Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

21.11.2018 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2016 року між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ABH0RG119120966, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 13868,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 54740,12 грн., що складається з: 13868,40 грн. - заборгованості за кредитом; 25,86 грн. - заборгованості за процентами; 17196,94 грн. - заборгованості за комісією за користування кредитом; 20566,06 грн. - заборгованості за пенею, штрафів: 500,00 грн. - фіксованої частини; 2582,86 грн. - процентної складової. Ураховуючи викладене, АТ «Акцент-Банк» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 54740,12 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в наданій на адресу суду заяві просив розглядати справу без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 4). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2016 року між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір № ABH0RG119120966, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 13868,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості. (а.с. 6-12). Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, розмір котрої підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 5 зворотній бік). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34460,32 грн., що складається з: 13868,40 грн. - заборгованості за кредитом; 25,86 грн. - заборгованості за процентами; 20566,06 грн. - заборгованості за пенею. Суд вважає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення заборгованості за комісією за користування кредитом задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно із п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 року № 6-174цс16. Встановивши у кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, ПАТ «Акцент-Банк» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність вимог АТ «Акцент-Банк» щодо стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 17196,94 грн. і відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Суд вважає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення штрафів задоволенню також не підлягають з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за порушення грошового зобов'язання, покладання на відповідача штрафу за несвоєчасне виконання того ж зобов'язання, на думку суду, є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України і співпадає з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення штрафів фіксованої та процентної складової у розмірі 500,00 грн. та 2582,86 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial