Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

20.02.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що з 06.09.2018 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, на даний час вона припилила шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем, вони проживають окремо один від одного, будь-яке спілкування між ними припинено, а відтак їх сім`я існує формально. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб, який було укладено між нею та [PERSON] зареєстрований 06.09.2018 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1217, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 8). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.09.2018 року, який зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 121, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору за звернення до суду з даною позовною заявою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: partial