overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS], укладеного 05.09.2000 року та зареєстрованого за №154 на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі дійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що даний договір був укладений між ним та [PERSON] в письмовій формі і зареєстрований на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал», ніхто із сторін угоди її не оспорює і всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а також на те, що всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що 05.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] та зареєстрований в той же день на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за реєстровим №154. Сторони при укладенні договору як продавець та покупець прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобов'язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але нотаріально посвідчити договір неможливо, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно до ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки покупець по договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконав свої обов'язки по цьому договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 16.12.2006 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 525, від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні дружини. Сім'я розпалася у червні 2015 року з причин різних поглядів на життя та обов'язки, в зв'язку з чим в сім'ї відбувалися сварки, можливості зберегти сім'ю не має та просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просив справу розглянути без його участі. Проти вирішення справи у заочному порядку не заперечує. (а.с. 20,24). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 25). Однак відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами 16.12.2006 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 525 (а.с. 5). Шлюб перший. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні дружини (а.с. 10). Сім'я розпалася у червні 2015 року з причин різних поглядів на життя та обов'язки, в зв'язку з чим в сім'ї відбувалися сварки, можливості зберегти сім'ю не має. Майнового спору та спору по вихованню дитини сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення, як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.10.2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з травня 2010 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнала, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 06.10.2001 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1298. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з травня 2010 року не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 11.08.2007 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, однак добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка не заперечила проти задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами: про звільнення від сплати аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO] та звільнення від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 5000 грн, мотивуючи вимоги тим, що дитина постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні, а відповідач добровільно відмовитися від отримання аліментів не бажає. Позивач в судове засідання 28.01.2016 року не прибув, в поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не прибув. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач сплачує відповідачу аліменти в розмірі ? частини із всіх видів доходів згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 22.04.2013 року (а.с.9). Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В ст.223 ч.4 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. ?Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно пункту 6 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної в місті Чернігові ради №169 від 28.09.2015 року, визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з довідки Радянськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №2449 від 11.12.1015 року, з квітня 2015 року [PERSON], [INFO], проживає з батьком - [PERSON] в будинку [ADDRESS] Проживання на даний час малолітньої дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення і є підставами для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача, а також його звільнення від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 5000 грн, оскільки в даний час він самостійно (без участі відповідача) утримує та виховує дочку. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 98303,66 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 70/04. Згідно з Кредитним договором Банк зобов'язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними комісії. Відповідно до Кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит у сумі 90744,49 грн. на строк до 27.03.2019 р. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит і сплатити проценти. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань, які виникають за Кредитним договором, станом на 10.09.2015 року, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 103332,57 грн., яка складається з: 83525,88 грн. неповернутої суми кредиту; 14777,78 грн. прострочених відсотків; 5028,92 грн. - пені. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 4 ЦПК України, визначені способи захисту, які застосовуються судом, зокрема здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач в резолютивній частині позову просить стягнути заборгованість в сумі 98303 грн. 66 коп., що складається з 83525,88 грн. неповернутої суми кредиту та 14777,78 грн. прострочених відсотків; а суд не може вийти за межі заявлених вимог, тому підлягає стягненню з відповідача заборгованість в розмірі 98303 грн. 66 коп. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1474 грн. 55 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 01 березня 2003 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних сварок і різних поглядів у питаннях влаштування побуту і виховання дитини. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому строк на примирення просить не надавати. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 березня 2003 року у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис №89. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Савенко». Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2003 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис №89 ( а.с. 4 ). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп., які просить вважати фактично понесеними. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач просила судові витрати віднести за її рахунок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 січня 2006 року та мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач ухиляється від будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість так як працює дільничним інспектором Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області та регулярно отримує заробітну плату. Тому позивач вимушена звернутися із позовом до суду. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 50% від всіх видів доходів відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти у вказаному у позові розмірі, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2006 року, актовий запис №08, місце реєстрації ВРАЦС Роздільнянського РУЮ Одеської області. Відповідач [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітніх: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дітей. Він є здоровим працездатним чоловіком. працює у органах внутрішніх справ, отримує заробітну плату, тобто має змогу утримувати дітей матеріально, що не заперечує сам відповідач. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. На користь держави з відповідача суд стягує 487,20 гривен судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

21.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку надала суду заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.2). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

21.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у січня 2015 року, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивачка з відповідачем спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved