Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

20.12.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненим договору іпотеки № НМС0GА00002785 від 22.11.2017 року, укладеного між ним та відповідачем, та про визнання недійсним рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» про реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № НМС0GА00002785, в забезпечення виконання умов якого укладено договір іпотеки нерухомого майна № НМС0GА00002785, згідно з яким передав в іпотеку нерухоме майно домоволодіння, розташоване за адресою: Хмельницька обл., м.Шепетівка, вул.Натана Рибака, 2. В звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25.12.2012 року звернено стягнення на вказаний будинок. Відповідач до цього часу не предявив до виконання виконавчий документ, виданий на підставі вказаного рішення суду, строк його предявлення банком пропущений, в з'язку з чим вважає, що відповідач добровільно відмовився від примусового виконання рішення суду. Однак відповідач має намір задовольнити вимоги, забезпечені іпотекою, шляхом набуття права власності на нерухоме майно та зареєструвати за собою право власності на нього. Вважає, що такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки можливий лише шляхом позасудового врегулювання спору та не може бути використаний після вирішення спору в судовому порядку. Відповідач не використав своє право для врегулювання спору в позасудовому порядку, тому вважає, що договір іпотеки має бути визнаний припиненим судом на підставі ст.17 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що в звязку з тим, що позивач не виконував умови кредитного договору, відповідачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки; з 2013 року по теперішній час банк не звертався до виконавчої служби за виконанням рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте має намір оформити право власності на житловий будинок, що є предметом іпотеки, у позасудовому порядку. Під оскаржуваним рішенням він розуміє повідомлення банку від 15.11.2016 року № Е.НМ.0.0.0.0/1-3442 про те, що після спливу 30 денного строку з дня отримання повідомлення, банком буде зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Шепетівка, [PERSON], 2. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала та пояснила, що позивач має невиконані зобовязання за кредитним договором; рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25.12.2012 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № НМС0GА00002785 від 22.11.2017 року шляхом надання банку права продажу предмету іпотеки; банк не звертався до виконавчої служби для виконання вказаного рішення суду через те, що в такому випадку виконавчі листи не видаються, продаж здійснюється банком; банк не зміг реалізувати предмет іпотеки через те, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 09.04.2015 року йому відмовлено у виселенні позивача та інших осіб. Також вказала, що банк не реєстрував право власності на предмет іпотеки і рішень з цього приводу не приймав. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, визначених договором або законом. Зобов'язання припиняється також виконанням, проведеним належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного; зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; припинення зобовязання неможливістю його виконання; смертю фізичної особи; ліквідацією юридичної особи. (ст.ст.599-609 ЦК України). Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Згідно ст.3 Закону «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 37 вказаного Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону, до яких належать: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Судом встановлено, що 22.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № НМС0GА00002785 та для забезпечення його виконання договір іпотеки нерухомого майна № НМС0GА00002785, предметом якого є домоволодіння, розташоване за адресою: Хмельницька обл., м.Шепетівка, [PERSON], 2. Пунктом 29 іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом. Згідно п.30 договору іпотеки термін дії цього договору до повного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором та додатковими угодами до нього. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25.12.2012 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 27.02.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМС0GА00002785 від 22.11.2017 року в розмірі 179\~299,03 доларів США, що складає 1\~432\~186,83 грн., звернуто стягнення на будинок загальною площею 175,50 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Хмельницька обл., м.Шепетівка, провулок Натана Рибака, 2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки з початковою ціною реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Протягом строку предявлення виконавчого документа для виконання, встановленого ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», банк не скористався своїм правом предявлення виконавчого листа до виконання, що підтверджується листом Відділу Державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції № 04-28/3056/13 від 01.04.2015 року. 15.11.2016 року ПриватБанком було направлено позивачу повідомлення за № Е.НМ.0.0.0.0/1-3442 про те, станом на 14.11.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № НМС0GА00002785 від 22.11.2007 року складає 473\~207 дол.США, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ним укладено договір іпотеки нерухомого майна від 22.11.2007 року, предметом якого є домоволодіння загальною площею 175,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Шепетівка, [PERSON], 2. Після спливу 30-денного строку з дня отримання цього повідомлення, банком буде зареєстровано право власності на предмет іпотеки. Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених Законом. Таким чином, якщо кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-133цс17. Враховуючи, що зобовязання за кредитним договором позивачем не виконано, предмет іпотеки банком не реалізовано, наявність у відповідача можливості набуття права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, судом не знайдено підстав для визнання договору іпотеки припиненим. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем не надано доказів наявності рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» про реєстрацію права власності на предмет іпотеки та не встановлено такого судом під час розгляду справи, судом не знайдено підстав для визнання його недійсним. Не заслуговують на увагу посилання представника позивача, що оскаржуваним рішенням є повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.11.2016 року № Е.НМ.0.0.0.0/1-3442, оскільки у ньому зазначено лише про намір такої реєстрації після спливу певного часу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed