Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

20 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Мале приватне підприємство «АТП-2» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 390996,63 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.12.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та МПП «АТП-2» був укладений кредитний договір № 010/304007/0182115 в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/115-0-2/3 від 15.03.2012 року, за умовами якого банк надав підприємству кредит на загальну суму 300000,00 гривень під 21,5% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 04.12.2014 року, додатковою угодою до кредитного договору від 27.12.2013 року було зменшено проценту ставку за кредитом до 19% річних, проте підприємство в порушення строків з погашення кредитної заборгованості, встановлених кредитним договором, з серпня 2014 року не погашає кредитну заборгованість з тіла кредиту, а з травня 2014 року заборгованість по відсоткам, внаслідок чого станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість підприємства перед банком у розмірі 390996,63 гривні. В забезпечення виконання зобов'язань між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], як поручителями, 10.12.2013 року були укладені договори поруки, згідно з умовамияких поручителі зобов'язалися перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, позичальник та поручителі не виконали умови кредитного договору та поруки, що призвело до створення простроченої заборгованості у загальному розмірі 390996,63 гривень, яку й просить стягнути позивач з відповідачів солідарно, також просить стягнути з відповідачів судові витрати. Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.07.2015 року по цій цивільній справі позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Мале приватне підприємство «АТП-2» про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено повністю (а.с. 110-112). 12.08.2015 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, яка була прийнята судом до розгляду. В заяві [PERSON] посилалася на те, що вона не мала можливості заявити суду про те, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банки зобов'язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості за кредитними договорами (а.с. 130-131). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.09.2015 року заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.07.2015 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 151). В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.91). В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, причин неявки в судове засідання відповідачі суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали. [PERSON] двічі 24.09.2015 року та 19.10.2015 року подавала суду заяву про відкладення розгляду справи, яка була задоволена судом та розгляд справи відкладено (а.с. 180, 205). Згідно відповіді Міністерства соціальної політики України від 25.06.2015 року № 9522/0/14-15/081 у Єдиній інформаційній базі даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, [PERSON] з 23.01.2015 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Харківського району Харківської області, її фактичне місце проживання: [ADDRESS]; [PERSON] з 17.11.2014 року перебуває обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дзержинського району міста Харкова, його фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 119). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судові виклики відповідачам [PERSON] та [PERSON] були надіслані судом за адресами їх фактичного місця проживання, згідно відповіді Міністерства соціальної політики України, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 176, 199, 203, 217, 220). Судові виклики відповідачу [PERSON] було направлено за адресою місця проживання згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу місто Харків, вулиця Новоолексіївська, будинок 13, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 64, 84, 196, 201, 223). Інших відомостей про місце роботи або фактичне місце проживання відповідачів суд не має. В зв'язку з нездійсненням пересилання пошти УДППЗ «Укрпошта» до міста Первомайськ Луганської області, яке не підконтрольне українській владі, де зареєстроване місцезнаходження за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців третьої особи МПП «АТП-2», виклики третій особі було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі» (а.с. 162-163, 188, 212). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам - за адресою місця знаходження, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідачі та представник третьої особи є повідомленими про судове засідання належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та Малим приватним підприємством «АТП-2», як позичальником, було укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/115-0-2/3, відповідно до якого кредитор зобов'язується здійснювати на користь позичальника кредитні операції в межах сум загального ліміту у розмірі 950000,00 гривень та сублімітів у розмірі 800000,00 гривень, в порядку визначеному цим генеральним договором, а позичальник зобов'язаний виконати всі обов'язки, що витікають зі змісту кредитної операції і повністю погасити заборгованість у межах строку кредитної операції відповідного виду. Згідно статті 2 генерального договору, кредитні операції здійснюються сторонами на умовах, визначених цим генеральним договором та умовами шляхом укладання між кредитором та позичальником відповідного договору, яким визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема, у частині ліміту кредитної операції, валюти, строків та умов погашення заборгованості позичальника, також договір може містити інші положення та графік погашення заборгованості (а.с. 5-15). 10.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та Малим приватним підприємством «АТП-2», як позичальником, було укладено кредитний договір № 010/304007/0182115 «Кредитна лінія (відновлювальна, невідновлювальна) для клієнтів малого та мікро бізнесу» до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/115-0-2/3 від 15.03.2012 року, згідно з яким кредитор надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювального ліміту з видачею кредитних коштів однією сумою з лімітом 300000,00 гривень, під процентну ставку 21,5% річних, зі сплатою разової комісії 2970,00 гривень, строком до 04.09.2014 року для цільового призначення: поповнення обігових коштів та ведення поточної фінансово-господарської діяльності з придбання сировини та матеріалів, оплата товарів та послуг, виплата заробітної плати та сплати обов'язкових платежів до Державного Бюджету, Пенсійного фонду України та інших обов'язкових платежів, пов'язаних з виплатою заробітної плати, а також інших потреб, пов'язаних з веденням господарської діяльності позичальника, за винятком придбання основних засобів та витрат, що збільшують вартість основних засобів позичальника. Порядок погашення: частинами, відповідно до графіка зниження ліміту кредитної операції, який є частиною цього договору (а.с. 20-22). 27.12.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, в якій було зменшено розмір процентів до 19% річних (а.с. 23). Згідно п. 15.3 генерального договору за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим генеральним договором та договорами кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу. Згідно п. 15.5 генерального договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником обов'язків, зокрема, п. 6.2 щодо страхування заставленого майна та п. 8.1 генерального договору щодо ненадання довідок банку про фінансову звітність за 3-4 квартали 2014 року, позичальник на вимогу кредитора сплачує останньому неустойку у розмірі 0,5% від суми кредиту за кожне порушення обов'язку, сплата неустойки не звільняє позичальника від виконання порушеного (невиконаного) обов'язку. Факт надання банком кредиту підтверджується випискою по рахунку клієнта МПП «АТП-2»за період 10.12.2013 року по 31.03.2015 року, згідно з якою з 13.12.2013 року по 04.02.2014 року позичальнику було видано кредит у загальному розмірі 300000,00 гривень (а.с. 25-27). Суд приходить висновку, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов'язання за договором кредиту виконав належним чином в обумовлений кредитним договором строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що МПП «АТП-2» не повністю виконало зобов'язання за кредитним договором по своєчасному та повному поверненню кредиту та відсотків за користування ним, останній платіж щодо повернення заборгованості по кредиту було здійснено позичальником 11.07.2014 року у сумі 4000,00 гривень та 26.06.2014 року було здійснено платіж з погашення відсотків за кредитом у сумі 3909,83 гривні (а.с. 24). Згідно розрахунку позовних вимог, заборгованість за кредитом та відсотками МПП «АТП-2» перед банком станом на 31.03.2015 року становить в загальній сумі 390996,63 гривень, яка складається з: -255000,00 гривень - заборгованість за кредитом; -36665,32 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -37273,83 гривень - пеня по тілу кредиту; -4097,48 гривень - пеня по відсоткам; -57960,00 гривень - штраф (за невиконання п. 6.2 та п. 8.1 генерального договору). Жодних доказів виконання умов кредитного договору належним чином та погашення заборгованості повністю або частково МПП «АТП-2» та відповідачами до суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що МПП «АТП-2» не виконало належним чином умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 255000,00 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 36665,32 гривні МПП «АТП-2» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 31.03.2015 року. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 10.12.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], як поручителями, з кожним окремо було укладено договори поруки № 42225/304007/304007, № 42227/304007/304007, № 42228/304007/304007 відповідно, відповідно до яких поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, в тому числі, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору (Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/115-0-2/3 від 15.03.2012 та кредитного договору № 010/304007/0182115 від 10.12.2013 року), за умова яких позичальник зобов'язаний повернути кредит у 300000,00 гривень, сплатити проценти за користування кредиту у розмірі 21,5% річних, сплатити комісії, пені та штрафи (а.с. 28-39). Згідно п. 1.2 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Згідно п. 7.2 договорів поруки, порука, встановлена договором припиняється через шість років від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання (а.с. 31). Відповідно до п.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Доказів погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідачами до суду не надано. Оскільки відповідачі не виконали вчасно грошове зобов'язання за договором кредиту та договорами поруки, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом та відсотками у загальному розмірі 291665,32 гривні (255000,00 гривень + 36665,32 гривні) підлягають до задоволення. В частині стягнення пені та штрафу суд дійшов висновку про таке. В заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] зазначала, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банки зобов'язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості за кредитними договорами (а.с. 130-131). Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та /або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Таким чином, діючим законодавством встановлено заборону на нарахування штрафів та пені на час проведення антитерористичної операції за кредитними договорами. Зі справи вбачається, що відповідачі є громадянами України, які переселилися у період з 14 квітня 2014 року з міста Первомайську Луганської області, яке відноситься до населених пунктів, де проводиться антитерористична операція. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, пеня по тілу кредиту та відсоткам нарахована позивачем за період з 31.10.2014 року по 31.03.2015 року у сумі 37273,83 гривні та 4097,48 гривень відповідно. Враховуючи заборону банкам нараховувати пеню з 14.04.2015 року, встановлену Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені по тілу кредиту у розмірі 37273,83 гривні та по відсоткам у розмірі 4097,48 гривень за період з 31.10.2014 року по 31.03.2015 року. В частині позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 57960,00 гривень, суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно п. 15.5 генерального договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником обов'язків, зокрема, п. 6.2 щодо страхування заставленого майна та п. 8.1 генерального договору щодо ненадання довідок банку про фінансову звітність за 3-4 квартали 2014 року, позичальник на вимогу кредитора сплачує останньому неустойку у розмірі 0,5% від суми кредиту за кожне порушення обов'язку, сплата неустойки не звільняє позичальника від виконання порушеного (невиконаного) обов'язку. Якщо кожного наступного календарного місяця порушений обов'язок залишається невиконаним, позичальник надалі, на вимогу кредитора, сплачує останьому повторно неустойку у розмірі, виплаченому в цьому пункті генерального договору, до моменту належного виконання порушеного обов'язку. З розрахунку позовних вимог в частині штрафу вбачається, що штраф нарахований позивачем за такі порушення генерального договору (а.с. 24 зворот): -14490,00 гривень - за ненадання фінансової звітності за 3 квартал 2014 року (порушення п. 8.1 генерального договору); -2415,00 гривень - за ненадання фінансової звітності за 4 квартал 2014 року (порушення п. 8.1 генерального договору); -14490,00 гривень - за ненадання довідок 3 квартал 2014 року (порушення п. 8.1 генерального договору); -7245,00 гривень - за ненадання довідок 4 квартал 2014 року (порушення п. 8.1 генерального договору); -19320,00 гривень - за не перестрахування заставного майна протягом 6 місяців (порушення п. 6.2. генерального договору). Отже, судом встановлено з розрахунку, що штраф було нараховано позивачем після 14.04.2014 року (3, 4 квартал 2014 року та за не перестрахування за 6 місяців 2014 року). Таким чином, суд дійшов висновку, щодо спірних правовідносин необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» в частині заборони нарахування штрафів з 14.04.2014 року, тому в частині стягнення штрафу у розмірі 57960,00 слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]солідарно на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 291665,32 гривні, яка складається з 255000,00 гривень заборгованості за кредитом, 36665,32 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом. В частині стягнення 37273,83 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту, 4097,48 гривень пені за несвоєчасну сплату відсотків, 57960,00 гривень штрафу суд відмовляє, в зв'язку з встановленням заборони нарахування пені та штрафу Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції». Разом з цим, суд зазначає, що заборона нарахування пені та штрафу застосовується тимчасово на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення, тому позивач не позбавлений права після завершення антитерористичної операції звертатися до суду з вимогами про стягнення пені та штрафу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково на 74,60%, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 2725,88 гривень по 908,63 гривень з кожного з відповідачів, в решті покладається на позивача.

Outcome: partial