Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

21 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Кредитно - депозитного центру «Професіонал» про стягнення пені за прострочення з наданням фінансової послуги. Свої вимоги мотивує тим, що 24 вересня 2013 року року між нею та КС «Кредитно-Депозитний центр Професіонал» було укладеного угоду № 901-13 про внесення внеску на суму 85000,00 грн. Відповідач прийняв вказаний внесок на умовах строковості, зворотності та платності та взяв на себе зобов'язання повернути суму внеску наприкінці строку дії договору та сплатити відсотки за користування грошима у розмірі 23,2 % річних. Строк дії договору складав 12 місяців. Станом на теперішній відповідач відмовляє позивачу у поверненні суми внеску, а також нарахованих по ній процентів. Заочним рішенням Селидівського міського суду від 24 лютого 2015 року її позовну заяву до відповідача з аналогічного предмету спору - задоволено та частково стягнута на її користь сума внеску згідно угоди № 901-13 від 24 вересня 2013 року у розмірі 85000, належні їй відсотків (виходячи з 23,2 % річних на суму 85000 грн.), в решті позовних вимог - відмовлено. Заочним рішенням Селидівського міського суду від 6 листопада 2015 року року її позовну заяву до відповідача з аналогічного предмету спору - задоволено та стягнута на її користь сума відсотків та інфляційних витрат в розмірі 90 362 грн. 91 коп., з яких: 28,2 % річних за період з 24.05.2014 р. по 10.06.2015 р. у розмірі 20638 грн. 46 коп.; 3% річних за період з 24.09.2013 року по 10.06.2015 року у розмірі 4359 грн. 45 коп.; інфляційні витрати за період з 24.09.2013 року по 10.06.2015 року у розмірі 65365 грн. 00 коп. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за угодою № 901-13 від 24 вересня 2013 року за період з 10 червня 2015 року по 14 квітня 2016 року: в якості 23,2% річних суму 16679,12 грн., в якості 3% річних згідно ст..625 ЦК України суму 2156,78 грн., в якості інфляційних витрат суму 2380,00 грн., а всього 21215,90 грн. Позивач [PERSON] , представник позивача -[PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] Представник відповідача - Кредитної спілки «Кредитно - Депозитного Центру «Професіонал» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Зібраними у справі доказами, судом встановлено, що заочним рішенням Селидівського міського суду від 24.02.2015 року, яке набрало законної сили 27.05.2015 року, позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» про стягнення відсотків на суму внеску за фактичну кількість днів користування коштами, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних - задоволено частково та стягнуто з Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» на користь позивача суму внеску згідно угоди № 901-13 від 24.09.2013 р. у розмірі 85000 грн.. 00 коп. та суми 1640 грн. 00 коп., 1670 грн. 00 коп., 1704 грн. 00 коп., 1730 грн. 00 коп., 1770 грн. 00 коп., 1803 грн. 00 коп., 1842 грн. 00 коп., 1878 грн. 00 коп. в якості належних їй відсотків (виходячи з 23,2 % річних на суму 85000 грн.), належні їй згідно угоди № 901-13 від 24.09.2013 р., в решті позовних вимог - відмовлено. Заочним рішенням Селидівського міського суду від 6 листопада 2015 року позовну заяву [PERSON] задоволено та стягнуто з Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» на користь [PERSON] за угодою № 901-13 від 24 вересня 2013 року суму відсотків та інфляційних витрат в розмірі 90 362 грн. 91 коп., з яких: 28,2 % річних за період з 24.05.2014 р. по 10.06.2015 р. у розмірі 20638 грн. 46 коп.; 3% річних за період з 24.09.2013 року по 10.06.2015 року у розмірі 4359 грн. 45 коп.; інфляційні витрати за період з 24.09.2013 року по 10.06.2015 року у розмірі 65365 грн. 00 коп. Дані обставини на підставі ст.. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Статтею 14 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів членів кредитної спілки належить, зокрема, затвердження річних результатів діяльності кредитної спілки; прийняття рішення про збільшення пайового капіталу кредитної спілки шляхом збільшення розміру обов'язкового пайового внеску або внесення додаткових пайових внесків; прийняття рішення про порядок розподілу доходу та покриття збитків кредитної спілки. Згідно статті 19 вищезазначеного Закону, майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов'язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки). Майно кредитної спілки є її власністю. Кредитна спілка володіє користується та розпоряджається належним їй майном відповідно до закону та свого статуту. Відповідно до ст. 20 Закону пайовий капітал кредитної спілки формується за рахунок обов'язкових та додаткових пайових членських внесків членів кредитної спілки. Відповідач не визнаючи позовних вимог позивача, не скористався правом визначеним ст. 128 ЦПК України та не надав суду заперечення із посиланням на незаконність вимог позивача, їх обґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення до суду та не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. Так судом встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобов'язання за угодою шляхом внесення грошових коштів до кредитної спілки, а відповідач свої зобов'язання за угодою не виконав. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок, він відповідає умовам укладеного договору та діючому законодавству. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі згідно Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час звернення позивача до суду.

Outcome: approved