Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

20 лютого 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між сторонами 12 серпня 2008 року укладено кредитний договір №08-08-12-0011_166/R92 від 12 серпня 2008 року, а рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року по цивільній справі №203/6189/13-ц вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором. Вказуючи, що зазначене рішення суду боржником не виконано, ухвалення такого рішення не припиняє договірних зобов'язань боржника, які діють до повного їх виконання, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором №08-08-12-0011_166/R92 від 12 серпня 2008 року за період з 17 вересня 2013 року по 15 лютого 2015 року в розмірі 12630,31 гривень, а також пеню за період з 16 лютого 2014 року по 15 лютого 2015 року в розмірі 16934,84 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2008 року між АБ «Діамант», як кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №08-08-12-0011_166/R92, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 50000 гривень, зобов'язавшись його повернути щомісячними платежами в термін до 11 серпня 2011 року, сплативши 30% річних за користування кредитом та ніші обов'язкові платежі відповідно до умов договору. За несвоєчасне повернення кредитних коштів та/або процентів за користування ними позичальник сплачує банку пеню в розмірі діючої на час виникнення прострочення подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Також умовами кредитного договору передбачено, що він діє до повного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань. (а.с.4-6) 13 грудня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі №203/6189/13-ц (провадження №2/0203/2124/2013), яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за кредитним договором №08-08-12-0011_166/R92 станом на 16 вересня 2013 року в розмірі 120220,41 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту - 29725,81 гривень, заборгованість по відсотках - 30945,78 гривень, заборгованість по комісії - 5100,00 гривень, штрафні санкції - 29725,81 гривень, пеня - 24723,01 гривень. Дане рішення суду набрало законної сили 24 грудня 2013 року, та, як вбачається з пояснень сторони позивача і не спростовується матеріалами справи, до теперішнього часу не виконано, відповідачем перед позивачем свій борг не погашено, в зв'язку із чим останнім нараховані відсотки за користування кредитом за період з 17 вересня 2013 року по 15 лютого 2015 року в розмірі 12630,31 гривень, а також пеню за період з 16 лютого 2014 року по 15 лютого 2015 року в розмірі 16934,84 гривень. (а.с.13-15, 21-133) Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України). Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку нарахованих на підставі договору процентів за користування неповернутим тілом кредиту та неустойки - за подальший період неповернення боргу, який не охоплюється не виконаним рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшли підтвердження заявлені позивачем факти невиконання відповідачем свого зобов'язання із повернення заборгованості за кредитним договором №08-08-12-0011_166/R92 від 12 серпня 2008 року, в тому числі після ухвалення рішення суду від 13 грудня 2013 року про стягнення такої заборгованості в розмірі станом на 16 вересня 2013 року, що зумовило виникнення у позивача права на подальше нарахування відповідачу процентів за користування неповернутими кредитними коштами, а також пені, розмір яких відповідає зазначеним позивачем в позові сумам з урахуванням на період, за який їх нараховано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору на суму 295,65 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved