Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

20.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №37.3/СЖ-003.08.2, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 500000 доларів США, зі сплатою 17% річних, з кінцевим терміном повернення - 27.02.2014 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалась повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно. Зазначив, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 500000,00 доларів США. В свою чергу, [PERSON] скористалась кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року належним чином не виконала. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 03.01.2013 року становить: кредит та проценти - 575227,06 доларів США; пеня за кредитом та процентами - 12892549,14 доларів США; 3% річних по кредиту та процентам - 66181,76 доларів США. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву в якій просила відкласти розгляд справи у зв'язку з хворобою. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими не лише при з'ясуванні обставин справи по суті, а й, як у даному випадку, при поданні клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтованого хворобою відповідача. Суд вважає дане клопотання необґрунтованим і таким, що може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих процесуальних строків її розгляду, а тому вважає, що воно не підлягає задоволенню. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №37.3/СЖ-003.08.2, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 500000 доларів США, зі сплатою 17% річних, з кінцевим терміном повернення - 27.02.2014 року. Відповідно до п.п. 4.2 кредитного договору, позичальник зобов'язалась починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, сплачувати проценти. Пунктом 3.6 кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, позичальник зобов'язана сплатити пеню у розмірі 1,6% річних. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 500000 доларів США, що підтверджується виписками по особовому рахунку. В свою чергу, [PERSON] скористалась кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року належним чином не виконала. Відповідно до п.п. 5.1 кредитного договору, у разі недотримання позичальником умов цього договору банк має право вимагати дострокового повернення одержаної суми кредитів,сплати нарахованих за ними процентів. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 03.01.2013 року становить кредит та проценти - 575227,06 доларів США; пеня за кредитом та процентами - 12892549,14 доларів США; 3% річних по кредиту та процентам - 66181,76 доларів США. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушила умови кредитного договору №37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом та нарахованими процентами в сумі 575227,06 доларів США; 3% річних в сумі 66181,76 доларів США. Позивач також просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та процентами в сумі 12892549,14 доларів США , на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 3 ст. 251 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розрахунок наданий позивачем щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту є значно завищеним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів та вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню в сумі 50000,00 доларів США. Відповідно до п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 року у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. За таких обставин та враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3654,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial