Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

21.02.2018 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила, до ТДВ СК «Альфа?Гарант» та [PERSON] , яким просила стягнути з ТДВ СК «Альфа?Гарант» суму майнової шкоди в розмірі 7 327,68 грн, 1 583,68 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 753,44 грн та пеню за прострочення в розмірі 966,59 грн; стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування) в розмірі 37 370,90 грн; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначено, що 03.12.2016 о 12:30 годині на проїзній частині за перехрестям вулиці Шота Руставелі та Майдану Небесної Сотні з вини водія автомобіля ВАЗ 21213, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] сталася ДТП, в результаті якої належний позивачці на праві власності автомобіль Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні ушкодження. Вартість матеріального збитку, розрахована експертом на замовлення позивачки, склала 38 072,63 грн. Цивільно?правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа?Гарант». 12.04.2017 страхових сплатив позивачці страхове відшкодування на суму 5 668,05 грн. Однак, вказаний розмір є значно заниженим. Тому позивачка просить стягнути з ТДВ СК «Альфа?Гарант» 7 327,21 грн (13 995,26 грн суми відшкодування без ПДВ за мінусом 1 000,00 грн суми франшизи та за мінусом 5 668,05 грн фактично здійсненої сплати); а з [PERSON] 37 370,90 грн (54 864,98 грн вартості відновлювального ремонту за мінусом 17 494,08 грн, що покриваються страховим полісом). Крім того, позивачка просить стягнути інфляційні втрати та 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період прострочення часткової оплати страхового відшкодування з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 36 Закону України № 1961-IV, а також витрати за проведення експертного дослідження. 23.02.2018 ухвалою судді Теслікової І. І. у справі відкрито загальне позовне провадження. 21.03.2018 надійшла заява позивачки про збільшення позовних вимог. 21.03.2018 надійшов відзив представника ТДВ СК «Альфа?Гарант» Гнатюк С. В. на позовну заяву, у якому представник відповідач проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень зазначено, що після звернення до страхової компанії позивачки [PERSON] ТДВ СК «Альфа?Гарант» звернулася до незалежного експерта ТОВ «Промислова компанія «Селтим» з метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , в результаті ДТП. За результатом дослідження було визначено вартість матеріального збитку на рівні 8 001,66 грн з ПДВ та 6 668,05 грн без ПДВ. У зв`язку з чим страховою компанією було сплачено на користь [PERSON] 5 668,05 грн за вирахуванням суми ПДВ та франшизи. Також зазначає, що експертний звіт, проведений на замовлення позивачки не є належним доказом вартості матеріального збитку, оскільки експертизи проводилася не за ухвалою суду. 28.04.2018 надійшла відповідь позивачки [PERSON] на відзив ТДВ СК «Альфа?Гарант», у якій позивачка зазначала, що виконаний на її замовлення експертний висновок відповідає всім вимогам щодо проведення оцінки, тому просила його врахувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також зазначила, що звіт, проведений на замовлення страхової компанії, не є експертним висновком в розумінні чинного законодавства, тому не може бути доказом матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля. 23.04.2018 надійшла заява позивачки [PERSON] про збільшення позовних вимог. 12.07.2018 надійшло клопотання представника ТДВ СК «Альфа?Гарант» про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. 22.10.2018 надійшла заява позивачки [PERSON] про збільшення позовних вимог. 06.03.2019 справа надійшла у провадження судді Шелест І. М. та ухвалою від 27.03.2019 прийнята до провадження судді. 04.02.2020 надійшло клопотання позивачки [PERSON] про призначення у справі судової автотоварозначої експертизи. 21.07.2020 ухвалою суду по справі призначено судову авторознавчу експертизу. 22.10.2020 надійшов висновок експерта Харківського науково?дослідного експертно?криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.10.2020 № 6/1/179/СЕ?20. 02.11.2020 ухвалою суду провадження у справі відновлено. 22.12.2022 надійшла заява представника позивачки про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] 22.12.2020 надійшла заява позивачки [PERSON] про збільшення позовних вимог. 20.05.2021 ухвалою суду прийнято збільшені позовні вимоги [PERSON] , до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] 18.01.2021 надійшла заява представника ТДВ СК «Альфа?Гарант» про застосування строку позовної давності, у якій представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог в частині стягнення 3% річних, обмежившись останніми 12 місяцями перед зверненням позивачки до суду. А також клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. 15.03.2021 надійшли заперечення позивачки [PERSON] на заяву представника ТДВ СК «Альфа?Гарант» про застосування строку позовної давності. 13.09.2021 ухвалою суду по справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, якою просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТДВ СК «Альфа?Гарант» у судове засідання повторно не з`явилися, що у відповідності до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.12.2016 о 12:30 годині [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21213 реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по майдану Героїв Небесної Сотні 10, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля Opel Vectra реєстраційний номер [NUMBER] , який рухаючись по вул. Шота Руставелі у бік вул. Червоношкільна набережна, різко загальмував та скоїв зіткнення з авто ВАЗ 21213 реєстраційний номер [NUMBER] , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження і чим було завдано матеріальних збитків, чим порушив п.п. 10.9 Правил дорожнього руху. Вказані обставини встановлені постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 у справі про адміністративне правопорушення № 646/92/17 з урахуванням постанови від 01.02.2017 та не підлягають доказування в рамках цієї справи за правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Цивільно?правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа?Гарант» за полісом № АЕ/5249485 Автомобіль Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т. 1, а.с. 14) із страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну в 50 000,00 грн та франшизою в 1 000,00 грн. 20.02.2017 [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа?Гарант» з заявою про страхове відшкодування (т. 1, а.с. 90). Згідно звіту № 69?D/26/3 від 16.02.2017, проведеного ТОВ «Промислова компанія «Селтим» на замовлення ТДВ СК «Альфа?Гарант», визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження складає 8 001,66 грн з урахуванням ПДВ або 6 668,05 грн без урахування ПДВ (т. 1, а.с. 91). 17.03.2017 ТДВ СК «Альфа?Гарант» переказало на реквізити, вказані в заяві [PERSON] про страхове відшкодування, 5 668,05 грн, однак вказана сума була повернута на рахунок страхової компанії 22.03.2017 у зв`язку з помилковими реквізитами одержувача, що підтверджується платіжним дорученням від 22.03.2017 № 23043150 (т. 1, а.с. 109). 06.04.2017 [PERSON] повторно звернулася до ТДВ СК «Альфа?Гарант» з заявою про страхове відшкодування і зазначила нові реквізити (т. 1, а.с. 110). 11.04.2017 ТДВ СК «Альфа?Гарант» сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у сумі 5 668,05 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ID?92537 від 11.02.2017 (т. 1, а.с. 111). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 78В від 20.04.2017, проведеного ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , вартість майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 03.12.2016 складає 38 072,63 грн (т. 1, а.с. 19). 26.06.2017 ТДВ СК «Альфа?Гарант» листом вих. № 12/2229 повідомило [PERSON] про неможливість врахування експертного висновку № 78В від 20.04.2017 (т. 1, а.с. 49). 31.10.2017 ТДВ СК «Альфа?Гарант» листом вих. 12/3805 повідомило [PERSON] про те, що експертний висновок № 78В від 20.04.2017 не відповідає вимогам законодавства (т. 1, а.с. 50). Згідно висновку експерта Харківського науково?дослідного експертно?криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.10.2020 № 6/1/179/СЕ?20 розмір матеріального збитку, заподіяний власнику колісного транспортного засобу - автомобіля Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент ДТП, а саме 03.12.2016, становить 17 494,08 грн; вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент проведення дослідження, а саме 13.10.2020, становить 54 864,98 грн (т. 2, а.с. 85). Згідно вищевказаного висновку експерта № 6/1/179/СЕ?20 розмір матеріального збитку був розрахований станом на момент ДТП з урахуванням фізичного зносу (0,68). Враховуючи, що строк експлуатації транспортного засобу перевищує 5 років коефіцієнт втрати товарної вартості не нараховується. Вартість відновлювального ремонту КТЗ була розрахована експертом станом на момент здійснення експертного висновку та включила в себе вартість ремонтно?відновлювальних робіт, необхідних для ремонту матеріалів та складових, які підлягають заміні при ремонті. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України № 1961?IV «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961?IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі 760/15471/15-ц та ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 753/15214/16-ц. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (ст. 29 Закону № 1961?IV). Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (ч. 6 ст. 36 Закону № 1961?IV). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний здійснити страхову відшкодування або прийняти рішення про відмову у його здійсненні. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (ч. 2 ст. 36 Закону № 1961?IV). Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (ч. 6 ст. 36 Закону № 1961?IV). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ст. 22 ЦК України). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. У п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , автомобілю позивачки Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , було завдано матеріальної шкоди. Перевіряючи розмір заподіяної позивачці майнової шкоди, суд враховує наступне. На підтвердження вартості майнового збитку сторонами були надані наступні письмові докази - представником відповідача ТДВ СК «Альфа?Гарант» було надано звіт № 69?D/26/3 від 16.02.2017, виконаний ТОВ «Промислова компанія «Селтим» на замовлення ТДВ СК «Альфа?Гарант»; а позивачкою [PERSON] - висновок експертного дослідження № 78В від 20.04.2017, проведеного на її замовлення ФОП [PERSON] . В подальшому, за клопотанням представника відповідачаТДВ СК «Альфа?Гарант» у справі була проведена судова автотоварознавча експертиза № 6/1/179СЕ?20, висновок за результатами якої долучено до матеріалів справи. Висновок № 6/1/179СЕ?20 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складено [PERSON] , старшим судовим експертом, який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортному засобу» (свідоцтво № 16334 від 22.10.2018); у вступній частині висновку зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, і міститься підпис експерта під даним попередженням. Зважаючи на вищевказане, у суду відсутні підстави недовіряти вказаному висновку, тому суд вважає за можливе прийняти його за основу. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості КТЗ (п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 № 142/5/2092). Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом № 1961?IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивачки результаті ДТП, розрахована згідно висновку експерта № 6/1/179СЕ?20 у сумі 17 494,08 грн не перевищує розмір страхового ліміту за полісом, який становить 50 000,00 грн. Разом з тим, враховуючи, що позивачкою не надано до суду документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, а суму матеріального збитку визначено у висновку № 6/1/179СЕ?20 з урахуванням податку на додану вартість, відповідні суми підлягають зменшенню на суму такого податку - 20 %. Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача ТДВ СК «Альфа?Гарант» на користь [PERSON] має бути стягнуто майнову шкоду у виді страхового відшкодування у сумі 7 327,21 грн - різницю між 13 995,26 грн (розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивачки результаті ДТП, у сумі 17 494,08 грн за вирахуванням суми ПДВ) та 5 668,05 грн (фактично сплачених страховою компанією) та 1 000,00 грн (франшизи за страховим полісом). Відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності КТЗ чи його складників та відновлення їхніх ресурсів; ремонт здійснюється методами відновлення чи зміни складових частин (п. 1.6 Методики № 142/5/2092). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Вказана правова позиція була висловлена в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах від 11.12.2019 по справі № 522/15636/16-ц; 25.11.2019 по справі № 668/7779/15-ц; від 25.11.2019 по справі № 761/41395/16-ц; від 31.10.2019 по справі № 522/1597/15-ц; від 17.10.2019 по справі № 189/1356/16; від 07.02.2019 по справі № 645/3746/16-ц; від 15.10.2020 по справі № 755/7666/19; від 22.04.2021 по справі № 759/7787/18; від 10.06.2021 по справі № 727/2937/18 та ін. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки у даній справі наявний спір щодо стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, розмір якого визначено до вимог чинного законодавства, а автомобіль не є фізично знищеним, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у сумі 37 370,90 грн - різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) у сумі 54 864,98 грн та розміром матеріального збитку у сумі 17 494,08 грн. При цьому, суд зауважує, що стягнення розміру франшизи позивачкою не заявлено, а тому вказане питання судом не вирішується. В частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та пені відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону № 1961?IV суд зазначає наступне. З приписів ст. 36 Закону № 1961?IV вбачається, що страховик зобов`язаний сплатити страхове відшкодування протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. При цьому, з системного аналізу вказаного Закону, вбачається, що ним не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі неузгодження страховиком та заявником (потерпілим) розміру страхового відшкодування. Спір у даній справі виник у зв`язку з неузгодженням сторонами суми страхового відшкодування в позасудовому (договірному порядку). При цьому, часткова сплата страховиком страхового відшкодування на визнану ним суму у 5 668,05 грн була здійснена ТДВ СК «Альфа?Гарант» належним чином. Враховуючи, що у позасудовому прядку сторони не погодили суму страхового відшкодування, і спір між ними був остаточно вирішений лише судом у даній справі, за обставин даної справи суд не вбачає підстав для стягнення ТДВ СК «Альфа?Гарант» на користь позивачки [PERSON] 3 % річних, інфляційних витрат та пені, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. При цьому, суд зауважує, що правову позицію Верховного Суду України у постанові від 07.06.2017 по справі № 6?282цс17, на яку посилається позивачка, не може бути застосовано до правовідносин у даній справі, оскільки, у вищевказаній справі, що розглядалася Верховним Судом України, між сторонами виник спір у зв`язку з тим, що страхова компанія взагалі не здійснила страхової виплати, а в даній справі страхова компанія частково сплатила страхову суму, однак між сторонами виник спір щодо розміру страхового відшкодування, тому спірні правовідносини у даних справах є різними. Суд вирішує питання про судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Загальна сума задоволених позовних вимог [PERSON] складає 44 698,11 грн (93 %) з 48 000,82 грн; в тому числі позовні вимоги [PERSON] до ТДВ СК «Альфа?Гарант» задоволені судом на 7 327,21 грн (15%) із заявлених позивачем 10 629,92 грн; а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені судом на заявлену позивачкою суму у 37 370,90 грн (78 %). При зверненні до суду з позовом у даній справі позивачкою [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, з яких 105,72 грн покладається на ТДВ СК «Альфа?Гарант», а 549,75 грн - з [PERSON] . Також на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи, сплаченою нею згідно квитанції № 5831667 від 25.09.2020 на суму 1 015,20 грн (т. 2, а.с. 133), пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 152,28 грн - ТДВ СК «Альфа?Гарант», а 791,86 грн - з [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial