Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

1.Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 07 вересня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і на період досягнення дітьми повноліття на її, [PERSON] користь. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з нею проживають та знаходяться на її утриманні малолітні син [PERSON] та донька [PERSON]. Відповідач своїх зобов'язань щодо належного утримання дітей не виконує, матеріальної допомоги не надає, що ставить її в надзвичайно скрутне матеріальне становище. Заперечуючи щодо пред'явленого позову відповідач [PERSON] надав свій відзив на позовну заяву в якому зазначає, що до кінця вересня 2018 року вони всі однією сім'єю проживали [ADDRESS] З 07.06.2018 по 03.10.2018 року він, внаслідок отриманої травми перебував на лікарняному, а тому, повноцінно не міг допомагати своїй сім'ї. Всі накопичені під час подружнього проживання кошти, дружина витратила на свої потреби. Відповідно до довідки Яготинської міжрайонної МСЕК серії АВ № 104497 від 03.10.2018 року, йому встановлена друга група інвалідності. За таких обставин вважає, що він ніяким чином не ухиляється від свого обов'язку по утриманню дітей, а тому, просить суд в позові відмовити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 11.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про збільшення розміру та порядку сплати аліментів. Просить суд постановити рішення, яким стягувати із відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.24) В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився подавши у своєму відзиві на позов клопотання про розгляд справи у його відсутність. Неявка в судове засідання сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, у відповідності до ст.223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження справи за правилами ЦПК в редакції 15 грудня 2017 року та призначено до розгляду по суті з викликом сторін у відкритому судовому засiданнi. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені cудом та зміст спірних правовідносин. Позивач Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 квітня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області , актовий запис за № 45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 21 квітня 2007 року ( а.с.8). В період сумісного проживання, у сторін [INFO] року народився син [PERSON], а [INFO] року народилася донька [PERSON], в свідоцтві про народження яких [NUMBER] [NUMBER] відповідно (а.с.9,10) батьком записано [PERSON]. На момент розгляду даної справи в матеріалах справи інформація про розірвання шлюбу відсутня. Як встановлено в ході судового розгляду та не заперечується відповідачем, сторони проживають окремо, а їхні спільні діти перебувають на утриманні матері - позивачки [PERSON] V. Мотивація позиції суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII). Відповідно до статті 182 СК України (тут і далі у редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи спір, судом встановлено наявність підстав для стягнення аліментів. При цьому, вирішуючи питання розміру стягуваних аліментів суд виходить з того, що вказаний розмір не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час ухвалення рішення суду, і є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає з 01липня по 30 листопада -1559 грн., з 01 грудня по 31 грудня - 1626,00 грн., на дитину віком від 6 до 18 років , відповідно складає 1944, 00 грн. та 1027,00 грн. Таким чином, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів,

Outcome: partial