Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

1 березня 2019 року позивач в особі голови адміністрації Мозгового В.М. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Не займається розвитком та вихованням дітей, не створила їм належних умов для проживання та утримання. У помешканні постійно дуже брудно, у дітей відсутні належно об лаштовані місця для відпочинку, сплять по двоє в односпальному ліжку, найменша дитина в літній колясці, яка є малою за розмірами. Діти не забезпечені одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, іграшками, постільною білизною, ковдрою, подушками, засобами гігієни, продуктами харчування, дитячим збалансованим харчуванням. Відповідач разом із співмешканцем вживають алкогольні напої, палять в приміщені. Діти постійно брудні. Відповідача попереджали про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Належних висновків вона не зробила. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради від 24.08.2017 № 18 «Про вилучення малолітніх дітей із сім`ї [PERSON] » діти були вилучені із сім`ї. Старші діти були влаштовані до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав», найменша дитина - в м. Боярка, де діти перебувають і до цього часу. Мати дітей жодного разу не відвідала, не цікавиться їх життям, не надає матеріальної та допомоги. Не намагається повернути дітей в сім`ю. [INFO] народила [PERSON] , якому теж не створила належні умови для проживання, дитина не забезпечена чистим одягом, білизною, харчуванням. Кошти, які отримує на дитину, використовує на свої потреби, тому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо п`ятьох дітей, стягнути аліменти на їхню користь у твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину [PERSON] та [PERSON] - у розмірі по 1014,00 грн, на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - по 813,00 грн, і до досягнення дитиною повноліття, дітей передати органу опіки і піклування для подальшого її влаштування. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, відповідач позов визнала частково. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, зазначила, що відповідач й натепер не цікавиться дітьми, не скористалася своїм правом повернути їх в свою сім`ю. [PERSON] по місцю проживання характеризується негативно, перебуває у полі зору ССДС з 2013 року яка мати, яка неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Остання зі своїм співмешканцем вживають алкогольні напої та палять цигарки. Не оформила допомогу як одинока мати на чотирьох дітей, чим позбавила їх на належне утримання. За 16 місяців відвідала старших дітей лише 10 разів, найменшу дитину - жодного разу. Відповідач у житловому будинку має недостатню кількість меблів для дітей. Співмешканець відповідача вживає алкогольні напої та палить цигарки, що унеможливлює проживання з ним дітей. ССДС не надавала будь-якої допомоги відповідачу із-за відсутності відповідного фінансування. Відповідач сама повинна була звернутися за допомогою та зробити ремонт у будинку. В судовому засіданні відповідач, частково заперечуючи проти позову, пояснила, що вона визнає позов у частині стягнення аліментів. Проте заперечує проти позбавлення її батьківських прав та просить повернути їй дітей, над якими у закладах, де вони перебувають, чинять наругу старші діти. Дочки коротко пострижені, оскільки у них є воші, про що вона повідомила директора, яка відповіла, що з цим борються. Вона відвідує трьох дітей. На відвідування найменшого сина представник позивача не надає їй відповідного дозволу. Також вона спілкується із дітьми у телефонному режимі, які скаржаться їй на умови проживання. Її співмешканець є біологічним батьком найменшого сина, проте із-за відсутності паспорта не записаний батьком. Останній працює по найму у односельчан, має прибуток приблизно 500,00 грн у день та не заперечує проти повернення дітей. Вони проживають у житловому будинку, який належить чоловіку по імені [PERSON] . У будинку є дві кімнати, пічне опалення, є газовий балон та два ліжка, одне - дитяче та дитяча коляска, шафа, сервант та письмовий стіл. Найближчим часом планує придбати диван. Співмешканець вживає спиртні напої, проте після повернення дітей не буде вживати. Її мати [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі приблизно 4000,00 грн та пенсію та буде їй допомагати утримувати дітей. Вона обробляє присадибну ділянку, на якій вирощує картоплю та інші овочі. Має козу та двох поросят. Її діти ніколи не були голодні. На даний час вона не має великих запасів продуктів харчування, оскільки це є недоцільним за відсутності дітей. Дійсно односельчани дають їй одяг для дітей, які можуть самі вибрати, що вдягнути. Щодо повернення дітей та можливості їх відвідувати зверталася до [PERSON] та [PERSON] , які не провели обстеження умов її проживання та не надають необхідних довідок, відсилаючи її одна до одної. Вона зверталася за безоплатною правовою допомогою. Оскільки на території Згурівського району вона не зареєстрована, то їй було відмовлено у наданні такої допомоги безкоштовно. Зазначила, що у користуванні не має власного телефона. «Бебі-бокс» їй надали, коли дитині виповнилося два з половиною місяці, відтак речі були вже на дитину замалі, а облаштувати з цього набору спальне місце для дитини вбачається неможливим, оскільки дитина випадає з нього. У [PERSON] є власне ліжко. Вона дуже хоче повернути дітей, яким забезпечить належне утримання та виховання. Свідок [PERSON] показала, що вона працює на посаді сільського голови села Нова Оржиця. Знає відповідача з 2017 року, яка буває разом зі своїм співмешканцем у їхньому селі. Одного разу вона з представником ССДС була у будинку, де проживає [PERSON] та де відсутні умови для проживання дітей, як і продукти харчування. 07.06.2019 перед приміщенням сільської ради співмешканець побив [PERSON] та перевернув коляску із дитиною. Так він поводить себе часто. Свідок [PERSON] показала, що вона працює на посаді сільського голови села Вознесенське. Відповідач проживає у [ADDRESS] у простому житловому будинку із найменшим сином та співмешканцем [PERSON] , який не працює. Відповідач на теперішній час належним чином доглядає за дитиною, відвідує з ним медичну амбулаторію, отже з впевненістю не може стверджувати про доцільність позбавлення її батьківських прав щодо цієї дитини. Сусіди допомагають відповідачу продуктами харчування та одягом. Зі слів останніх [PERSON] вживає спиртні напої, проте вона ніколи не бачила її у стані сп`яніння. У будинку лише одна кімната придатна для проживання, друга - не опалюється. Четверо дітей були вилучені із сім`ї із-за відсутності належних умов для проживання та виховання. Відповідач зверталася до неї по телефону щодо повернення дітей та обстеження умов проживання. Проте їй було невідомо, коли відповідач перебуває вдома. На засідання виконкому не виносили це питання. В судовому засіданні присутні представники служб району, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та надали пояснення, аналогічні поясненням представника позивача. Також пояснили, що відповідач проживає зі своїм співмешканцем та малолітнім сином [PERSON] у невеликому житловому будинку, де відсутні можливості створити належні умови для проживання дітей. Співмешканець виїздить на заробітки в Київ. Вважають, що позов підлягає до задоволення повністю. Після судового засідання 24.06.2019 [PERSON] та [PERSON] виїздили по місцю проживання відповідача, яка була відсутня, хоча вони повідомили її про свій виїзд у телефонному режимі через матір співмешканця відповідача. Крім того, зазначили, що відповідач умисно після засідання не з`явилася додому. [PERSON] після народження сина [PERSON] надали «бебі-бокс», який вона не використовує за призначенням. Натомість дитячий миючий засіб, на їхню думку, використовують дорослі. [PERSON] зазначила, що під час обстеження умов проживання сім`ї відповідача 29.01.2019 у будинку було тепло. Оцінюючи аргументи, наведені учасниками справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-10, 11-15, 28 - копії свідоцтв про народження, Витягів з Державного реєстру рацсу, довідки). Діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є здоровими, [PERSON] має незадовільний стан здоров`я (а.с.16-18, 19 - копії висновків). Доказів щодо стану здоров`я дитини [PERSON] позивач не надав. Рішенням виконавчого комітету Вознесенської сільської ради Згурівського району Київської області від 24.08.2017 № 18 дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вилучено із сім`ї матері [PERSON] та направлено до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Переяслав». [PERSON] - до обласного будинку дитини в м. Боярка (а.с.20-23, 24, 33, 34 - копії актів про передачу дітей на направлення, рішення). Мати відвідує дітей в КОЦСПР «Переяслав» та останнім часом активно спілкується по телефону, що підтверджується довідкою ЦСПРД «Переяслав» (а.с.25, 75 - копії актів). Посилання представника позивача на недостатнє спілкування відповідача із дітьми, а саме, лише 10 відвідувань, суд розцінює критично, оскільки остання має сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та за яким вона здійснює догляд. Крім того, місце її проживання знаходиться на доволі значній відстані від цього закладу. Щодо невідвідування сина [PERSON] , то вбачається, що [PERSON] позбавлена такої можливості за відсутності сприяння ССДС. Суд, враховуючи вік і зрілість дітей, старша з яких досягла лише семи років, їхню думку в ході судового розгляду не заслуховував, так як вбачається, що навіть найстарша дитина ще не здатна сформулювати власні погляди. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, здійснює догляд за сином [PERSON] , який не досяг трирічного віку. Тобто має нерегулярний, мінливий дохід. Негативно характеризується по місцю проживання, власного житла не має (а.с.27, 29 - характеристика). Житло наймає, що встановлено із пояснень учасників справ. Згурівська райдержадміністрація Київської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо всіх п`ятьох дітей та стягнути з неї аліменти з тих підстав, що мати не створила належних умов для проживання та утримання дітей. У помешканні постійно дуже брудно, важке повітря та відсутнє належно об лаштовані місця для відпочинку дітей. Не забезпечені одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, іграшками, постільною білизною, засобами гігієни, продуктами харчування та дитячим збалансованим харчуванням. Відповідач разом із співмешканцем вживають алкогольні напої та палять у приміщенні. Її попереджали неодноразово про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Проте вона не зробила належних висновків, тому четверо дітей вилучили із сім`ї. За час перебування дітей у закладах мати жодного разу не відвідала їх та не надала будь-якої допомоги. Не вчинила дій по поверненню дітей. У вересні 2018 року народила сина [PERSON] , якому також не створила належні умови. Кошти, які отримує на дитину, не використовує на її потреби (а.с.34-35 - висновок). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно з вимогами статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що відповідач не працює та не зверталася до центру зайнятості за працевлаштуванням, оскільки [PERSON] з 2011 року постійно здійснювала догляд за дітьми, які не досягли трирічного віку. Заслухавши пояснення представників позивача та районних служб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси дітей, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, зокрема щодо стягнення аліментів на чотирьох старших дітей, які відібрані від матері та перебувають у дитячих закладах. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів суд враховує усі істотні обставини справи та вбачає за доцільне стягнути із відповідача аліменти на кожну дитину у твердій грошовій сумі, з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства України, зокрема на користь [PERSON] та [PERSON] - у розмірі по 1014,00 грн щомісячно на кожну дитину, на [PERSON] та [PERSON] - по 813,00 грн щомісячно на кожну дитину, які вбачаються обґрунтованими, необхідними для потреб дітей. Позивач на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Із відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зобов`язати Згурівську районну державну адміністрацію Київської області як орган опіки та піклування у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити особисті рахунки на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України для перерахування аліментів у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки, так як в судовому засіданні не доведено, що відповідач ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню дітей. На момент розгляду справи в її матеріалах відсутні переконливі докази такої винної поведінки відповідача. Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування, який є недостатньо обґрунтованим, мотивованим та суперечить інтересам дітей. Зазначені учасниками справи аргументи в сукупності не дають підстав розцінювати поведінку відповідача як ухилення від виховання дітей та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Сам факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення її батьківських прав також свідчить про її інтерес до дітей. Мати з певною періодичністю відвідує дітей бажає повернення дітей в сім`ю. Вбачається, що [PERSON] змінила свою поведінку у кращу сторону, що підтвердила сільський голова [PERSON] , зазначивши про те, що відповідач на теперішній час належним чином здійснює доглядає за найменшою дитиною та вона ніколи не бачила її у стані сп`яніння. Під час проведення обстеження житлово-побутових умов проживання 24.06.2019 (за відсутності відповідача) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановили, що у господарстві [PERSON] має двох поросят, дві кози, двоє козенят та птицю, посаджена городина. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері до дітей, її бажання спілкуватися та приймати участь у їхньому вихованні. Вбачається, що соціальні служби та сільська рада не надали будь-якої допомоги відповідачу для покращення житлових умов дітей та для регулярного їх відвідування. Тобто не докладали зусиль для сприяння воз`єднанню дітей з матір`ю, що на практиці вимагає серйозних активних дій з боку органів державної влади, що передбачає низку обов`язків, які вони повинні виконати в інтересах дітей. Доказів зловживання відповідачем спиртними напоями позивач не надав. Щодо співмешканця відповідача, то позивач не надав суду будь-яких об`єктивних даних щодо нього, не зазначивши навіть його ім`я. У актах про обстеження житлово-побутових умов проживання він зазначений, як член сім`ї відповідача. Натомість представники служб району пояснили, що він працює у м. Києві. Позовні вимоги у частині стягнення аліментів на сина [PERSON] також не підлягають до задоволення, оскільки ця дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. На підставі викладеного,

Outcome: partial