Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

21.11.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», просить визнати неправомірними дії відповідача, зобов'язати відповідача подати уточнюючий розрахунок форми №1-ДФ щодо сум, зазначених як додаткове благо Заявника до Державної Фіскальної Служби, стягнути збитки в розмірі 2 086 грн. 44 коп. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що 24.07.2008 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0739/82/71875, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 14500 доларів США зі сплатою 14% річних та з кінцевим строком повернення 24.07.2018 06.05.2015 між тими ж сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного договору, за умовами яких було змінено валютний кредит на гривневий. 20.05.2015 між тими ж сторонами було укладено договір про часткове прощення боргу за вказаним кредитним договором. Згідно гарантійного листа Банку, заборгованість по кредиту та відсотках станом на 06.05.2015 складала 7694,54 доларів США, яка згідно Додаткової угоди була конвертована в гривню в розмірі 115 503 грн. 60 коп. Посилаючись на порушення відповідачем п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України при складанні податкової звітності форми №1-ДФ до Державної фіскальної служби, зокрема, надання відповідачем недостовірних даних щодо доходів заявника в 2015 році, позивач вважає, що йому завдані збитки в розмірі 15% щорічно, від різниці між реальною сумою додаткового блага - 31 684 грн. 17 коп. та сумою - 59 503 грн. 44 коп., зазначеною Банком у звіті №1-ДФ. Оскільки позивач щомісячно несе зайві витрати на оплату комунальних послуг в розмірі 347 грн. 74 коп., просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2086,44грн., які він сплатив за опалювальний період з 01.10.2016 по 30.04.2017. Крім того, зазначає, що вказаними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і яку він оцінює в 2 000 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Направив на адресу суду письмові заперечення, згідно яких просив розглядати справу за відсутності представника та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позов є безпідставним та необгрунтованим. За цих обставин, суд на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих письмових доказів, судом встановлено наступні обставини. 24.07.2008 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0739/82/71875, відповідно до умов якого відповідач надає позивачу суму кредиту в розмірі 14500 доларів США зі сплатою 14% річних та з кінцевим строком повернення 24.07.2018. 20.05.2015р. між тими ж сторонами був укладений Договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/0739/82/71875 від 24.07.2008. (а.с.18-22) Згідно з п.1,2 Договору про часткове прощення боргу, сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної Позичальникм заборгованості за Кредитним договором станом на день укладення цього Договору становить 65 420 грн. 24 коп., в тому числі: основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 59 503 грн. 45 коп.; проценти нараховані за користування кредитом-542 грн. 86 коп.; розрахована пеня - 5 373 грн. 93 коп. У зв'язку із погашенням Позичальником, до підписання цього Договору, частини заборгованості за Кредитним договором в розмірі 56 000 грн. 00 коп. Сторони домовились, що з дати укладення цього Договору Кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) основної суми боргу Позичальника в розмірі 59 503 грн. 44 коп. Відповідно до п.6 Договору, сторони домовились, що з підписанням цього Договору Позичальник вважається повідомленим, відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, про часткове анулювання (прощення) боргу в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена в п.2 Договору, та проте, що сума анульованого (прощеного) боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено). Позичальнику повідомлено, що про часткове прощення його боргу Кредитором буде повідомлено органам ДФС України шляхом включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. При цьому на Позичальника відповідно до Податкового кодексу України покладається обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми прощеного боргу у річній податковій декларації. Згідно листа відповідача від 06.05.2016 за №Р1-В99/38/001, станом на 28.04.2015 заборгованість за кредитним договором №014/0739/82/71875 від 24.07.2008 становить 7694,54 доларів США. (а.с.9) Обгрунтовуючи позов позивач посилається на порушення відповідачем п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України при складанні податкової звітності форми №1-ДФ до Державної фіскальної служби. Законом України від 09.04.2015 №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності 07.05.2015, були внесені зміни до Кодексу в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті. Так, відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015. Згідно з пп. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України ( в редакції станом на момент укладення Договору про часткове прощення боргу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку вклачається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. Підпунктом 165.1.55 п.165.1 ст. 165 Податкового кодексу України встановлено, що не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, та сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Як встановлено судом, відповідач прийняв самостійне рішення про прощення (анулювання) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності основної суми боргу (кредиту) відповідно до норм пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. Факт прийняття вказаного рішення підтверджується Договором про часткове прощення боргу за вказаним вище кредитним договором. Оскільки за рішенням щодо анулювання (прощення) боргу (кредиту) позивачу анульовано (прощено) основну суму боргу (кредиту), а не суму в розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається його додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164. Враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що дії відповідача при складанні податкової звітності форми №1-ДФ до Державної фіскальної служби відповідали положенням п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Доводи позивача про надання відповідачем недостовірних даних щодо сум доходів позивача у 2015 році до Державної Фіскальної Служби України є безпідставними та необгрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки судом не встановлено і позивачем не доведено порушення прав позивача відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed