Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

21.09.2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що 01.03.2007 року, відповідно до укладеного договору №б/н, відповідач, як позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов цього договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку. Підписанням договору позичальник надав пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 зазначених Умов та Правил, в яких вказано, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити кредитний ліміт). Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В зв'язку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, яка станом на 30.06.2015 року становить 39 722,93 грн. та складається з наступного: - 6 957,05 грн. - заборгованість за кредитом; - 32 765,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; (від цієї суми віднімається сума в розмірі 30 652,71 гривень, яку було стягнуто з відповідача відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2013 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 9 070,22 гривні) а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 453,51 грн. - штраф (процентна складова). Отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором №б/н від 01.03.2007 року становить 10 023,73 гривні. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитором та відповідачем [PERSON] як позичальником, шляхом підписання відповідачем заяви, укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку (а.с.10-16). За зазначеним договором відповідач отримав платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом в розмірі 7 000 гривень. Згідно п.п.6.5-6.6 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У випадку невиконання зобов'язань за Договором, за вимогою Банку, виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в т.ч. Простроченого кредиту, Овердрафту), сплати Винагороди Банку. Згідно п.8.6 Умов, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2013 року у справі №127/13570/13-ц з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.03.2007 року, яка станом на 30.04.2013 року становила 30 652,71 гривні, а також судовий збір в розмірі 306,53 гривень (а.с.6). Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та закону. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак, згідно розрахунку суми боргу заборгованість відповідача по договору (а.с.7-8), на 30.06.2015 року становить 39 722,93 грн. та складається з наступного: - 6 957,05 грн. - заборгованість за кредитом; - 32 765,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 453,51 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З приводу нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов'язання за договором під час існування рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-1206цс15, в якій зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В ході розгляду справи судом встановлено, що оскільки відповідачем не виконано рішення суду від 08.07.2013 року та не повернуто позивачу суму заборгованості в розмірі 30 652,71 гривні, позивачем було продовжено нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом та нараховано штрафні санкції згідно умов кредитного договору, що не суперечить нормам ЦК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про доведеність нарахування суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.03.2007 року в розмірі 10 023,73 гривні, яка становить різницю між сумою заборгованості станом на 30.06.2015 року (39 722,93 гривні + штрафи, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг (500 грн. + 453,51 грн.)) та суми заборгованості, стягнутої рішенням суду від 08.07.2013 року (30 652,71 гривні). Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 10 023,73 гривні. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved