Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки та соціальної пільги, мотивуючи тим, що 14.03.2013 року за заявою про звільнення за згодою сторін, між позивачем та відповідачем було розірвано трудовий договір №01500805189. Проте, на день звільнення відповідач не розрахувався, а також не видав належним чином заповнену трудову книжку. Позивач зазначає, що розрахунок з нею був проведений лише в червні 2013 року у розмірі 1605,80грн. Відповідно до позовної заяви, відповідач не надав позивачу можливість написати заяву на отримання соціальної пільги, яка передбачена Законом України «Про податок з доходу фізичних осіб» та розмір якої згідно розрахунку заробітної плати становить 36,00грн. Крім того, позивач зазначає, що був порушений порядок зняття з реєстрації трудового договору, на підставі якого існували трудові відносини між нею та відповідачем. Так, запис в трудовій книжці позивача із зазначенням дати звільнення відповідає даті заяви про звільнення - 14.03.2013р., а 12.04.2013р. Сімферопольський міський центр зайнятості АР Крим зняв трудовий договір №01500805189 з реєстрації, що є порушенням вимог законодавства. Вважає, що неправомірні дії відповідача позбавили її права на працю, оскільки протягом місяця трудова книжка знаходилась у відповідача, який не сповіщав центр зайнятості про припинення дії трудового договору. У зв'язку з наведеним, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3957,15грн., соціальну пільгу у розмірі 36,00грн., середній заробіток за час затримки трудової книжки у розмірі 1147,00грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1300,00грн. та судовий збір у розмірі 243,60грн. 2. Позивач в судовому засіданні уточнила та зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2649,90 грн. за період з 15.03.2013р. по 20.06.2013р. без урахування обов'язкових платежів, в решті позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. 2.1. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. 3. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини: - 11.08.2008р. між сторонами по справі було укладено трудовий договір №01500805189, який є безстроковим та відповідно до умов якого працівник зобов'язався виконувати роботу бухгалтера, заробітна плата встановлена у розмірі 525,00грн. на місяць, що підтверджується трудовим договором від 11.08.2008р. укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 12.08.2008р. за №01500805189 у Сімферопольському міському центрі зайнятості АРК; - з 11.08.2008р. по 14.03.2013р. позивач перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] на посаді бухгалтера за трудовим договором №01500805189 від 11.08.2008р., зареєстрованого СМЦЗ, що підтверджується відомостями трудової книжки серії [NUMBER] від 21.06.2004р.; - 14.03.2013р. позивач звернулась до відповідача із заявою, якою просила звільнити її з посади бухгалтера за згодою сторін та розірвати з нею трудовий договір з 14.03.2013р.; - 14.03.2013р. [PERSON] було звільнено з посади за п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін; - трудовий договір №01500805189 від 11.08.2008р. знятий з реєстрації Сімферопольським міським центром зайнятості АРК 12.04.2013р., про що зроблена відмітка в трудовій книжці позивача 13.04.2013р.; - 20.06.2013р. позивачу була виплачена заробітна плата у розмірі 1484,74грн. з урахуванням обов'язкових платежів, що підтверджується платіжними відомостями №ЦХН-000007 від 04.03.2013р. за лютий 2013р. та №ЦХН-000008 від 01.04.2013р. за березень 2013р.; - нарахування середнього заробітку розпочинає свій перебіг з наступного дня за днем звільнення, тобто з 15.03.2013 року; - відповідно довідки № 1915 від 22.10.2013р., виданої фізичною особою-підприємцем [PERSON] середньомісячна заробітна плата [PERSON] у ФОП [PERSON] за лютий-березень 2013р. становить 1605,80грн. без урахування обов'язкових платежів; - середньоденна заробітна плата [PERSON] складає - 40,15 грн. (1605,80грн. : 40 робочих дні за два місяці (20 робочих днів у лютому 2013р. + 20 робочих днів у березні 2013р.); - відповідно середній заробіток за весь час затримки становить 2649,90грн., що вираховується із розрахунку: середньоденна заробітна плата за лютий 2013р.- березень 2013р. х кількість робочих днів за час затримки, де середньоденна заробітна плата складає 40,15 грн. без урахування обов'язкових платежів, а кількість робочих днів затримки за період з 15.03.2013р. по 20.06.2013р. - 66 днів; - позивачем понесено витрати на правову допомогу, а саме за юридичні послуги у розмірі 1300,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5 від 16.05.2014р., виданою ПП «МД Берил»; - судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачений позивачем. 4. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.48 КЗпП України, порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Наказом № 58 від 29.07.93 р. Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Пунктами 4.1, 4.2. вказаної Інструкції визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. 5. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, позивачу при звільненні, а саме 14.03.2013 року не були виплачені належні їй суми з вини відповідача, а виплата заборгованості по заробітній платі була здійснена лише в червні 2013 року, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в розмірі 2649,90 грн. за період з 15.03.2013р. по 20.06.2013р. без урахування обов'язкових платежів. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, вона не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено та в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вини відповідача у несвоєчасній видачі позивачу належно оформленої трудової книжки після її звільнення. Крім того, надіслання трудової книжки позивачу поштою, що передбачено законодавством було неможливим, оскільки пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника, однак позивачем така згода не надавалась. Також, щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача соціальної пільги у розмірі 36,00грн., позивачем не доведено факт звернення до відповідача із заявою про застосування пільги та документів, що підтверджують таке право, а чинне законодавство України не містить обов'язок підприємця щодо її застосування, у зв'язку з чим вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. У зв'язку з наведеним, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 1300,00грн., а також сума судового збору в розмірі 243,60грн. 6.

Outcome: partial