Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

20 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені нею позовні вимоги та пояснила, що з грудня 1995 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають повнолітню доньку. Шлюбні відносини припинили у липні 2016 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя, що призвело до взаємовідчуження та втрати почуттів любові і поваги один до одного. Під час спільного проживання постійно виникали сварки та скандали. На теперішній час вони проживають окремо, востаннє спілкувались у липні 2016 р. телефоном. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду відповідно до вимог ч.\~3 ст. 76 ЦПК України, до судового засідання не зявився, не повідомивши причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23 грудня 1995 року Матвіївською сільською Радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №\~28 (а.с.\~6). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Їх донька - [INFO] на теперішній час досягла повноліття. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та частини першої статті\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені остаточно у липні 2016 року. З вказаного часу вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, не спілкуються. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність взаєморозуміння, що призвело до відчуження, втрати почуттів любові і поваги один до одного. За час окремого проживання жоден з подружжя не здійснив дій щодо збереження сімї. Враховуючи викладені обставини, тривалість часу припинення шлюбних відносин, непідтримання подружжям ніяких стосунків, відсутність будь-якого спілкування між ними, суд вважає, що надання їм строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані позивачем в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення. Позивач не заявила про наявність спору про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачеві, на її прохання, після розірвання шлюбу прізвище «Пономаренко». При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 551,20 грн. (а.с. 1). Вказана сума відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved