Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

20 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя. Просить здійснити поділ майна, а саме гараж з підвалом, розташованого за адресою: м.Миколаїв, Інгульський район, АГК «Заря», гараж № [NUMBER] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею [PERSON] право власності на 2/3 частини гаражу з підвалом, розташованого за адресою: м.Миколаїв, Інгульський район, АГК «Заря», гараж № [NUMBER] ; судові витрати по справі стягнути з позивача. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що із відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак 23.04.2020 року подала позовну заяву про розірвання шлюбу із [PERSON] до Ленінського районного суду м.Миколаєва. Також стверджує, що у період перебування у шлюбі ними був придбаний гараж з підвалом за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, АГК «Заря», гараж № [NUMBER] , але вони з чоловіком не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного гаражу з підвалом. Так як із нею проживають двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких відповідач не забезпечує достатньою мірою, посилаючись на ч.2.ст.70 Сімейного кодексу України просить визнати за нею саме 2/3 частини гаражу з підвалом. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. Шлюб між сторонами зареєстрований 19 грудня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №994 від 19 грудня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Подружжям [PERSON] та [PERSON] у період шлюбу був придбаний гараж розташований за адресою: Миколаївська область місто Миколаїв, «Заря» Автогаражний кооператив, гараж № [NUMBER] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11 жовтня 2016 року, який зареєстровано в реєстрі за №671, власником за яким є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2021 року гараж № [NUMBER] , який розташований за адресою: Миколаївська область місто Миколаїв, «Заря» Автогаражний кооператив, гараж № [NUMBER] належить на праві приватної власності у розмірі 1/1 частки на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2016 року. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована у випадку оспорення одним із подружжя поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Відповідно спірний гараж розташований за адресою: Миколаївська область місто Миколаїв, «Заря» Автогаражний кооператив, гараж № [NUMBER] , являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , оскільки був придбаний у період шлюбу між сторонами. Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на необхідність відступу від принципу рівності часток подружжя з огляду на те, що двоє малолітніх дітей подружжя [PERSON] і [PERSON] є зареєстрованими та проживають разом з позивачем [PERSON] , позаяк дана обставина немає істотного значення в розумінні вимог ч.2 ст.70 СК України. Таким чином, заявлена вимога [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині визнання за нею право власності на 2/3 частини спірного гаражу, підлягає частковому задоволенню, із визначенням за позивачем 1/2 частки спірного гаражу. Оскільки позивачем суду не надано доказів понесення витрат на замовлення звіту з незалежної оцінки майна в розмірі 1000 грн. та 720 грн. оплати за утримання гаражу, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, а витрати на оплату судового збору слід стягнути з відповідача пропорційно задоволеної частини вимог.

Outcome: partial