Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

21 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить (враховуючі уточнені позовні вимоги від 29.03.2017 року) суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 26 травня 2014 року у розмірі 260108 грн. який складається з 56000 грн. - боргу за позикою, 204108 грн. - відсотки за користування позикою, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що 26 травня 2014 року відповідно до розписки відповідач позичив у позивача 56000 грн. і зобовязався сплачувати готівкою не менше 3000 грн. щомісяця, а також проценти у сумі 5 % на залишок заборгованості. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 260108 грн., яка складається з суми боргу за позикою в розмірі 56000 грн., та суми боргу за процентами в розмірі 204108 грн. В судове засідання позивач не з'явився, згідно письмової заяви вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно якої заперечував проти задоволення позову. Заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2014 року відповідачем у справі складено розписку, згідно умов якої відповідач взяв в борг у позивача 56000 грн., які зобовязався повертати позивачу з 26.06.2014 року щомісячно грошовими коштами не менше ніж 3000 грн. з повним погашенням боргу до 26.09.2015 року, зі сплатою щомісяця 5 % від залишку заборгованості. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ст.1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 56000 грн. згідно розписки від 26.05.2014 року, що не заперечується відповідачем. У судовому засіданні відповідач заперечував проти існування заборгованості перед позивач, пояснив, що заборгованість погасив. Свідок, [PERSON], [INFO], у судовому засіданні пояснила, що з 2014 року по 2016 рік щомісячно на протязі півтора двох років сплачувалась заборгованість від 2000 грн. до 4000 грн., у якій місяць та яку суму сплачували не памятає, рахувала, що виплатили 18000 грн., думала, що має заборгованість у сумі 25000 грн., усі свідчення зі слів чоловіка, при передачі грошей не була, суму розписки точно не знає. Свідок, [PERSON], [INFO], у судовому засіданні пояснила, що відповідач її вітчим 2 роки тому батько позичав кошти, щомісячно віддавали грошові кошти, при передачі коштів присутня не була, зі слів батька було виплачено 30000 грн. Свідок, [PERSON], [INFO], у судовому засіданні пояснила, що відповідач її знайомий, позивача не знає, ніколи не бачила. Бачила, що в магазині давав грошові кошти великі купюри, не памятає точно кому, продавцю мабуть чоловіку. Суму коштів, яку віддавав, не знає. Події були десь 2 роки тому. Магазин в м. Павлоград, район Полігон в районі заводу ПМЗ, в одному будинку із магазином Санта-Лючія. Зі слів відповідача борг повертав. Даючи оцінку показам свідків, суд виходить з положення ст. 1051 ЦК України, а також з того, що свідки [PERSON], [PERSON] не були присутніми при передачі грошей, а свідок [PERSON] не засвідчила передачу грошей в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами повернення позивачу суму позики або її частину. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На виконання заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року у даній справі з заробітної плати [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року стягнуто у період з травня 2016 року по березень 2017 року включно 27113 грн. 84 коп., що підтверджується довідкою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» від 05 квітня 2017 року за № 2678. Згідно повідомлення Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 047/20135 від 03 травня 2017 року, 25 квітня 2017 року, на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, яким скасовано заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50704513 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу. Стягненню з відповідача підлягають проценти у сумі 68086,16 грн., які розраховані виходячи з 5 % від суми позики (2800 грн.) щомісячно у період з червня 2014 року по березень 2017 року (34 місяця) за вирахуванням, враховуючи вимог ст.534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов'язанням, сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості у сумі 27113 грн. 84 коп. у звязку з виконанням заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року у даній справі. При цьому проценти розраховуються виходячи з суми заборгованості за договором позики без додавання суми процентів за попередній календарний місяць, як розраховував позивач, оскільки при застосуванні методу розрахунку позивача проценти будуть нараховуватись на несплачені проценти за попередній календарний місяць, а не на суму заборгованості за позикою з дотриманням положень ч.1 ст.1048 ЦК України. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 124086 грн. 16 коп., яка складається з 56000 грн. заборгованість за позикою, 68086 грн. 16 коп. проценти за користування позикою. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial