Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

1 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якого йому за заповітом відкрилась спадщина на весь її склад, в тому числі і право на земельні частки (паї) у розмірі по 2,8 в умовних кадастрових гектарах кожна, які знаходяться на території Жуківської сільської ради Згурівського району Київської області, що належало їй, та право на земельні частки (паї), яке вона фактичними діями прийняла після смерті його батька [PERSON], проте не оформила свої спадкові права. Він прийняв спадщину за заповітом та отримав відповідне свідоцтво від 15.09.2009 на житловий будинок по [ADDRESS]. На момент смерті матері він перебував на території Росії, документи на земельні частки (паї) перебували у відповідача, яка повідомила йому, що оформила ці земельні паї на нього, та до минулого року віддавала йому частину грошей за їх оренду. При зверненні до нотаріальної контори, йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну землю, так як відповідач ввела нотаріуса в оману та отримала свідоцтво про право на спадщину на спірну землю від 19.11.2003 за реєстровим номером 4090, тому просить визнати недійсними це спірне свідоцтво про право на спадщину за законом та виданий відповідачу Державний акт. Визнати за ним право власності на спірну землю та звільнити від сплати судового збору як учасника бойових дій. Ухвалами Згурівського районного суду Київської області від 10.08.2016 та від 17.08.2016 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Відділ Держгеокадастру у Згурівському районі Київської області та Згурівську районну державну нотаріальну контору Київської області. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, відповідач та її представник позов не визнали повністю. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, позивач зазначив, що при зверненні за оформленням спадщини в 2009 році нотаріус повідомив йому, що відповідач прийняла спадщину в вигляді права на земельні частки (паї). Він не оскаржував такі дії нотаріуса. Впродовж чотирьох років відповідач віддавала йому орендну плату за один пай. Проте протягом останніх двох років відмовилась надавати ці кошти. Представник позивача вважає, що позивач дізнався про своє порушене право в 2015 році, звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї). В судовому засіданні відповідач та її представник пояснили, що відповідач дійсно оформила спадщину за законом на право на земельні частки (паї), так як доглянула до смерті спадкодавця та поховала її та вважала, що позивач натомість успадкує житловий будинок за заповітом. Враховуючи те, що позивач, звернувшись до нотаріуса у 2009 році за видачею свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, знаючи про наявність земельних паїв, підтвердженням чого є отримання ним орендної плати від відповідача, не зазначив про ці паї у своїй заяві до нотаріальної контори, а відтак не мав з цього приводу будь-яких претензій. Таким чином, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, який сплив 13.05.2012, тому наполягають на застосуванні позовної давності на підставі чого просять відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні державний нотаріус Саркісян О.М. пояснила, що відповідач, звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадщини по закону, не повідомила про інших спадкоємців. Вважає, що відповідач не зазначила у своїй заяві щодо наявності спадкового житлового будинку у зв'язку з тим, що у 2003 році житло не користувалось попитом. На той час заповіти, посвідчені у сільських радах до 2000 року, у Реєстр заповітів не були внесені. Тому, напевно, вона не змогла встановити інших спадкоємців. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони є спадкоємцями за законом померлої [INFO] року [PERSON], а [PERSON] - спадкоємцем за заповітом на все майно. Прийняли спадщину, подавши до Згурівської районної державної нотаріальної контори заяви про її прийняття. Відповідач прийняла спадщину за законом у 2003 році у вигляді права на дві земельні частки (паї). При цьому в заяві про прийняття спадщини зазначила про те, що вона єдина спадкоємиця. Єдиний реєстр заповітів станом на 24.01.2003 не містив даних щодо заповіту [PERSON], складеного 7 травня 1996 року (а.с.45 - копія витягу). Позивач прийняв спадщину за заповітом 13.05.2009 у вигляді житлового будинку. У заяві про прийняття спадщини іншого майна не зазначив. Спадкова справа відкрита (а.с.39-70 - копія спадкової справи). Про своє порушене право на спадкування права на земельні частки (паї) у зв'язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу позивач дізнався 13.05.2009 від нотаріуса під час оформлення спадщини. Дії нотаріуса не оскаржував. З позовом звернувся 1 серпня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Згурівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачу листом від 06.10.2015 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї) у зв'язку з тим, що після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла дочка померлої [PERSON] та отримала відповідне свідоцтво 19.11.2003 за реєстром № 4090, натомість позивач із заявою про прийняття спадщини у вигляді зазначеного спадкового майна не звертався (а.с.13 - лист-відмова). Позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій (а.с.79-80 - копія посвідчення та довідки). Згідно зі ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у суді ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до положень п.п. 3,4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові. Відповідач та її представник наполягають на застосуванні трирічного строку позовної давності, що передбачена ст. 257 ЦК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю у зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed