Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

20 грудня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу 61750 грн., а останній зобов'язувався їх повернути в строк до 10 лютого 2013 року. Позивач просить стягнути борг з відповідача в примусовому порядку, оскільки після настання строку, визначеного в розписці для його виплати, добровільно він його не повертає, на неодноразові звернення до нього не реагує та уникає спілкування. Також просив стягнути витрати по справі. Позивач в судові засідання не з'являвся, будучи про час їх проведення повідомленим належним чином, але просив справу розглянути без його участі через проживання в іншій області. Відповідач в судове засідання не з'явився в зв'язку з відрядженням за місцем роботи, а його представник позов не визнав повністю, посилаючись на те, що повернення коштів було проведено на першу вимоги позичальника, про що свідчать письмові докази. Відповідно до ст. ст. 626, 629, 638, 640, 1046, 1049 ЦК України договір вважається укладеним з моменту домовленості сторін щодо всіх істотних його умов, він є обов'язковим до виконання та за ним одна сторона передає кошти, а інша зобов'язується їх повернути в тій же сумі. При відсутності строку повернення позики, вона підлягає поверненню протягом 30 днів з моменту пред'явлення позичальником вимоги про це. З розписки відповідача вбачається, що позивач передав йому кошти 20 грудня 2012 року у зазначеній вище сумі з умовою їх повернення до 10 лютого 2013 року. Мотивуючи тим, що [PERSON] на усні звернення з приводу повернення позики не реагував, уникав телефонних розмов, позивач звернувся до суду з даним позовом. Разом з тим ним не було надано доказів звернення до відповідача та його відмови від виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Представником відповідача надано ряд банківських документів, в тому числі внутрішнього користування, з яких вбачається, що позичальником виконані його зобов'язання за договором та позика повернута на першу вимогу позичальника та в повній сумі. Так з квитанції ПриватБанку від 16 березня 2013 року вбачається, що [PERSON] за переказом системи PRIVATMONEY було здійснено переказ на суму 61750 грн., що повністю відповідає сумі, зазначеній у договорі позики. Доказом переказу є також платіжне доручення № D0318XI1А1 від 16 березня 2013 року та меморіальний ордер до нього; виписка з карткового рахунку відповідача про здійснення переказу з нього на отримувача [PERSON] в сумі 61750 грн. зі сплатою 309 грн. комісії з зазначенням його карткового рахунку, чек відділення ПриватБанку в м. Луганськ від 19 березня 2013 року про отримання особою коштів в сумі 61750 грн. з зазначенням її підпису, витяг з електронного повідомлення від 18 березня 2013 року відповідача позивачу з додатками у вигляді квитанцій переказу. Таким чином позивач свої вимоги не довів, а відповідач надав докази виконання зобов'язання за договором позики та повернення позикодавцеві коштів в сумі, що визначена розпискою. Таким чином позов не підлягає задоволенню, в тому числі і в частині повернення витрат по справі. На підставі ст. ст. 612, 625, 626, 629, 638, 640, 1046, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed