Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

19 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогами стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач 15 листопада 2001 року зареєстрували шлюб Відділі реєстрації громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві. У шлюбі у них народилося дві дитини : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року шлюб було розірвано. Діти проживають разом з позивачем, відповідач з травня 2018 року не бере участі у вихованні та утримання спільних дітей. Також позивач зазначає, що відповідач працездатний, отримує пенсію та неофіційно працює. Тому просить стягнути з останнього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 гривень зазначаючи, що такий розмір аліментів зможе забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти в розмірі 4 000 гривень зазначила, що саме така сума необхідна для того, щоб дитина змогла повноцінно розвиватися, була забезпечена належним рівнем духовного, матеріального, соціального та розумового розвитку. Одна вона не може забезпечити такий рівень для своєї дитини. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 4 000 гривень, зазначивши, що він згоден утримувати свого неповнолітнього сина, однак в меншому розмірі, так як він є інвалідом та отримує пенсію, відповідно до довідки з УПФУ ГУ ПФУ в м. Києві. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані докази сторонами, матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 26 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитинив порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Як убачається з матеріалів справи, сторони з 15 листопада 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Дніпровським районним управлінням юстиції у м. Києві актовий запис № 1282. Від даного шлюбу у сторін народилося дві дитини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 серпня 2012 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано сім осіб, в тому числі позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо заявленої суми, однак зазначив, що згоден на менший розмір аліментів, так як він є інвалідом та отримує відповідну пенсію. Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що так як відповідач офіційно не працевлаштований, дохід не є стабільним та постійним, а також, те, що відповідач відповідно до довідки від 09.08.2019, яка видана Управлінням ПФУ ГУ ПФУ в м. Києві (Дніпровський район), відповідач [PERSON] знаходиться на обліку і отримує пенсію по інвалідності розмір якої не перевищує 1 500 гривень, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, а саме суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 19.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 19 червня 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial