Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

20 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені [PERSON]» про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботу; стягнення невиплачених заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні, грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію як науковця та компенсації за вимушений прогул.Разом з позовною заявою [PERSON] заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із даним позовом.\~\~\~ Вказуючи на те, що 01 жовтня 2010 року він був прийнятий на посаду завідувача лабораторії наукових досліджень конс\-трукцій та провайдингу перспективних машин у відділ науково-експериментальних досліджень та конструювання засобів випробувань відповідача за строковим контрактом № 16к від 01 жовтня 2010 року та наказом № 293к від 08 жовтня 2010 року. Трудові відносини відновлювались неод\-норазово на ту ж саму посаду за новими строковими контрактами: № 17к від 20 грудня 2010 року, наказом № 362к від 20 грудні 2010 року та діючим № 15 від 26 серпня 2011 року терміном до 31 грудня 2016 року. 30 січня 2012 року відповідач без внесення змін до Контракту перевів позивача з посади завідувача лабораторії на посаду провідного наукового співробітника тієї ж лабораторії, а у подальшому з порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП України звільнив його з цієї посади за скороченням штатних посад згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 129к від 25 вересня 2014 року з яким позивач не згодний, в звязку із чим звернувся до суду. Крім того, позивач просив поновити йому пропущений строк для звернення до суду із даним позовом, вказуючи на те, що розрахунок та виплата належних йому до виплати безспірних сум було здійснена лише 15 жовтня 2014 року, тобто із затримкою на 15 днів; з наказом про звільнення з роботи його було ознайомлено, трудову книжку видано 20 березня 2015 року, про що зроблено відповідний запис у книзі реєстрації видачі трудових книжок. Пізніше він звернувся до Відділу кадрів Відповідача з проханням дати копії наказів про прийняття та звільнення з роботи, але йому відмовили, через що він звернувся з письмовою заявою на імя керівника установи і тільки 16 вересня 2015 року отримав копію наказу № 129к від 25 вересня 2014 року про звільнення з роботи, в звязку із чим вважає, що строк для звернення ним до суду пропущений з поважних та незалежних від нього причин. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, також вказав, що про звільнення його з роботи йому стало відомо ще 27.01.2014 року коли його ознайомили з наказом за два місяці до звільнення. Трудову книжку він отримав 20.03.2015 року. Представник відповідача в судовому засідання заявила клопотання про застосування до вимог позивача строку позовної давності та відмову в задоволенні позову. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Положенням ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ч. 3 ст.\~10, ч. ч. 1, 2 ст.\~60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом із тим відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 жовтня 2010 року до 30 вересня 2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується укладеними між ним та відповідачем [PERSON] (а.с. 6-11). 30 вересня 2014 року позивача звільнено з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги згідно з ст. 44 КЗпП України, що підтверджується наказом УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого від 25 вересня 2014 року № 129 к (а.с. 12, 88). Відповідно до наказу УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого № 9к від 27 січня 2014 року, працівників інституту та філій до 01 лютого 2014 року повідомлено, що в результаті упорядкування структури та зміни штатного розпису УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого вони можуть бути звільнення за скороченням штату (посади), а також наказано у визначений термін,

Outcome: dismissed