Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

21.03.2008 між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір «Автопакет» № 18/2008/0564Фап, відповідно до якого: - банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту «кредит») у сумі 5 218,22 доларів США (п. 1.1); - відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,2% річних (п. 1.1.3.1); - банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 15 березня 2013 року (п. 1.1.4); - позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1 цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 79402566 у порядку, передбаченому п. 2.2.3 цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 119,76 доларів США (п. 2.2.1); - позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку в рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором (п.2.2.3); - у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення (п. 5.1); - у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору за кожен випадок (п. 5.2). Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором «Автопакет» № 18/2008/0564Фап від 21 березня 2008 року у нього станом на 19.05.2016 наявна заборгованість у розмірі 366,07 доларів США, а саме: 175,43 доларів США заборгованість за кредитом; 73,90 доларів США заборгованість по процентах; 116,74 доларів США пеня, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком. Отже, в цій частині суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 521,82 доларів США суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке. Як зазначено вище, підстави для нарахування відповідачу штрафу в розмірі 10% кредиту, визначені пунктом 5.2 договору «Автопакет» № 18/2008/0564Фап від 21 березня 2008 року. Такими підставами є порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, а саме: позичальник зобовязаний забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених п. 2.1 цього договору (п. 4.3.1); суворо дотримуватися положень цього договору (п. 4.3.2); протягом двох робочих днів повідомляти банк про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, а також про факти розлучення, одруження, народження дітей та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобовязань за цим договором, з наданням відповідних документів, що їх підтверджують (п. 4.3.7); на вимогу банку надавати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника (п. 4.3.9); надати додаткове забезпечення виконання зобовязань за цим договором у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника, зниження вартості забезпечення за цим договором (п. 4.3.10). Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивач не навів у позовній заяві обставин та не надав суду доказів порушення відповідачем вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору «Автопакет» № 18/2008/0564Фап від 21 березня 2008 року, крім прострочення повернення кредиту та процентів у повному обсязі, що може вважатися порушенням п. 4.3.2. Разом з цим, відповідальність позичальника у виді пені за прострочення строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту передбачена п. 5.1 договору. За змістом ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок Верховного Суду України міститься у постанові від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 53118512). Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню у вищезазначеній частині на суму 366,07 доларів США. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До позовної заяви додано платіжне доручення від 10.08.2016, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1378,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 366,07 доларів США, що становить 41,23% від заявленої позивачем суми, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 1378,00*41,23% = 568,15 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial