overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

21.09.2015 року, [PERSON] та [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON] звернулися в суд з позовом до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та просять: -«Визнати за [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS].» (а.с.2-8) Свою вимогу мотивують тим, з 12.10.1995 року [PERSON] перебуває на службі в органах внутрішніх справ, а з 05.03.2008 року, обіймає посаду міліціонера - водія 1-го відділення міліції Подільському РУ ГУ МВС України в м.Києві. Починаючи з 1999 року вони проживають у кімнаті [ADDRESS]. За спільною згодою Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Адміністрація) та Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві, буд.[ADDRESS] протягом довгих років використовувався як гуртожиток для проживання та реєстрації працівників районного управління міліції. Порядок поселення до гуртожитку відбувався на підставі рапортів діючих працівників міліції щодо надання вільної кімнати для проживання у гуртожитку та рішень житлово-побутової комісії районного управління для поселення, яке підтверджувалося протоколом засідання комісії. Частина документів, пов'язаних з проживанням в гуртожитку працівників міліції до 2004 року у Подільському районному управлінні фактично втрачені. Рішення та протокол засідання житлово-побутової комісії районного управління відносно їх поселення до гуртожитку, разом з членами родини у 1999 році, по [ADDRESS], не збереглися. Наголошують, що Подільське РУ ГУ МВС України в м.Києві не заперечує та припускає факт, того, що ці документи були в наявності і їх поселення з сім'єю відбувалося на законних підставах. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», вищезазначений житловий будинок було передано до сфери управління Адміністрації.На підставі розпорядження Адміністрації №60 від 08.02.2012 року, будинок передано та закріплено за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району», на праві оперативного управління та балансоутримувача. На підставі розпорядження Адміністрації №50 від 29.01.2015 року, будинок передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». На адресу Адміністрації було подано заяву про видачу ордера на кв.[ADDRESS], але в цьому було відмовлено, посилаючись на своє розпорядження №917 від 27.09.2005 року про визнання будинку непридатним для проживання, а тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при цьому позов вони підтримали, про постановлення заяочного рішення не заперечують, а судові витрати просять покласти на них.(а.с.62) Від представника відповідача - Кугот В.А.також надійшла заява про розгляд справи без його участі. (а.с.59-60) Ознайомившись із заявами,суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

21.09.2015 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 17.10.2008 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 83. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в 2011 році. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння, різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій просив шлюб розірвати, справу слухати без нього. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 17.10.2008 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 83 (а.с.5). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 11.09.2015 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

21.09.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

21.09.2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін дітей не має. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачкою не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім`я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

21.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати постійні конфлікти, шлюбні відносини вони припинили з травня 2015 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], який після надання судом терміну для примирення про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, на судове засідання повторно не з'явився. Враховуючи згоду позивача, суд вирішив за можливе ухвалити заочне судове рішення. Враховуючи обставини, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 06 травня 2012 року виконавчим комітетом Новоявопівської міської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №35. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з травня 2015 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк та наданий судом термін сторони не помирилися, припинили подружні відносини, спору відносно місця проживання дитини немає. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

21.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що проживала з відповідачем як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народилась донька - [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивач у судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.5 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач проти цього не заперечувала. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої: [PERSON], [INFO] (а.с.2, 22). Згідно довідки вуличного комітету від 18.09.20015 від 29.10.2015 року, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України. За такого, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання останнім своїх обов'язків по утриманню дітей або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 21.09.2015 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

21.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] Полтавської області. Спадкоємцем за на вказане майно за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] Полтавської області, що належав на праві власності її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, у якій підтримала свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача, Кунівської сільської ради Кобеляцького району, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] року помер чоловік заявниці - [PERSON] (а.с.6,10). [PERSON] є спадкоємицею за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини, однак внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] Полтавської області, нотаріусом відмовлено позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.11). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючого документа відносно спадкового майна, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], який помер [INFO] року, підтверджується відповідними документами ( а.с.7-9,12), відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

21.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 11.01.2013 року, від якого мають малолітнього сина. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обовязки. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Місцем проживання сина просить визначити разом з нею. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2013 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, місцем проживання малолітнього сина сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у них не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

21.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюб розірвано, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області № 02-30/350 від 15.09.2015 року (а.с. 8). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 21.09.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

21.09.2015 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач у поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2011 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO]. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, з травня 2014 спільного господарства не ведуть. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

21.09.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 18.09.1998 року по 05.08.2015року. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05 серпня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі при заочному розгляді. Відповідач в судові засідання, призначені на 26.10.2015 року та 13.11.2015 року, не з'явився, хоча належним чином був повідомлений, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Із наданих позивачем доказів встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріально допомоги на утримання дитини не надає, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved