overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

1 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. В судовому засіданні, в режимі відеоконференції,\~представник позивача, провідний юрисконсульт Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON]етрович, який діє на підставі довіреності (а.с. 50), проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи (а.с. 45, 49), в судові засідання не з'являлася, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4\~ст. 223 ЦПК України. Зясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 23.02.2012р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 33144 грн. 53 коп. з них: ●заборгованість за кредитом 701.55 грн.; ●заборгованість по процентам за користування кредитом 27888.48 грн.; ●заборгованість за пенею та комісією 2500.00 грн.; ●штраф (фіксована частина) 500.00 грн.; ●штраф (процентна складова) 1554.50 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 31.12.2017р. заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» 33144.53 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

1 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із клопотанням, в якому просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 29, 35). Відповідач, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи (а.с. 52, 54), в судові засідання не з'являлася, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4\~ст. 223 ЦПК України. Зясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 20.06.2008р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 11726.77 грн., з них: ●6795,45 грн.- нараховано відсотків за користування кредитом; ●4547,71 грн.- нараховано пені; ●250.00 грн. - штраф (фіксована частина); ●546.51 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 15.11.2017р. заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» 11726.77 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

1 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із клопотанням, в якому просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 32, 38). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи (а.с. 53, 55), в судові засідання не з'являвся, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4\~ст. 223 ЦПК України. Зясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 09.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 18080.17 грн., з них: ●заборгованість за кредитом 400.00 грн.; ●заборгованість по процентам за користування кредитом 13190.38 грн.; ●заборгованість за пенею та комісією 3152.64 грн.; ●штраф (фіксована частина) 500.00 грн.; ●штраф (процентна складова) 837.15 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 31.10.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 18080.17 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

1 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із клопотанням, в якому просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 34, 40). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи (а.с. 53, 55), в судові засідання не з'являвся, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4\~ст. 223 ЦПК України. Зясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 28.11.2012р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 3800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 46037.67 грн., з них: ●заборгованість за кредитом 3798.07 грн.; ●заборгованість по процентам за користування кредитом 36307.71 грн.; ●заборгованість за пенею та комісією 3263.43 грн.; ●штраф (фіксована частина) 500.00 грн.; ●штраф (процентна складова) 2168.46 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 31.10.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 46037.67 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

1 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача, Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із клопотанням, в якій просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 33, 39). Відповідач, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи (а.с. 43, 46), в судові засідання не з'являлася, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. З'ясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 21.07.2010р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 3200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 54849.27 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 30.11.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 54849.27 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

1 лютого 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, де [PERSON] зазначив, що 1 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 176. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 1 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 176. Спільне життя сторін не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сім`я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

1 лютого 2019 року рішенням Васильківського міськрайонного суду по цивільної справі № 362/6627/18 був задоволений цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Проте, судом не ухвалено рішення в частині стягнення судового збору. Розглянувши заяву та матеріали справи, суд вважає, що слід ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. Положеннями ст.270 ЦПК України визначені умови ухвалення додаткового рішення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

1 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою, в якій зазначив, що [INFO] померла рідна сестра заявника - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина, яку вона, шляхом вступу в управління майном, прийняла [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав. Посилаючись на те, що заявник являється спадкоємцем [PERSON] , однак на даний час вона не може оформити свої спадкові права у зв`язку відсутністю документів, які б підтверджували, що заявник та [PERSON] є рідними сестрами. У зв`язку з цим, заявник просить суд ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що [PERSON] та [PERSON] являються рідними сестрами. В судове засідання заявник та заінтересована особа, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, представник заявника подану заяву підтримав, а представник заінтересованої особи проти її задоволення не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] в селі Велика Козара Житомирського (Романівського) району Житомирської області померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті [PERSON] спадщину, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, прийняла її сестра - [PERSON] , що підтверджується довідкою Великокозарської сільської ради Житомирського (Романівського) району Житомирської області № 410 від 23 жовтня 2020 року. Згідно статті 548 Цивільного кодексу Української РСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом статті 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Доказами того, що [PERSON] та [PERSON] являються рідними сестрами являється їхні заяви на видачу паспорту форми № 1, в яких містяться однакові відомості про матір та місце народження. Факт, про встановлення якого просить [PERSON] , має для неї юридичне значення, оскільки вказаний факт пов`язаний з реалізацією її спадкових прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

1лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебуває в шлюбі з відповідачкою з 13 липня 2012 року. 12 серпня 2016 року подружжя придбало спірну квартиру, однак зареєстрували її на відповідачку - [PERSON] . Спірна квартира є спільною власністю подружжя, так як придбана 12 серпня 2016 року під час шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому позивач просить визнати за ним право на частку квартири. Ухвалою від 4 лютого 2021 року було відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки відповідач та позивач в судовому засіданні підтвердили, що спірна квартира придбана подружжям за спільні кошти в період шлюбу та є спільним майном подружжя, а отже позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved