Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

21 жовтня 2020 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2011 року №б/н, на загальну суму 10746,51 грн. та судові витрати по справі у сумі 2102,00 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2020 року позовну заяву разом з додатками направлено до Жовтневого районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України. Матеріали зазначеної справи надійшли до Жовтневого районного суду Миколаївської області 20 січня 2021 року. За результатом\~розподілу справи\~автоматизованою системою\~документообігу суду,\~цивільна справа передана для розгляду судді Полішко В.В. 22 січня 2021 року постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та відкриття провадження у справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 11 травня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж 30 днів, відповідач зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Крім того, відповідачем сплачується пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. При цьому, погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування [PERSON] зобов`язувався здійснювати на умовах, передбачених кредитним Договором. У зв`язку несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк, встановлений договором, виникла заборгованість, яка станом на 15 вересня 2020 року становить 10746,51 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7553,57 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 2031,06 грн., пеня 1161,88 грн. Через те, що відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, позивач з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням, а отже не тягне правонаступництва. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з прохання розглядати справу за її відсутності, вказала, що позовні вимоги визнає частково, лише заборгованість за тілом кредиту при цьому на суму 5000,00 грн., оскільки саме такий кредитний ліміт був встановлений при укладені договору. При цьому просила відмовити у стягненні заборгованості за відсотками нарахованим за статтею 625 ЦК України, посилаючись на те, що вказана умова передбачена Умовами та Правилами, які почали діяти з 01 березня 2019 року, тобто після підписання відповідачем анкети-заяви, з якими [PERSON] не був ознайомлений. З огляду на письмові пояснення відповідача направлені до суду 22 березня 2021 року, як на підставу відмови у задоволенні позову він посилається на те, що кредитний ліміт йому було збільшено без його згоди до 11400,00 грн. Визнає борг за тілом кредиту лише на 5000,00 грн., оскільки саме такий кредитний ліміт узгоджувався при підписанні анкети-заяви. Із матеріалів справи, наданих документів позивачем не можливо встановити який саме кредитний договір укладено між сторонами, а також сума кредиту не відображена в жодному з документів. Анкета-заява не містить встановленого графіку погашення кредиту, строків кредитування, тобто позивачем не надано підтвердження того, що сторони дійшли згоди щодо умов кредитування. Вважає виписки по картковому рахунку та розрахункам заборгованості є неналежними та недопустими доказами у справі, оскільки не засвідчені в порядку ЦПК, відсутні ПІБ, дата, підпис, вихідний номер документу на вказаних додатках, тобто докази здобуті з порушенням частини 4 статті 95 ЦПК України. Не надано доказів, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та Правил знайомився і погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також того. що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитним коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини та вимоги заявлені у позові, посилання в позовній заяві на те, що «Умови та Правила надання банківських послуг є складовою анкети-заяви, ні чим не підтверджено. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, в зв`язку з чим, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. 11\~травня 2011\~року відповідач\~підписав Анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~ПАТ «КБ\~«Приватбанк» (далі Банк), за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг (а.с.11). Згідно з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на травень 2011 року, а також Тарифами банку. Станом на 25 листопада 2015 року кредитний ліміт був встановлений у розмірі 5000,00 грн., 31 січня 2017 року його було збільшено до 11400,00 грн. Згідно з умовами договору розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 30% на рік з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості. З 01 вересня 2014 року процентну ставку було збільшено до 2.7%, з 01 квітня 2015 року 3,5 % щомісячно. Згідно з п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт надав згоду на самостійну зміну Банком розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною Банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Розділом 2.1.1.12. Умов та Правил передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобов`язань. Зокрема, відповідно до п. 2.1.1.12.6. за користування Кредитом і Банк нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та Правилу відповідач доручив Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючій сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з розрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Згідно з довідкою про рух коштів по рахунку, відповідач здійснював платежі для погашення кредитної заборгованості нерегулярно, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15 вересня 2020 року становить 10746,51 грн. Справа розглядається за поданими Банком доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, в свою чергу позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вчасно їх не сплачував, допустив систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, а тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню в повному обсязі. Крім цього Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України. З огляду на положення частини 1 та 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач у позовній заяві в обґрунтування посилається на те, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно п.2.1.1.12.6.1. сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: - 86,4% - для картки «Універсальна»; - 84,0% - для картки «Універсальна голд». Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями пункту 27 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про\~судове рішення\~в цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Водночас, матеріали справи містять Умови та Правила, в редакції, що почала діяти з 01 березня 2019 року, докази на підтвердження того, що вказаний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 11 травня 2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ Приватбанк» не надано, в зв`язку з чим Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку в редакції з 01 березня 2019 року не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 травня 2011 року шляхом підписання відповідачем заяви. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ\~Приватбанк» від 11 травня 2011 року, які підписані відповідачем до нової редакції Умов та Правил надання банківських послуг, процентна ставка у розмірі 86,4% відповідно до частини 2 статті 625\~ЦК України за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором не зазначена як погоджена сторонами. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України саме у розмірі 86,4%. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України не підлягає стягненню з відповідача. Також, позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1161,88 грн. Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В зв`язку\~з порушенням\~відповідачем взятих\~на себе\~зобов`язань щодо вчасної сплати кредитної заборгованості, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді пені. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення ст.ст. 549, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню частково. З відповідача підлягає стягненню заборгованість станом на 15 вересня 2020 року у сумі 8715,45 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7553,57 грн.; заборгованість за пенею 1161,88 грн. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~та Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~а також\~з урахуванням\~роз`яснень,\~що містяться\~у пункті\~36\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних та\~кримінальних справ\~від 17\~жовтня 2014\~року №10,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~на користь\~позивача судовий\~збір,\~сплачений при\~поданні позову\~пропорційно задоволеним\~вимогам у сумі 1704,72 грн. В зв`язку з тим, що відповідач звільнений від сплати судового збору, то ці витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial