Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

21 березня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1250 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті п'ятдесят гривень 00 копійок) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені, що є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, з нею проживає неповнолітня дитина і знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, при цьому, він має регулярний заробіток за основним місцем роботи та великий розмір доходу за неофіційним місцем роботи, у зв'язку із чим розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав повністю, щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не визнав, згоден виплачувати аліменти в розмірі ? частини від заробітної плати. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). В період сумісного проживання у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 251 від 15 січня 2016 року (а.с.6). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Матеріальний стан відповідача підтверджується довідкою про доходи від 19 лютого 2016 року (а.с.11), згідно із якою він працює на посаді охоронника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Альфа Преміум - 7» та має регулярний заробіток. Доказів про доходи позивача та інших доказів про доходи відповідача суду не надано. З встановленого випливають наступні висновки. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище - «[PERSON]». Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів суд враховує наступне. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180 СК батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК передбачені підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За змістом статей 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд знаходить, що за наявними матеріалами справи і поданими сторонами доказами [PERSON] має постійне місце роботи та регулярний заробіток, при цьому, середній розмір заробітної плати відповідача є не значно більшим за суму, яку просить стягнути позивач, а тому в даній ситуації наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для визначення відповідачу аліментів у твердій грошовій сумі, що узгоджується із змістом статті 184 СК. В свою чергу, відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього інших дітей та непрацездатних утриманців, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial