Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

20 листопада 2017 року позивачка звернулася з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Незалежності, № 106, в с. Надежда Саратського району Одеської області, що належав її батькові [PERSON], який помер 05 листопада 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилися, надіслали заяви, в яких підтримали позов, просив розглянути справу за їх відсутності (а.с. 86, 87). Відповідачка [PERSON] та представник Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, яких належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позов визнали (а.с. 80, 49). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже підставою виникнення у спадкодавця [PERSON] права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 91 особовий рахунок № 0208-1, Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Надежда, вул. Незалежності, № 106, рахувався [PERSON] (а.с. 9). Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 16 листопада 2017 року складає 64582 гривні (а.с.10-20). Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як видно з копії свідоцтва про народження серії І-АВ №517626, виданого Надеждинською сільською радою Саратського району Одеській області, батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] помер 05 листопада 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 387082, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). До дня своєї смерті він проживав в [INFO], що підтверджено довідкою № 1107 від 18 вересня 2017 року Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 36, 37). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: земельну ділянку площею 9,24 га, розташованої на території Надеждинської сільської ради Саратського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ОД № 082256; житловий будинок з господарськими будівлями під № 106, розташований по вул. Незалежності в с. Надежда Саратського району Одеської області. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 01 лютого 2005 року Надеждинською сільською радою Саратського району Одеської області. Відповідно до заповіту [PERSON] заповів частину будинку №106, розташованого по вул. Леніна (Незалежності) в с.Надежда Саратського району та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД №082256 розміром 9,24 га (а.с.69). Відповідно до заяви, засвідченої 10 квітня 2015 року секретарем Надеждинської сільської ради Саратського району за реєстровим номером № 19, [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини на користь доньки [PERSON] (а.с.62). Отже за приписами ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування житлового будинку отримує спадкоємець за законом першої черги, тобто позивачка [PERSON], яка є дочкою спадкодавця. 10 квітня 2015 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за заявою позивачки відкрито спадкову справу щодо майна [PERSON], померлого 05 листопада 2014 року та позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 9,24 га, розташованої на території Надеждинської сільської ради Саратського району на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 082256, реєстровий номер № 1709. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.58-77). Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Надежда, вул. Незалежності, № 106, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 35). Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved