Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

21.02.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], у якій, представник позивача, посилаючись на відсутність добровільного звільнення спірної квартири відповідачами на вимогу позивача, просить суд: 1. Усунути перешкоди Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» у користуванні квартирою за номером 53 (пятдесят три), що розташована в місті Миколаєві по проспекту Центральний (Леніна), будинок номер 15 (п'ятнадцять), шляхом визнання [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. 2. Виселити [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) із квартири за номером 53 (пятдесят три), що розташована в місті Миколаєві по проспекту Центральний (Леніна), будинок номер 15 (п'ятнадцять) (далі- Квартира). Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 03.10.2008 року між ЗАТ\~ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6906524, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 30\~000,00 доларів США, а позичальник зобовязувався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором. В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між [PERSON], [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку позивачу [PERSON]. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, за позивачем 21.08.2017 року було зареєстровано право власності на предмет іпотеки спірну квартиру. Однак, після набуття права власності на вказану квартиру позивачу стало відомо, що в ній зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вищевказані обставини порушують права та законні інтереси позивача, що і стало підставою для звернення до суду. Представниками відповідачів суду надано відзив, у якому вони вказують на те, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем, та зобовязано державного реєстратора скасувати відповідний напис. Таким чином, власниками [PERSON] є відповідачі. Крім того, спірна квартира належала на праві приватної власності відповідачам ще до укладення кредитного договору, що вказує на той факт, що вона придбана не за кредитні кошти. За такого, при виселенні з жилих приміщень, що є предметом договору іпотеки та придбані не за кредитні кошти, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, що прописується у рішенні суду. За відсутності іншого постійного житла, у позові необхідно відмовити. Крім того, позивач не є кредитором за вказаним кредитним договором, оскільки відступив право грошової вимоги за ним ТОВ «Фінансова компанія «Браво». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовільнити. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03.10.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6906524, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30\~000, 00 доларів США, а позичальник зобовязалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом та повернути позикодавцю кредит у повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором, між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Перший український міжнародний банк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3336, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку позивачу [PERSON]. 21.08.2017 року державним реєстратором [PERSON] за ПАТ «Перший український міжнародний банк» було зареєстроване право власності на предмет іпотеки (квартира № 53 по проспекту Центральному (Леніна), 15 у м. Миколаєві) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.08.2017 року за індексним номером 36745741. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року по справі № 814/2078/17 визнано протиправним та скасовано вказане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На даний час, вказане рішення оскаржено, справа № 814/2078/17 перебуває на розгляді у Верховному Суді у складі Касаційного адміністративного суду. Як вбачається із копії довідки № 4088 від 22.11.2017 року у [PERSON] зареєстровані з правом на житлову площу [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання\~ повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. Іпотека\~це вид забезпечення виконання зобовязання\~ нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання\~ одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1 Закону України «Про іпотеку»). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 цього Закону, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані\~ на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Частиною 2 статті 109 ЖК УРСР передбачено, що Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК України). Таким чином, ч. 2 ст.109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення у разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України: від 18 березня 2015р. у справі № 6-39цс15; від 14 грудня 2016р. № 6-1141цс16. Як вбачається із п. 2.2 Іпотечного договору від 03.10.2008 року, право власності на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки ([PERSON]), зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.1997 року МП «Ера», згідно з розпорядженням від 19.05.1997 року за № 12, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 19.05.1997 року за № 18877; рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2008 року, справа № 2-1624/2008, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 25.04.2008 року за № 18877; договору дарування, посвідченого 26.05.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстровим № 6145, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.05.2008 року за № 18877. \~ \~ \~ \~ Таким чином, враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, а саме визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою, та їх виселення, так як [PERSON], не була придбана ними за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення, та позивачем не запропоновано відповідачам іншого постійного жилого приміщення, яке повинно бути зазначено в рішенні суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed