Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

21 серпня 2019 року адвокат Стинка С.О. звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою, предметом якої є: розірвання договорів оренди земельних ділянок площею 0,24 га та 0,50 га, розташованих на території Куцурубської сільської ради ОТГ Очаківського району Миколаївської області, за кадастровими номерами відповідно 4825182800:01:000:1032 та 4825182800:01:000:1033. В обґрунтування позову зазначив, що 10 липня 2018 року сторони уклали договори оренди вищевказаних земельних ділянок. Оскільки після прийняття земельних ділянок відповідач порушив умови договорів знищив без дозволу позивача розташовані на земельних ділянках багаторічні насадження винограднику, і в досудовому порядку вирішити спір не вдалось, позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання вдруге не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 116, 134). Від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї правової позиції представник зазначив, що багаторічні насадження 1980 року посадки були викорчувані на підставі акту обстеження, за результатами якого встановлено незадовільний стан виноградників. Крім того, самі виноградники не були власністю позивача, оскільки у 2009 році між СЗАО «Ольвія» та ТОВ «Очаківський райагрохім» було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого відповідач набув у власність виноградники згідно додатків до договору. За таких обставин представник вважав, що ТОВ «Очаківський райагрохім» не допустило жодних порушень умов договорів оренди, у зв`язку із чим підстав для їх розірвання немає (а.с. 95-114). Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки площею 0,24 та 0,5 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8, 9). Судом також встановлено, і сторони не заперечують того факту, що 10 липня 2018 року [PERSON] передав належні йому земельні ділянки в оренду ТОВ «Очаківський Райагрохім» строком на 7 років (а.с. 12-13, 14-15). З договорів оренди вбачається, що в оренду передані земельні ділянки площею 0, 24 га та 0, 50 га, в тому числі багаторічні насадження 0, 24 га та 0, 50 га (а.с. 14, 17). За змістом актів приймання-передачі об`єкта оренди, земельні ділянки прийняті відповідачем у задовільному стані (16, 17). Згідно з актом списання виноградних насаджень (без дати та номера), підписаного членами комісії головним агрономом, управляючою, бригадиром бригади №1 та головним бухгалтером, і затвердженим директором ТОВ «Очаківський райагрохім», насадження 1980 року посадки перебувають у незадовільному стані і підлягають списанню (а.с. 109). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Відповідно до частини 3 статті 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом ст. 19, ч. 2 ст. 22 ЗК України багаторічні насадження - це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом\~України та іншими законами України (ст. 32 Закону). Частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, при вирішенні питання про розірвання договору за вимогою однієї із сторін, суд повинен встановити факт порушення другою стороною умов договору, істотність цього порушення, на що саме розраховувала постраждала особа при укладенні договору та наскільки вагома завдана стороні шкода, наскільки сторона позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 41\~Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З наведеного випливає, що право власності позивача на земельну ділянку поширюється й на багаторічні насадження, розташовані на цій земельній ділянці. Позивач, набувши право власності на земельну ділянку, одночасно став власником багаторічних насаджень на них, а тому відповідач не мав права без його згоди знищувати виноградники та змінювати вид угідь з багаторічних насаджень на ріллю, такі дії мали б бути щонайменше обумовлені в укладених між сторонами договорах оренди земельних ділянок або погоджені додатково. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15. Враховуючи наведене, у правовідносинах, що склалися між сторонами, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ [PERSON] \~є обґрунтованими, а тому задовольняє їх. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень статті 141 ЦПК України, згідно з якими в разі задоволення позовних вимог сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Оскільки при зверненні з позовом до суду [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. (а.с. 2), суд стягує зазначені кошти з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved