overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, і народила доньку [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, мотивуючи тим, що останній в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач теж подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії актового запису про народження від 25.08.2009 року № 16 та свідоцтва про народження, виданого відділом Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 25.08.2009 року, актовий запис № 16, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобов'язаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 17.10.2014 року, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернулася до суду та вимоги мотивує тим, що з 19.03.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з 2010 року. Тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1 / 2 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, втім до суду не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги підтримує, відповідач - визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.03.2005 року сторони вступили в шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 352./а.с.6/ Від шлюбу сторони мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. /а.с.8/ Втім сторони не досягли згоди щодо утримання дітей. Вказані факти визнані сторонами. Спільне життя сторін не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з 2010 року. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 СК України. Відповідно до положень ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, інтересам дітей, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до положень ст.ст. 180-183, 191СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу з дня подачі позову до суду. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачем розмірі з дня подачі позову до суду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Відтак відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат з заяви про розірвання шлюбу у розмірі 243 грн. 60 коп. та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір з заяви про стягнення аліментів у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 26 листопада 2006 року відділом РАЦС міста Кам’янець-Подільського Кам’янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 1184. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є неналежне ставлення чоловіка до неї, який привселюдно її ображав, принижував. Крім того постійно пред’являв необгрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Майже два роки тому припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. За час окремого проживання впевнилися, що сім’я розпалася повністю і зберегти її вже не можливо, так як всі можливі ресурси щодо примирення ними використані, тому наполягають на розлученні. На даний час вона підтримує фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком і має намір їх узаконити. Майнового спору та спору, щодо місця проживання дитини не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно жити разом не можуть. Прийшли до висновку, що сім’я розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. По мірі можливості буде дитині допомагати. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 26 листопада 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що в сім’ї не було взаєморозуміння, поваги. Неналежне ставлення чоловіка до неї, який привселюдно її ображав, принижував, привело до припинення подружніх відносин і ведення спільного господарства. За час окремого проживання впевнилися, що сім’я розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. На даний час позивач проживає з іншим чоловіком і має намір створити нову сім’ю. Майнового спору та спору про місце проживання дочки на даний час не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім’ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

21.10.2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. 14.02.2003 року померллим було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно він заповів позивачці, в т.ч. і житловий будинок у с.Чемеринці. Оскільки, правовстановлюючих документів на даний будинок не видавалось, а померлий в цьому будинку проживав, - то позивачка вважає, що вона має право на визнання права власності на даний будинок. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив лист про слухання справи без його участі, позов визнав. Зважаючи на те, що відповідачем надана довідка про те, що даний будинок згідно погосподарської книги числився за померлим, а згідно витягу із спадкового реєстру інших спадкоємців майна померлого не має, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України. Крім того, судом було встановлено, що згідно довідки Золочівського МБТІ загальна вартість житлового будинку та прибудинкових споруд складає 135586 грн. Тому, з позивачки також слід стягнути 1112 грн. 26 коп. недоплаченої суми судового збору. Па підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

21.10.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до його початку від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності позивача, позов підтримує. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який укладено 15.12.2007 року сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

21.10.2014 року позивачка звернулася з позовом до відповідачів, про стягнення авансу в розмірі 30 тис. грн., переданого нею за житловий будинок, який знаходиться в с. Судівка Новосанжарського району Полтавської області. В судовому засіданні 25.12.2014 року позивачка подала уточнену позовну заяву про зменшення позовних вимог до 1 тис. гривень, яку вона прохає стягнути з відповідачів, солідарно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачі позовних вимог не визнали, посилаючись на ті обставини, що всю суму авансу в розмірі 30 тис. гривень вони позивачці повернули, в підтвердження чого надали написану нею власноручно розписку. В свою чергу, позивачка стверджує, що отримала не всі кошти а лише 29 тис. грн., а 1 тис. грн. позивачі забрали нібито на погашення вартості за користування нею газовим опаленням. Заслухавши пояснення сторін,свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в позові, з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що за результатами усної домовленості відповідачів з позивачкою про купівлю-продаж житлового будинку в с. Судівка Новосанжарського району Полтавської області, на початку осені 2013 року, остання передала їм в якості авансу 30 тис. гривень. Даний факт підтверджується їх розпискою від 18.01.2014 року. Пізніше відповідачі увідомили позивачку про розірвання угоди купівлі-продажу житлового будинку. Після звернення позивачки до суду з вимогою про стягнення суми авансу, вони 26.11.2014 року повернули їй аванс в розмірі 30 тис. грн.., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Даний факт підтверджується відповідною розпискою, написаною позивачкою власноручно, із змісту якої слідує, що вона дійсно отримала від відповідачів кошти в сумі 30 тис. грн., з яких вирахувано 1 тис. грн.. за користування газом. Викладене свідчить про те, що її волевиявлення при цьому було добровільним і діяла вона не з примусу, а свідомо, що підтвердили також у судовому засіданні вищеназвані свідки. Дану розписку суд знаходить єдиним належним і допустимим доказом на підтвердження виконання відповідачами свого зобов'язання, щодо повернення авансу, як це визначено ст. ст. 570, 571 ЦК України. Твердження ж позивачки, що вона була розгублена та діяла під тиском відповідачів, суд вважає надуманими та безпідставними, як такими, що не підтверджується жодними доказами.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

21.10.2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 22570,41 гривень. У позові зазначили, що 17.05.2008 р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми основного боргу, відсотків, комісії, пені та штрафу, на загальну суму 22570,41 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача (ПАТ КБ «ПриватБанк») не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 17.05.2008р. [PERSON] на підставі заяви Позичальника «Швидка готівка», Умови і правила надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на «Заяві» від 17.05.2008р. свідчить про те, що остання ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразила свою згоду з тим, що зазначена Заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг є договором між Банком та нею про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконала. Внаслідок чого у відповідача станом на 28.09.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 22570,41 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 2616,48 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11037,96 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 7365 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1050,97 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

21.10.2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 24765,42 гривень. У позові зазначили, що 05.08.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідачки виникла заборгованість яка складається з суми основного боргу, відсотків, пені та штрафу, на загальну суму 24765,42 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача (ПАТ КБ «ПриватБанк») не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 05.08.2008 року [PERSON] на підставі заяви Позичальника «Швидка готівка», Умови і правила надання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на «Заяві Позичальника» від 05.08.2008 року свідчить про те, що останній ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг є договором між Банком та ним про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 28.08.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 24765,42 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 3000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12444,92 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 7665,00 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1155,50 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 247,65 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

21.10.2014 р. позивачка звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, про що свідчить свідоцтво про народження, відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. У зв*язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідачу щомісячно, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Сторони в судове засідання не з*явилися, позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю та підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, відповідач в судове засідання не з*явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача, тому що відповідач, як батько дитини, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача до державного бюджету судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

21.10.2014 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.07.1998 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Сімейне життя не склалося. На даний час фактично припинені подружні стосунки. Вважає, що шлюб розпався і просить його розірвати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, пояснивши, що відповідач зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого сім'я розпалася. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовом погодився повністю і не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не підтримують шлюбні відносини, тому подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, і шлюб доцільно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального Кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин суд вважає необхідним розірвати шлюб між подружжям. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

21.10.2015р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.02 2013 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволені позову наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але, будучи допитаний у якості відповідача в порядку окремого доручення по місцю свого мешкання Дарницьким районним судом м. Києва позовні вимоги визнав, не заперечував проти розгляду справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], віку трьох років, тобто до 17.06.2016 року.

Outcome: approved