Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року, поновлення його на роботі на посаді водія-експедитора з 13 травня 2011 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 травня 2011 року відповідачем на виконання рішення суду його було поновлено на посаді водія транспортного засобу, в той же час він мав бути поновлений на посаді водія-експедитора, умови праці якого істотно відрізняються від роботи водія-експедитора, що відповідно є порушенням вимог статті 32 КЗпП. У подальшому 16 червня 2011 року його знову було звільнено з роботи наказом №161 від 16 червня 2011 року. Він позивався до відповідача з приводу поновлення, однак у задоволенні його позовів було відмовлено. При цьому у зв`язку з тим, що 13 травня 2011 року його не поновили на посаді водія-експедитора з відповідача, на думку позивача, підлягає стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку. Крім того, за період роботи з 13 травня 2011 року по 16 червня 2011 року відповідач недоплатив йому заробітну плату у розмірі 718 грн. 56 коп. Відповідачем подано відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги ним не визнаються, оскільки поновлення позивача 13 травня 2011 року відбулося саме на тій самій посаді, з якої його було раніше звільнено, назва якої згідно класифікатора на той час змінилася, відповідно будь-які підстави для поновлення позивача саме на посаді водія-експедитора відсутні. У зв`язку з цим вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Вимоги про стягнення заборгованої заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. відповідач вважає безпідставними і вказує, що з позивачем було повністю проведено розрахунок під час звільнення 16 червня 2011 року. З приводу скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року, яким позивача було звільнено з посади водія зазначається, що даний наказ є законним, позивач намагався поновити на роботі, оскаржуючи своє звільнення, однак у поновленні рішенням суду, яке набрало законної сили, йому було відмовлено. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю з підстав, наведених на обґрунтування позову. Представник відповідача висловилася проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві на позов. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі 23 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 58 149 грн. 99 коп., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення на користь держави соціальних виплат з травня 2011 року (справа №739/1716/19). Також 23 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення на користь держави соціальних виплат з червня 2011 року (справа №739/1717/19). Також 23 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про визнання наказу №88 недійсним та скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення на користь держави соціальних виплат (справа №739/1718/19). Також 25 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про зобов`язання в.о. генерального директора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» Міняйло Надії Миколаївни надати письмову відповідь в залі судового засідання (справа №739/1726/19). Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області під головуванням судді Кочури О.О. від 28 жовтня 2019 року за вказаними позовами відкрито провадження та ухвалено об`єднати їх в одне провадження з №739/1716/19. 15 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» про скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року, поновлення на роботі на посаді водія-експедитора з 13 травня 2011 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку та про стягнення на користь держави соціальних виплат (справа №739/1899/19). Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області під головуванням судді Кочури О.О. від 19 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом №739/1899/19. 26 грудня 2019 року представником відповідача подано відзиви на вказані позови. 13 лютого 2020 року суддею Кочурою О.О. винесено дві ухвали, якими задоволено заяви позивач про відвід судді Кочури від розгляду справ №739/1716/19 та №739/1899/19. 14 лютого 2020 суддею Чепурком В.В. прийнято до свого провадження справи №739/1716/19 та №739/1899/19 та ухвалено об`єднати їх в одне провадження з №739/1716/19. 16 березня 2020 року судом ухвалено залишити без розгляду позовні вимоги в частині в частині стягнення на користь держави соціальних виплат, про визнання наказу №88 недійсним, про зобов`язання в.о. генерального директора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» Міняйло Надії Миколаївни надати письмову відповідь в залі судового засідання, про скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1899/19), та позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку (містяться у позовних заявах, зареєстрованих за №739/1718/19 та за №739/1899/19). При цьому продовжено розгляд позовних вимог в частині: скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1718/19); поновлення на роботі на посаді водія-експедитора з 13 травня 2011 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1716/19); стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2011 року по день фактичного розрахунку; про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 58 149 грн. 99 коп.; стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп. 06 серпня 2020 року судом ухвалено закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2011 року по день фактичного розрахунку та про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 58 149 грн. 99 коп., при цьому ухвалено продовжити розгляд справи в частині позовних вимог про: скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1718/19); поновлення на роботі на посаді водія-експедитора з 13 травня 2011 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку (міститься у позовній заяві, зареєстрованій за №739/1716/19); стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 29 квітня 2010 року позивача було прийнято на роботу у ЗАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на посаду водія-експедитора. 05 жовтня 2010 року ЗАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» перейменовано у ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» (а.с. 50). 04 січня 2011 року позивача звільнено з роботи із займаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпПП, за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором (а.с. 50). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2011 року позивача поновлено на посаді водія-експедитора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 05 січня 2011 року (а.с. 57-58). Наказом №88 від 13 травня 2020 року позивача було поновлено на посаді водія автотранспортного засобу за рішенням суду від 13 травня 2011 року (а.с. 61). Наказом №161 позивача звільнено з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією, про що внесено відповідні записи до трудової книжки позивача (а.с. 60, 61). З дослідженого у судовому засіданні наказу генерального директора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» №16-А/З від 19 січня 2011 року вбачається, що з 01 лютого 2011 року було внесено зміни до штатного розкладу ПрАТ та змінено назву професії «Водій-експедитор» на «Водій автотранспортних засобі» згідно класифікатора професій ДК 003:2010, при цьому умови та оплату праці залишено без змін (а.с. 215). 17 травня 2011 року позивачу на ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» було видано відповідну довідку про те, що згідно нового класифікатора професій посаду водія-експедитора виключено, натомість у класифікаторі передбачено посаду водія автотранспортного засобу (а.с. 216). Частиною третьою статті 32 КЗпП, на положення якої посилається позивач, передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до абзацу третього пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), записи до трудової книжки про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Отже, зміна назви посади чи професії працівника у зв`язку з приведенням їх у відповідність до Класифікатора професій не може вважатися зміною істотних умов праці в розумінні частини третьої статті 32 КЗпП, оскільки це не просто ініціатива роботодавця, на яку відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП він має лише право і за умови, що цьому передуватимуть зміни в організації виробництва і праці, а насамперед його обов`язок дотримуватися вимог законодавства. Надаючи оцінку доводам позивача про те, що він мав бути поновлений згідно рішення суду від 13 травня 2011 року саме на посаді водія-експедитора, а не водія автотранспортного засобу суд зазначає, що з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що на момент поновлення позивача на посаді класифікатор професій ДК 003:2010, додаток Б, не передбачав такої посади як водій-експедитор у зв`язку з перейменування вказаної посади на посаду водій автотранспортних засобів. Саме у зв`язку з таким перейменуванням позивача було поновлено на посаді водія автотранспортного засобу. При цьому перейменування назви посади не можна розглядати як зміну істотних умов праці, оскільки воно було здійснене на виконання вимог законодавства щодо найменування професій та посад згідно Класифікатора професій, до якого були внесені відповідні зміни вже після звільнення позивач, але ще до його поновлення на посаді. Крім того суд зазначає, що у зв`язку з зміною назви посади, на якій було поновлено позивача, не відбулося зміни обсягу трудової функції та завдань і обов`язків згідно з посадовою (робочою інструкцією). Відповідно підстави для поновлення позивача на посаді водія-експедитора у ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» відсутні. З приводу вимоги позивача про стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу, за період з 13 травня 2011 року по день фактичного розрахунку суд враховує положення частини другої статті 235 КЗпП згідно якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Оскільки вимоги позивача про поновлення його з 13 травня 2011 року на посаді водія-експедитора задоволенню не підлягають, то підстави для стягнення у зв`язку з цим середнього заробітку за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають. З приводу вимог позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. за період роботи з 13 травня 2011 року по 16 червня 2011 року суд враховує, що після поновлення позивача на посаді з 13 травня 2011 року останній у період з 17 травня по 06 червня 2011 року перебував у щорічні оплачуваній відпустці та відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 217-218), після чого допустив простій в роботі, яка відповідачем у зв`язку з цим не була оплачена. Вказані обставини та правомірність нездійснення нарахування і виплати позивачу заробітної плати за відповідний період вже були предметом судового розгляду і з цього приводу ухвалено судові рішення Семенівським районним судом Чернігівської області від 05 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2011 року (а.с. 186-191). При цьому будь-яких інших доказів на обґрунтування даної позовної вимоги суду позивачем не надано. За таких обставин вказану позовну вимогу позивача про стягнення заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. суд вважає безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. Стосовного позовної вимоги про скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року суд враховує, що вказаним наказом генерального директора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод», як зазначено вище, позивача було звільнено з посади водія автотранспортного засобу на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП (а.с. 49). У подальшому позивач звертався до суду з позовом про його поновлення на посаді у ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 17 червня 2011 року, однак рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2011 року, у задоволенні вказаного позову було відмовлено, при цьому встановлено законність звільнення позивача з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП (а.с. 186-191). Будь-яких інших доказів, які б не досліджувалися судом раніше і свідчили про незаконність вказаного наказу позивачем суду не надано. Вказане вище свідчить про відсутність підстав для скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року та необхідність відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги. Оскільки всі позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed