Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача: Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником жилого будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Московська, 33, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВСР № 089046 від 21.04.2006 року, яку було зареєстровано в реєстрі за № 1150 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За вказаною адресою, зареєстровані в будинку її дочка - [PERSON], та онуки - [PERSON], та [PERSON], що підтверджується довідкою. З початку 2014 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, не оплачує комунальних послуг, що підтверджується актом. Просить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Московська, 33, її онука- Максименко [PERSON], [INFO]. Відповідач письмові заперечення суду не надав. 2. Заяви (клопотання ) учасників справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 3. Процесуальні дії у справі 11.12.2018 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому\~ належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право\~вимагати усунення перешкоди\~ в здійсненні ним права\~ користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2006 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10470670, позивач [PERSON] є власником жилого будинку № 33 по вул. Московській, в м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до довідки про склад сімї № 22022 від 04.07.2018 року виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради за адресою: вул. Московська, 33 м. Краматорськ Донецької області зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту про не проживання від 05.07.2018 №01-14/622 року [PERSON], [INFO] з 2014 року по теперішній час не проживає в житловому будинку за адресою: м. Краматорськ Донецької області, вул. Московська, 33. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 5. Позиція суду. Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] порушує її право в користуванні власністю, а тому необхідно визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Московська, 33, м. Краматорськ Донецької області. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору, а тому сума судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved