Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-09 00:00:00

20 лютого 2017 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.04.2006 року в загальному розмірі 45993,18 грн. та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що 14.04.2006 р між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. Відповідач отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 р. утворилася заборгованість в сумі 45993,18 грн., а саме: заборгованість за кредитом 4889,13 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 35387,71 грн., пеня та комісія 3050,00 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2166,34 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позовної заяви заперечила, посилаючись на те, що хоча вона дійсно має заборгованість за кредитним договором, однак вважає, що позивачем не обґрунтовано нарахована сума процентів за користування кредитними коштами, вказана в позовній заяві, а також штраф та пеня. Крім того, просила застосувати строк позовної давності до заборгованості за процентами за користування кредитом, що виникла за період понад 3 роки, та вказала на те, що інша частина заборгованості за процентами має вираховуватися із застосуванням простої процентної ставки в розмірі 3 % на місяць з врахуванням заборгованості лише за тілом кредиту, встановленої при укладанні договору. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.04.2006 р. [PERSON] приєдналась до Умов і Правил надання банківських послуг ЗАТ КБ ПриватБанк, ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяв. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 14.04.2006 року на умовах, викладених в заяві про надання кредитної картки, згідно з якою відповідач отримала кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії з кредитним лімітом 2500,00 грн., базовою процентною ставкою - 3,0 % на місяць із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Розмір щомісячних платежів складає 7% від суми. Відповідно до п. 5.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» строк та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами із встановленим Мінімальним обовязковим платежем наведено в Памятці Клієнта, яка є невідємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за Кредитом. Відповідно до п. 5.3. розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта , а саме у виписці по Картрахунку відповідно до п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту), Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Згідно з п. 4.9 обовязком банку є не менше одного разу на місяць способом вказаним в Заяві , надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про виконані за попередній місяць операції по Картрахункам. При підключені Держателя до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключені Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Позивач свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовується. У відповідності до п.5.5 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 5.5.1 передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Відповідно до п.8.6 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні клієнтом строків платежів за любим з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п.6.5 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 45993,18 грн., яка складається з: - 4889,13 грн. заборгованість за кредитом, - 35387,71 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, - 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 500 грн. фіксована частина, - 2166,34 грн. процентна складова. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами. Так, суд відхиляє посилання позивача про правомірність збільшення процентної ставки за кредитним договором, оскільки нова процентна ставка за використання кредитних коштів застосовується для витрат, здійснених за карткою універсальна після зміни ставки, а із розрахунку, долученого до матеріалів справи, вбачається, що після підвищення процентної ставки відповідач витрати по картці не здійснювала. А отже, підвищенні проценти, запроваджені з 01.09.2014 року та 01.04.2015 року не застосовуються до суми заборгованості за кредитом, яка утворилась раніше та в наступному не збільшувалась. Крім того, хоча пунктом 5.5.1 розділу ІІ передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами, в долученій до матеріалів справи довідці про умови кредитування підвищена процентна ставка за несвоєчасне виконання боргових зобовязань встановлена не була. Позивачем залишилось не доведеним чи повідомляв він відповідача відповідно до умов п. 5.3, 4.9 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» про запровадження підвищеної процентної ставки щодо простроченої заборгованості та щодо порядку (формули) нарахування такої заборгованості. Посилання позивача на те, що для вирахування суми заборгованості за процентами за кожний період має братися за базу вся сума нарахованої заборгованості разом із поточними та простроченими процентами, пенею та штрафами не відповідає умовам договору. Пояснюючи такий порядок нарахування заборгованості представник позивача посилався на те, що не погашена заборгованість за конкретний період є овердрафтом, тобто включається в тіло кредиту, та передбачено п. 2 та п. 4.6 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг». Проте таке тлумачення умов договору не відповідає загальним правилам, встановленим частиною 3 ст. 213 ЦК України, згідно із якими при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Так, за п. 2 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» встановлено, що овердрафт є короткочасним кредитом, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції по платіжній карті над сумою залишку коштів на його картрахунку або встановленому ліміту кредитування. Пунктом 4.6 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» встановлено, що клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з рахунків Клієнта, у разі настання термінів платежів по інших договорах Клієнта в розмірах, визначених цими договорами, а також списання грошових коштів Клієнта, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за зобов'язаннями третіх осіб, де Клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти Клієнта, майнові права на які знаходилися в заставі за зобов'язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок Клієнта (договірне списання). Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському [PERSON] України. Списання коштів з будь-якого рахунку Клієнта, відкритого Банком, оформляється меморіальним ордером. Виходячи з буквального тлумачення зазначених умов договору, суд дійшов висновку, що вказані умови не можуть застосовуватися до списання заборгованості за кредитним договором з того самого рахунку, за яким така заборгованість виникла, на підставі того, що це є овердрафт, оскільки овердрафтом є перевищення кредитного ліміту клієнтом під час здійснення ним грошової операції, а рахунок з якого банк може здійснити списання не може бути тотожним рахунку, на якому така заборгованість виникла та відбуватися через утворення нової заборгованості. Крім того, п. 6.7 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» передбачено обовязок кредитора слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з ціллю уникнення виникнення овердрафту, що додатково підтверджує, що за умовами договору овердрафт виникає лише при здійсненні клієнтом витрат понад встановлений платіжний ліміт, а не через списання банку несплаченої клієнтом заборгованості за кредитним договором. В звязку з тим, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, тому вважає за необхідне здійснити такий розрахунок, виходячи з наступного. З розрахунку вбачається, що з 30.04.2014 року заборгованість відповідача набула статусу простроченої. Станом на 30.04.2014 року заборгованість за процентами у відповідача була 158,16 грн. Заборгованість за кредитним договором становила 4889,13 грн. Застосовуючи трьох відсоткову місячну ставку до цієї заборгованості у період з 01.05.2014 року по 31.12.2016 року, отримуємо добуток 4693,56 грн. (4889,13*3/100*32=4693,56). За підсумком сума заборгованості за процентами складає 4851 грн. 72 коп., що утворена шляхом додавання вищевказаних доданків (158,16+4693,56=4851,72). Посилання відповідача щодо застосування строку позовної давності до процентів є необґрунтованими, оскільки 30.04.2014 року відповідач в останнє здійснила погашення заборгованості за кредитом в розмірі 100 грн., а позивач звернувся з цим позовом до суду 20.02.2017 року, а отже позовна давність переривалася і позивач з вернувся до суду в її межах. Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. В заяві приєднання, Умовах і Правилах надання банківських послуг, до яких приєдналась позивач, відсутнє визначення, склад та розмір комісії. Крім того, в своїх розрахунках Позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, а отже, у матеріалах відсутні докази щодо наявності заборгованості саме за комісією, в тому числі, оскільки вона не передбачена договором, долученим до матеріалів справи. Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м. Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими. А отже суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 31.12.2016 р. має заборгованість за Кредитним договором в розмірі 9740 грн. 85 коп.: - 4889 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом, - 4851 грн. 72 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 338,86 грн.

Outcome: partial