Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

21 листопада 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до Одеської міської ради та просять суд визнати за ними право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках за кожним. У судове засідання представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність, у разі відсутності відповідача постановити по справі заочне рішення. Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштивим повідомлення, яке є в матеріалах справи, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 1993 року виданого Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири становить 89,2 кв.м. Вказане свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 20 вересня 1993 року № 21983, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 4-4683. Розпорядженням № 168 від 20 вересня 2013 року Департаменту міського господарства Одеської міської ради «Про внесення змін у розпорядження органу приватизації № 21983 від 20.09.1993р. та у свідоцтво № 4-4683 від 20.09.1993р по право власності на житло», було вирішено: внести зміни у розпорядження органу приватизації № 21983 від 20 вересня 1993 року та у свідоцтво № 4-4683 від 20 вересня 1993 року про право власності на житло, а саме: оформити документи на квартиру в спільну часткову власність, в рівних частках кожному, в частині правильного написання адреси і в написанні прізвищ співвласників житла, вказавши: «[ADDRESS]», «[PERSON], [PERSON], [PERSON]». У зв'язку з технічною неможливістю внести зміни в раніше видане розпорядження органу приватизації № 2183 від 20 вересня 1993 та у свідоцтво № 4-4683 від 20 вересня 1993 року про право власності на житло за адресою: видати новий пакет документів, з врахуванням внесених змін. Раніше видані документи вважати недійсними й направити до архіву КП «Міське агентство з приватизації житла». Розпорядження направити до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області. Контроль за виконанням розпорядження покласти на директора КП «Міське агентство з приватизації житла». На підставі вказаного розпорядження [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право власносності на житло від 20 вересня 1993 року, 20 вересня 2013 року з приміткою «Внесення змін», в якому вказано, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам в рівних частках. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 7075419 від 22 жовтня 2013 року, державний реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON], Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області вирішено: відмовити у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова на квартиру, що розташована [ADDRESS], за суб'єктом: [PERSON], податковий номер [NUMBER], [PERSON], податковий номер [NUMBER], [PERSON], податковий номер [NUMBER]. Однією з підстав для відмови було те, що відповідно до п.27 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документами, що підтверджують виникнення права власності, є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді. Тобто, такий документ як свідоцтво про право власності на житло ( внесення змін) вказаним нормативним актом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи викладене, у суду не виникає сумнівів, що за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] можливо визнати право спільної часткової власності, а саме за кожним по 1/3 на квартиру [ADDRESS]

Outcome: approved