташована за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 23д, кадастровий номер 6321786501:01:002:0099. Зазначеним Державним актом порушуються інтереси держави в особі Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» - як постійного користувача, Державного агентства лісових ресурсів України та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства у сфері управління яких перебуває ДП «Зміївське лісове господарство». План лісонасаджень Чемужівського лісництва ДП «Зміївське лісове господарство» є складовою частиною планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству від 11.12.1986 року та п. 3.6 Інструкції щодо проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству 12.09.1985 року № 4. Таким чином, відповідно до проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Зміївське лісове господарство», таксаційного опису, планово-картографічних матеріалів базового лісовпорядкування, плану лісонасаджень Чемужівського лісництва, довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6 - зем), станом на 01.07.2014 року (видана відділом Держземагенства у Зміївському районі Харківської області 06.08.2014 року) та відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» - ДП «Зміївське лісове господарство» є постійним користувачем земель лісогосподарського призначення в межах кварталу 57 Чемужівського лісництва, у т.ч. спірної земельної ділянки. Згідно з інформацією ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» № 66 від 17.02.2016 року щодо перетину меж земельних ділянок приватної власності із землями лісового фонду, земельна ділянка, яка розташована по вул. Горлова, 23-д в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області та передана у власність [PERSON], кадастровий номер 6321786501:01:002:0099, перетинається із землями ДП «Зміївське лісове господарство» у розмірі 0,2125 га. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» (у редакції на момент видачі спірного рішення) зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. З огляду на те, що рішенням Чемужівської сільської ради № 628-V від 04.03.2010 року погодження на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавалося, вказаний державний акт спрямований на зміну цільового призначення земель лісового фонду всупереч ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції на момент оформлення) та ст. 57 Лісового кодексу України, відповідно до яких зміна цільового призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства. За таких обставин, державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6321786501:01:002:0099, а також рішення Чемужівської сільської ради від 22.09.2011 року № 111-VІ суперечать вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України. Таким чином, рішення Чемужівської сільської ради № 628-V від 04.03.2010 року та рішення Чемужівської сільської ради від 22.09.2011 року № 111-VІ підлягають скасуванню, а Державний акт, серії ЯК № 160521 від 03.05.2012 року визнанню недійсним. Враховуючи те, що до цього часу державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки не скасовано, існування незаконного Державного акту та присвоєння кадастрового номеру виключає можливість безперешкодного присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам під ас подальшого оформлення державних актів на право постійного користування землями лісогосподарського призначення ДП «Зміївське лісове господарство». Отже, враховуючи той факт, що в даному випадку наявне порушення інтересів держави, оскільки у звязку із незаконним наданням земельної ділянки у приватну власність вибули землі державної власності лісового фонду, які мають використовуються виключно для потреб лісового господарства, крім того, до цього часу жоден з позивачів не вжив вичерпних заходів, спрямованих на усунення зазначених порушень інтересів держави, у тому числі щодо повернення вказаної земельної ділянки, прокурор змушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні прокурор Юрєв І.Д. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, прокурор зазначив, що обов'язковою умовою для віднесення відповідних земельних ділянок до земель житлової та громадської забудови є знаходження їх в межах населених пунктів (міст, селищ і сіл), а також специфічне цільове призначення для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Вказані землі призначені - для розміщення певних об'єктів загального користування, тобто вони використовуються як просторово-територіальна основа. Використання земель житлової та громадської забудови характеризується своїми особливостями. Воно здійснюється на плановій основі, тобто відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Тобто, для віднесення земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови закон передбачає дві умови: 1) земельна ділянка має бути розташована в межах населеного пункту; 2) вона повинна «використовуватися для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування». Відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, серед іншого вирішують питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування територій, вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок тощо. Прокуратурою витребувано завірене викопіювання з генерального плану с. Чемужівка Зміївського району (вул. Горлова та Гусєва), розробленого у 1981 році інститутом «Укрміськбудпроект», термін дії якого 04.03.2010 року рішенням Чемужівської сільської ради № 625 продовжено до 2014 року та в подальшому план актуалізовано згідно рішення Чемужівської сільської ради від 22.03.2013 року № 359-VІ. Тобто, план був чинним на момент прийняття спірних рішень. В порівнянні з наявними картографічними матеріалами, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що в районі знаходження спірної земельної ділянки знаходяться лісонасадження «сосна». Таким чином, Чемужівська сільська рада при прийнятті спірних рішень в першу чергу проігнорувала положення ст. 38 ЗК України та ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій», а саме не враховано наявний генеральний план забудови с. Чемужівка. Крім того, згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови (у редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення сільради). Так, відповідно до п. 10.2 розділу 10 «Охорона навколишнього середовища» Державних будівельних норм, затверджених наказом Держкоммістобудування № 44 від 17.04.1992 року (ДБН 360-92**, зі змінами від 04.12.2009 року № 555) вилучення земельних ділянок, які зайняті багаторічними насадженнями для несільськогосподарських потреб, земель рекреаційного призначення, заказників, курортів, а також лісів з особливим режимом лісокористування (лісопарки, міські ліси, лісопаркові частини зелених зон населених пунктів, протиерозійні ліси і водоохоронні насадження) для цілей не пов'язаних з веденням лісового господарства, допускається, як виключення, за рішенням Верховної [PERSON] України. При цьому, вилучення земель сільськогосподарського призначення та лісових угідь здійснюється у встановленому порядку при обов'язковій умові відшкодування забудовником збитків і втрат, пов'язаних з вилученням. Відповідно до п. «б» п. 10.4 ДБН 360-92** розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається на землях зелених зон міст, включаючи землі міських лісів, якщо об'єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку, спорту або обслуговування приміського лісового господарства (у редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення сільради; ДБН 360-92** пройшов експертизу ТК «Будтехнормування» (акт від 19.04.2002 року). Згідно з п. 10.5 ДБН 360-92** вилучення під забудову земель Держлісфонду (перехід лісових площ у нелісові) допускається як виняток і тільки у встановленому законом порядку. Розміщення забудови на землях Держлісфонду треба проводити на ділянках, не вкритих лісом або зайнятих чагарником і малоцінними насадженнями. Як вбачається з положення спірних рішень від 04.03.2010 року № 628-V та від 22.09.2011 року № 111-VІ, земельна ділянка передана у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, спірна земельна ділянка частково (0,2125 га) знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення та на якій знаходяться лісова рослинність - «сосна». Останнє відповідачем представником [PERSON] не заперечується. Спірна земельна ділянка не придатна для громадської забудови, що всупереч вищевказаних норм, не було враховано Чемужівською сільською радою при прийнятті спірних рішень. Також, розглядаючи вказаний позов прокурор просив врахувати правові позиції Верховного суду України з аналогічних справ: Постанова Верховного суду України № 6-216цс15 від 22.05.2013 року; Постанова Верховного суду України № 6-205цс15 від 03.06.2015 року; Постанова Верховного суду України № 6-412цс15 від 03.06.2015 року; Постанова Верховного суду України № 6-217цс15 від 03.06.2016 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшов лист першого заступника начальника Управління [PERSON], який просив розгляд справи проводити за відсутності представника Управління, позовні вимоги прокурора підтримав та просив їх задовольнити. Представник Державного агентства лісових ресурсів України у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог ДП «Зміївське лісове господарство» заперечувала в повному обсязі, зазначаючи, що спірна земельна ділянка відноситься до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, при цьому, сільська рада не видає земельні ділянки, а лише надає дозвіл на розробку технічної документації та затверджує її. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, свої інтереси довірив представляти [PERSON], яка у судовому засіданні заперечувала в повному обсязі проти позовної заяви Чугуївської місцевої прокуратури. В матеріалах справи також містяться письмові заперечення [PERSON] проти позову, в яких зазначено, що у прокурора відсутні підстави для представництва, оскільки на момент звернення до суду з даним позовом існував орган Державне агентство лісових ресурсів України, до повноважень якого безпосередньо відноситься представництво інтересів держави у спірних правовідносинах. Також, по суті спору [PERSON] зазначив, що його земельна ділянка знаходиться в межах с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, тому рішеннями місцевої ради йому спочатку було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, а, в подальшому, було затверджено виготовлений проект землеустрою, який було погоджено відповідно до ст. 186 ЗК України. Земельна ділянка, що передана [PERSON] у власність знаходиться в межах с. Чемужівка, згідно Державного земельного кадастру: Код КОАТУУ [NUMBER], кадастровий квартал 002, кадастрова зона 01. Також, згідно представлених позивачем матеріалів відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області надані позивачем описані землі лісогосподарського призначення мають код УКОАТУУ [NUMBER], кадастрова зона 01, кадастровий квартал 001 та кадастровий квартал 000, а земельна ділянка відповідача має Код КОАТУУ [NUMBER], кадастрова зона 01, кадастровий квартал 002, причому в додатковій інформації даних документів Відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області зазначає необхідність проектом при розробці проекту відведення уточнити межі земельної ділянки на можливість їх перетину з суміжними землекористувачами та межами населеного пункту, що не було зроблено. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що спірна земельна ділянка була віднесена до земель, що знаходяться в постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство». В подальшому відповідачем було отримано Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку, отже, [PERSON]Ю вважав, що при оформленні ним прав на земельну ділянку було додержано всіх вимог законодавства. Представник Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшли письмові заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Так, начальник Відділу [PERSON] у письмових запереченнях зазначив, що станом на 29.12.2012 року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок в державному реєстрі земель обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку за [PERSON], реєстраційний номер 632178651002029 від 03.05.2012 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 23д, за кадастровим номером 6321786501:01:002:0099. Відповідно до ст. 6 ЗК України громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Відповідно до статті 9 зазначеного Кодексу до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування [PERSON] народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належала передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, в порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. При розгляді даної справи начальник Відділу [PERSON] просив також врахувати положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а саме те, що вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності підстави для його видачі. Крім того, [PERSON] вказував на те, що 01.01.2013 року повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право ясності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припинилися. З урахуванням викладеного, відповідно до нормативно-правових актів державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень на даний час проводить Укрдержреєстр та структурні підрозділи територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Територіальним органом Мінюсту, що забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру у Зміївському районі Харківської області, є Реєстраційна служба Зміївського районного управління юстиції. На підставі викладеного [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 04.03.2010 року рішенням ХXXVІ сесії Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області V скликання № 628-V відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 23д (а.с. 10). 22.09.2011 року рішенням ХІІ сесії Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області VІ скликання № 111-VІ було затверджено проект землеустрою меж земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови [PERSON] та передано відповідачу у приватну власність вказану земельну ділянку, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 23д (а.с. 11). На підставі вищенаведеного рішення 03.05.2012 року відповідачу [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 160521 з кадастровим номером 6321786501:01:002:0099 (а.с. 12). Частинами першою та другою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом частин першої, другої, шостої - десятої цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір розміру та мети використання земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, а також дотримання вимог, передбачених земельним законодавством. До відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-83цс13, № 6-93цс13 від 23.10.2013 року. Крім того, такий самий по суті висновок міститься й у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року (справа № 6-92цс13). Підставою позову Чугуївська місцева прокуратура визначає належність спірної землі в постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування, починаючи від 2002 року та згідно п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (а.с. 24, 25, 26-27). \~ Однак, твердження прокурора та представника позивача, про те, що спірні, прийняті рішення сесії Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, відносно земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство» і змінено цільове призначення земельної ділянки без її вилучення з користування та фактичного переведення землі лісогосподарського призначення в землі житлової та господарської забудови, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність, або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико - культурного призначення. Законом «Про внесення змін до Лісового кодексу України» від 08.02.2006 року була введена в дію частина 4 статті 20 Земельного Кодексу України, де передбачається зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади, Верховної влади Автономної Республіки Крим, ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсних угод, щодо земельних ділянок, відмова в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності, відповідно до Закону, громадян та юридичних осіб винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Згідно зі ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями в межах населених пунктів, які не віднесенні до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Згідно зі ст. 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать Земельному Кодексу України. Водночас в ч. 2 ст. 5 Лісового Кодексу України передбачено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства. Відтак, застосування норм земельного і лісового законодавства при визнанні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно будуватись на пріоритетності норм земельного законодавства, перед нормами лісового законодавства, а не навпаки. Право власності на землю гарантується ( ч. 2 ст. 1 ЗК України). Частиною 1 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Положеннями статей 181-184, 202-204 Земельного Кодексу України, Законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на землевпорядній документації. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про державний земельний кадастр» картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. А відповідно до ст. 13 вказаного Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць, в тому числі сіл, а саме найменування, опис меж адміністративно-територіальної одиниці, площі земель в межах території, відомості про категорію земель, відомості про угіддя, відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель, відомості про болітування ґрунтів, повне найменування суміжників. Ці відомості відповідають існуючим характеристикам об'єктів в натурі (на місцевості). Згідно з п. 2.4 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» перенесення в натурі (на місцевості) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Тобто, саме погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованої на те, щоб уникнути можливих технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Таким чином, проект землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки відповідає вимогам діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства. При таких даних, суд не може взяти до уваги доводи позивача про неправомірну передачу земель лісогосподарського призначення [PERSON] як земель житлової та громадської забудови. Надані позивачем матеріали лісовпорядкування, датовані починаючи з 2002 року, а саме проекти організації і розвитку лісового господарства Зміївського держлісгоспу Державного лісогосподарського обєднання «Харківліс», Зміївського держлісгоспу обласного лісогосподарського обєднання «Харківліс» Державного комітету лісового господарства, проект організації та розвитку лісового господарства Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства Чемужівське лісництво та викопіювання з лісовпорядного планшету, не підтверджують право користування підприємства спірною земельною ділянкою на час прийняття рішення Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області. Аналізуючи наведені факти, суд дійшов до висновку,\~ що позивачем не надано доказів того, що спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство», належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності надання Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області земельної ділянки [PERSON], що дає підстави для відмови у задоволенні позову за недоведеністю. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає можливості задовольнити позовні вимоги прокурора про\~визнання незаконними та скасування рішень Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки. З урахуванням того, що вимога про витребування земельних ділянок є похідною та підлягає вирішенню у разі задоволення зазначених вище вимог, суд не наводячи правових підстав, що регулюють порядок витребування земельної ділянки, приймає рішення про необхідність відмови у позові в цій частині.

Outcome: dismissed