Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

21 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 03 червня 2016 року виконкомом Шахтарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 3. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, позивачем по справі та знаходиться на повному її утриманні. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між нею та відповідачем шлюбні відносини припинились фактично з 28.07.2018 року, після чого сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Фактично їх шлюб існує тільки формально. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач, згідно позовної заяви просила про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також наполягала на розірванні шлюбу та стягненні з відповідача аліментів. Відповідач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України). При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Так судом встановлено, що сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03.05.2016 року, місцем державної реєстрації шлюбу є виконком Шахтарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження від 04.10.2016 року, серія [NUMBER] , виданого Великоновосілківським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а.с. 7). Згідно копії паспорта Серія [NUMBER] виданого 21.06.2016 року Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області, позивач [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Максимівка, Мар`їнського району Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За довідкою особи - переселенця № [NUMBER] від 18.10.2016 року, [PERSON] , [INFO] , перемістилася з тимчасово окупованої території та фактично проживає у [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки Шахтарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 290 від 20.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] проживає у [ADDRESS] та разом з нею мешкає її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на повному утриманні матері (а.с. 5). У відповідності до картки фізичної особи - платника податків [PERSON] присвоєно податковий номер [NUMBER] . За змістом позовної заяви відповідач [PERSON] мешкає окремо від дитини та дружини, участі у вихованні сина не бере та матеріальної допомоги не надає, окреме його проживання підтверджується довідкою Шахтарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 71 від 05.04.2019 року (а.с. 13) У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Спільна дитина проживає з матір`ю, позивачем по справі та надалі буде проживати з нею. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем у позовній заяві зазначено про її бажання залишити набуте в шлюбі прізвище, тому суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] » Також судом встановлено, що відповідач ні в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв`язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 21.03.2019 року. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв`язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави за вимогу про стягнення аліментів. Про повернення сплаченого нею судового збору за звернення до суду з вимогою про розірвання шлюбу позивач не просить, тому суд це питання не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved