Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

21.11.2019\~року позивачка\~ [PERSON] звернулася\~в Корабельний\~районний суд\~м.\~Миколаєва з\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~кредитором спадкодавця шляхом звернення стягнення на майно. В своїй заяві позивачка зазначила, що 07.01.2017 р. вона, відповідно до договору позики, оформленим розпискою, передала [PERSON] грошові кошти у сумі 250000,00 грн. [PERSON] , в свою чергу, надала позивачці копію Свідоцтва про право власності на своє житло, а також ксерокопію її паспорта та ідентифікаційного номера. Згідно з розпискою [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути отримані кошти до 10 жовтня 2019 р., однак борг не повернула. 10.10.2019 р. позивачка, прибувши за місцем проживання [PERSON] , дізналася про смерть останньої. Як їй відомо, спадкоємцями після смерті позичальниці є онук останньої відповідач по справі [PERSON] та онука [PERSON] , оскільки спадкоємці першої черги діти та чоловік позичальниці, померли раніше за останню. Як стало відомо позивачці, онука спадкодавиці [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася і спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. У своєму позові [PERSON] повідомила, що відповідач [PERSON] знав про борг спадкодавиці [PERSON] , оскільки був присутній під час позичання грошей та знав про те, що названі кошти позичалися на його лікування від наркоманії. Вважала, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України, а його поведінка та сукупність обставин свідчать про свідоме ухилення останнім від виконання зобов`язань за договором позики. Також повідомила, що 10.10.2019 р. вона пред`явила свої вимоги до Спадкоємців, надіславши їм претензії за місцем проживання, а також до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. У зв`язку з тим, що грошові кошти спадкоємцями не сплачені, причини відмови від обов`язку спадкоємця [PERSON] сплатити борг кредиторові спадкодавиці їй невідомі, просила суд звернути стягнення на майно [PERSON] , що одержано в натурі спадкоємцями на користь [PERSON] у розмірі 250000,00 грн. в рахунок погашення боргу померлої [PERSON] . Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.07.2020 р. задоволено клопотання позивача [PERSON] та залучено в якості співвідповідача по справі [PERSON] . В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, судом про дату і час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення, доказів про поважність причин неявки до суду не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280\~ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав. 07.01.2017 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошта в сумі 250000,00 грн., які зобов`язалася повернути останній до 10 жовтня 2019 року. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] надала позивачці розписку, оригинал якої долучений до матеріалів справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового записку про смерть № 537 від 04.07.2017 р., внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану громадян за № 135886895 від 04.07.2017 р. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] умови договору не виконала, у зв`язку з чим станом на дату її смерті заборгованість за договором позики від 07.01.2017 р. становила 250000,00 грн. 10.10.2019 р. позивачкою були направлені претензії про повернення боргу спадкодавця [PERSON] на адреси проживания відповідачів [PERSON] і [PERSON] . У той же день на адресу П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори була направлена заява [PERSON] про включення вимог кредитора до реєстру акцептованих вимог. Ухвалою суду від 10.12.2019 р. розглянуто та задоволено клопотання позивачки про витребування доказів по справі, а саме: витягу з Реєстру актів цивільного стану громадян про смерть громадянки [PERSON] ; інформації щодо кола осіб, які проживали разом з [PERSON] на момент смерті останньої. Згідно відповіді Корабельного районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 687/15.3-4.9 від 27.12.2019 р. громадянка [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією актового записку про смерть № 537 від 04.07.2017 р. Відповідно до відомостей, наданих Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, 28.08.2017 року [PERSON] знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] у зв`язку зі смертю. Станом на 03.07.2017 р. за вказаною адресою, окрім [PERSON] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи, з метою здійснення повного та всебічного аналізу, судом був направлений запит до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про надання копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Згідно спадкової справи № 188/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , її онука, [PERSON] , подала заяву про прийняття всієї спадщини без умов та застережень, яка залишилася після смерті її бабусі. Відповідач [PERSON] , який також є спадкоємцем за законом, із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, до нотаріальної контори не звертався. Судом також було встановлено, що Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] - не видавалися. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений ст. 16 даного Кодексу. В свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч. 2 ст. 1282 ЦК України). Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. Згідно з вимогами ст. 12,\~81 Цивільного\~процесуального кодексу\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини щодо того, що відповідачам [PERSON] і [PERSON] було достовірно відомо про наявність боргу спадкодавця та вони відмовилися від його сплати одноразовим платежем. Судом також було встановлено, що жоден із відповідачів фактично не одержав спадщину після смерті [PERSON] , а тому відсутні підстави для звернення стягнення на таке майно, оскільки останнє не було передане спадкоємцям у натурі. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь позивача боргу спадкодавця шляхом звернення стягнення\~на майно відсутні, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що в задоволенні її позову відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed