Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася із зазначеним позовом до ТОВ «Авто Просто» третя особа: Інспекція з питань у захисті прав споживачів, про захист прав споживача та повернення коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.01.2018 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», укладено договір №732681, про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладався шляхом його підписання сторонами та підписання Додатку №1, який є невідємною частиною договору та з метою придбання автомобіля марки «Ravon» модель R2 за ціною 189 000,00 гривень. Згідно з Додатку №1 Договору учасник групи сплачує на користь відповідача винагороду за послуги, повязані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи в розмірі 9072,00 грн.; винагороду адміністратору за послуги, повязані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля в розмірі 3%+ПДВ від поточної ціни автомобіля; періодичні платежі в розмірі 0,8333% та щомісячну винагороду 0,415 % + ПДВ від поточної вартості автомобіля.На виконання умов договору позивач [PERSON] сплачувала платежі за період з 11.01.2018 р. по 15.10.2018 р. в розмірі 33578,50 гривень, що підтверджується копіями квитанцій, однак автомобіль не отримала. Зазначає, що при укладені вказаних договорів відповідач ТОВ «Авто Просто» скористався юридичною необізнаністю позивачки [PERSON]оскільки інформація викладена в договорі, не відповідає тим умовам, які їй оголошував представник ТОВ «Авто Просто» [PERSON], який користуючись її юридичною необізнаністю запевнив, що перший платіж «оплата винагороди по договору доручення № 732681» - є авансовим внеском, який надасть право на отримання автомобіля протягом кількох місяців. Однак після сплати зазначеного платежу, до теперішнього часу ТОВ «Авто Просто» не повідомило її про право на отримання автомобіля.При цьому позивач вважає, що в діях ТОВ «Авто Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману, так як виплати ним грошових коштів не створюють для відповідача будь-яких обовязків. У звязку з цим, кошти сплачені ним за такими договорами, підлягають стягненню. З метою захисту своїх прав, позивачпросить суд захистити її права як споживача шляхом: - визнання недійсними пункти 12.1.1, 12.1.2 ст.12 Договору № 732681 від 11.01.2018 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», які у договорі викладені: «Сума періодичних платежів, що підлягають поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою» та «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АвтоПросто» заяви про дострокове розірвання Договору». - стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Авто Просто» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 33578,50 грн. тасуму відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., а також всі понесені нею судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу) в розмірі 10\~537,60 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, від них надійшла заява до суду про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Інспекція з питань у справах захисту прав споживачів у Закарпатській області про захист прав споживача та повернення коштів, в підготовче судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача та відмовивши у задоволенні позовних вимог посилаючись на підстави викладені у відзиві на позовну заяву. У наданому суду відзиві на позовну заяву, зазначено, що між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] укладено договір №732681, у звязку з чим її було включено у групу №1279 і надано порядковий №048 у групі. Договір підписаний сторонами і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання договору позивач отримав його примірник, який містить опис послуг, що надаються відповідачем. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов договору. Підпис [PERSON], що стоїть у договорі, є свідченням обізнаності позивача, як відносно предмету договору, усіх його умов, так і щодо його прав та обов'язків за договором. Відповідно до договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі через систему АвтоТак, позивачу були розяснені умови договору та його розірвання. Також зазначає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Посилається на відповідність законодавству України укладеного між сторонами у справі Договору, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та нею надано ліцензію на провадження такого виду діяльності. Тому просить суд відмовити позивачці [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до\~ст. 280-281 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.01.2018 року між сторонами [PERSON] та ТОВ ««Авто Просто»було укладено договір № 732681 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі (далі - Договір), предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом його підписання сторонами договору та підписання додатку №1, який є невід'ємною частиною договору (стаття 1 Договору).\~«Авто Просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. «Авто Просто» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування. Відповідно до\~Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг»\~із змінами на підставі Закону № 3462-ІV від 02.06.2011 р., ч.1 ст. 4 та вказану статтю доповнено пунктом 11-1 наступного змісту: фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином, фінансові послуги, що надаються ТОВ «Авто Просто»,передбачені\~Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». 12.11.2012 року набуло чинності розпорядження №1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах». 15.01.2013 року після набрання чинності Розпорядженням №1676 від 09.10.2012 року ТОВ «Авто Просто» отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, що вбачається з долученої до матеріалів справи копії ліцензії. Розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2239 від 15.09.2015 року ТОВ «Авто Просто» було надано безстрокову ліцензію на право здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Договір між [PERSON] та ТОВ«Авто Просто» було включено в групу № 1279 та надано порядковий номер 048 у групі. Всього у групу № 1279 було включено 120 (сто двадцять) договорів. Одним з обов'язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи.Крім того, що поняття «групи» наведено в договорі, під яким слід розуміти наперед визначену товариством кількість учасників, періодичні платежі яких об'єднуються для придбання автомобіля кожному учаснику, який належним чином виконує свої зобов'язання, сама назва договору свідчить про те, що після його підписання позивач стане учасником групи. Очевидно, що такої обставини не міг не розуміти позивач під час підписання договору. Відповідно до визначення термінів, які наведено в договорі, поточна ціна автомобіля - це ціна, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії договору, що відповідно зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди Товариству. Механізм надання права на отримання автомобіля визначено в ст. 6 договору, і право на його першочергове отримання має учасник, який набрав найбільшу кількість балів відповідно до даних, повідомлених банківськими установами, через які учасником сплачуються внески. Відповідно до умов Додатку № 1 до договору № 732681 позивачем [PERSON] погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «Ravon» модель R2, вартістю 189\~000,00 грн. (а.с.19). Згідно з умовами договору встановлено, що учасник після укладення договору та включення його до групи в системі зобов'язаний сплачувати: періодичний платіж від ціни автомобіля - 0,8333 %, щомісячну винагороду від ціни автомобіля - 0,415 % та ПДВ, винагороду за послуги, повязані з передачею автомобіля учаснику 3,00 % + ПДВ.Зазначені платежі в сукупності становлять щомісячний платіж учасника системи АвтоТак. Сплата платежів здійснюється протягом 10-ти днів кожного місяця. На виконання умов Договору № 732681позивачем [PERSON] 11.01.2018 р. було оплачено винагороду ТОВ «Авто Просто» за послуги, пов'язані із включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи у сумі 9072,00 грн. та платежі за період з 06.02.2018 р. по 15.10.2018р. в розмірі 24\~506, 50 гривень. Разом сплачена сума за весь період становить 33\~578,50 гривень,що підтверджується копіями квитанцій (а.с.21-26). Позивач [PERSON] посилається на те, що інформація викладена в договорі, не відповідає тим умовам, які їй оголошував представник ТОВ «Авто Просто» [PERSON], який користуючись її юридичною необізнаністю запевнив, що перший платіж «оплата винагороди по договору доручення № 732681» - є авансовим внеском, який надасть право на отримання автомобіля протягом кількох місяців. Однак після сплати зазначеного платежу, до теперішнього часу ТОВ «Авто Просто» не повідомило її про право на отримання автомобіля. У звязку чим, позивачка звернулася до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути сплачені кошти. 26.11.2018 року позивачем [PERSON] було надіслано заяву про намір розірвати Договір № 732681 та повернути сплачений нею перший платіж у розмірі 9072,00 гривень та платежі з 06.02.2018 року до 15.10.2018 року в розмірі 24506,50 гривень. 05.12.2018 р. відповідач ТОВ «Авто Просто» своїм листом повідомив, що Договір №732681 вважається розірваним, з роз'ясненням, що за умовами договору (ст.12, п.п.12.1.1.,12.1.2) поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, максимальний строк повернення яких не може перевищувати двох років, з дня отримання ТОВ «Авто Просто» заяви про дострокове розірвання договору. Відповідно до п. 12.1.5 ст. 12 Договору, якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобовязань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 (чотирнадцяти) днів учасник зобовязаний письмово повідомити про односторонню відмову від договору шляхом подання заяви в центральний офіс(03045, м. Київ, Столичне Шосе, 90, 4-й поверх). Договір було підписано сторонами 11.01.2018 року, а письмову заяву про відмову від договору було надіслано 26.11.2018 року, тобто в строк, що перевищує 14 календарних днів від дати підписання договору.Підписавши договір, позивач [PERSON] мала можливість протягом 14 календарних днів від дати підписання договору детально його вивчити та у випадку незгоди з умовами, подати заяву про розірвання, чого позивачкою зроблено не було. Таким чином, відсутні підстави для застосування наслідків п. 12.1.5 ст.12 Договору, а застосуванню підлягає п. 12.1.1 та п. 12.1.2 ст. 12 договору, які позивач просить визнати недійсними, та згідно з яким сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Відповідно до п. 19.2 ст. 19 Договору підписання цього Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та додатків до нього, та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. За умовами пункту 19.3 ст. 19 договору учасник групи [PERSON], підписуючи договір, підтвердила, що ТОВ «Авто Просто» надало їй інформацію про суть фінансової послуги, в тому числі і про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги. Неподання заяви про розірвання Договору відповідно до ст. 3 чи п.12.1.1 ст. 12 договору та підпис позивача на цьому договорі та додатку до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови договору справедливими по відношенню до себе. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України,\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Із відповіді на відзив поданої позивачем [PERSON] вбачається, що вона посилається на те, що представник ТОВ «Авто Просто» [PERSON] усно розповів їй про умови Договору № 732681, не надавши можливості ознайомитися з договором самостійно та прочитати умови договору, ввів її в оману шляхом укладення вищезазначеного договору.Однак судом не враховується ця обставина, на які посилається позивач, оскільки протягом 14 днів [PERSON] мала змогу детально вивчити всі умови та правила укладеного договору, проте нею подібних вчинків здійснено не було. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що одна з основних засад цивільного законодавства, яка визначена п. 3\~ст. 3 ЦК України\~- це свобода договору, як різновиду правочинів, правовий зміст якої розкривається в ст.ст.\~6,\~203,\~626,\~627 ЦК України, і яка полягає у вільному волевиявленню учасника правочину. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1ст.638\~ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст.642,\~643 ЦК України. Частиною першою\~статті 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи ст. 6 договору та ст.\~627 ЦК України, вбачається, що така свобода полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору, які ґрунтуються на вільному волевиявленню його учасників. Головне правило, що діє у сфері застосування принципу свободи договору, є встановлене у\~ст. 6 ЦК України, яким визначається співвідношення актів цивільного законодавства і договору. Згідно із цією статтею запроваджується загальний підхід про можливість сторін договору відступати від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Закріплюючи принцип свободи договору, законодавець наділяє його учасників вільно обирати спосіб задоволення своїх потреб. Також, не може залишитись поза увагою той факт, що положення договору, а саме п.12.1.5 ст.12 договору, яке наділяє учасника правом односторонньо відмовитись від договору протягом 14 днів з дня його підписання з подальшим поверненням йому всіх сплачених коштів. Не реалізація цього права зі сторони позивача, а скоріш навпаки, виконання зобов'язань протягом 11.01.2018 р. - 15.10.2018 р. з дня підписання, підтверджує правильність висновків суду про відсутність обману з боку відповідача і, на думку суду, як до підписання договору, так і після, про всі його істотні умови позивач був обізнаний та з ними погоджувався, і такий правочин на підставі ч. 1ст. 230\~ЦК Українине може бути визнаний недійсним. Отже з наведеного випливає, що оплата здійснена позивачем у вигляді винагороди ТОВ «Авто Просто» за послуги, пов'язані із включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи у сумі 9072,00 грн. поверненню не підлягає, лише відповідачем буде здійснюватися повернення періодичних платежів сплачених позивачкою протягом двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання договору. З такими умовами щодо повернення періодичних платежів та їх строками позивачка погодилася, підписуючи договір. Що стосується\~мотивів позову\~про несправедливі\~умови договору,\~на якіпозивачка [PERSON] посилається, а також на те, що ТОВ «Авто Просто» застосовує нечесну підприємницьку практику, оскільки діяльність відповідача вводить споживача в оману,як підстави для визнання пунктів договору недійсними, їх також слід визнати необґрунтованими. Відповідно до\~ст. 18 закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно:1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг;4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті;5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Верховний Суд України у постанові №6-40цс/13 від 11.09.2013 року висловив правову позицію щодо несправедливості умов договору та зазначив, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Аналізуючи норму\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по - третє, умови завдають шкоди споживачеві. З наведеного вбачається, що наявність порушень норм\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~можлива виключно за наявності трьох складових, що прямо зазначено у названій вище постанові та висновки Верховного Суду України. Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обовязків, то позивачу необхідно було зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обовязки сторін, крім того така нерівність повинна бути істотною. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача як споживача послуг, а також застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, яка призвела б до дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Предметом договору, укладеного між сторонами, в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Так, ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором. ТОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами договору. Відповідно до договору учасник, який належним чином виконує свої зобовязання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. У договорі передбачено, що учасник сплачує кожного місяця періодичні платежі. Отже, договором передбачена щомісячна сплата внесків за автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Учасник, який виконав усі умови договору, має право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи. Таким чином, за умовами договору ТОВ «Авто Просто» надає послуги, направлені на придбання автомобіля учасниками, зокрема, формує групи учасників, організовує і проводить у групах розподіл автомобілів, придбаває автомобілі, а також надає інші послуги, передбачені договором. Предметом угоди, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобіля в системі «Авто Так», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару автомобіля. Крім того, відповідно до положень договору учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обовязки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обовязків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без навязування з боку товариства. Судом зясовано, що доводи позивача про наявність обману у діях ТОВ «Авто Просто» під час укладення договору є безпідставними.Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення його прав, враховуючи визначену\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~сукупність ознак, необхідних для визнання умов договору несправедливими. \~Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що позивачем не доведено фактів порушення його прав, як споживача послуг, несправедливості умов договору та введення його в оману зі сторони відповідачів, а з матеріалів справи не вбачається наявності в оспорюваних договорах умов, що є несправедливими щодо позивача та не доведено наявності у діях відповідачів ознак нечесної підприємницької практики, або будь-яких інших порушень нормативно-правових актів чи законодавства України, суд вважає, що підстав пунктів 12.1.1. та 12.1.2. ст.12 договору № 732681 від 11.01.2018 року визнання недійсними та стягнення коштів немає, а тому позов є необґрунтований та безпідставний, в звязку з чим в його задоволенні слід відмовити. При вирішенні позову у частині вимоги про відшкодування позивачам моральної шкоди в розмірі 10\~000 гривень суд виходить із того, що відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди позивачці, яка не довела заподіяння їй такої шкоди відповідно до норм закону, які регулюють спірні правовідносини. У відповідності до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, та за відсутності підстав для задоволення позову, судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу) в розмірі 10\~537,60 гривень не підлягають відшкодуванню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed