Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

20 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2160. Під час перебування у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейні обов`язки, внаслідок чого між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Крім того, відповідач застосовував до неї фізичне насильство. З лютого 2019 року вони фактично припинили сімейні стосунки. На даний час їхня сім`я існує формально, спільне господарство ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв`язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. Також просила суд після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] - [PERSON] ». Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. 20 травня 2019 року від позивачки [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Строк на примирення просив не надавати. Оскільки в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2160 (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.9). Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейні обов`язки. На даний час вони припинили подружні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога щодо залишення позивачці прізвища, яке вона змінила у зв`язку із реєстрацією шлюбу «Бобул-Ставчанська» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Порядок відновлення дошлюбного прізвища врегульований Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000року №52/5. Згідно ч.6 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Виходячи зі змісту ст.113 СК України особі належить право самостійно вибирати прізвище після реєстрації чи розірвання шлюбу. За таких обставин, до компетенції суду не входить вирішення питання щодо залишення особі прізвища, яке вона змінила після реєстрації шлюбу.

Outcome: partial