Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача - Служба у справах дітей Кілійської районної державної адміністрації Одеської області та орган опіки та піклування - Виконавчій комітет Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, про визначення порядку зустрічі з дитиною. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] та [PERSON] з 02.11.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 24.04.2000 року у шлюбі народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.06.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] постійно проживає з матірю за адресою її реєстрації в місті Одеса. [PERSON] згідно з медичним висновком № 15 на дитину-підлітка від 04.04.2007 року є інвалідом з дитинства, має вроджений недорозвиток зорового аналізатора та диска зорового нерву, ністагм, амавроз як наслідок вродженого токсоплазмоза, тобто є сліпим. Таким чином, дитина має необхідність у спеціальному корекційному та реабілітаційному вихованні, навчанні, у спеціальному догляді, передбаченому лікарями. З урахуванням інтересів дитини, [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 93 І-ІІІ ступенів з дошкільними групами корекційного та реабілітаційного спрямування». [PERSON] зустрічається з сином не систематично, намагається здійснювати побачення у неурочні часи, без урахування зайнятості дитини у школі-інтернаті, особистої зайнятості та побажань сина, без урахування згоди та без відома позивачки, що безпосередньо шкодить інтересам дитини. 28.03.2015 року [PERSON] з дозволу матері забрав сина після весняних канікул для спілкування та обіцяв повернути до постійного місця проживання 29.03.2015 року, проте незаконно і без згоди позивачки та дитини утримував сина, не повертав його до постійного місця проживання до моменту втручання міліції та Служби у справах дітей Кілійської райдержадміністрації до 03.04.2015 року. У вказаний період [PERSON] перешкоджав матері спілкуватись з дитиною по телефону, не піклувався про харчування, одяг та лікування дитини. [PERSON] постійно просив батька дати йому можливість поспілкуватись з матірю по телефону, але [PERSON] відмовляв сину у грубій формі, з уживанням нецензурних висловів. Крім того, з квітня 2015 року, згідно із записом у медичній картці, [PERSON]Є необхідно було розпочати лікування, але у звязку із зазначеною вище ситуацією лікування довелось розпочати пізніше. Ситуація, що склалася, свідчить про повну безвідповідальність батька у ставленні до дитини, про його необізнаність у справах виховання та корекційного розвитку власного сина, грубо порушує права дитини, а тим більше інваліда. [PERSON] потребує гідних умов проживання та має необхідність у проходженні періодичних курсів лікування, у спеціальному ставленні, вихованні, про що батько дитини має мінімальну обізнаність, оскільки не займається систематичним вихованням дитини. Батько не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною так, як необхідно для її нормального розвитку, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє жодним чином засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визначити порядок участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього [PERSON] шляхом перебування сина з батьком щонеділі з 13.00 години по 19.00 годину, з урахуванням шкільної та позашкільної зайнятості, за згодою дитини, у присутності матері [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду письмову заяву, згідно з якою позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач [PERSON], який про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не зявився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представники Служби у справах дітей Кілійської районної державної адміністрації Одеської області та Виконавчого комітету Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не зявились, надали на адресу суду заяви, згідно з якими просять розглянути справу за їх відсутності і з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини задовольнити позов у повному обсязі. На підставі письмових заяв позивача та представників третіх осіб суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224\~ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] з 02.11.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 24.04.2000 року у шлюбі народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач, даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І ЖД № 312978 /а.с. 12/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.06.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 16, 18/. Згідно з довідкою ТОВ «Жилсервіс ЛТД» від 31.03.2015 року, [PERSON] постійно проживає з матірю за адресою її реєстрації: м. Одеса, вул. В Терешкової, б. № 13 /а.с. 25/. [PERSON] згідно з медичним висновком № 15 на дитину-підлітка від 04.04.2007 року є інвалідом з дитинства, має вроджений недорозвиток зорового аналізатора та диска зорового нерву, ністагм, амавроз як наслідок вродженого токсоплазмоза, тобто є сліпим. Таким чином, дитина має необхідність у спеціальному корекційному та реабілітаційному вихованні, навчанні, у спеціальному догляді, передбаченому лікарями. З урахуванням інтересів дитини, [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 93 І-ІІІ ступенів з дошкільними групами корекційного та реабілітаційного спрямування» /а.с. 13/. 28.03.2015 року [PERSON] з дозволу матері забрав сина після весняних канікул для спілкування та обіцяв повернути до постійного місця проживання 29.03.2015 року, проте незаконно і без згоди позивачки та дитини утримував сина, не повертав його до постійного місця проживання до моменту втручання міліції та Служби у справах дітей Кілійської райдержадміністрації до 03.04.2015 року. Даний факт підтверджується листом Директора школи-інтернату до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 30.03.2015 року вих. № 106 /а.с. 19/. Відповідно до протоколу бесіди від 10.02.2016 року Мирнівський сільський голова провів бесіду з [PERSON] щодо доцільності встановлення його участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] шляхом перебування сина з батьком щонеділі з 13.00 години по 19.00 годину, з урахуванням шкільної та позашкільної зайнятості, за згодою дитини, у присутності матері [PERSON]. [PERSON] пояснив, що з запропонованими умовами порядку участі батька у вихованні сина він не згодний, але висувати свої вимоги та збирати відповідні документи відмовляється /а.с. 63/. Аналогічна інформація міститься у листі в.о. керівника служби у справах дітей Кілійської РДА Одеської області № 2.4-10/70 від 19.02.2016 року /64/. У рішенні Виконавчого комітету Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 15 від 18.05.2016 року зазначено, що встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні його неповнолітнього сина [PERSON] шляхом перебування сина з батьком щонеділі з 13.00 години по 19.00 годину, з урахуванням шкільної та позашкільної зайнятості, за згодою дитини, у присутності матері [PERSON] є доцільним /а.с. 78/. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У ст. 154 СК України зазначено, що Батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. Згідно з ч. 1-3 ст. 157 СК України Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 159 СК України Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. На підставі достовірно встановлених в судовому засіданні обставин та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини-інваліда суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved