Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та по 1000 грн. в місяць на її утримання як дружини, яка доглядає дитину до досягнення віку трьох років. В заяві вказала, що добровільно аліментів відповідач, розмір доходів і місце його праці їй невідомі, не платить. В судовому засіданні позивачка доводи позову підтримує повністю і пояснила, що відповідач працював в м. Києві і отримував заробітну плату по 3000 - 4000 грн. щомісячно. Тому вважає, що він має можливість платити аліменти щомісячно по 1000 грн. на дитину і на її утримання. Відповідач позов не визнає повністю і пояснив, що сумнівається в тому, що він є батьком [PERSON] і хоче здійснити генетичну експертизу. В даний час працює з випробувальним терміном в м. Києві і отримує 2000 грн. заробітку щомісячно, сплачує за квартиру 1000 грн. Також пояснив, що після того, як вони із дружиною припинили спільне життя, він на утримання сина купляв одяг, фрукти. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що шлюб між сторонами було укладено в 2012 році, а розірвано 27 січня 2014 року, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не має постійного місця праці, отримує заробітну плату в сумі 2000 грн. щомісячно. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним віку трьох років до [INFO], отримує державну допомогу при народженні сина . Дані обставини встановлені з пояснень сторін і з письмових доказів - свідоцтвом про народження сина, наказом про надання відпустки позивачці по догляду за сином та трудовою книжкою позивачки, довідками про отримання позивачкою державної допомоги при народженні сина, свідоцтвом про шлюб сторін та рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.ст. 180, 182,184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст..ст.77,79,80,84 СК України подружжя повинні матеріально підтримувати один одного, за рішенням суду аліменти присуджуються у грошовій формі від дня подання позовної заяви у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років незалежно від її матеріального становища. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на сина є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, але частково і визначає їх в розмірі 400 грн. в місяць виходячи з наступного. Відповідач не має постійного місця праці, але на час розгляду справи працює тимчасово і має дохід 2000 грн. в місяць. Відповідачка не надала суду доказів про розмір доходів відповідача і не спростувала його твердження про те, що він отримує 2000 грн. в місяць. Позивачка не обґрунтувала належними доказами, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання сина в сумі 1000 грн. . Аліменти на утримання дружини суд визначає в розмірі 300 грн., оскільки відповідач в суді не надав доказів, що він, отримуючи доходи від мінливих нерегулярних заробітків, маючи можливість платити аліменти на утримання сина, не має можливості платити аліменти на дружину в сумі 300 грн. в місяць. Суд відхиляє аргументи відповідача про те, що він не визнає позов, тому що сумнівається в тому, що [PERSON] є його сином, оскільки таку обставину на захист своїх інтересів він повинен доводити належними та допустимими доказами. Суд не вважає сумнів відповідача належним доказом, а інших доказів про те, що він не є батьком [PERSON], відповідач не надав.

Outcome: partial