Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії. У своєму позові позивач [PERSON] просить суд зобовязати Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» не нарахувати та не предявляти йому до сплати заборгованість за послуги з теплопостачання, яка рахується за особовим рахунком № 30694 і виникла до 06 лютого 2017 року; зобовязати Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» відкрити новий особовий рахунок за адресою: м. Камянське, вул.Миру, буд.№ 29, кв.№ 45 на імя [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06 лютого 2017 року позивачем придбана у приватну особисту власність квартира [ADDRESS]. У квітні 2017 року позивач отримав повідомлення від [PERSON] підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» про те, що за особовим рахунком № 30694 рахується заборгованість у розмірі 19 939,14 грн. з грудня 2007 року. Зазначив суду, що до 06 лютого 2017 року відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він не є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: м.Камянське, вул.Миру, буд.№ 29, кв.№ 45 та має виконувати свої обовязки щодо оплати послуг з теплопостачання з 06 лютого 2017 року. У своєму позові посилається на норми ст.ст.509, 901 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У запереченні на позов представник відповідача [PERSON] підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» зазначив, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, тому відсутні підстави для відкриття позивачу нового особового рахунку. Також позивачем у своєму позові не зазначено, які саме його права як споживача порушені відповідачем та не доведено жодним документом. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову. У своєму запереченні посилається на вимоги ст.ст. 16, 270 ЦК України, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив суд зобовязати Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» не нарахувати та не предявляти йому до сплати заборгованість за послуги з теплопостачання, яка рахується за особовим рахунком № 30694 і виникла до 06 лютого 2017 року; зобовязати Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» відкрити новий особовий рахунок за адресою: м. Камянське, вул.Миру, буд.№ 29, кв.№ 45 на імя [PERSON]. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову з посилання на обставини викладені в запереченні на позов. \~ 2.Заяви, клопотання учасників справи: 31 жовтня 2017 року представником відповідача надані заперечення проти позову. 28 листопада 2017 року представником позивача надані письмові пояснення на заперечення. 26 січня 2018 року представником відповідача надана суду відповідь на письмові пояснення. 31 травня 2018 року представником позивача надане клопотання про відкладення розгляду справи. 3.Процесуальні дії суду 12 липня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 31 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. 4.Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Я вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] з 06 лютого 2017 року є власником квартири [ADDRESS], що не заперечується представником відповідача та підтверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої камянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а.с.6-7), а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 року (а.с.8). Відповідно до довідки, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄРЦ КП» 14 лютого 207 року особовий рахунок за адресою: м. Камянське, вул.Миру, буд.№ 29, кв.№ 45 переоформлено з 14 лютого 2017 року на підставі договору купівлі-продажу НВО 780095 від 06.02.2017 року на імя [PERSON] (а.с.9), а також згідно до довідки про склад сімї № 40100 від 21 лютого 2017 року позивач [PERSON] в квартира [ADDRESS] значиться зареєстрованим з 18 лютого 2017 року (а.с.9). Як вбачається з виписки з лицевого рахунку № 30694 по рахункам за послуги централізованого опалення КП КМР «Тепломережі» за адресою: м. Камянське, вул.Миру, буд.№ 29, кв.№ 45 значиться заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 19 929,50 грн. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем\~ обраний спосіб захисту, як зобовязання вчинити певні дії, тобто не нараховувати та не предявляти до сплати заборгованість за послуги теплопостачання та зобовязання відкрити особовий рахунок, що є предметом позову. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, який урегульований ЦК України, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги». 5. Оцінка суду Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше. Ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Разом із цим, суд враховує, що відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва від 23.10.2013року №170 «Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів-споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України, особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Отже, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованість, якщо вона є, на іншого квартиронаймача або власника. Вказаний особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього документу будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. За таких обставин, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, зокрема за теплопостачання, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам. В п.п.1.4. п.1 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Продавці стверджують, що заборгованості за комунальними та іншими платежами щодо відчужуваної квартири немає (п.п.1.5. п.1 Договору). Покупець має право вимагати від Продавців передачі квартири у повне розпорядження..., що відповідає... умовам цього договору... (п.3.4.1. п.3 Договору). Сторони в присутності нотаріуса ствердили, що відсутні обставини, які примусили їх вчинити цей договір на невигідних стосовно них умовах, ніяких претензій один до одного вони не мають (п.п.4.1 .П.4. Договору). Підпунктом 4.2. пункту 4 Договору зазначено, що «у сторін правочину відсутні заперечення щодо кожної з умов договору» (а.с.6-7). При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників, тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника у КН КМР «Тепломережі» не має жодних правових підстав. Відповідно достатті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на імя позивача в комунальному підприємстві Кам'янської міської ради «Тепломережі» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. У звязку із викладеним суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобовязання Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» відкрити новий особовий рахунок за адресою: м. Камянське, вул.Миру, буд.№ 29, кв.№ 45 на імя [PERSON] не підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про зобовязання Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» не нарахувати та не предявляти йому до сплати заборгованість за послуги з теплопостачання суд зазначає наступне. Згідно статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ч. 1 ст. 270 ЦК України). Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи (ч. 2 ст. 270 ЦК України). Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ч. 3 ст. 270 ЦК України). Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст.16 ЦК України визначає захист цивільних прав та інтересів судом. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Окрім цього, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не доведено в чому є порушення його прав як споживача із сторони відповідача. Таким чином, вимоги позивача не відповідають способу захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченого ст.16 ЦК України, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушення прав позивача.\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про зобовязання Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» не нарахувати та не предявляти йому до сплати заборгованість за послуги з теплопостачання, яка рахується за особовим рахунком № 30694 та виникла до 06 лютого 2017 року. \~ Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та враховуючи, що в задоволенні позову було відмовлено, підстави для відшкодування судових витрат відсутні та судові витрати залишити за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed