Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

21.01.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.2018 року між сторонами укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого позивачем надано відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 180 180 грн, а відповідач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним Договором. Платіжними дорученнями від 25.09.2019 року та 14.01.2019 року позивачем перераховано на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 90 500 грн та 150 000 грн відповідно у загальної кількості 240 500,00 грн. Вважає, що у зв`язку з надмірним перерахуванням грошових коштів, ТОВ «Віджо ЛТД» безпідставно набуло майно позивача, а саме грошові кошти в розмірі 60 320,00 грн Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті відповідачем грошові кошти з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у сумі 61 975,67 грн. 28.01.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.2018 року між сторонами укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого позивачем надано відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 180 180 грн, а відповідач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним Договором. Платіжним дорученням від 15.01.2019 року позивачем перераховано на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 180 180 грн. Відповідач свої зобов`язання по поверненню грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат становить 202 028,88 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2021 року вищевказані позови об`єднано в одне провадження. Відповідач відзиву на позовні заяви не подав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21.12.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Віджо ЛТД» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого позивачем надано відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 180 180 грн, а відповідач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним Договором. 21.12.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Віджо ЛТД» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого позивачем надано відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 180 180 грн, а відповідач зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним Договором. Платіжними дорученнями від 25.09.2019 року та 14.01.2019 року [PERSON] на виконання умов договору перераховано на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 90 500 грн та 150 000 грн відповідно у загальної кількості 240 500,00 грн. Платіжним дорученням від 15.01.2019 року [PERSON] на виконання умов договору перераховано на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 180 180 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. У зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Аналогічні висновки зазначені в постанові Верховного суду від 06.03.2019 року по справі №910/1531/18. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 26.10.2020 року позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу про перерахування грошових коштів у сумі 60 320 грн на особистий рахунок позивача у семиденний строк з дня отримання даної вимоги. Вищевказаний лист відповідач отримав 03.11.2020 року, що підтверджується із інформаційної довідки ПАТ «Укрпошта» проте до теперішнього часу відповідач грошову кошти позивачу не перерахував. З розрахунку заборгованості наданого [PERSON] та перевіреного судом вбачається, що заборгованість відповідача, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат становить 61 975,67 грн та складається з основної суми заборгованості у розмірі 60 320 грн, інфляційних втрат за період з листопаду-грудня 2020 року у розмірі 1 334,10 грн та 3% річних за період з 11.11.2020 року по 14.01.2021 року в сумі 321,57 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 1.1. Договору Позикодавець надає Підприємству поворотну фінансову допомогу, а Підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, що передбачені даним Договором. Відповідно до пункту 2.1. Договору Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 180 180 гривень, без ПДВ. Згідно до пункту 2.3. Договору Поворотна фінансова допомога надається частинами у строки, що погоджені сторонами, але не пізніше 15 банківських днів з дати укладання цього Договору, шляхом перерахування/внесення грошових коштів на банківський рахунок Підприємства. Так, на виконання умов договору [PERSON] перерахував на користь ТОВ «Віджо ЛТД» грошові кошти у розмірі 180 180 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.01.2019 року та 22.02.2019 року відповідно. Таким чином, Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором. Пунктом 2.4. Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем або до моменту закінчення дії цього Договору. Крім того, пунктом 3.1. передбачено, що фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше ніж в останній день дії цього Договору, що вказаний п. 8.1. або достроково, у випадках передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 8.1.Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 21.03.2019 року. Пунктом 3.2. Договору передбачено, що повернення коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів Позикодавцю з каси Підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особистий рахунок Позикодавця в установі банку. 26.10.2020 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію про повернення грошових коштів. Враховуючи викладене, відповідач мав повернути грошові кошти у розмірі 180 180 грн [PERSON] в строк до 21.03.2019 року, проте на момент звернення [PERSON] до суду відповідачем грошові кошти не повернуті. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладається з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вона підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості наданого [PERSON] та перевіреного судом вбачається, що заборгованість відповідача, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат становить 202 028,88 грн та складається з основної суми заборгованості у розмірі 180 180 грн, інфляційних втрат за період з квітня 2019 року по грудень 2020 року у розмірі 12 015,49 грн та 3% річних за період з 22.03.2019 року по 14.01.2021 року в сумі 9 833,39 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved