Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 22 листопада 2013 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені понад три роки, спільне господарство не ведуть. Сімейне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, несумісність характерів. На теперішній час відповідач перебуває в Харківському слідчому ізоляторі. Вважає, що примирення не можливе, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме, на адресу установи виконання покарань (№ 27), де на теперішній час тримається під вартою [PERSON], було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатком до неї для вручення останньому, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч. 6 ст. 76 ЦПК України, якщо особа, яка бере участь у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 222 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить поштове повідомлення. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 22 листопада 2013 року, який зареєстрували у виконавчому комітеті Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 268529, актовий запис № 128. (а.с. 4) Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не намагаються примиритись, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved