Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство «Універсалбанк» звернулося до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL3687 від 29 квітня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсалбанк» встановило ліміт за кредитною лінією [PERSON] в сумі 55 000 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру зі сплатою базової процентної ставки відсотків в розмірі 14,0% на рік, які з 26 серпня 2006 року були змінені на 15,25 5 річних, а також із сплатою позичальником базової винагороди в розмірі 1% від суми договору з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.05.2020 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL3687 від 11 травня 2010 року визначено, що станом на 11.05.2010 року фактична заборгованість позичальника за індивідуальною угодою становить 57 099, 28 доларів США. Як із позичальником, так і його поручителями укладались додаткові угоди у зв»язку із внесенням змін до Генерального договору. 17 травня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту в розмірі 59 593, 79 доларів США та судовий збір. Означеним рішенням стягнуто тіло кредиту та нараховані включно станом на 27.11.2014 року відсотки та підвищені відсотки. Відповідно до п.п. 1.1 додаткової угоди терміном погашення кожного щомісячного ануїтетного платежу за графіком погашення вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування. Станом на день звернення з цим позовом заборгованість за кредитним договором не погашена. Заборгованість станом на 29.11.2017 року за кредитним договором № BL3687 від 29 квітня 2008 року без урахування суми, присудженої за рішенням суду по справі № 686/1141/15-ц складає 31 113,83 доларів США, з них: відсотків 20 821,27 доларів США та 10 292,56 доларів США підвищених відсотків. Просить стягнути з позичальника [PERSON] та кожного з солідарних боржників заборгованість по кредитному договору. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом вимоги підтримав, просить їх задоволити та стягнути з відповідачів 31 113,83 доларів США. [PERSON] та її представник проти позову заперечили та суду пояснили, що 15 грудня 2017 року [PERSON] погашені зобовязання за кредитним договором та судові витрати покладені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2017 року в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 15.12.2017 року. В усному порядку заявили про пропуск позивачем строку звернення до суду про сплату процентів, починаючи з 29 листопада 2014 року, позаяк 30.09.2014 року банк як позичальнику, так і поручителям надіслав вимогу про погашення прострочених кредитних зобовязань, а у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту вважається банком таким, що настав достроково на 31 день з часу отримання цієї вимоги. Таким чином, зазначеними письмовими вимогами банк змінив строк виконання зобовязань. Тому вважають, що Генеральний договір від 29.04.2008 року та всі послідуючі додаткові угоди припинили свою дію після направлень вимог про погашення кредитних зобовязань, і банк втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позову просять відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про витребування для огляду матеріалів цивільної справи № 686/1141/15-ц та означена справа витребувана та оглянута в судовому засіданні. Крім того, ним заявлено усне клопотання про застосування строків позовної давності. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідачів та представника [PERSON], перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що 29 квітня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсалбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг за № ВL3687 ліміт за кредитною лінією [PERSON] в сумі 55 000 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру зі сплатою базової процентної ставки відсотків в розмірі 14,0% на рік, які з 26 серпня 2006 року були змінені на 15,25 5 річних, а також із сплатою позичальником базової винагороди в розмірі 1% від суми договору з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.05.2020 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL3687 від 11 травня 2010 року визначено, що станом на 11.05.2010 року фактична заборгованість позичальника за індивідуальною угодою становить 57 099, 28 доларів США. 29 квітня 2008 року з відповідачами [PERSON] та 29 грудня 2011 року з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання забов»язань за кредитним договором № ВL3687 укладені договором поруки. За умовами укладеного договору з [PERSON] згідно пункту 4.2 порука припиняється із припиненням зобов»язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. Згідно з договорами поруки, укладених з іншими поручителями порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання боржником зобовязання згідно основного договору не предявить вимогу до поручителя. Оскільки кредитор достроково змінив строк виконання зобов»язання, і з 10.10.2014 року настав строк виконання зобовязання в повному обсязі, а шестимісячний строк для предявлення вимоги до поручителя збіг 13.04.2015 року (перший робочий день) строк поруки не є строком для захисту порушеного права, є присічним строком, а не строком існування самого зобов'язання поруки. А тому і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. Відповідно й жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. У договорі поруки укладеного з [PERSON] не зазначено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. Стаття 559 ЦК передбачає, що порука припиняється за збігом шестимісячного строку з дня виникнення права вимоги по зобовязанню. Даний строк є присічним не може бути продовженим або зміненим сторонами, а тому застосування пункту 4.2 договорів поруки, внаслідок його невідповідності закону. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі та цих обставин учасники справи не заперечують. Позичальник [PERSON] порушувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та допустила прострочення виконання зобов»язань, внаслідок чого банк 30 вересня 2014 року надіслав їй вимогу про негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення зобов»язань з моменту її отримання. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. 10 жовтня 2014 року [PERSON] вказану вимогу отримала, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 686/1141/15-ц (а.с. 63) Такі ж вимоги надіслані і поручителям. (а.с. 64-68 означеної справи). 17 травня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом стягнуто в солідарному порядку з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту в розмірі 59 593, 79 доларів США та судовий збір. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2017 року стягнуто в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредиту в розмірі 59 593, 79 доларів США та судовий збір. При зверненні до суду банк посилався на пункт 6.1 кредитного договору від 29 квітня 2008 року та статтю 611 ЦК України, згідно з якими має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту. Згідно квитанції від 15.12.2017 року заборгованість позичальником [PERSON] сплачена в повному обсязі згідно рішення суду від 17.05.2017 року в сумі 891 933,44 грн. Позивач ставить питання про стягнення відсотків за період з 29.11.2017 року по 01.11.2017 року в розмірі 31 115,83 доларів США, з яких 20 821,27 доларів США та підвищених відсотків в розмірі 10 292,56 доларів США. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд не приймає до уваги розрахунок заборогованості наданого позивачем по нарахуванню відсотків та підвищених відсотків, оскільки позивач права на стягнення їх не має, оскільки після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості та на тридцять перший день з дати його отримання (10.10.2014 року) кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Вимоги до боржника згідно статті 625 ЦК України щодо стягнення 3% річних від простроченої суми позивач не заявляв. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. В якості основної підстави для задоволення позову позивач зазначає наявність у відповідача перед ним невиконаних грошових зобовязань за кредитним договором, Позивач мотивує стягнення відсотків та підвищених відсотків з відповідачів за період з 29.11.2014 року по листопад місяць 2017 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.05.2017 року щодо періоду нарахування та стягнення таких відсотків судом лише станом на 27.11.2014 року, а оскільки рішення суду було фактично виконане лише 15.12.2017 року банк вважає, що має право на нарахування та сплату відсотків у вказаний період. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначені мотиви суд відхиляє з наступних підстав. Як було зазначено вище така заборгованість в позові поданого позивачем 20 січня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів дійсно була розрахована станом на 29.11.2014 року та стягнута судом в цих межах. Проте, надісланою вимогою позичальнику та її поручителям 30.09.2014 року про погашення простроченої заборгованості, яка вручена їм 10.10.2014 року була невиконана, і кредитор визначив, що термін погашення кредиту настав на 31 день з моменту отримання цієї вимоги. Тому, для поручителів строк вимоги за кредитом минув з огляду на положення частини 4 статті 559 ЦК України, позаяк вимогу до поручителів про виконання ним зобовязання за договором поруки позивачеві слід було предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Щодо стягнення відсотків та підвищених відсотків безпосередньо з позичальника за період з 29.11.2014 по 29.11.2017 року в сумі 31 113,83 доларів США суд виходить з того, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач відповідно втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями частини 4 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктом 4.2 договорів поруки визначено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов»язань боржника за основним договором. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed