Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

20.02.2014 року ПАО «ХайдельбергЦемент Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що на балансі ПАО знаходиться житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Будинок занедбаний, всі житлові приміщення покинуті мешканцями. Всі квартири в будинку порожні та не використосуються. Проте, [PERSON] зареєстрований в цьому будинку в квартирі № 12, фактично не мешкаючи в ній, що позбавляє можливість вирішення питання щодо повторного заселення будинку. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі та визнати відповідачок такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації у будинку. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд позову без його участі. В заяві також зазначено про визнання позовних вимог. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], є державною власністю та перебуває на балансі позивача. Відповідач зареєстрований у квартирі № 12 у вищезазначеному будинку, проте в ній не проживає понад шість місяців. Будь-яких особистих речей, які б свідчили про використання відповідачем вищезазначеного житла, у квартирі немає. Це підтверджується актами обстеження від 16.06.2013 року та від 27.01.2014 року, а також фотознімками. За правилами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності ціє особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], кв. 12. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач покинув це житлове приміщення та не проживає в ньому понад шість місяців. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад шість місяців знайшов своє підтвердження в судовому засідання, а відповідач не надав суду доказів того, що він перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цім житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користуватись вищезазначеним житловим приміщенням. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо зняття відповідача з реєстрації. Статтєю 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих данних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно із ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. За вимогами ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування особи (так само й зняття з реєстрації) здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На теперішній час реєстрація місця проживання здійснюється органами внутрішніх справ України. Задовольняючи позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, суд не вправі вирішувати питання щодо зняття відповідача з реєстрації, оскільки реєстрація осіб за певним місцем проживання або зняття з реєстрації не входить до компетенції суду. Знаття осіб з реєстрації проводиться відповідним органом на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial