Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

21.03.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що від спільного проживання з [PERSON] , у них [INFO] народився син [PERSON] . Починаючи з 2004 року, вони з відповідачем проживають окремо. Неповнолітній [PERSON] проживав з матір`ю протягом тривалого часу, однак вона йому не приділяла належної уваги, не слідкувала за станом здоров`я, фізичним, духовним розвитком, у зв`язку із чим, неповнолітній [PERSON] виявив бажання проживати з ним. Починаючи з березня місяця 2017 року, син проживає з ним за його зареєстрованим місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не виявила бажання повернути сина. А тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина - [PERSON] та припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина, оскільки дитина перебуває на його утриманні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подала, тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутність, на підставі доказів, що містяться в матерілах справи та постановити заочне рішення. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, не заперечили проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки, виданої 20.09.2017 року за №2480 виконавчим комітетом Маловисківської міської ради Кіровоградської області. Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Маловисківської міської ради від 19 липня 2017 року за №1404, протягом тривалого часу, неповнолітній [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] та її новою сім`єю. Мати [PERSON] приділяє увагу лише своїй новонародженній дитині та чоловіку. Постійного місця проживання [PERSON] немає. Проживає разом з сім`єю в орендованих квартирах, які постійно змінює. Дохід у сім`ї відсутній. Отримує державну соціальну допомогу у зв`язку з народженям дитини та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . З березня місяця 2017 року неповнолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та навчається в Маловисківській загальноосвітній школі. У період часу з березня по липень 2017 року, мати [PERSON] з дитиною не спілкується, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоч і отримує аліменти, які використовує на власні потреби. Станом на липень 2017 року місце проживання [PERSON] не встановлено. Намір та бажання повернути сина у [PERSON] відсутні. Беручи до уваги те, що неповнолітній [PERSON] виявив бажання проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] , де створено умови для виховання та розвитку дитини, а також те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, опікунська рада при виконавчому комітеті Маловисківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Крім того, опікунська рада при виконавчому комітеті Маловисківської міської ради висновком від 19 липня 2017 року за №1403, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] біля батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно приписів ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки, неповнолітній [PERSON] з березня місяця 2017 року проживає біля батька [PERSON] та перебуває на його повному утриманні, при цьому за рішенням суду від 20.01.2004 року, з [PERSON] на утримання сина стягуються аліменти, суд вважає за можливе припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] . Крім того, враховуючи поведінку відповідача, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Маловисківської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина, суд вважає за необхідне позов задовільнити в частині позбавлення батьківських прав. Що стосується судових витрат, то згідно ч.1 та п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., згідно квитанції від 21.03.2019 року за №0.0.1303637827.1 та витрати на професійну правничу допомогу, які згідно квитанції №7/19 від 20.03.2019 року складають 8000 грн. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи належні докази по сплаті позивачем судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати у вигляді сплаченого судового збору та сплачених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved