Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

21 липня 2020 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором SAMABWFC00001849607 від 21.12.2018 року в сумі 23723,36 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 21 грудня 2018 року між сторонами існують договірні відносини, зокрема відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом та правом позивача самостійно збільшувати кредитний ліміт. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач належним чином не виконувала умови договору та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 14 червня 2020 року має загальну заборгованість в сумі 23723 грн. 36 коп., просив стягнути її з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 4 зворотній бік). Відповідач [PERSON] до суду не прибула, відзиву чи заперечень не подала, про час та місце судового засідання повідомлена належно (а.с. 32,33), у зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 21 грудня 2018 року відповідач подала анкету-заяву до банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідно даної заяви, позичальник погодилась, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг, зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами, що викладені на сайті банку (а.с. 6). Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушила умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач до суду не прибула, відзив чи заперечення не надіслала, умови договору (його складові, що надані банком) не спростувала. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а відповідач навпаки, порушила умови договору в частині строків та сум, що передбачені для внесення платежів, у зв`язку з чим має заборгованість за вище вказаним договором. Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають стягненню в повному обсязі. Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 23723 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 12 102, 07 грн., заборгованість за відсотками - 11621,29 грн. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved