Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

20.01.2020 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просили: зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком по [ADDRESS] , який розташовано на земельній ділянці площею 0,05 та кадастровий номер 3210500000:09:036:0116 шляхом припинення вчиняти будь-які дії по відключенню від мереж та припиненню електропостачання та дій, пов`язаних з видворенням з даного житлового будинку (а.с.3-6). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постійно проживають та зареєстровані в житловому будинку по [ADDRESS] , а також, що намагаючись позбавти їх права на користування житлом з метою уникнення поділу спірного домоволодіння як спільного майна подружжя, відповідач [PERSON] незаконно здійснив відчуження будинку на користь своєї дружини [PERSON] , а також, неодноразово приходив до будинку разом з незнайомими позивачам людьми і вимагав виселення з будинку, погрожував насиллям та створенням перешкод у користуванні майном. Зазначають, що будинок вони не звільнили, оскільки це їх єдине житло і будь-якого рішення про їх виселення не має, а також існує спір щодо поділу будинку, 19.12.2019 року відповідачка [PERSON] подала до Бориспільського РП ПрАТ «Київобленерго» заяву як власник спірного домоволодіння по [ADDRESS] про відключення від опори електропостачання даного індивідуального житлового будинку. 26.12.2019 року спірний житловий будинок по [ADDRESS] без будь- якого попередження було припинено електропостачання. Внаслідок цього, житловий будинок залишився без опалення, теплої води та світла. В зв`язку з цим позивачка була вимушена звернутись до правоохоронних органів та органів ювенальної превенцїї з приводу незаконного відключення електроенергії в житловому будинку, де також проживають малолітні діти. 26.12.2019 року ввечері було підключено будинок до електричних мереж та відновлено електропостачання. Однак, вже 30.12.2019 року відповідачка [PERSON] подала чергову заяву до Бориспільського РП ПрАТ «Київобленерго» про незаконність підключення до електричних мереж. Виходячи із наведених обставин, позивачі вимушені звернутись до суду з даним позовом для захисту їх порушеного цивільного права на житло. При цьому зазначають, що будинок, який розташовано за адресою [ADDRESS] , позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] будували разом, перебуваючи в шлюбі, та проживали однією сім`єю, до якої входили позивачі як дружина та син, та їх дочка, де вони всі і прописані та постійно проживають, а отже набули право на користування будинком. Однак, з винних дій відповідачів, які чинять перешкоди для проживання в спірному будинку, а тому позивачі не можуть реалізовувати своє законне право на користуванням житлом. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 03.02.2020 було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.45-46). Ухвалою суду від 23.01.2020 було задоволено заяву позивачів та вжито заходів забезпечення позову: заборонено вчиняти будь-які дії по відключенню від мереж та припиненню електропостачання в житловому будинку по [ADDRESS] , який розташовано на земельній ділянці площею 0,05 га кадастровий номер 3210500000:09:036:0116, що ініційовані відповідачем [PERSON] та/або [PERSON] , та встановленням обов`язку ПрАТ «Київобленерго» та відновити електропостачання домоволодіння у разі відключення від мереж (а.с.35-39). Ухвалою суду від 27.01.2021 було задоволено клопотання представника позивача адвоката Кузьменка В.О. та витребувано від Бориспільської районного підрозділу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київській Регіональні Електромережі» належної якості та належним чином засвідчену копію заяви [PERSON] на ім`я начальника Бориспільського РП ПрАТ «Київобленерго» (до перейменування - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київській Регіональні Електромережі») від 30 грудня 2019 року з питань електропостачання до будинку [ADDRESS] (а.с.165-166). Ухвалою від 27.01.2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.171). . У судовому засіданні представник позивача адвокат Кузьменко В.О. позов повністю підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Допитані в якості свідків в порядку, визначеному ст.ст.92,234 ЦПК України, про відомі їм фактичні обставини справи позивачі [PERSON] , [PERSON] зазначили про те, що з моменту завершення будівництва проживають в будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в будинку не проживає, проте змінив замки, щоб позивачі не могли користуватися надвірними спорудами та, поки тривав спір щодо спільного майна подружжя у суді, подарував будинок своїй новій дружині [PERSON] . З метою створення штучної заборгованості відповідачі подавали до ПрАТ «Київобленерго» завищені показники спожитої електроенергії, а за заявою [PERSON] було в зимовий період відключено будинок він енергопостачання. Відповідач [PERSON] від свого імені, а також як представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, пояснив, що дійсно, змінив замки на хвіртці та службових спорудах бані, гаражу, оскільки як власник не мав до них доступу. В нього виникли обґрунтовані сумніви, що позивачі правильно відображають обсяг спожитої електроенергії та що не відбувається несанкціонований доступ, оскільки показники спожитої електроенергії, на його погляд, були занижені. Щоб мати доступ до лічильника, він домігся, щоб електролічильник було перенесено на електроопору. А також відповідачем [PERSON] , як новим власником, з метою запобігання можливих санкцій, у разі встановлення фактів розкрадання електроенергії, була подана заява про відключення належного їй будинку від енергопостачання. Зазначає, що саме з метою захисту від можливих санкцій, як номінальним власником, було зареєстровано електронний кабінет споживача та, з метою привернути увагу ПрАТ «Київобленерго» і домогтися перевірки правильності обліку спожитої електроенергії позивачами, ними подавалися завищені показники. Представник третьої особи ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (до перейменування - ПрАТ «Київобленерго») Гайдаманчук О.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що як енергопостачальна організація вони виконали оплачені власником послуги по відключенню будинку [ADDRESS] від електромережі на підставі поданої власником [PERSON] письмової заяви. Проте, що в будинку проживають позивача з неповнолітніми дітьми, третій особі відомо не було. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши позивачів, дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами документи, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема у ст.82 цього Кодексу. Сторонами визнано, матеріалами цивільної справи підтверджується, що сторони: відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] з 08 серпня 2199 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2017 року (справа №359/9178/16-ц) (а.с.12). Встановлено, що в березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на майно. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2019 року позов [PERSON] задоволено частково (а.с.13-16): - Визнано незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 139,1 кв. м, що складається: з веранди «2-І» площею 6,90 кв. м., передпокою «2-1» площею 20,10 кв. м, кухні «2-2» площею 20,00 кв. м, коридору «2-3» площею 4,20 кв. м, санвузла «2-4» площею 2,70 кв. м, санвузла «2-5» площею 1,60 кв. м, гаража «2-6» площею 17,00 кв. м, тераси площею 8,80 кв. м, сходинкової «2-7» площею 9,60 кв. м, житлової кімнати «2-8» площею 18,70 кв. м, житлової кімнати «2-9» площею 14,20 кв. м, житлової кімнати «2-10» площею 9,40 кв. м, санвузла «2-11» площею 4,40 кв. м, житлової кімнати «2-12» площею 10,30 кв. м, балкону площею 2,40 кв. м, балкону площею 3,00 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: погріб «В», сарай-сауну «Б», навіс «Е», оглядову яму гаражну «З», яму вигрібну «Л», колонку «Н», огорожу № 1, хвіртку № 2, ворота № 3, огорожу № 4, 1/2 частку огорожі № 5, хвіртку № 6, 1/2 частку огорожі № 10 по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 3210500000:09:036:0116, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану за цією ж адресою, та незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; - Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку в незавершеному будівництвом житловому будинку загальною площею 139,10 кв. м, що складається: з веранди «2-І» площею 6,90 кв. м, передпокою «2-1» площею20,10 кв. м, кухні «2-2» площею 20,00 кв. м, коридору «2-3» площею 4,20 кв. м, санвузла «2-4» площею 2,7 кв. м, санвузла «2-5» площею 1,60 кв. м, гаража «2-6» площею 17,00 кв. м, тераси площею 8,80 кв. м, сходинкової «2-7» площею9,60 кв. м, житлової кімнати «2-8» площею 18,70 кв. м, житлової кімнати «2-9» площею 14,20 кв. м, житлової кімнати «2-10» площею 9,40 кв. м, санвузла «2-11» площею 4,40 кв. м, житлової кімнати «2-12» площею 10,30 кв. м, балкону площею 2,40 кв. м та балкону площею 3,00 кв. м; господарських будівель та споруд: погребу «В», сараю-сауни «Б», навісу «Е», оглядової ями «З», ями вигрібної «Л», колонки «Н», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, 1/2 частку огорожі № 5, хвіртки № 6, 1/2 частки огорожі № 10 по [ADDRESS] ; - Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку в незавершеному будівництвом житловому будинку загальною площею 139,10 кв. м, що складається: з веранди «2-І» площею 6,90 кв. м, передпокою «2-1» площею 20,10 кв. м, кухні «2-2» площею 20,00 кв. м, коридору «2-3» площею 4,20 кв. м, санвузла «2-4» площею 2,7 кв. м, санвузла «2-5» площею 1,60 кв. м, гаража «2-6» площею 17,00 кв. м, тераси площею 8,80 кв. м, сходинкової «2-7» площею9,60 кв. м, житлової кімнати «2-8» площею 18,70 кв. м, житлової кімнати «2-9» площею 14,20 кв. м, житлової кімнати «2-10» площею 9,40 кв. м, санвузла «2-11» площею 4,40 кв. м, житлової кімнати «2-12» площею 10,30 кв. м, балкону площею 2,40 кв. м та балкону площею 3,00 кв. м; господарських будівель та споруд: погребу «В», сараю-сауни «Б», навісу «Е», оглядової ями «З», ями вигрібної «Л», колонки «Н», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, 1/2 частку огорожі № 5, хвіртки № 6, 1/2 частки огорожі № 10 по [ADDRESS] ; - Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , площею 0,05 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3210500000:09:036:0116; - Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , площею 0,05 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3210500000:09:036:0116; - Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] ; - Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] ; - У задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково (а.с.17-20), а саме: - Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2019 року в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу незавершеного будівництвом будинку по [ADDRESS] та незавершеного будівництвом будинку по [ADDRESS] скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] ; - В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] задовольнити частково (а.с.152-160), а саме: - Постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на нього скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; - Постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання житлового будинку по [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на нього скасовано, залишено в силі у цій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2019 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 14.11.2019 №188768412 (а.с.124-125), встановлено, що 10.09.2019 року на підставі договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, серія та номер :2988, виданого 10.09.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довга Т.С., зареєстровано право приватної власності відповідача [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 139.1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1826225432105). Крім того встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] , з 13.09.2008 року, а [PERSON] , [INFO] , з 28.01.2010 року, зареєстровані за вищевказаною адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними їх паспортів, а також Довідкою Реєстраційної служби Бориспільської міської ради від 27.12.2019 №20-36-9560 (а.с.7,8,11). Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 18.01.2020 депутатом Бориспільської міської ради Калина В.О. (а.с.22-23) за вищевказаною адресою проживають: позивачі [PERSON] та [PERSON] - мати та син, [PERSON] , 1990 р.н. - дочка, [PERSON] , 1990 р.н.,-зять, [PERSON] , 2013 р.н., - онук, [PERSON] , 2017 р.н., - онук, [PERSON] , 1991 р.н. - невістка. Як стверджують позивачі, після відчуження житлового будинку, в якому зареєстровані та проживають позивачі, відповідач [PERSON] приїздив до будинку і погрожував, якщо вони не звільнять будинок його дружини, він буде вдаватись до дій, які унеможливлять проживання в ньому. Факт відчуження будинку на користь відповідача [PERSON] , заміни замків на хвіртці, бані та гаражі відповідачем [PERSON] не заперечується. Також ним було визнано факт свідомого завищення показників споживання електроенергії, які подавались до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (до перейменування - ПрАТ «Київобленерго»), що призвело до завищення вартості спожитих послуг та створення «штучної» заборгованості, що також підтверджується рахунками за електроенергію (а.с.143-146), Актами контрольного огляду приладів обліку (а.с.147-148), відомостями, відображеними в електронному кабінеті споживача (а.с.161). Також встановлено, що 19.12.2019 року відповідач [PERSON] подала до Бориспільського РП ПрАТ «Київобленерго» заяву як власник спірного домоволодіння по [ADDRESS] про відключення від опори електропостачання даного індивідуального житлового будинку, що повністю підтверджується змістом поданих відповідачкою [PERSON] заяв, датованих 19.12.2019 та 28.12.2019 (а.с.150,176), та повністю визнано відповідачами та третьою особою. Як стверджують позивачі, 26.12.2019 року до спірного житлового будинку по [ADDRESS] без будь-якого попередження було припинено електропостачання, внаслідок цього, житловий будинок залишився без опалення, теплої води та світла. В зв`язку з цим позивач [PERSON] була вимушена звернутись до правоохоронних органів з приводу незаконного відключення електроенергії в житловому будинку. Після цього 26.12.2019 року ввечері було підключено будинок до електричних мереж та відновлено електропостачання. Однак, 30.12.2019 року відповідач [PERSON] подала повторну заяву до Бориспільського РП ПрАТ «Київобленерго» про незаконність підключення до електричних мереж, внаслідок чого електропостачання до будинку, в якому проживають позивачі, було повторно припинено. Факт відключення будинку та перебування його у відключеному стані станом на 22.01.2020 повністю підтверджується відповіддю ПрАТ «Київобленерго» №04/200/100/661 від 22.01.2020, та листом Бориспільського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго» від 22.01.2020, адресованими відповідачці [PERSON] (а.с.141,142). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . С уд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. За змістом ч.6 цієї статті у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1,2 та 3 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що на даний час виник спір щодо житлового будинку [ADDRESS] , оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду про визнання вказаного будинку спільною власністю подружжя позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] , який відчужив будинок за договором дарування своїй дружині від повторного шлюбу - відповідачці [PERSON] . Проте позивачі та члени їх родини були вселені та проживають в будинку як члени сім`ї власника та не втратили право на користування будинком, а тому вправі в силу вищенаведених вимог чинного цивільного та житлового законодавства вимагати усунення перешкод у користуванні будинком, в тому числі від його теперішнього номінального власника [PERSON] . Так, відповідно до вимог ст.396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, обраний позивачами спосіб захисту в частині усунення перешкод у користуванні житловим будинком слід визнати обґрунтованим, таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені кожним з позивачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 840 гривень 80 копійок за вимогою немайнового характеру (а.с.1,2), а також понесені позивачем [PERSON] витрати по сплаті судового збору за заявою про забезпечення позову в сумі 420 гривень 40 копійок, (а.с.31), підлягають відшкодуванню в рівних частках за рахунок відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved