Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

21 грудня 2020 року представник [PERSON] - адвокат Маківський В.В. звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами. Вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Єдиним спадкоємцем померлої за законом є її син позивач - [PERSON] , який належним чином прийняв спадщину після смерті матері. Його сестра (дочка померлої) [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася. За життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, але не встигла отримати правовстановлюючого документи на неї - державного акту. Так, розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 25 вересня 2009 року №450 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистих селянських господарств на території Московської сільської ради та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, площею 1,9999 га. Таким чином, на підставі вказаного розпорядження матері позивача передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності. Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадкових прав на земельну ділянку, площею 1,9999 га, розташованої на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, [PERSON] отримав відмову у видачі свідоцтва, оскільки [PERSON] за життя не мала правовстановлюючого документа, який би підтверджував її право власності на цю земельну ділянку, а саме не отримала державного акту на право приватної власності на землю до 1 січня 2013 року та не зареєструвала її. За наявності вказаних обставин, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 1,9999 га, що розташована на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та право на одержання правовстановлюючого документа про право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання сторони, їх представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх письмових заявах представник позивача підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову не заперечив, обидві сторони просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 7 липня 2002 року № 311 групі осіб відповідно до Додатку № 1 на підставі їхніх заяв надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельних ділянок для ведення особистих сільських господарств із земель запасу на території Московської сільської ради. Згідно з Додатком № 1 до вказаного розпорядження та копією заяви від 18 червня 2002 року із відповідною заявою про виділення в контурі № 333 земельної ділянки, площею 2,00 га, зверталася і [PERSON] (а.с. 41-44). Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 25 вересня 2009 року №450 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистих селянських господарств на території Московської сільської ради та надано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, площею 1,9999 га (а.с. 17-18). [INFO] [PERSON] померла у с. Московське Липоводолинського району Сумської області (а.с.11). Із довідки Московського старостинського округу Липоводолинської селищної ради від 22 листопада 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті була одна зареєстрована та самотньо проживала по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом цієї сільради не посвідчувався. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є їїсин [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 березня 2020 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] тривалістю два місяці (а.с. 14-15). Рішення суду набрало законної сили 6 серпня 2020 року. 29 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 30). 16 жовтня 2020 року державний нотаріус Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельник В.О. своєю постановою відмовив [PERSON] у оформленні спадкових прав на земельну ділянку, площею 1,9999 га, розташованої на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Мотивом відмови нотаріуса є ненадання документів, що підтверджують право власності належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с. 16). Листом від 15 грудня 2020 року Липоводолинська селищна рада Сумської області [PERSON]. у завершенні процедури приватизації вказаної земельної ділянки (а.с. 19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 125 ЗК України вказує, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі до ст. 126 ЗК України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Таким чином,враховуючи прийняття позивачем спадщини після смерті матері, а також неможливість через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, приватизацію якої спадкодавець розпочала та не встигла закінчити за життя, суд вважає, що позивач вірно обрав спосіб захисту своїх спадкових прав, та має право на завершення початої приватизації на цю земельну ділянку. У зв`язку з викладеним позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved