Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

1 вересня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 22 липня 2006 року вона та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №772. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У червні 2021 року відповідач повідомив її, що вважає їх шлюб фактично розірваним та припиняє з нею сімейні відносини, а у липні 2021 року відповідач переїхав з квартири, де вони мешкали разом з дітьми. З того часу вони проживають окремо, діти залишились проживати разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2021 року вони проживають окремо, шлюбно-сімейних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - « [PERSON] ». Після виконань вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 8 грудня 2021 року. У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судові витрати залишає за собою. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - « [PERSON] ». Відповідачем також подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Строку для примирення не потребує. Зазначив, що спору щодо виховання та утримання дітей між ними немає, не заперечує, щоб діти залишились проживати з позивачем, перепон у їх спілкуванні позивач не чинить. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно) серії [NUMBER] , виданого 24 січня 2007 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №772. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2021 року вони проживають окремо, шлюбно-сімейних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Як убачається із заяви, судові витрати позивач залишає за собою.

Outcome: approved