Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

20.07.2016 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], відповідно до якого просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. Відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], та доводиться позивачу донькою. З моменту народження дитина проживала разом з позивачем. Відповідач зареєстрована за місцем проживання позивача, однак, невдовзі після народження сина виїхала з зазначеного житла. Бажання спілкуватися з сином, та опікуватися ним відповідач не виявляє. Коштів на утримання дитини не надає. Позивач дбає про виховання, утримання та розвиток дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просила такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, відповідно до якої зазначила, що позов визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно характеристики з місця проживання позивач проживає разом з дитиною та опікується ним. Згідно висновку органу опіки та піклування від 09.11.2016 року відповідач не проживає разом з сином, не опікується ним. Дитина проживає з бабусею та дідусем, які опікуються ним. Незважаючи на те, що відповідач була повідомлена про розгляд питання щодо позбалення її батьківських прав на засіданні комісії служби у справах дітей, вона на дане засідання не з'явилася. Після цього у телефонному режимі відповідача було повідомлено, що протягом місяця з моменту проведення засідання вона повинна забрати дитину і почати нею опікуватися, однак, відповідач після такого попередження на дзвінки працівників служби у справах дітей не відповідала, до дитини не приїхала. Враховуючи наведене, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, поважати дитину, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 59 Закону України «Про освіту» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як зазначено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку, що відповідач не виконує без поважних причин своїх обов'язків по вихованню сина, ухиляється від виконання цих обов'язків. Відтак позов про позбавлення батьківських прав є підставним, підлягає до задоволення.

Outcome: approved