Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

20 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012 року належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Для отримання в установленому законом порядку кадастрового номеру на зазначену земельну ділянку вона отримала Державний акт на право власності на землю [NUMBER] від 14.01.1998, де було зазначено власника: «[PERSON]». 06.12.1999 року заявниця отримала паспорт громадянки України нового зразка, де українською мовою було зазначено «[PERSON]», таким чином з'явилась різниця в написанні прізвища в одну літеру «і» в Державному акті на право власності на землю [NUMBER] і паспорті нового зразка, що є наслідком довільного перекладу її прізвища з російської мови, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР. Враховуючи викладене, просила суд встановити факт належності їй, [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 06 грудня 1999 року, ідентифікаційний номер - [NUMBER]), Державного акту на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд серія [NUMBER] від 14 січня 1998 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.12.1997 р. N1926 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0, 0808 га, яка розташована на території [ADDRESS]. Заявниця в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, суду надала заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника та прийняти рішення у відповідності з діючим законодавством. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до паспорта громадянина України Серія [NUMBER] виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 06 грудня 1999 р. [PERSON], [INFO] прізвище заявниці зазначено як «[PERSON]». Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 12 грудня 2012 року №1816 оформлено право приватної власності, з видачею свiдоцтва, гр. [PERSON] на домоволодiння: житловий 6удинок з погребом лiт. А-1, A?-1, А?-1,a?-l, а?-1, житловою площею 60,3 кв.м, загальною площею 100,7 кв.м, ганок лiт. а, житловий 6удинок лiт. Б-1, б-1, б?-1, б?-1, житловою площею 23,0 кв,м, загальною площею 40,0 кв.м, гараж з оглядовою ямою лiт. Д, сараї лiт. Ж, И за адресою: [ADDRESS]. В Державному акті на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд Серія [NUMBER] від 14 січня 1998 року, зазначено, що він виданий громадянину України [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.12.1997 р. N1926 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0808 га, яка розташована на території [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2013 р. за [PERSON] зареєстровано нерухоме майно: домоволодіння, об'єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS]. Довідкою Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів Дніпропетровського обласного Головного управління земельних ресурсів від 19.10.04 №16913 підтверджено, що гр. [PERSON] одержала на присадибну земельну ділянку, код [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.01.98 р. з помилкою, допущеною у прізвищі, тобто «[PERSON]» . У довідці Дніпропетровського національного університету імені О.Гончара, факультет української й іноземної філології та мистецтвознавства від 19 вересня 2016 р. №37-225-031 зазначено, що прiзвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності заявнику Державного акту на право приватної власності на землю необхідно йому для державної реєстрації права власності. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права суб'єкта права власності на майно та складений у порядку, передбаченому законодавством. За такими ознаками, державний акт на право приватної власності на землю відноситься до правовстановлюючих документів. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, хоча й прізвище, вказане у Державному акті на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 14.01.98 р., не збігається з прізвищем, вказаним у паспорті заявника, а тому заява про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved