Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

19 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим 14.07.2017р.) до товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції» (далі - Товариство) про стягнення грошових коштів у розмірі 83000 грн.. Свої вимоги мотивує невиконанням Товариством умов договору про надання поворотної фінансової допомоги № 201116, укладеного між сторонами по справі 21.11.2016р., щодо повернення на вимогу позивача, вказаних коштів, отриманих в якості поворотної фінансової допомоги. В судовому засіданні 13.07.2017р. [PERSON] позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. В подальші судові засідання, будучи належним чином повідомленої про дату, час та місце слухання справи, не з`явилась, звернувшись до суду зі заявою про подальший розгляд справи без її участі. В свою чергу, представник відповідача зазначав, що Товариство визнає борг перед [PERSON] , проте сплатити його не має можливості, оскільки кошти, отримані від [PERSON] за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 201116 були витрачені підприємством на сплату судового збору та наразі гроші на рахунках підприємства взагалі відсутні. 13.12.2018р. звернувся до суду із заявою про визнання позову, в якій також просив розглянути справи без його участі. В останнє судове засідання представник відповідача також не з`явився. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Судом встановлено, що позивач є співзасновником товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції» /а.с.8-11/. 21.11.2016р. між Товариством та [PERSON] укладено договір №201116 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами п.п. 1.2., 2.1 якого [PERSON] зобов`язалася надати Товариству поворотну фінансову допомогу в межах суми в розмірі 1000000 грн., а Товариство в свою чергу зобов`язалось повернути вказані кошти. За умовами п. 2.2. вказаного договору його сторони домовилися про надання вказаної фінансової допомоги на безоплатній основі, тобто без плати за користування грошовими коштами. Строк дії договору був визначений до 31.12.2017р. Пунктом 7.1 даного договору встановлено, що [PERSON] має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це Товариство за 5 робочих днів. Визначаючись з правовою природою вказаної угоди, слід зупинитися на наступному. Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Поняттю «поворотна фінансова допомога», про який йде мова в п.п. 14.1.257. ст. 14 Податкового кодексу України, у цивільному законодавстві відповідає договір позики, тобто поворотна фінансова допомога є різновидом позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Слід зауважити, що вказаний договір про надання поворотної фінансової допомоги не визнаний недійсним і його недійсність прямо не встановлена законом, а тому ця угода є правомірною з огляду на презумпцію правомірності правочину, визначену ч. 1 ст. 204 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 р., договір позики як загальна договірна конструкція є основою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, а норми ЦК України не містять жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На виконання договору №201116 про надання поворотної фінансової допомоги [PERSON] надала Товариству поворотну фінансову допомогу на загальну суму 83000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями №7074_3 та 7074_13 /а.с.4-5/. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 10.06.2017р. [PERSON] звернулась до Товариства з вимогою про повернення поворотної фінансової допомоги в розмірі 83000 грн. /а.с.6/. Однак, як вбачається з відповіді відповідача від 16.06.2017р. таку вимогу не було задоволено з посиланням на відсутність вільних коштів на його рахунку /а.с.7/. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Але в порушення умов договору №201116 про надання поворотної фінансової допомоги, вимог ст.ст. 525, 526, 629, 1049 ЦК України, відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав, на письмову вимогу позивача за спливом 5 робочих днів кошти не повернув. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості Товариства перед [PERSON] у сумі 83000 грн. 00 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по договору №201116 про надання поворотної фінансової допомоги від 21.11.2016р. задовольнити в повному обсязі. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved