Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, мотивуючи тим, що з 10.08.1996 року по 26.09.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року позивач придбала квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає вищевказану квартиру особистою приватною власністю, оскільки кошти на придбання квартири подарувала її матір. У зв'язку з наведеним, просить визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 2. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду надала заяву, якою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. 2.1. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надав заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглянути без його участі. 3. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: - з 10.08.1996р. позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем; - 26.09.2012р. шлюб між сторонами по справі розірвано, що підтверджується заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона, яке набрало законної сили 07.10.2012р.; - в період шлюбу позивачем за особисті кошти було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстр.№5686; - право власності на вищевказане майно зареєстровано за позивачем в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 18.09.2002р., за реєстр.№58701, в реєстр.книзі №149. 4. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, до спільної сумісної власності не належить майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. 5. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана позивачем в період шлюбу за кошти, які належали їй особисто, що також не заперечується відповідачем, є всі підстави для визнання за позивачем право особистої приватної власності на вищевказане нерухоме майно. 6.

Outcome: approved