Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

20.06.2014 року КС «Народний кредит» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16678,64 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.02.2013 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20-130205-н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 5000,00 грн., зі сплатою процентів 65,7% річних, тобто 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. Додатковим договором від 26.02.2013 року до кредитного договору №20-130205-н змінено відсоткову ставку у зв'язку з порушенням строків сплати. Відповідач зобов'язалась сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в термін та розмірах, що визначено відповідним графіком розрахунків. Зазначив, що відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 16435,04 грн. В забезпечення кредитного договору, 26.02.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що витікають з кредитного договору. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що розмір заборгованості за кредитним договором є значно завищеним кредитною спілкою. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26.02.2013 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20-130205-н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 5000,00 грн., зі сплатою процентів 65,7% річних, тобто 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. Додатковим договором від 26.02.2013 року до кредитного договору №20-130205-н змінено відсоткову ставку у зв'язку з порушенням строків сплати. В забезпечення кредитного договору, 26.02.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що витікають з кредитного договору. Встановлено, що КС «Народний кредит» виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористалась кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №20-130205-н від 26.02.2013 року належним чином не виконала. Відповідно до п.п. 1.1 додаткового договору до кредитного договору №20-130205-н від 26.02.2013 року, у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається з підвищеним ризиком, плата за користування яким становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. З розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем, становить 16435,04 грн., з яких: борг по тілу кредиту 4388,83 грн.; борг по відсоткам 12046,21 грн. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушила умови кредитного договору №20-130205-н від 26.02.2013 року, а тому з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 16435,04 грн. Що стосується пояснень відповідача [PERSON], відносно того, що заборгованість за кредитним договором №20-130205-н від 26.02.2013 року є значно завищеною, то суд не приймає їх до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 26.02.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, а з [PERSON] договір поруки, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд не приймає до уваги вищевказані посилання відповідача, оскільки вони є необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved