Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов 20.07.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - відповідач) про розірвання кредитного договору. Згодом, 11.09.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - позивач за зустрічною позовною заявою) із зустрічною позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач за зустрічною позовною заявою) про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 02 березня 2020 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АЕЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір позики № 6433578 про надання грошових коштів у розмірі 11 325,00 (одинадцять тисяч триста двадцять п`ять) гривень на умовах строковості, платності та поворотності, строком до 01 квітня 2020 року зі сплатою 0,56 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, що становить загальну суму сплати 13 227,60 (тринадцять тисяч двісті двадцять сім грн. 60 коп.) грн. Згодом, 01 квітня 2020 року між нею та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1708859 до договору позики № 6433578 від 02.03.2020 року про продовження строку користування кредитом до 30 календарних днів, а саме до 01.05.2020 року Відповідно до умов додаткової угоди, сукупна вартість кредиту склала 15 130,20 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять грн. 20 коп.) грн. Однак, на момент підписання договору, позивач не розраховувала на те, що обставини значно зміняться. В результаті загальнодержавного карантину, що спричинені пандемією, що спричинені пандемією COVID-19, у неї виникли суттєві труднощі з виплатою коштів позики, у зв`язку з тим, що Уряд постановою № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» заборонив деякі види діяльності, зокрема, й відвідування закладів освіти її здобувачами. А саме, дитячий садок № 197 м. Одеси, в якому вона працює вихователем, з 12.03.2020 року по 26.05.2020 року знаходився на карантині, відповідно вона була переведена на 50 % оплати праці від мінімальної заробітної плати. Наразі, вона отримує заробітну плату за мінімальною ставкою, без нарахування премій та надбавок, додаткових засобів для існування не має. Таким чином вона втратила суттєвий дохід, на який розраховувала при сплаті суми боргу. На даний момент в неї не має можливості сплачувати загальну суму позики з урахуванням передбачених процентів та ряду комісій. Крім того, вона одна виховує, шестирічного сина [PERSON] , 2014 року народження, з яким вони разом проживають на найманій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч. 1 ст. 638). Так, договором позики № 6433578 від 02.03.2020 року не передбачена така умова, як форс-мажор (обставини непереборної сили). За загальним правилом договору позики № 6433578 від 02.03.2020 року передбачена фіксована процентна ставка 0,56 % в день, що складає річну процентну ставку за кредитом 204,40 %. Розмір процентів на прострочену позику в день становить 2,70 %, що складає розмір річної ставки 985,50 %. На думку позивача зазначений розмір процентної ставки має суттєвий дисбаланс договірних відносин стосовно прав та інтересів позичальника, що є порушенням п. 5 ч. 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до ст. 18 вище вказано Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно приписам ч. 5 ст. 18 даного Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, розмір підвищеної процентної ставки - 985,50 % (2,70 % х 365 днів = 985,50 %) річних за кожен день прострочення позики перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом та є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як процент за користування кредитом спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання процентна ставка та пеня за кожен прострочений день сплати позики перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Оскільки між сторонами по справі даний спір не можливо було урегулювати до судового розгляду шляхом переговорів між сторонами, позивач змушена була звернутися до суду із захистом своїх порушених прав та інтересів. У зустрічній позовній заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АЕЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в особі директора - Стензі Д.В., вказує, що з позовними вимогами не погоджується та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, 02 березня 2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено Договір позики № 6433578 (далі - Договір), відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося передати Позичальнику у власність грошові кошти, а Позичальник зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір було укладено згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вищезазначеного порядку, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. 02 березня 2020 року позичальником було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору. Підписанням оферти одноразовим ідентифікатором Позичальник засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти. При укладанні Договору Позичальник мав обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Позичальник на момент укладення Договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та, в подальшому, прийняв надані Товариством грошові кошти. Тобто, Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами Закону. При цьому, Позивач через особистий кабінет на веб-сайті Товариства подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики шляхом натискання кнопки «Погоджуюсь», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було використано для підтвердження укладення Договору. Договір містить персональні дані Позивача, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, контактний номер телефону, які повідають відомостям, які містяться в позовній заяві самого Позивача. Таким чином, без використання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету Договір між Позивачем та Товариством не був би укладений. Відтак, укладення Договору у пропонованій формі відповідало внутрішній волі Позивача та Позивачем було вчинено чітку сукупність дій, спрямовану на отримання позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Позивач ознайомився умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Товариством в договірні відносини на умовах, визначених самим Позивачем. Позивач посилається на відсутність у Договорі істотних умов, а саме на відсутність у Договорі позики форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, - істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є вхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має досягнуто згоди. Згідно законодавства України форс-мажорні обставини не є істотними умовами, а позивач у момент підписання Договору позики не зверталася із заявою про їх включення, то

Outcome: approved