Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

20 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з березня 2006 року її син [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, житель [ADDRESS] пішов з дому та до цього часу не повернувся. Місце його перебування невідоме. Жодних відомостей про його місце перебування з березня 2006 року немає, про що свідчить довідка № 15619/64/03-2019 від 28.10.2019 року з Володимир-Волинського відділу кримінально-виконавчої інспекції, згідно якої він знаходиться у розшуку як особа, засуджена до міри покарання, не пов`язаної із позбавленням волі. Заявниця у заяві покликається на те, що оголошення [PERSON] померлим їй необхідне для оформлення спадщини на належне йому майно, в тому числі на належну йому частку квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 липня 2003 року серії [NUMBER]. . Тому просить оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, жителя [ADDRESS] , померлим. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі, пояснили, що її син [PERSON] , [INFO] , відсутній з березня 2006 року за місцем реєстрації та останнім відомим місцем проживання, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслано письмову заяву про розгляд справи без присутності представника відділу, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав;суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. У судовому засіданні встановлено, що в останньому відомому місці проживання громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, та місці реєстрації [ADDRESS] , немає відомостей з 2006 року. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження. Із копії свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира [ADDRESS] належить приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та та [PERSON] . Як вбачається з довідки Володимир-Волинського ВП ГУНП громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, житель [ADDRESS] , дійсно із 21.03.2006 року перебуває в розшуку як особа, засуджена до міри покарання, не пов`язаної із позбавленням волі. Оголошення громадянина [PERSON] , [INFO] , померлим має для заявниці [PERSON] юридичне значення для успадкування майна, у тому числі частки квартири [ADDRESS] квартири, оскільки той з березня 2006 року відсутній за місцем проживання та реєстрації. Як пояснили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] є їх сусідкою, і їм достеменно відомо, що її син [PERSON] зник ще у березні 2006 року. Саме з того часу вони його не бачили, хоча часто бували вдома у заявниці. Вона їм також скаржилася, що син пішов з дому, не з`являється, ніяких відомостей про нього вона не має. Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України, при цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, існують особисті або майнові правовідносини матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК (1502-06), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки в останньому відомому місці проживання та місці реєстрації [PERSON] , [INFO] , з 2006 року немає відомостей про місце його перебування та встановити місце його знаходження не представляється можливим, з урахуванням вищезазначених відомостей, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для оголошення зазначеної особи померлим, з роз`ясненням заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved