Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 50 072, 17 грн. Поданий позов обґрунтовував тим, що 02 січня 2018 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір зберігання транспортного засобу, відповідно до умов якого [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання транспортний засіб: автомобіль Renault Premium 420.18, державний номер № [NUMBER] , 2005 року випуску. Факт прийняття транспортного засобу на відповідальне зберігання у справному стані підтверджується актом приймання - передачі від 02.01.2018 року. Позивач покликається на те, що за час виконання відповідачем договірних зобов`язань зі зберігання автотранспортних засобів були встановлені факти ушкодження майна, загальна сума збитків складає 49577 грн. Факт ушкодження майна та факт проведення ремонтних робіт підтверджується договором №06/04/2018 від 06.04.2018 та актом виконаних робіт №28 від 12.04.2018 року. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт транспортних засобів складає 50072,17 грн. (в т.ч. 49577 грн. - вартість ремонтних робіт, 495,77 грн. банківські витрати) та підтверджується рахунком на оплату №17 від 06.04.2018. та банківською квитанцією від 19.11.2018 року. На адресу відповідача був направлений лист від 28 листопада 2018 року щодо необхідності вжиття заходів для відшкодування збитків, завданих внаслідок неналежного виконання умов зберігання від 02.01.2018., який залишений без відповіді та виконання. Відповідно до п. 2.1.3 вищезазначеного договору відповідач прийняв на себе зобов`язання нести відповідальність за ушкодження майна незалежно від причин ушкодження з моменту одержання майна до закінчення терміну його зберігання. Відповідно до п. 5.3 вищезазначеного договору зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з дати передачі на зберігання і до дати його повернення. У випадку ушкодження майна, яке зберігається, або його частини, зберігач повинен відшкодувати його ринкову вартість або з письмової згоди поклажодавця за свій рахунок здійснити відповідні ремонтні роботи або повернути поклажодавцю рівну кількість аналогічного майна в належному стані. Просить стягнути з відповідача майнову шкоду розмірі 50072,17 грн., завдані внаслідок неналежного виконання умов договору зберігання від 02.01.2018 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять його задоволити, Позивач [PERSON] суду пояснив, що окрім зберігання означеного транспортного засобу на стоянці, відповідач [PERSON] здійснював експлуатацію вказаного транспортного засобу з причіпом. Він неодноразово робив йому зауваження з приводу неналежного експлуатування транспортних засобів. В свою чергу відповідач [PERSON] звернуся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору зберігання недійсним. Мотивує поданий позов тим, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Подільське борошно», однак замість оформлення трудового договору було підписано договір зберігання транспортного засобу від 02 січня 2018 року. Зазначений договір зберігання був укладений з метою відсутності претензій контролюючих органів при здійсненні перевезення вантажів. При цьому [PERSON] отримував заробітну плату. Жодних правовідносин між сторонами, передбачених договором зберігання не виникало, укладений договір зберігання був фіктивним, а зміст договору зберігання автотранспортного засобу від 02 січня 2018 року не відповідає вимогам статей 203,947, 977 ЦК України, зокрема у спірному договорі не зазначено власника автомобіля, який передавався на зберігання, інші умови договору були виписані досить формально. Окрім того, жодних місць зберігання відповідач не мав. Вважає, що позивач не довів причинного зв`язку між завданою шкодою та неналежним зберіганням майна. Спірний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, фактично жодного зберігання не відбувалось, оскільки [PERSON] , як водій здійснював регулярні перевезення вантажів, що підтверджується копіями постанов Хмельницького міськрайонного суду транспортним засобом марки «Renault Premium», державний номерний знак [NUMBER] . Просить визнати недійсним договір зберігання транспортного засобу. В судовому засіданні [PERSON] поданий позов підтримав, зустрічного не визнав та суду пояснив, що з відповідачем [PERSON] 02 січня 2018 року був укладений договір зберігання за яким він передав автомобіль з причіпом марки «Renault Premium», державний номерний знак [NUMBER] , відповідачу [PERSON] строком на один рік. Він не є юристом, а тому такий договір між ними був складений та підписаний з взаємною згодою, на його умови повністю погодився [PERSON] він із ним у трудових стосунках не перебував. Зберігав транспортний засіб на автостоянці, де він неодноразово бачив транспортний засіб. Представник [PERSON] первісного позову не визнав, зустрічний підтримав та просив його задоволити. Вважає, що укладений договір зберігання від 02.01.2018 року не відповідає вимогам статті 203, 947,977 ЦК України, є фіктивним, оскільки не містить посилання в ньому на власника транспортного засобу, в ньому не зазначене конкретне місце зберігання транспортного засобу. Жодних письмових погоджень використання автомобіля [PERSON] за умовами договору зберігання не надавалося. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Ухвалою судді від 22 грудня 2018 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих договором зберігання. Ухвалою Суду від 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду її по суті. 19 липня 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено заочне рішення. 17 лютого 2020 року 2020 року Хмельницьким міськрайонним судом заочне рішення скасовано та справу призначено до судового розгляду. 04 березня 2020 року відповідачем у справі подано зустрічний позов про визнання договору зберігання недійсним, котрий ухвалою суду від 16 березня 2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та подано відзив на первісний позов. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 04.05.2020 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного провадження. 15 жовтня 2020 року ухвалено рішення суду. Заслухавши доводи позивача та його представника за первісним позовом, доводи та заперечення представника відповідача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи доказами, суд вважає, що обидва позови задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 02 січня 2018 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір зберігання автотранспортного засобу, відповідно до умов якого [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання транспортний засіб: автомобіль Renault Premium 420.18, державний номер № [NUMBER] , рік випуску - 2005. Факт прийняття транспортного засобу на відповідальне зберігання підтверджується актом приймання - передачі від 02.01.2018 року. За час виконання [PERSON] договірних зобов`язань зі зберігання автотранспортних засобів були встановлені факти експлуатування транспортного засобу з причіпом, що підтверджується копіями постанов, складених поліцейськими стосовно порушення [PERSON] . Правил дорожнього руху, в тому числі і факту вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди. Ці докази надані представником [PERSON] , і не заперечуються позивачем та його представником. Однак його посилання на перебування [PERSON] в трудових відносинах свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли. З показів [PERSON] убачається, що в жодному випадку у дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб марки Renault Premium 420.18, державний номер № [NUMBER] , 2005 року випуску не отримував механічних ушкоджень, які б перешкоджали його подальшій експлуатації, і не були пов`язані з проведенням ремонтних робіт 12 квітня 2018 року. Однак [PERSON] вважає, що неналежною експлуатацією транспортного засобу, зокрема коробки передач, потягло ушкодження майна, загальна сума збитків складає 49577 грн. Факт ушкодження майна та факт проведення ремонтних робіт підтверджується договором №06/04/2018 від 06.04.2018 та актом виконаних робіт №28 від 12.04.2018 р. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт транспортних засобів складає 50072,17 грн. (в т.ч. 49577 грн. - вартість ремонтних робіт, 495,77 грн. банківські витрати) та підтверджується рахунком на оплату №17 від 06.04.2018 року та банківською квитанцією від 19.11.2018 (код квитанції 1418-4518-6351-5285). 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Суд не вважає прийнятною позицією позивача та його представника про те, що завдана шкода транспортному засобу ушкодженням коробки перемикання передач внаслідок неналежної її експлуатації відповідачем [PERSON] з його вини та знаходиться у прямому причинному зв`язку із наслідками, що настали. Таких доказів позивач не надав, а суд їх не встановив. Згідно умов укладеного договору позивач передав [PERSON] на зберігання транспортний засіб у технічно справному стані. Цих обставин сторони не заперечують. В процесі експлуатації транспортного засобу вийшла з ладу коробка перемикання передач, вартість ремонтних робіт якої становила 49 577,0 грн. Витрати з проведеного ремонту поніс позивач [PERSON] . Цих обставин не заперечує представник відповідача. Факт проведеного ремонту позивач підтверджує актом виконаних робіт № 28 від 12.04.2018 року, рахунком на оплату № 17 від 06 квітня 2018 року. Проте вказані докази не підтверджують вини [PERSON] у неналежній експлуатації транспортного засобу [PERSON] , що призвели до поломки коробки перемикання передач, клопотання про проведення автотехнічної експертизи позивач та його представник не заявляли. Доказів про проведення технічного огляду транспортного засобу марки Renault Premium 420.18, державний номер № [NUMBER] , 2005 року випуску суду не надано. Суд вважає, що причинний зв`язок між винними діями [PERSON] , як вважає позивач, та наслідками, що настали є не доведеним. Разом із тим, відповідач [PERSON] обґрунтовує зустрічний позов тим, що укладений сторонами договір зберігання транспортного засобу з причіпом є фіктивним, оскільки у договорі не зазначене конкретне місце та умови зберігання, позаяк належного приміщення для зберігання [PERSON] не мав, у договорі не було зазначено власника транспортного засобу. Ці обставини на думку представника відповідача свідчать про фіктивність укладеного договору зберігання від 02 січня 2018 року. Проте, представник [PERSON] не заперечує про експлуатацію його довірителем транспортного засобу на території України, що підтверджується рядом постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, котрі надані ним. Укладений договір містить всі необхідні істотні умови, передбачені статтями 936,937?944 ЦК України. Факт зберігання та експлуатації транспортного засобі зі згоди позивача є доведеним, а тому підстав для визнання фіктивним укладеного договору немає. Таких обставин [PERSON] не довів, а суд їх відповідно не встановив. Тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Позивач посилається на норми закону 950, 951 ЦК України щодо відповідальності зберігача за пошкодження речі та як наслідок відшкодування поклажодавцеві збитків. Однак, такі норми в даному випадку застосованими бути не можуть, позаяк позивач не заперечував в ході розгляду справи про те, що він усно дозволив [PERSON] експлуатувати транспортний засіб для власної потреби, аби в подальшому його придбати у власність. Тому, сам позивач покликається, на те, що лише в ході експлуатації автомобіля він неодноразово робив зауваження відповідачу про несправність коробки перемикання передач, однак причин таких несправностей, чи то заводський брак, чи неналежне експлуатування, чи інші причини позивач на час їх виявлення не встановлював. Відповідно до п. 2.1.3 укладеного договору відповідач прийняв на себе зобов`язання нести відповідальність за ушкодження майна незалежно від причин ушкодження з моменту одержання майна до закінчення його зберігання, тобто лише він мав нести відповідальність за ушкодження майна в процесі його зберігання. Та у випадку ушкодження майна, яке зберігається, або його частини, зберігач повинен відшкодувати його ринкову вартість або з письмової згоди поклажодавця за свій рахунок здійснити відповідні ремонтні роботи або повернути поклажодавцю рівну кількість аналогічного майна в належному стані (пункт 5.3 договору). Тому сам по собі факт ремонту коробки перемикання передач позивачем [PERSON] вказаного транспортного засобу не свідчить про доведеність вини у цьому [PERSON] , та причинно-наслідкового зв`язку експлуатації автомобіля, що призвело до поломки та завдання збитків. Тому слід відмовити у задоволенні зустрічного позову за недоведеністю. Згідно положень частини ст.141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови від позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed