Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 березня 2014 року. До реєстрації шлюбу сторони проживали однією сім»єю з 2006 року, під час спільного проживання у них 05 червня 2008 року народився син [PERSON]. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією сім»єю сторони проживали до серпня 2016 року, але з того часу сім»я розпалась. Під час спільного проживання між подружжям постійно виникали сварки та суперечки через відсутність взаєморозуміння та різницю у поглядах на ведення господарства. На даний час сторони проживають за однією адресою, але фактично шлюбні відносини між ними припинені, оскільки кохання та взаємна повага між ними втрачені остаточно, згоди щодо розірвання шлюбу сторони не дійшли. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, суперечить інтересам позивача та малолітніх дітей, вона і звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши письмову заяву про те, що просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає, примиритися з відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату та місце судового засідання, передав до суду заяву, в якій позов визнав, просить справу розглянути без його участі, згоден шлюб розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 20 березня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №24. Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 086696 (а.с.5). Сторони мають двох спільних малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серії 1-ЖД №142142 та Серії І-БП №175440 відповідно (а.с.6,7). Як вбачається з позовної заяви, подружжя разом не проживають з серпня 2016 року, сім»я існує лише формально, причиною розпаду сім»ї стало те, що між сторонами постійно виникали сварки та суперечки щодо поглядів на ведення спільного господарства, кохання та взаємоповага зникли. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, \~ збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін, малолітніх дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст.113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, та на підставі заяви позивача про залишення їй прізвища, отриманого при укладенні шлюбу, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved