Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

21.08.2020 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, 07.09.2020 з уточненою позовною заявою, до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 23.09.2013 виконавчим комітетом Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 8, розірвати. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 23.09.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Подружжя від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки між ними, внаслідок різних характерів, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного домашнього господарства, що призвело до припинення шлюбних відносин, повної втрати почуттів один до одного, любові та взаємоповаги. З 01.10.2019 вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, з 2015 року не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Вважає, що примирення неможливе і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.12.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 12.01.2021 о 09.00 годині. 12.01.2021 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 11.00 год. 01.02.2021. Сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник [PERSON] - адвокат Коновал А.М. подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом на адресу зареєстрованого місця проживання (а. с. 37, 47) та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а. с. 43-44), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшла заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2013 (а. с. 7). З довідки № 3064 від 09.07.2020, виданої Військовою частиною [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з грудня 2019 року (а. с. 6). Судом установлено, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, відповідач будь-якої зацікавленості у збереженні шлюбу не виявляв, а позивач, у свою чергу, вважає цей шлюб таким, що суперечить її інтересам. За таких обставин, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] відзив проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved