Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідачів: Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування який було посвідчено державним нотаріусом. За вказаною адресою зареєстровані її сини - [PERSON] та [PERSON]. З початку 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають, не оплачують комунальних послуг. Просить визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], її синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачі письмові заперечення суду не надали. 2. Заяви (клопотання ) учасників справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 3. Процесуальні дії у справі 19.11.2018 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з копії договору дарування від 15.02.1991 року [PERSON] є власником житлового будинку площею 68 кв.м по вул. [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім'ї № 23408 від 13.07.2018 року виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради за адресою: вул. [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] та її сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до акту про не проживання від 05.07.2018 № 01-14/618 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 2014 року по теперішній час не проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 5. Позиція суду. Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушують її право в користуванні власністю, а тому необхідно визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: вул. [ADDRESS].

Outcome: approved