Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

21 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач, замовник) до ФОП [PERSON] (далі - відповідач, виконавець), в якій вказує, що між нею та відповідачем укладено договір про організацію роботи по виготовленню та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій, зокрема металопластикових дверей на балкон, у сумі 6 156 грн, з яких сплачено аванс 3 100грн.З огляду на те, що після укладення цього договору їй стало відомо, що ринкова вартість таких конструкцій ПВХ в півтора рази нижча; у відповідачадля продажу металопластикових вікон не відкрита відповідна діяльність за КВЕД - 47.52; внаслідок зазначених дій вона отримала психічну травму та потребує для реабілітації отримати справедливість, просить розірвати зазначений договір, стягнути з відповідача сплачений позивачем аванс у розмірі 3 100 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 22 грудня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу вказана справа передана судді Гусак О.С. 24 грудня 2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 12 січня 2021 року з урахуванням поданої заяви позивача про усунення недоліків від 11 січня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі. 19 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача підтвердив факт укладення договору між позивачем та відповідачем, проте заперечив проти задоволення позову. Відсутність підстав для задоволення позову обґрунтував тим, що відповідач своєчасно приступив до виконання своїх зобов`язань за договором, здійснив оплату виробнику ПВХ конструкцій, а позивач свої зобов`язання невиконала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 5 вересня 2020 року укладено договір СА-02338_R (далі - договір), згідно з яким позивач доручає, а відповідач зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій загальною площею 1,54 м2, білого кольору, профіль Rotta, вартістю 6 156 грн. Згідно з положеннями статті 638 ЦК Українидоговірє укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору;істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з пунктами 2.2, 2.3 договору сума завдатку становить 3 100 грн, борг до передачі у власність 3 056 грн. Пунктами 3.1.1, 3.2 договору встановлено, що після внесення замовником завдатку 80-100 %, борг «до передачі у власність» повинен бути погашений не пізніше 7 днів, з дня внесення завдатку. Після виконання пункту 3.1.1 виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 30 робочих днів з моменту виконання пункту 3.1.1. У випадку, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тонування, арочний гибта ін.), строк передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 40 робочих днів. Згідно з пунктом 3.12 договору, договір діє з моменту укладання та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір є дійсним та таким, що вступив в силу, при наявності печатки. З огляду на те, що договір між сторонами містить всі істотні умови, характерні для такого типу договорів: предмет договору, обов`язки сторін, відповідальність, тощо, підписаний сторонами та містить печатку ФОП[PERSON] , він почав діяти з моменту укладення - 5 вересня 2020 року. Частинами першою, другою статті 651 ЦК України визначено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Наведена позивачем нижча в півтори рази ринкова вартість замовлених нею ПВХ конструкцій як підстава розірвання договору не свідчить про порушення умов договору з боку відповідача й не може бути підставою для розірвання договору. Доводи позивача про відсутність у відповідача права на зайняття діяльністю з продажу металопластикових конструкцій з огляду на відсутність відкритої у нього відповідної діяльності за КВЕД - 47.52, не узгоджуються із укладеними умовами договору. Відповідач зобов`язався не виготовляти вироби, а здійснити посередницьку діяльність, що підтверджується предметом договору - організація робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Крім того, згідно з пунктом 7.6 договору замовник повідомлена про неможливість розірвання договору згідно з доповненням № 3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №172 (перелік товарів належної якості, які не підлягають обміну та поверненню). Відповідно до цього переліку визначене замовником скло нарізне або розкроєне під розмір обміну не підлягає. ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення та під розмір замовника,враховуючи зміст статі 184 ЦК України, є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, незамінною. Таким чином, у задоволенні вимог позивача у розірванні договору необхідно відмовити. Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання; якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З аналізу зазначеної норми матеріального права випливає, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору. Підписуючи договір, позивач не міг не звернути увагу, що в пункті 2.2 договору зазначено саме «завдаток» у розмірі 3 100 грн. Вказана сума сплачена позивачем у рахунок належних з нього за договором платежів, загальна сума яких складає 6 156 грн, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до статті 571 ЦПК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Згідно з частиною шостою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Враховуючи те, що доводи позивача про сплату ним 3 100 грн як авансу, а не завдатку, спростовуються умовами договору та приписами наведених положень закону, у задоволенні вимог позивача про стягнення на її користь грошових коштів у розмірі 3 100 грн слід відмовити. Оскільки, під час судового розгляду не встановлено порушення прав позивача як споживача, вирішено відмовити у задоволенні основних вимог позову, суд вважає необґрунтованими похідні вимоги позову про відшкодування моральної шкоди. З огляду на наведене, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed