Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

21.10.2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Рогатинського районного суду від 02 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду, [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 травня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Рогатинського районного суду від 02 березня 2020 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції постанови апеляційного суду. В іншій частині рішення суду залишено без змін. 30.06.2020 року представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Окуневич М.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить судові витрати [PERSON] в сумі 1\~000,00 грн. та [PERSON] в сумі 500,00 грн., пов`язані з правничою допомогою адвоката в суді апеляційної інстанції, в загальному розмірі 1\~500,00 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року заяву призначено до розгляду без виклику учасників справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з таких підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Частинами 1, 2 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 7 вказаної статті якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 18.05.2020 року, у зв`язку із незадовільним майновим станом позивача, що зумовлений сімейними обставинами, та відсутністю у нього будь-яких доходів за останні п`ять років, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для звільнення позивача від компенсації [PERSON] та [PERSON] судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції вирішено питання щодо звільнення позивача від сплати судових витрат, однак не вирішено питання про компенсацію витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відповідачам у справі, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення. Разом з тим, при визначенні розміру компенсації витрат відповідачів на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про їх часткову компенсацію з таких підстав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання про компенсацію понесених [PERSON] та [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні у матеріалах справи договори про надання правової допомоги, укладені адвокатом Окуневичем М.В.\~з [PERSON] , а також з [PERSON] ,\~долучені до\~матеріалів справи\~квитанції та\~акти виконаних\~робіт (наданих\~послуг)\~не є\~безумовною підставою\~для відшкодування\~судом витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~в зазначеному\~розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, з урахуванням викладеного, зазначені відповідачами витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, оскільки згідно актів виконаних робіт (наданих послуг) від 10.04.2020 року відповідачам надано ідентичний обсяг послуг, однак вартість таких заявлена відповідно 500 грн. та 1000 грн., а також у актах не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тобто розмір таких витрат належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про компенсацію відповідачам по 400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу кожному. Відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Outcome: partial