Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким розірвати її шлюб із відповідачем, укладений 11.04.2008 року, місце реєстрації Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №6; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття; стягнути з відповідача на її користь на її утримання по 609 гривен щомісяця до досягнення сином [PERSON] 3-х років, тобто до 24.02.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 11.04.2008 року та мають троє дітей, вказаних вище. Спільного життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння, поваги один до одного, ухилення його від виховання та утримання дітей та сімї в цілому, тому вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач записаний батьком дітей, але коштів на їх утримання не надає, а також не допомагає позивачу, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідач працює за наймом, має заробіток та інші доходи, отже має змогу допомагати дітям та дружині матеріально. Спорів про поділ майна та місце проживання дітей у сторін не має. Позивач [PERSON] підтримала позов про розірвання шлюбу у повному обсязі та просила його задовольнити, строк на примирення не призначати, оскільки вони з відповідачем не живуть однією сімєю два роки. Відповідач покинув її на другому місяці вагітності третьою дитиною. Щодо стягнення аліментів вважає за доцільне стягнути з відповідача ? частину заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; на своє утримання просить стягувати по 400 гривень щомісячно до досягнення сином 3-х років. Справу просить розглядати без її участі, згодна на ухвалення заочного рішення, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання не прибув, заперечень на позов не надав. Суд за згодою позивача ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, розглянувши справу у порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у суді, сторони перебувають у шлюбі з 11.04.2008 року, актовий запис №6, місце реєстрації: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області. Мають троє дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дітей. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Два роки тому відповідач покинув сімю, матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини не надає. Діти потребують матеріальної допомоги від своїх батьків, у тому числі і від відповідача. Він є здоровим, працездатним чоловіком, отримує доходи, працюючи по найму, отже може утримувати дітей матеріально і проти цього не заперечує. Сума, заявлена у позові дещо завищена, оскільки позивач не надала суду доказів про отримання відповідачем заробітної плати або доходу у сумі більше 6000 гривен щомісяця, як зазначено у заяві. Стягнення по аліментам не може перевищувати ? частини заробітку (доходів) відповідача. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку в розмірі, визначеному судом. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач отримує допомогу від держави на дитину, за рахунок цих коштів та допомоги від батьків вона живе. Відповідач, на думку суду може надавати допомогу дружині, але у меншому, ніж заявлено, розмірі. Суд стягує на утримання дружини з відповідача по 400 гривень, щомісячно до досягнення сином трьох років. Судом встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сімї та ведення господарства, на виховання та утримання дітей, в звязку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дітей та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітніх дітей. На користь держави з відповідача суд стягує 243,60+243,60 = 487,20 гривень судового збору за розгляд вимог про стягнення аліментів. Судовий збір за розгляд вимоги про розірвання шлюбу сплачений позивачем у повному обсязі..

Outcome: partial