Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

21 квітня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача 10070 грн. збитків, завданих залиттям квартири, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 3996 грн. збитків за проведення експертних будівельно-технічних досліджень, а також судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач надіслала до суду письмові заперечення, в яких визнала позов частково, а саме згодна компенсувати позивачу 3000 грн. на ремонт квартири та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У запереченнях на позов відповідач зазначила, що позовні вимоги завищені та необґрунтовані, посилаючись на те, що залиття квартири позивача з 25.10.2019 на 26.10.2019 взагалі не було, оскільки по візуальному вигляду пошкоджень можна було стверджувати, що це результат попереднього залиття, яке мало місце у 2017 році, за яке відповідач заплатила і про що позивач надала розписку. Про факт залиття її було повідомлено лише через 23 години, після чого вона одразу спустилася для огляду пошкоджень. Стіни і стеля в квартирі позивача були сухі, але зробити світлини [PERSON] заборонила. Комісія, яка слала акт про залиття квартири 01.11.2019, тобто через шість днів, після уявного залиття, лише зазначила про наявність пошкоджень помешкання в квартирі [ADDRESS] , але не встановила коли саме це залиття відбулося. Також відповідач зазначає, що затікання води між ванною та стіною під час користування гусаком змішувача, яке стало причиною залиття на думку комісії, не можливе, оскільки під час миття тіла не витрачається стільки води, щоб це могло спричинити залиття. Причиною залиття квартири позивача могло стати попадання опадів, яке неодноразово відбувалося не тільки в квартирі [ADDRESS] , але і в належній відповідачу квартирі та у квартирі сусідів зверху. Після частих заливань від дощів, у квартирі відповідача у 2014 році було зроблено герметизацію, яка зовні будинку перекриває приблизно 50 см до гори та до низу у сусідів, тим самим захищає проекцію стелі у квартирі [ADDRESS] , де мешкає позивач. Також, відповідач заперечувала щодо результатів будівельно-технічного дослідження від 03.01.2020, оскільки обстеження відбулося через майже місяць після залиття і вона була відсутня при огляді експертом пошкодженої квартири та про проведення вказаного дослідження не була належним чином та завчасно повідомлена. Щодо залиття квартири позивача 09.08.2020, відповідач пояснила, що одразу після виявлення залиття, вона пішла до квартири [ADDRESS] де її зустріла дочка позивача [PERSON] , яка заборонила робити фото і відео, відмовилась вести перемовини та отримувати компенсацію. Наступні перемовини з позивачем не відбулися, оскільки остання відмовлялася отримати компенсацію, мотивуючи вирішенням справи у суді. З висновком експерта щодо проведення будівельно-технічного дослідження від 05.09.2020 відповідач часткового не згодна, оскільки розрахунок ремонтних робіт та вихідний стан приміщення не підтверджені належними документами. Позивач надіслала до суду відповідь на відзив (заперечення) відповідача в якій зазначила, що [PERSON] у своїх запереченнях фактично визнає, що потрапляння води до квартири позивача відбулося саме з її квартири, проте вона не згодна з причинами залиття. Розмір заподіяної шкоди підтверджений належними та допустимими доказами, а тому просила суд задовольнити її позов. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині компенсації позивачу 3000 грн. на ремонт та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог заперечувала, з підстав, викладених у запереченні на позов. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2001 року, позивач є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири на підставі вказаного свідоцтва є дочка позивача - [PERSON] та мати позивача - [PERSON] (а.с. 15). 25 жовтня близько з 23 години до 2 години ночі 26 жовтня 2019 року сталося залиття вказаної квартири, про що комісією КП «Деснянське» ДОЖФ № 1 було складено акт. Так, згідно акту від 01 листопада 2019 року, складеного комісією у складі майстра КП «Деснянське» був встановлений факт залиття квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] і спостерігалися наслідки затоплення, а саме: на стіні були руді плями близько 0,2 кв.м. та відставання шпаклівки в коридорі; відставання шпалер зі стін та руді плями на шпалерах в коридорі близько 0,2 кв.м.; руда пляма близько 0,1 кв.м. біля труб водопостачання на стіні в приміщенні туалетної кімнати. Комісією встановлено, що причиною затоплення є протікання води між ванною та стіною під час користування душовим гусаком змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] та було рекомендовано виконати якісне герметичне ущільнення між стіною та ванною (а.с. 22). Відповідно до висновку спеціаліста експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданого внаслідок залиття квартири [ADDRESS] № С-20001 від 03 січня 2020 року, наданого позивачем, визначено, що дійсний розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття вказаної вище квартири становить 2559 грн. Крім того, згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру експертної фірми «Еталон» за висновок спеціаліста позивачем було сплачено кошти в розмірі 1998 грн. (а.с. 24-38). 09 серпня 2020 року о 23 годині знов сталося залиття вказаної квартири. Згідно копії акту комісії КП «Деснянське» ДОЖФ № 1 від 10 серпня 2020 року було встановлено факт залиття квартири та визначено, що при обстеженні спостерігалися: руді плями на кухні на стіні 0,5 кв.м. та руді плями на стелі 0,2 кв.м.; руді плями у ванній кімнаті на стелі близько 0,3 кв.м.; руді вологі плями в коридорі на шпалерах та відставання від стіни 0,5 кв.м. Причиною затоплення в акті визначено неохайне користування системою водопостачання мешканкою квартири [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідач у судовому засіданні пояснила, що у серпні 2020 року вона набирала воду у ванну і лягла відпочити та забула про те, що набирається вода. Коли додому прийшов її син, то відразу відчув наявність води на підлозі. Таким чином, відповідач в судовому засіданні визнала, що 09.08.2020 відбулося витікання води у ванній кімнаті в її квартирі, так як вона набирала воду. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона була вимушена звертатися до аварійної служби, бо в квартирі відповідача не відчиняли двері, а тому аварійною службою був перекритий стояк подачі води, так як відбувалося залиття її квартири. Відповідно до висновку спеціаліста експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданого внаслідок залиття квартири [ADDRESS] № С-21003 від 05 вересня 2020 року, наданого позивачем, визначено, що дійсний розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття вказаної вище квартири становить 7511 грн. Також, згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру експертної фірми «Еталон» за висновок спеціаліста позивачем було сплачено кошти в розмірі 1998 грн. (а.с. 40-54). Крім того, позивач у судовому засіданні зазначила, що залиття її квартири відбувається не перший раз, що підтверджується копією акта від 20 квітня 2011 року (а.с. 21). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилом ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач заперечувала проти розміру шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття квартири, суд, відповідно до п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснив відповідачу право клопотати про призначення у справі судової експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи, проте відповідач такого клопотання не заявила, а отже надані позивачем докази, не спростовані. Відповідачем у судовому засіданні не доведено, що шкоду позивачу завдано не з її вини (при цьому відповідач пояснила, що саме вона 09.08.2020 набирала воду в ванну і відбувся витік води з неї), а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 10070 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, розмір якої визначено висновками спеціаліста та відповідачем не спростовано. Також з відповідача на користь позивача підлягаються відшкодуванню витрати за проведення експертних будівельно-технічних досліджень, за які [PERSON] сплатила по 1998 грн. за кожне, а всього в розмірі 3996 грн. та сплачені позивачем за складання актів про залиття комісією КП «Деснянське» ЧМР 340 грн. (по 170 грн. за кожний). Сплата позивачем вказаних коштів підтвержується оригіналами відповідних квитанцій. Ці збитки позивач вимушена була понести для відновлення свого порушеного права, як це передбачено ч.2 ст. 22 ЦК України. Крім того, позивач в якості судових витрат просила стягнути з відповідача на її користь вартість витрат на копіювання та друк фото у розмірі 243 грн. 10 коп., проте такі витрати не є судовими витратами у розумінні ст. 133 ЦПК України, а тому відшкодуванню у порядку ст. 141 ЦПК України не підлягають, а також надані квитанції не свідчать про те, які саме документи та фото були роздруковані і чи відносяться вони до справи. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди на її користь в сумі 10000 грн., яка виразилася у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я всієї родини та перебування у постійному напруженні через систематичні затоплення квартири. Разом з тим, враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, що пов`язані з пошкодженням її майна, яке відбувалося неодноразово, а також виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацією стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Шолох О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.06.2021 та ордеру серії ЧН № 111232 від 04.06.2021. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 12 та № б/н від 20.04.2021 позивач сплатила адвокату 3000 грн. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу, а також витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial