Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

1 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо більш року, спільного господарства не ведуть, у звязку із чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Останній не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони у судове засідання не зявилися, про причини не явки відповідач суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Позивачка просить суд про постановлення в справі заочного рішення. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд знаходить підстави для постановлення заочного рішення, оскільки позивачка надала суду належні докази своїх вимог, а відповідач від явки в суд ухиляється, про причини не явки не повідомив. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 25.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Городищенською сільрадою Вінницької області 25.07.2008 року; від шлюбу мають спільну, неповнолітню доньку Яну [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданими тією ж сільрадою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість. Окрім того, позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісяця з 01.12.2015 року до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 липня 2008 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку Яну, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 01 липня 2009 року серії 1-ВЛ № 163242. Батьками дитини указані позивачка та відповідач. Дитина знаходяться на утриманні позивачки. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з обставин справи, майнового стану відповідача, який працює тимчасово, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі по 600 гривень 00 копійок, на утримання неповнолітньої дитини, з 01.12.2015 року до досягнення нею повноліття. В силу статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551.2 гривнів, а також 792.2 гривнів витрат за надання юридичної допомоги на користь [PERSON]. Допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved