Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

21.10.2021 представник позивача МТСБУ - адвокат Глузд О.В. звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, шляхом направлення його засобами поштового зв`язку, який судом було отримано 27.10.2021. Вимоги обґрунтовані тим, що 03.05.2020 о 14:55 год. по вул.Покровській в м.Решетилівці, Полтавської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Renault Duster д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.06.2020 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. На час скоєння даної ДТП, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із чим, МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 19 374,87 грн. за понесені матеріальні збитки та сплачено ТОВ «Сател Груп» 1 230,00 грн. за надані послуги аварійного комісара. Враховуючи дані обставини, позивач звернувся до відповідача із позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 27.10.2021 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 01.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання ухвали від 01.11.2021 позивачем 16.11.2021 надано суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 29.11.2021 прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. До позовної заяви додано клопотання про проведення судового розгляду даної цивільної справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.5). У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. 29.12.2021 відповідачем до суду подано клопотання, у якому він просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Окрім цього, відповідач не заперечував проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні (а.с.55-56). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.05.2021 [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому повідомив, що 03.05.2020 о 14:47 год. по вул.Петровського, 54, в м.Решетилівка, Полтавської області, сталося ДТП за участю його автомобіля Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , який перебував під керуванням [PERSON] (а.с.8-11). Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/6506511, автомобіль Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] застрахований в АТ «СГ «ТАС». Строк дії полісу страхування з 00:00 год. 17.11.2019 по 16.11.2020, включно. Сума страхового відшкодування на одного потерпілого становить: 200 000 грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну (а.с.12). Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.06.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди 03.05.2020 о 14:55 год. по вул.Покровській в м.Решетилівці Полтавської області та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. (а.с.14) Відповідно до звіту №7764/05/20 про оцінку транспортного засобу (справа №67565), проведеного ТОВ «Сател Груп», за замовленням Моторного (транспортного) страхового бюро України, вартість легкового автомобіля Renault Duster д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження складала 489 878,40 грн., вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Renault Duster д.н.з. [NUMBER] складає 19 374,87 грн., коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого легкового автомобіля Renault Duster д.н.з. [NUMBER] - [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля Renault Duster д.н.з. [NUMBER] - 19 374,87 грн. (а.с.15-25). З акту виконаних робіт, відповідно до листа МТСБУ №3.1-02/67565 від 13.05.2020 по справі МТСБУ №67565, вбачається, що замовник - МТСБУ прийняв, а ТОВ «Сател Груп» в особі [PERSON] виконав та передав замовнику звіт №7764/05/20 від 21.05.2020 на 26 аркушах. Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000091 від 21.05.2020, вартість оціночної послуги, огляду пошкоджених КТХ та повідомлення учасників ДТП становить 1230 грн. (зворот а.с.28). Відповідно до наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » наказано департаменту фінансів сплатити на рахунок [PERSON] 19 374,87 грн. за шкоду заподіяну в наслідок ДТП (а.с.27). Відповідно до копії платіжного доручення № 1479316 від 11.06.2020 МТСБУ сплатило ТОВ «Сател Груп» 1230,00 грн. та відповідно до копії платіжного доручення №1480296 від 17.11.2020 МТСБУ сплатило [PERSON] 19 374,87 грн. (а.с.28) З метою врегулювання спору в позасудовому порядку МТСБУ зверталось до [PERSON] з претензією про регресні вимоги, в якій просило протягом 7 днів з моменту отримання претензії в добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати у сумі 20 604,87 грн. (а.с. 30-31). Даних про те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. З огляду на викладене встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує цивільній спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 761/22987/14-ц (провадження № 61-25311св18). Згідно з ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. За змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи такі обставини, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП не була застрахована, а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому відповідачем в добровільному порядку не було компенсовано даних витрат, тому визнання відповідачем позову слід прийняти, а позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі - стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати у сумі 20 604,87 грн., які складаються із 19 374,87 грн - відшкодування матеріальної шкоди та 1230,00 грн. - витрат за надані послуги аварійного комісара. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №9802704 від 06.10.2021 (а.с.1) Оскільки суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру у розмірі 2270,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved