Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

20.03.2018 року позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. 21.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Судове засідання призначено на 17.04.2018 року. Від відповідача відзиву на позов не поступило. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 10.07.2003 року було укладено шлюб, в якому у них [INFO] народилась донька [PERSON]. Їхнє подружнє життя не склалось, вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. На даний час, їй самій важко утримувати дитину, доходу який вона отримує не вистачає для повноцінного матеріального забезпечення доньки, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка просила позов задоволити з підстав, які викладені у позовній заяві. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити в повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 10.07.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER]. У даному шлюбі у сторін [INFO] народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу доньці, однак самостійно не може повноцінно її утримувати, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, працездатного віку), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх у розмірі вказаному позивачкою - ? частина зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дітей) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved