Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

20.04.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся з позовом [PERSON] до Міністерства Оборони України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Міністерства Оборони України, визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано останнього повторно розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 01.11.2016 року та прийняти відповідне рішення. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 року скасовано, адміністративний позов [PERSON] задоволено, визнано протиправними дії Міністерства Оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги, зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 290 000 грн. Через протиправні дії Міністерства Оборони України [PERSON] не отримував належних йому виплат. Своїми діями відповідачем спричинено позивачу моральну шкоду, яка виражається у погіршенні здоров'я через переживання, з'явилися приступи головного болю, почав різко підвищуватись тиск, [PERSON] постійно перебуває у пригніченому стані. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Позивач до зали судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача 2 позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 року у справі №333/257/17 позовну заяву [PERSON] до Міністерства Оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, зобов'язано Міністерство Оборони України повторно розглянути питання щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 1 листопада 2016 р. та доданих до неї документів, та прийняти відповідне рішення (а.с. 10-11). Постановою Дніпропетровьского апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 року скасовано, вимоги позивача задоволено, визнано протиправними дії Міністерства Оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги, зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 290 000 грн. (а.с. 12-15). Позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн., яка завдана внаслідок протиправних дій Міністерства Оборони України. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5). За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч. 2). Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55). Статтею 56 Конституції України гарантується право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п. 5). В обґрунтування заявлених вимог, позивачем додано до матеріалів справи, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 7355 центру судинної та ендоваскулярної хірургії, в період часу з 18.04.2016 року по 10.05.2016 року [PERSON] проходив курс лікування в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР з діагнозом: «Атеросклероз. Оклюзія повздовжнього сегмента праворуч, стеноз зліва. Оклюзія артерії голені зліва. Хронічна ішемія нижніх кінцівок 4 ст.» (а.с. 18). Крім того, додано результати проведеного 08.04.2016 в ТОВ «Мотор Січ» обстеження [PERSON], відповідно до якого встановлено діагноз: «Ехографічні ознаки облітеріруючого атеросклероза, з формуванням праворуч оклюзій НПА, гемодинамічно-значущого пролонгіруваного стеноза бедренно-підколінного сегмента, з розвитком ішемії кінцівки. Зліва - формування гемодинамічнонезначних стенозів, зі зберіганням магістрального кровоточу на всій протяжності. Признаки розповсюдження клапанної неспроможності, флебосклероз більш виражений ліворуч, з формуванням трофічної язви в н/з голені зліва» (а.с. 19). Разом з тим, дослідивши долучені позивачем докази, судом встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння відповідачем 1 моральної шкоди [PERSON], понесення останнім моральних страждань, а також наявність такої шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача 1 та вина останнього в її заподіянні матеріали цієї справи не містять. З огляду на викладене, судом відмовляється у задоволенні позову [PERSON] з до Міністерства Оборони України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Outcome: dismissed