Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

21.02.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь основну суму боргу в розмірі 200088,00 гривень та 2000,88 гривень судових витрат обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідач [PERSON] запропонував позивачу [PERSON] спільно відкрити фірму в Польщі за сферою діяльності - будівництво, при цьому відповідач запевнив позивача, що у його батька є відповідний досвід у вказаній господарській сфері, а також є замовник в Норвегії, який має намір надати позивачу та відповідачу підряд, або субпідряд на виконання різного роду будівельних робіт в місті Торомсо, Норвегія. Для реалізації вказаного проекту необхідно було здійснити певні інвестиції як з боку відповідача, так і з боку позивача. Як виявилося згодом, обумовлене підприємство було створено, одноосібним власником та засновником ТОВ «Transbus Ukrpol» є відповідач, вказане підприємство було надалі переоформлене на брата відповідача [PERSON] . На вимоги повернути грошові кошти у сумі 4800 доларів США, надані позивачем, не реагував, натомість запропонував створити додаткову юридичну особу, а саме спільне підприємство Польсько-Норвезьке «Тромсо Укрпол№2». На створення останнього позивачем додатково було передану відповідачу суму у 1850 доларів США. Таким чином, загальна сума грошових коштів, які були одержані власноручно відповідачем від позивача становить 7200 доларів. При цьому договору зміж позивачем та відповідачем укладено не було, а облік та аудит щодо одержаних та використаних відповідачем коштів здійснювався на паперових носіях [PERSON] , батьком позивача. Мотивуючи свої позовні вказує на те, що про справжні наміри відповідача він не знав, що відповідач ошукав позивача, ввійшовши в довіру до нього, а тому він просить суд повернути вищевказані грошові кошти в порядку 1212 ЦК України, як майно безпідставно набуте відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, однак 21.01.2020 від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не надав. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно з вимогами ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК\~та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку. Позивач стверджував, що він та [PERSON] здійснювали вкладення готівкових коштів з метою створення ТОВ «Трансбуд Укрполь» №1 та №2. Інвестиція готівкових коштів стосувалося процесуальних та інших документів, що включає в себе оформлення зазначених фірм з метою господарської діяльності в країні Польщі та за її межами. Вкладення коштів здійснювалася поетапно як з його сторони, так і зі сторони [PERSON] . Підтвердженням цьому є копії письмових записів особи, яка проводила облік залучених та витрачених коштів [PERSON] (а.с.14-24). Загальна сума коштів, переданих позивачем для вищевказаної діяльності становить 7200 доларів США. При цьому до позову додано витяг з ЄРДР, за яким Ужгородським відділом поліції ГУНП в Закарпатській області відкрите кримінальне провадження за ч.2 ст. 190КК України, за заявою [PERSON] , в якій він просить прийняти міри щодо [PERSON] та [PERSON] , які шахрайським шляхом, ввівши в оману [PERSON] , заволоділи його грошовими коштами у сумі 7200 доларів США. (а.с.30) Також в матеріалах справи наявна претензія/вимога, надіслана позивачем на адресу відповідача [PERSON] , про відшкодування/повернення грошових коштів, які в злочинний спосіб були незаконно привласнені/одержані [PERSON] в період лютого-листопада 2016 оку в сумі 7200 доларів США. (а.с.31-34) Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про безпідставне набуття відповідачем грошових коштів у вказаному розмірі та необхідність їх повернення на підставі ст. 1212 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України. За змістом частини першої ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Вказана позиція відображена зокрема постановою ВС у справі №367/6344/16-ц від 05.12.2018. Зі змісту позовної заяви встановлено, що договір між [PERSON] та [PERSON] на виконання, прийнятих на себе відповідачем зобов`язань, щодо створення за спільні кошти фірми ТОВ «Трансбуд Укрполь» №1 та №2 не укладався. При цьому в прохальній частині позовної заяви позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в 7200 доларів в гривневому еквіваленті 200088 грн., але підтвердження щодо виникнення та наявності між ними боргових зобов`язань відсутні. Твердження позивача, що він передавав власноруч відповідачу [PERSON] готівкові кошти на загальну суму 7200 доларів на виконання вищевказаної домовленості не знайшло свого належного підтвердження. Так, в матеріалах справи наявні лише письмові записи особи, яка проводила облік залучених та витрачених коштів [PERSON] (а.с.14-24). При цьому у вказаних записах зазначено, що певні інвестиції (грошові суми різняться) передавалися як позивачем, так і відповідачем, на підтвердження чого здійснені відповідні підписи позивача, відповідача та особи, яка здійснювала облік [PERSON] . Відмітки про передачу і відповідно отримання відповідачем коштів від позивача відсутні. Розписки відповідача про отримання коштів відсутні. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов`язок надання яких покладається на сторони по справі. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що доказів в обґрунтування обставин, викладених у позовній заяві, що стосуються участі позивача та відповідача у спільній діяльності у вигляді капіталовкладень в господарську справу в Польщі, здійснення позивачем передачі власноруч відповідачу грошових коштів у сумі 7200 доларів США з вказаною метою, а так саме ухилення відповідачем від виконання зобов`язань згідно попередній домовленості, стороною позивача в розпорядження суду не надано та матеріали цивільної справи таких доказів не містять. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. Згідно ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed