Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором у розмірі 16380 грн., пеню в розмірі 625 грн. 81 коп., 3% річних в розмірі 43 грн. 91 коп., а всього - 17049 грн. 72 коп. Обгрунтовано позов тим, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві набір косметичний під товарним знаком «Desheli», а покупець зобовязується прийняти цей товар згідно акту-приймання передачі товару та сплатити за нього визначену договором суму. За умовами договору вартість товару становила 21700 грн., яка частково була сплачена відповідачем в сумі 5320 грн. Однак, не зважаючи на належне виконання позивачем своїх зобовязань, відповідач ніяких дій щодо повернення решти вартості отриманого товару не вчиняє, а тому станом на 15.02.2016 року сума основного боргу відповідача становить 16380 грн. Крім того, відповідно до чинного законодавства та умов договору за прострочення виконання грошового зобовязання відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 625 грн. 81 коп. та 3% річних в розмірі 43 грн. 91 коп. Позивач у судове засідання не зявилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2015 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № ДН 0304, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві набір косметичний під товарним знаком «Desheli» в асортименті та кількості встановлених договором, а покупець зобовязується прийняти цей товар згідно акту-приймання передачі товару та сплатити за нього визначену договором суму (а/с 9). 25 квітня 2015 року сторони підписали акт приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу № 040304, чим засвідчили передачу та прийом товару між сторонами, а саме: косметичного набору для догляду за шкірою обличчя Diamond Treasures (в комплектації) (а/с 11). Згідно п. 2 договору право власності на товар переходить від продавця покупцеві після підписання акта приймання-передачі товару. Зобовязання продавця по передачі товару вважаються виконаннями в момент передачі товару в розпорядження покупцеві згідно акту-приймання передачі товару та підписання цього договору (а/с 9). Згідно положень п. 5 договору та акту приймання-передачі товару ціна товару складає 21700 грн. Оплата товару здійснюється частинами: перший платіж (завдаток) становить 3000 грн. Залишок вартості товару в розмірі 18700 грн. покупець сплачує продавцю рівними платежами в сумі 1168 грн. 75 коп. протягом 16 місяців не пізніше 26 числа кожного місяця. Повністю покупець розраховується за товар не пізніше 26.08.2016 року (а/с 9). Пунктом 6.4 договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків оплати, передбачених п 5.3, 5.4 договору, а також у випадку затримки покупцем платежу в строк, що перевищує 60 календарних днів поспіль, чи у випадку самовільної зміни розміру платежу покупцем, що завдасть збитків продавцю, продавець має право вимагати від покупця дострокового погашення всієї несплаченої вартості товару й інших, повязаних з цим порушенням та відшкодуванням збитків. Як зазначила в позовній заяві позивач, відповідач виконала свої зобовязання за договором частково в сумі 5320 грн. та, не зважаючи на належне виконання умов договору позивачем повної вартості товару так і не сплатила. Відповідно до п. 6.2 договору відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов п. 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 договору покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобовязання. Згідно розрахунків пені та 3% річних, наданих позивачем, загальна сума пені за договором складає 625 грн. 21 коп., а 3% річних 43 грн. 91 коп. (а/с 7,8). Матеріалами справи підтверджується належне виконання умов договору позивачем та часткова оплата товару відповідачем, проте на день розгляду справи судом відповідач повністю вартість товару так і не сплатила. Згідно ч. 2. ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідо до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення його виконання. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 15.11.2010 року № 3-11гс10 Верховний Суд України зазначив, що аналіз ст. 625 Цивільного кодексу України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Оскільки відповідач умови договору не виконала, не виплатила повністю грошові кошти на виконання умов договору, а тому заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором, пені та 3% річних підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved