Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

19 лютого 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Батько - [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на його майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] . За життя спадкодавцем заповіту складено не було. Крім позивача, який прийняв спадщину, іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є його сини - [PERSON] та [PERSON] 21 липня 2014 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини та заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини у Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON] за № 152/2014. 31 січня 2020 року до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини також звернувся син спадкодавця - [PERSON] , і цього ж дня між позивачем та [PERSON] був укладений договір про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину. 11 лютого 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, однак, йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить суд визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Дорогиничі Локачинського району Волинської області. 29 травня2020 року позивач у судове засідання не з`явився. Одночасно із позовною заявою подав письмове клопотання від 19 лютого 2020 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. 29 травня 2020 року відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копії матеріалів спадкової справи № 152/2014 до майна померлого [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 09 серпня 2019 року (а.с. 5). Спадщину після її смерті прийняв батько позивача - [PERSON] , проте останній помер [INFO] , не оформивши спадкових прав, що підстверджується копією свідоцтва про його смерть від 28 січня 2014 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане спадкове майно належало матері позивача [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 3 за 2012 рік та довідкою Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 24 грудня 2019 року № 785, з якої вбачається, що в спадщину після смерті [PERSON] вступив її чоловік [PERSON] , [INFO] , шляхом постійного проживання в одному господарстві з дружиною на час її смерті, який помер [INFO] (а.с. 7,8). 21 липня 2014 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини у Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON] за № 152/2014. Позивач не відмовився від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи № 152/2014, крім позивача [PERSON] , іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті (а.с. 26), та син - [PERSON] , який відмовився від належної йому частки спадкового майна, що підтверджується його письмовою заявою від 25 червня 2014 року, посвідченою секретарем Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області (а.с. 17). 31 січня 2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину, відповідно до якого вони погодили, що позивачу із спадкового майна, що належало [PERSON] , перейде право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідачу - на земельну ділянку, площею 2,7515 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області (а.с. 25). 31 січня 2020 року відповідач [PERSON] одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,7515 га, кадастровий номер 0722481800:04:000:0245 (а.с. 45). Родинні відносини позивача і спадкодавця [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 24 червня 1980 року (а.с. 22). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , однак позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки ним не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 14). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою від 29 травня 2020 року (а.с.70). Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача [PERSON] як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову повністю.

Outcome: approved