Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

20 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що з 06.02.2015 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з матір'ю та після розірвання шлюбу залишиться з нею. Подружжя припинили шлюбні відносини з березня 2015 року через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки. Спору з приводу місця проживання неповнолітньої доньки та розподілу майна позивач немає. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач до судового засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, до суду не з'явився, надав клопотання про розглянути справи у його відсутності, заявлені [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06.02.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 34 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Зеленоградським відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС м. Москви Російської Федерації (а.с. 4). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За доводами сторін шлюбні відносини між ними припинені у березні 2015 р., тобто зі спливом одного місяця з моменту реєстрації шлюбу. З вказаного часу подружжя проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем. Причиною припинення шлюбних відносин сторони зазначають відсутність порозумінь, різні погляди на сімейне життя. Крім вказаних обставин, позивач в обґрунтування заявлених вимог також зазначила про образи та приниження з боку відповідача. У зв'язку із викладеним, між сторонами виникали сварки та скандали. На теперішній час кожен з подружжя заявив про необхідність розірвання шлюбу, небажання збереження їх сім'ї та недоцільність надання судом строку про примирення. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, нетривалість їх шлюбних відносин, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Сторони у справі не заявили про наявність спору про поділ спільного майна подружжя або визначення місця проживання дитини. Справа про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки на теперішній час вирішується судом. Позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає за необхідне після набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили присвоїти позивачеві дошлюбне прізвище. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 551,20 грн. Вказана сума відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved