Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Згідно наказу №55-к від 16.08.2011 року головного лікаря Хмельницького міського протитуберкульозного диспансеру позивача прийнято на посаду лікаря - фтизіатра-стажиста. Наказом №2-к від 03.01.2012 року головного лікаря Хмельницького міського протитуберкульозного диспансеру позивача переведено на посаду дільничого лікаря - фтизіатра. З того часу на постійній основі працювала в даній медичній установі на посаді дільничого лікаря-фтизіатра. Хмельницький міський протитуберкульозний диспансер 28 лютого 2020 року перетворено в комунальне підприємство «Хмельницький медичний центр спеціалізованої паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради. Згідно наказу №33-к від 21.04.2020 року позивача звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Звільнення вважає незаконним з наступних підстав: При розірванні трудового договору з ініціативи власника існує спеціальний порядок, якого роботодавець зобов`язаний дотримуватись для того щоб звільнення було законним. Так, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в тому числі у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з частинами 1-3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу залишити на роботі працівника, який має переважне право на таке залишення та працевлаштувати працівника. Як встановлено, ч.1,2 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема:працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. В порушення вищевказаних вимог Закону на думку позивача, головним лікарем [PERSON] , порушено визначений законодавством порядок звільнення при скороченні: 13.01.2020року інспектором відділу кадрів мені було надано Повідомлення (попередження) від 13.01.2020 року, з вимогою підписати дане попередження на підтвердження факту ознайомлення з наказом від 13 січня 2020 року. Даний документ не містив обов`язкових реквізитів офіційного документа: на ньому був відсутній підпис головного лікаря [PERSON], відсутня печатка підприємства, відсутній вихідний номер даного документа. Крім цього, сам наказ від 13.01.2020 року також, не надавався для ознайомлення. Вважає, що головний лікар звільнив її через упереджене ставлення, а не у зв`язку із скороченням штату, якого фактично не відбулось. Так, згідно штатного розпису Хмельницького міського протитуберкульозного диспансера на 1 січня 2020 року, кількість штатних посад лікарів-фтизіатрів становила -13 посад, в т.ч загально-диспансерний персонал (1 посада) амбулаторне відділення (12 посад). Згідно штатного розпису КП «Хмельницький медичний центр спеціалізованої паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради станом на 31.03.2020 року, кількість штатних посад лікарів-фтизіатрів становить -2,5 посади.Під час скорочення, інших працівників перевели до комунального підприємства «Лікувально-діагностичний центр» та комунального неприбуткового підприємства «Обласний протитуберкульозний диспансер». На думку позивача, під час скорочення відповідачем не дотримано вимог статті 49-2 КЗпП України. Відповідачем взагалі не вивчалось питання, чи має позивач переважне право на залишення на роботі. Внаслідок чого, на думку позивача, відбулось грубе порушення її прав, оскільки при звільненні на роботі залишився інший працівник з безперервним стажем роботи -6 років, якого мали б звільнити оскільки її безперервний стаж становить понад 9 років. На момент скорочення існувала вільна посада лікаря-фтизіатра - декретне місце, але відповідач не запропонував позивачу дану посаду. Також, в.о. директора - [PERSON] , який до скорочення займав посаду головного лікаря, також після скорочення став в.о. директора на 1,0 ставку та отримав 0,5 ставки лікаря - фтизіатра, що також свідчить про існування вільної посади лікаря-фтизіатра та про допущені відповідачем порушення при звільненні за скороченням. Питання про подальше працевлаштування позивача не обговорювалось, відповідачем не було запропоновано жодної посади з метою працевлаштувати як того вимагає Закон. Тобто, відповідачем в порушення вимог законодавства не було здійснено аналізу преференцій наявних у позивача на момент звільнення. При звільненні відповідачем також було порушено вимоги ст. 47 КЗпП України, згідно якої власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, а саме в день звільнення. Згідно трудової книжки позивача днем звільнення є 23.04.2020 року згідно наказу №33-к від 21.04.2020 року, а розрахунок з позивачем був проведений тільки 30.04.2020 року. Тому просить суд поновити її на посаді дільничого лікаря-фтизіатра комунального підприємства «Хмельницький медичний центр спеціалізованої паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради. Стягнути з відповідача заробіток за час вимушеного прогулу з 24.04.2020 року до дня поновлення на посаді та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 24.04.2020 року по 30.04.2020 року в сумі 2496,96 гривень. 11 січня 2021 року позивач уточнила позовні вимоги та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ КП «Хмельницький медичний центр спеціалізованої, паліативної та хостесної допомоги» Хмельницької міської ради №33-к від 21.04.2020 року про звільнення з роботи, поновити її на роботі на посаді лікаря-фтизіатра КП « Хмельницької міської лікарні» з 24 квітня 2020 року та стягнути з Комунального підприємства «Хмельницька міська лікарня» (ЄДРПОУ 02774384) заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 87010,20 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2496,96 грн. В судовому засіданні позивач та представник позов підтримали, просять його задовольнити, надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить в його задоволенні відмовити. Надав суду пояснення, що відповідають змісту відзиву на позов. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного провадження. 08.12.2020 року позивачем подано уточнення позовних вимог. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно наказу №55-к від 16.08.2011 року головного лікаря Хмельницького міського протитуберкульозного диспансеру позивача прийнято на посаду лікаря - фтизіатра-стажиста. Наказом №2-к від 03.01.2012 року головного лікаря Хмельницького міського протитуберкульозного диспансеру позивача переведено на посаду дільничого лікаря - фтизіатра. З того часу на постійній основі працювала в даній медичній установі на посаді дільничого лікаря-фтизіатра. Хмельницький міський протитуберкульозний диспансер 28 лютого 2020 року перетворено в комунальне підприємство «Хмельницький медичний центр спеціалізованої паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради на підставі рішення 34-ої сесії від 09.10.2019 року №27 Хмельницької міської ради. Згідно наказів по підприємству від 08.08.2019 №45 та від 17.01.2020 №22/1 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис та вжиття заходів щодо попередження працівників про скорочення чисельності та штату працівників», штатних розписів підприємства станом на 01.01.2020 рік та на 24.04.2020 року відбулась зміна господарювання та норм закладу, внесені зміни до штатних розписів із скороченням чисельності та штату працівників. Відповідно до наказу по підприємству від 13.01.2020 №22/1 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис та вжиття заходів щодо попередження працівників про скорочення чисельності та штату працівників», лікар - фтизіатр [PERSON] 13.01.2020 була повідомлена, що відповідно до ч.1 ст. 49-2 КЗпП України 20 березня 2020 року буде звільнена у зв`язку із скороченням посади. Дане попередження працівниця отримувати відмовилася, про що був складений відповідний акт від 13.01.2020 року, підписаний членами комісії. Згідно наказу №33-к від 21.04.2020 року позивача звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Даними трудової книжки позивача підтверджується, що днем звільнення є 23.04.2020 року згідно наказу №33-к від 21.04.2020 року, а розрахунок з позивачем був проведений тільки 30.04.2020 року, що не заперечується представником відповідача. Даними висновку перевірки Управління держпраці у Хмельницькій області від 05.05.2020 року підтверджується, що в ході проведення інспекційного відвідування КП ««Хмельницький медичний центр спеціалізованої, паліативної та хоспісної допомоги», було досліджено наступні документи: штатні розписи підприємства станом на 01.01.2020. на 24.04.2020. накази по підприємству, а також кадрові документи щодо працівниці [PERSON] . Під час інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до наказу №53-к «Про прийом на роботу» від 10.07.2013 року [PERSON] , прийнято на посаду лікаря ординатора з 10.07.2013 року з окладом згідно штатного розпису. Відповідно до наказу №48-к «Про переведення лікаря» від 01.11.2019 року, переведено на посаду лікаря - дільничного амбулаторного відділення з 04.1 1.2019 року. При дослідженні рішення 34-ої сесії від 09.10.2019 року №27, наказів по підприємству від 08.08.2019 №45 та від 1.7.01.2020 №22/1 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис та вжиття заходів щодо попередження працівників про скорочення чисельності та штату працівників», штатних розписів підприємства станом на 01.01.2020 рік та на 24.04.2020 року встановлено, що відбулась зміна господарювання та норм закладу, внесені зміни до штатних розписів із скороченням чисельності та штату працівників. Відповідно до наказу по підприємству від 13.01.2020 №22/1 «Про внесення змін у структуру і штатний розпис та вжиття заходів щодо попередження працівників про скорочення чисельності та штату працівників», лікар - фтизіатр [PERSON] 13.01.2020 була повідомлена, що відповідно до ч.1 ст. 49-2 КЗпП України 20 березня. 2020 року буде звільнена у зв`язку із скороченням посади. Дане попередження працівниця отримувати відмовилася, про що був складений відповідний Акт від 13.01.2020 членами комісії. При наданні попередження 13.01.2020 року працівницю не було поінформовано про наявні вакантні посади, а саме: сестра медична 3.0 ст., молодша медична сестра 1.5 ст., прибиральник території - 1.0 ст.. машиніст з прання 0.5 ст.. водій санітарної машини 0.5 ст.,статистик медичний 0,5 ст., завідувач господарства 0.5 ст. Вищезазначене свідчить про порушення вимог ч.3 ст.49і КЗпП України. Згідно штатного розпису станом на 24.04.2020 на підприємстві залишилося 1.5 посади лікаря - фтизіатра дільничого. При вивільненні працівників були взяті до уваги рівень кваліфікації та продуктивність праці. Переважне право для залишення на посаді було надано працівнику, якому залишилося менше 2-років до виходу на пенсію. Відповідно до наказу «Про звільнення працівника з роботи» від 21.04.2020 №33к позивача було звільнено у зв`язку із скороченням, згідно п.1 ст. 40 КЗпІІ України з посади лікаря - фтизіатра дільничого з 23.04.2020 з виплатою вихідної допомоги. За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування КП «Хмельницький медичний центр спеціалізованої паліативної та хоспісної допомоги Хмельницької міської ради та для в.о. директора підприємства [PERSON] внесено припис щодо дотримання вимог трудового законодавства. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, що відповідачем безпідставно не поінформовано позивача про наявні вакантні посади, а саме: сестра медична 3.0 ст., молодша медична сестра 1.5 ст., прибиральник території - 1.0 ст.. машиніст з прання 0.5 ст.. водій санітарної машини 0.5 ст.,статистик медичний 0,5 ст., завідувач господарства 0.5 ст., що свідчить про порушення вимог ч.3 ст.49і КЗпП України а також те, що згідно штатного розпису станом на 24.04.2020 на підприємстві залишилося 1.5 посади лікаря - фтизіатра дільничого, враховуючи при цьому рівень кваліфікації та продуктивність праці. Також, не зрозумілим для суду є надання переважного права для залишення на посаді працівника, якому залишилося менше 2-років до виходу на пенсію. Послідовність дій відповідача щодо звільнення позивача свідчить про цілеспрямованість його дій, які на думку суду носять підготовчий характер для звільнення [PERSON] з роботи в особливий період. Наведені позивачем та представником аргументи не надання, відповідвчем переважного права залишення на роботі позивача знайшли підтвердження у судовому засіданні та беруться судом до уваги. Тому суд вважає, що винесений наказ КП «Хмельницького медичного центру спеціалізованої, паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради №33-к від 21.04.2020 року про звільнення з роботи [PERSON] є незаконним та порушує законні права та інтереси позивача. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказу КП «Хмельницький медичний центр спеціалізованої, паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради №33-к від 21.04.2020 року про звільнення з роботи [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім цього суд вважає, що позивача слід поновити на роботі з 24 квітня 2020 року на посаді лікаря-фтизіатра КП «Хмельницького медичного центру спеціалізованої, паліативної та хоспісної допомоги» Хмельницької міської ради із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, включно по 20 січня 2021 року. 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в тому числі у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Вимогами частини 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з частинами 1-3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як встановлено, ч.1,2 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до положень ч.2 ст. 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно роз`яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки про індивідуальні відомості про дохід підтверджується розмір, виплаченої заробітної плати позивачу у лютому 2020 року -7294,22 грн., березні 2020 року - 2867,70 грн.Отже, середньоденна заробітна плата складає: (7294,22+2867,70) / 23 робочих днів = 441,82 грн. Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 24 квітня 2020 року по 20 січня 2021 року складає 187 робочих днів. Отже, заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період складає 82620,82 грн. (187 роб. дні х 441,82 грн.)., який підлягає до стягнення з відповідача. Так, як відповідачем прострочено виплату заробітної плати при звільненні на 7 днів тому до стягнення з відповідача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3092,74 грн. (441,82х7). Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що дійсно мало місце незаконне звільнення позивача тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню, з Комунального підприємства «Хмельницька міська лікарня» підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 82620,82 грн. з нарахуванням і утриманням з суми середнього заробітку податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових плати при виплаті цих коштів. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні тому до стягнення на користь позивача підлягає оплата за вимушений прогул з 24 квітня2020 року по 20 січня 2021 року у розмірі 82620,82 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 3092,74 грн. 6.Судові витрати. Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про поновлення на роботі тому судовий збір за дві вимоги у розмірі 1681,60 грн., підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: partial