Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування боргу за порушення строків виконання грошового зобов`язання та моральної шкоди завданої протиправними діями, який обґрунтовує тим, що рішенням хмельницького міськрайонного суду від 28.01.2018 відповідача Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС) зобов`язано повторно розглянути матеріали з питання призначення їй одноразової грошової допомоги на підставі документів повторного огляду МСЕК за 2016 рік. Вказане рішення набрало законної сили 06.03.2018 року та примусово виконано 26.10.2018 року. 02.11.2018 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24.04.2018 Хмельницьким міськрайонним судом закінчено, а 26.10.2018 [PERSON] призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 290000,00грн. Зловживання МВС своїми правами завдало позивачеві суттєвої матеріальної та моральної шкоди. Несвоєчасне виконання рішення суду завдало матеріальну шкоду позивачеві на суму 290000,00грн. Крім цього, позивачеві завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 59500,00грн. (50% витрат на операцію та лікування понесених в 2016 році). 06.03.2019 року позивач подала доповнення до позовної заяви, яким по суті змінила предмет частин заявленого позову, де зазначила, що у відповідача виникло грошове зобов`язання - 31.10.2016 року, від дня реєстрації заяви про проведення виплати одноразової грошової допомоги. Беручи до уваги строки (півтора місяці), відповідно до п.8-9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 № 850, грошова допомога у розмірі 290000,00грн. Мала бути призначена не пізніше 15 грудня 2016 року, виплачена не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення. Проте рішення про призначення вказаної допомоги було прийнято відповідачем лише 26.10.2018 року, і тільки 01.02.2019 року вказана допомога була отримана позивачем в розмірі 287100,00 грн. (за мінусом 2900,00 грн. 1% винагороди Ощадбанку). Таким чином, на думку позивача, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання на суму 290000,00грн. на 2 роки та 1 місяць. За прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідач має сплатити на користь позивача індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України. При розмірі грошового зобов`язання у 290000,00грн., борг відповідача станом на 01.02.2019 року становить 93789,00грн. Крім цього, несвоєчасним розглядом заяви щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, завдані моральні переживання у зв`язку із неможливістю продовження активного громадського життя та погіршенням стану здоров`я. Моральну шкоду позивач оцінює в 59500,00грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та доповненні до позовної заяви. Суду пояснила, що моральна шкода визначена нею у 59500грн. як половина вартості ендопротезу, та як наслідок погіршення стану здоров`я внаслідок несвоєчасного проведення лікування. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала, просить в їх задоволенні відмовити повністю. Подала відзив на позов, де зазначила, що як вбачається з резолютивної частини рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.01.2018, МВС України було зобов`язано повторно розглянути заяву [PERSON] щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок № 850). Слід зазначити, що заява [PERSON] з доданими матеріалами, перебувала у відділі фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Хмельницькій області. Отже, у структурному підрозділі Міністерства відповідальному за проведення виплат, після набрання рішення Хмельницького міськрайонного суду законної сили були відсутні заява позивача та додані до неї документи щодо призначення останній одноразової грошової допомоги. З метою виконання зазначеного судового рішення, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України до УМВС України в Хмельницькій області було направлено листа від 09.10.2018 року № 15/2-3740 з проханням надіслати заяву та матеріали [PERSON] до Міністерства. Відповідно до пунктів 7,8 Порядку № 850 прийняттю рішення МВС України в обов`язковому порядку повинно передувати надходження вичерпного переліку документів з територіального органу до Міністерства. Прийняття відповідно рішення про призначення чи відмову у призначенні позивачу ОГД без дослідження та аналізу повного переліку документів є неприпустимим та таким, що не відповідало б приписам ч. 2 ст. 19 Конституції України. У подальшому, 16.10.2018 (вх. № 1166/121/29) з УМВС України в Хмельницькій області до Міністерства надійшли матеріали щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги. Згідно з п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги. Після надходження до ДФОП МВС України всіх матеріалів, що визначені положеннями Порядку № 850, МВС України 26.10.2018 було виконано рішення Хмельницького міськрайонного суду, а саме: повторно розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі документів повторного огляду МСЕК за 2016 рік та затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Висновок та матеріали про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги листом ДФОП МВС України від 01.11.2018 № 15/2-4055, відповідно до Порядку № 850, було направлено до УМВС України в Хмельницькій області для повідомлення [PERSON] . Слід зазначити, що 01.02.2019 року позивач отримала одноразову грошову допомогу, про що не заперечує. Також фактичне виконання зазначених судових рішень підтверджується постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башилова В.О. від 02.11.2018 про закінчення виконавчого провадження № 56361809 за п.9 ч.І ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, як вбачається із вищевикладеного, МВС України виконало зазначені судові рішення в строк та спосіб передбачений законом, без зволікань та тяганини. Передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія 625 ЦК не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносини. Позивач посилаючись норми ЦК України, норми ч. 6 ст. 23 Закон України «Про міліцію» та положення Порядку № 850 вважає, що в СИЛУ зазначених нормативно - правових актів між ним та МВС виникло грошове зобов`язання. Частина 4 ст. 11 ЦК України встановлює, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення(контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. Згідно із п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. 3акон України «Про міліцію» та Порядок № 850 відносяться до спеціального законодавства, отже норми ст. 625 ЦК у цьому випадку не застосовуються. Зі змісту позовної заяви не вбачається, в чому полягає спричинення позивачу моральної шкоди Міністерством внутрішніх справ України, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи відповідача у справі. Відповідно до Пленуму Верховного суду № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності, прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіянні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Проте, позовна заява не містить доказів виникнення моральної шкоди з вини Міністерства внутрішніх справ України. Тобто, очевидно, що відсутній факт заподіяння позивачу будь-якої шкоди з вини Міністерства внутрішніх справ України та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діяннями, що дає підставу відмовити у задоволені позову. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 28.11.2018 [PERSON] звернулась до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 290000,00грн. та моральної шкоди в сумі 59500,00грн. Ухвалою суду від 03.12.2018 року справу за позовом [PERSON] передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.02.2019 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2018 скасовано, а справу передано для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 27.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. 06.03.2019 позивачем [PERSON] подано доповнення до позовної заяви, в якій просила стягнути 93789,00 грн. боргу за порушення строків виконання грошового зобов`язання та 59500грн. моральної шкоди, заподіяної протиправними діями. 28.03.2019 року МВС України подано відзив на позов. 12.04.2019 позивач [PERSON] подала письмові пояснення по справі. Ухвалою суду від 30 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2019. 03 грудня 2019 року ухвалено рішення по суті спору. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Заслухавши доводи позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом достовірно установлено, що за результатами повторного обстеження Хмельницькою обласною МСЕК позивачу 12.09.2016 року встановлено ІІ групу інвалідності, що пов`язана із захворюванням, яке отримане в період проходження служби в ОВС, про що видано довідку. В березні 2017 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Листом від 14 березня 2017 року №15/2-744 Міністерство внутрішніх справ України повернуло матеріали [PERSON] без права на виплату одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років. В травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2018 року позов задоволено частково: - визнано неправомірною відмову Міністерства внутрішніх справ України з питання призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] , що викладена в листі №15/2-744 від 14.03.2017 року; - зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі документів повторного огляду МСЕК за 2016 рік. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018, рішення суду від 29.01.2018 залишено без змін. Ухвалою Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 19.10.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства внутрішніх справ України. З метою виконання зазначеного судового рішення, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України до УМВС України в Хмельницькій області було направлено листа від 09.10.2018 № 15/2-3740 з проханням надіслати заяву та матеріали [PERSON] до Міністерства. У подальшому, 16.10.2018 р. (вх. № 1166/121/29) з УМВС України в Хмельницькій області до Міністерства надійшли матеріали щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги. Після надходження до ДФОП МВС України всіх матеріалів, що визначені положеннями Порядку № 850, МВС України 26.10.2018 було виконано рішення Хмельницького міськрайонного суду, а саме: повторно розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі документів повторного огляду МСЕК за 2016 рік та затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Висновок та матеріали про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги листом ДФОП МВС України від 01.11.2018 № 15/2-4055, відповідно до Порядку № 850, було направлено до УМВС України в Хмельницькій області для повідомлення [PERSON] 01.02.2019 [PERSON] переховано через установу Ощадбанк 287100,00грн. одноразової грошової допомоги (1% винагорода Ощадбанку). 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Позивач звертаючись до суду, вказала, на порушення строків виплати одноразової грошової допомоги, при цьому посилається на ст. 625 ЦК України. Проте, суд не погоджується із аргументами позивача, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. А відносини, що виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги регулюються спеціальним законом, а саме, Законом України «Про міліцію», та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 93789,00грн. задоволенню не підлягають. 5.Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 п. 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ст. 23 ч. 3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи. Вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях працівників відповідача ознак заподіяння їй моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Однак, позивачем не надано суду доказів про заподіяння їй моральної шкоди внаслідок протиправних дій посадової особи відповідача та позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди внаслідок погіршення стану здоров`я через несвоєчасне лікування. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позову є безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. 6. Судові витрати. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач по справі звільнена від сплати судових витрат, такі витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed