Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

21.11.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про виключення відомостей про особу, як про батька із актового запису про народження дитини до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Криничанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 03.01.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача -фізичної - особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 24.02.2020 року. 24.02.2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений в зв`язку з неявкою позивача. Справа призначена до розгляду на 23.03.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У підготовчому судовому засіданні 23.03.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить виключити відомості про його батьківство із актового запису № 15 від 27 вересня 2005 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] зробленого виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в 1991 році він уклав шлюб з гр. [PERSON] . Від цього шлюбу в них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дітей він записаний їх батьком. В 2005 році шлюб між ними було розірвано. Діти після розірвання шлюбу залишились проживати разом з матір`ю. З моменту розірвання шлюбу він приймав участь в утриманні дітей, по можливості завжди надавав матеріальну допомогу. Фактично спільне проживання між ними припинилось в 2004 році. Але згодом він дізнався зі слів відповідачки, що вона народила доньку не від нього, а від іншого чоловіка. Але в зв`язку з тим, що на момент народження доньки вони перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, він був записаний батьком цієї дитини. Відповідачка неодноразово стверджувала, що він не є батьком даної дитини та не заперечує проти виключення його із актового запису про народження дитини: [PERSON] , [INFO] . Батьком цієї дитини відповідач зазначає особу, з якою вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року, що й стало підставою звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі за підставами викладеними в позовній заяві,підтвердивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи і наведенні доводи на їх обґрунтування. Відповідач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила, що в позовній заяві позивач правильно виклав всі обставини справи. Позивач не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] і вона просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1994 року по 12 травня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дітей позивач записаний їх батьком і позивачем його батьківство відносно цих дітей не заперечується. Також судом встановлено, що у відповідачки народилась ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] . Батьком даної дитини також записаний позивач, оскільки дитина народилась протягом десяти місяців після розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України - Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. І позивач і відповідач посилаються на те, що позивач [PERSON] , не є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 6 ст. 136 СК України - До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі, так як в судовому засідання відповідач підтвердила що дитина - [PERSON] , [INFO] не є донькою позивача. У суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнання відповідачем цих обставин і добровільності їх визнання. Крім того враховуючи той факт, що сторони розірвали шлюб в травні 2005 року, а дитина народилась в [INFO] і сторони підтвердили факт, що спільне проживання та шлюбні відносини вони припинили в 2004 році, відповідно суд приходить до висновку, що громадянин [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги та виключити із актового запису № 15 від 27.09.2005 року про народження [PERSON] , [INFO] , народження якої зареєстроване виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, відомості про [PERSON] , громадянина України, [INFO] . Враховуючи, що відповідач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги визнала, позивачу у відповідності до ст. 142 ЦПК України, суд вважає за потрібне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.1531383438.1 від 21 листопада 2019 року в сумі 368 (триста шістдесят вісім ) гривні 20 коп. В іншій частині відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 368 грн. 20 коп., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, так як ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved