Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 32764,72 грн. за кредитним договором б/н від 22.04.2015 року, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, підписавши заяву б/н від 22.04.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 39000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 17.09.2019 року має заборгованість перед банком на загальну суму 32764,72 грн., яка складається із: 19617,51 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9595,68 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1515,11 грн. пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1536,41 грн. штрафу (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Відзиву на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням 06 грудня 2019 року позовної заяви позивач подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2019 року справу призначено до судового розгляду. 15.01.2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Встановлено, що 22.04.2015 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, підписавши заяву б/н від 22.04.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 39000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 22.04..2015 року, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 17.09.2019 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 19 617.51 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 9595,68 грн., а також нараховані відповідачеві пеня в сумі 1515,11 грн., заборгованість по судових штрафах 500 грн. фіксована частина та 1536,41 грн. процентна складова згідно пункту 2.1.17.6 Умов та Правил надання банківських послуг. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Позивачем було надано суду в якості доказів витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Суд відхиляє перелічені докази, оскільки вказані документи не містять підпису відповідача як позичальника, дати складання/затвердження. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи був відповідач з ними належно ознайомлений і саме на таких умовах погоджувався отримати кредит. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач дійсно надав відповідачці кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти були не повністю повернуті відповідачем, тому заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19617,51 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 9595.68 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки в підписаній відповідачем адресованій позивачеві заяві не міститься жодних умов щодо сплати неустойки, яка може бути застосована банком в разі порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, а надані позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку суд не може вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору за недоведеністю цієї обставини, тому у стягненні з відповідача на користь позивача пені та штрафів слід відмовити. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису позичальниці, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.04.2015 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми процентів, неустойки залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 1921 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 1921 грн. сплаченого судового збору х 29 213.19 грн. присуджених коштів : 32764,72 грн. заявлених до стягнення коштів = 1712,77 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial