Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

21.12.2020 року [PERSON] звернулась з позовом в якому просила визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0921 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником Ѕ житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 08 листопада 2000 року, посвідченого Сулімою В.Ф., приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу за реєстровим номером 1647, згідно якого [PERSON] продав, а позивачка купила Ѕ частину вищевказаного житлового будинку. Право власності на Ѕ частину житлового будинку було зареєстровано в реєстрі 14 грудня 2000 року, про що свідчить реєстровий напис Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації на зворотній стороні вищевказаного договору. Отже, з цього моменту Позивачка стала законною власницею Ѕ частини житлового будинку. Позивачка вирішила приватизувати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, на якій той розташований. В ході підготовки документів з`ясувалось, що приватизувати ділянку неможливо, оскільки право власності на неї зареєстроване за колишніми власниками будинку, [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю реєстраційний номер 2469 від 25.04.1994 року, про що свідчить довідка Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. На даний час Позивачка не має можливості переоформити право власності на вказану земельну ділянку, оскільки колишні власники земельної ділянки померли. Слід зазначити, що згідно ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, Ѕ частина присадибної земельної ділянки загальною площею 0,0921 га, вартістю 37346,345 грн. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд фактично перейшла у власність Позивачки з моменту реєстрації права власності на Ѕ частину житлового будинку, відповідно до положень ст. 120 ЗК України. В зв`язку з вище викладеним, вважаю, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів буде визнання в судовому порядку за нею права власності на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0921 га, що знаходиться по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, а її представник [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу без участі її та позивача, а позов задовольнити у повному обсязі. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved