Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

21.07.2020\~року виконуючий обов`язки\~керівника Києво-Святошинської\~місцевої прокуратури\~Київської області\~в інтересах\~держави в\~особі комунального\~некомерційного підприємства\~Обухівської районної\~ради «Обухівська\~центральна районна\~лікарня» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просив суд стягнути з відповідача на користь комунального некомерційного\~підприємства Обухівської\~районної ради\~«Обухівська центральна\~районна лікарня» витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину, у сумі 18 702,92 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дві грн. 92 коп.). Свої вимоги мотивує тим, що 28.11.2019, водій [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «Renault», модель «Logan van», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався проїзною частиною автодороги по вулиці Чумацький Шлях в місті Обухів, Київської області, в напрямку від центру міста Обухів до мікрорайону Яблуневого. Проїжджаючи поблизу території № 72, що по вулиці Чумацький Шлях в місті Обухів, Київської області, [PERSON] , не стежив за дорожніми умовами, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частинку автомобільної дороги, з права на ліво відносно руху автомобіля «Renault». У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження і був госпіталізований до КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ». Згідно довідки КНП ОРР «Обухівська центральна районна лікарня» № 312 18.02.2020 [PERSON] , перебував на лікуванні у травматологічному відділенні з 28.11.2019 по 16.12.2019, що становить 18 ліжко-днів. Відповідно до розрахунку, КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня», сукупна вартість лікування [PERSON] , склала 18 702,92 грн. За даним фактом 28.11.2019 розпочато кримінальне провадження № 12019110230001285 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненим [PERSON] злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував лікувальному закладу витрати на лікування потерпілого від злочину. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.05.2020 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого. Водночас, вказана підстава не є реабілітуючою. Витрати, понесені КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, залишилися невідшкодованими, тому прокурор в інтересах комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» вимушений звернутися до суду з даним позовом. 29 вересня 2020 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення відкритого судового засідання. Прокурору в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Представник комунального некомерційного підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся судом належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, 28.11.2019, водій [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «Renault», модель «Logan van», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався проїзною частиною автодороги по вулиці Чумацький Шлях в місті Обухів, Київської області, в напрямку від центру міста Обухів до мікрорайону Яблуневого. Проїжджаючи поблизу території № 72, що по вулиці Чумацький Шлях в місті Обухів, Київської області, [PERSON] , не стежив за дорожніми умовами, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частинку автомобільної дороги, з права на ліво відносно руху автомобіля «Renault». У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження і був госпіталізований до КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ», що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 7-8). Згідно довідки КНП ОРР «Обухівська центральна районна лікарня» № 312 18.02.2020 [PERSON] , перебував на лікуванні у травматологічному відділенні з 28.11.2019 по 16.12.2019, що становить 18 ліжко-днів та відповідно до розрахунку КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня», сукупна вартість лікування [PERSON] , склала 18 702,92 грн., що підтверджується копією довідки про вартість лікування, копією розрахунку фактичних витрат на лікування у травматологічному відділенні (а.с. 10-11). За даним фактом 28.11.2019 розпочато кримінальне провадження № 12019110230001285 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 7-8). Отримані [PERSON] , тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненим [PERSON] злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував лікувальному закладу витрати на лікування потерпілого від злочину. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.05.2020 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого. Водночас, вказана підстава не є реабілітуючою, що підтверджується копією ухвали Обухівського районного суду Київської області від 29.05.2020 року (а.с. 9). Витрати, понесені КНП Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, залишилися невідшкодованими. За нормою ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. За приписами\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із положеннями\~ст. 22 ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Статтею 128 КПК України встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 за № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно з п. З цієї постанови витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Витрати до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до ст. 1206 ЦК України підлягають відшкодуванню в судовому порядку. Верховним судом України в п. 2\~Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6\~роз`яснюється про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~440\~і\~450 ЦК\~( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В абз. 5 п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12\~роз`яснюється про те, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені\~КК. Слід відмітити, що інститут звільнення від кримінальної відповідальності не здійснює декриміналізацію діяння, а звільняє конкретних осіб від відповідальності за злочин, що ними було вчинено. Відтак, звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання особи чи визнання її невинною. А визначені в\~КК України\~підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими. За наведених умов, вимоги позову про відшкодування витрат понесених на лікування потерпілого від злочину, у сумі 18 702,92 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дві грн. 92 коп.) КНП ОРР «Обухівська центральна районна лікарня» внаслідок вчинення відповідачем відносно потерпілого [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст. 286 КК України, є законними та обґрунтованими, оскільки позивачу дійсно завдано шкоду злочинними діями відповідача, що виразились витратах позивача на лікування потерпілого від злочину, що підтверджені відповідними належними та допустимими доказами. Згідно ч.1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судові втирати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved