Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

21.03.2016 року\~заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 березня 2016 року в Пролетарському районі м. Моспіне Донецької області по вул. Садова, б. 49 помер його батько [PERSON], [INFO]. За фактом його смерті [PERSON] бюро судово-медичної експертизи ДНР м. Донецьк було видано довідку про причину смерті № 747 від 03.03.2016 року. Оскільки вказана довідка про причину смерті була видана на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], який помер 02 березня 2016 року в м. Моспіне Донецької області по вул. Садова, б. 49. В судовому засіданні заявник підтримав заяву, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві та просив її задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник є її сусідом, родину [PERSON] вона знає ронад 5 років. Батько заявника [PERSON] дійсно помер 02 березня 2016 року в м. Моспіне Донецької області, по вул. Садова, б. 49, за місцем свого постійного проживання. Заявник займався його похованням. Поховали [PERSON] на кладовищи в м. Моспіне, вона була присутня при його похованні. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с.16). Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши заявника, свідка, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] - заявник по справі є сином [PERSON]. Заявник підтверджує факт смерті 02 березня 2016 року [PERSON] довідкою про причину смерті та лікарським свідоцтвом про смерть, що її видано [PERSON] бюро судово-медичної експертизи ДНР м. Донецьк № 747 від 03.03.2016 року (а.с. 6,9). Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зпроханням зареєструвати смерть [PERSON], але в проведенні державної реєстрації смерті йому було відмовлено, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.7). Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими\~наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~«Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України\~рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини. Суд сприймає надані заявником довідку про причину смерті та лікарське свідоцтво про смерть № 747 від 03.03.2016 року, видані [PERSON] бюро судово-медичної експертизи ДНР м. Донецьк, як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В судовому засіданні заявником було доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть [PERSON] іншим шляхом. Досліджені докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником іншими доказами було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], і визначає датою його смерті 02 березня 2016 року та місцем смерті м. Моспіне Донецької області, Україна. На підставі\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~та

Outcome: approved