Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

21 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову банк зазначає, що 08.10.2007 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № 565/17-ПК19/07, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 40000,00 гривень із строком погашення 08.10.2011 року, відсоткова ставка за користування кредитом 15% річних, яка була збільшена за додатковою угодою від 15.10.2007 року до 22,00%, а відповідач зобов'язувалася повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 25.02.2016 року в загальній сумі 124167,31 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача та покласти на неї судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 45). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. 10.10.2016 року відповідачем були надані письмові заперечення, згідно яких відповідач вказує на сплив позовної давності, просить суд застосувати позовну давність та відмовити в позові (а.с. 32-33, 54). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.10.2007 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» (правонаступник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК») та [PERSON] було укладено договір кредиту № 565/17-ПК19/07 (надалі кредитний договір) (а.с. 4-8). Згідно до п. 1 кредитного договору банк (позивач по справі) надає позичальнику (відповідач по справі) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40000,00 гривень зі сплатою 15% річних. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 08 числа місяця, починаючи з листопада 2007 року в сумі не менш 833,34 гривні до повного погашення боргу з кінцевим терміном погашення до 08.10.2011 року. Кредит надано позичальнику на поточні потреби. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань кредитор укладає з позичальником іпотечний договір. Згідно п. 2.4.1 кредитного договору сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту не пізніше 08 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. 15.10.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої з 20.10.2008 року сторони домовилися встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 22,00% річних та відповідно зазначити по тексту кредитного договору процентну ставку в розмірі 22,00 процентів річних (а.с. 9). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] не повністю виконані зобов'язання за кредитним договором по своєчасному та повному поверненню кредиту та процентів за користування ним, згідно розрахунку позовних вимог останній платіж щодо повернення заборгованості по кредиту було здійснено позичальником 09.02.2009 року у сумі 584,67 гривень (а.с. 10-11). В своїх запереченнях відповідач вказує, що позивачем при проведенні розрахунку заборгованості не були враховані здійснені нею оплати з погашення відсотків 05.03.2009 року у сумі 480,00 гривень та 07.04.2009 року у сумі 470,00 гривень (а.с. 34). Суд не приймає ці заперечення відповідача, оскільки нею 480,00 гривень та 470,00 гривень були сплачені на інший ніж зазначений у договорі рахунок для погашення відсотків та у призначенні платежу не вказано, що ці платежі здійснені за кредитним договором № 565/17-ПК19/07 від 08.10.2007 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором її розмір станом на 25.02.2016 року становить 124167,31 гривень та заборгованість складається з: -27748,57 гривень - заборгованість за кредитом; -43340,50 гривень - заборгованість за відсотками; -14780,74 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -15995,40 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; -10710,95 гривень - інфляційні втрати за кредитом; -11591,16 гривень - інфляційні втрати за відсотками. Суд погоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором, який наданий у справу позивачем, доказів погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем до справи не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 565/17-ПК19/07 від 08.10.2007 року в загальній сумі 124167,31 гривень є підставними. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідачем до справи надано заяву про застосування позовної давності, яка викладена у її письмових запереченнях від 10.10.2016 року та додатково у заяві від 30.11.2016 року (а.с. 32-33, 54). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 09.02.2009 року у розмірі 584,67 гривень, строк виконання зобов'язань за кредитним договором становить 08.10.2011 року. З цим позовом до суду позивач звернувся 21.09.2016 року, тобто цілком очевидно, що банк звернувся після спливу позовної давності. Ані при поданні позову до суду, ані під час розгляду справи позивачем не було подано суду заяви про поновлення строку звернення до суду, доказів про поважність причини пропуску строку звернення до суду, доказів зміни тривалості позовної давності, зупинення чи переривання перебігу позовної давності тощо. За таких обставин, з урахуванням під ставності вимог позивача та заяви відповідача про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про можливість застосування позовної давності та відповідно до приписів ст. 267 ЦК України відмовляє ПАТ «Укрсоцбанк» в задоволені позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 565/17-ПК19/07 від 08.10.2007 року у загальному розмірі 124167,31 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1862,51 гривень покладаються на позивача, в зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed