Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

21.07.2016 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з вищевказаними позовними вимогами. Позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] і просить стягнути з нього на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3958,64 грн.; судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення законодавства не виконав зобов'язань з відшкодування понесених позивачем витрат. Позивач у судове засідання свого представник не направив, було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, вимоги підтримуються та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи заперечень немає. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлявся судом у строки та спосіб встановлений ст. ст. 76, 77 ЦПК України, заяви, клопотання та письмові заперечення від відповідача не надходили. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їхній сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судовим розглядом встановлено, що 21.10.2013 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено поліс № АС/7976685 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW 750І», реєстраційний номер [NUMBER] /а. с. 7/. 07.11.2013 у м. Києві на Кловському узвозі відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «Peugeot 308», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та застрахований автомобіль «BMW 750І», реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого був [PERSON] /а. с. 13/. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2014, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] /а. с. 14-15/. 09.11.2013 [PERSON] звернувся до AT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку /а. с. 8, 9/. Внаслідок вказаної ДТП, [PERSON] (власник згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ /а. с. 10, 11/), зазнала матеріальної шкоди через пошкодження майна (автомобіль «Peugeot 308», реєстраційний номер [NUMBER]) /а. с. 12, 16-26/. Згідно із рахунком № П_СчТ02638 від 07.11.2013 вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 6315,08 грн. /а. с. 27/, а відповідно до ремонтної калькуляції № 90504 від 22.11.2013 вартість матеріального збитку становить 3958,64 грн. /а. с. 28-29/. 25.02.2014 [PERSON] звернулася до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування /а. с. 30/. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 11.03.2014 було складено страховий акт № 90504 /а. с. 31/. Відповідно до розпорядження до страхового акту від 13.03.2014, платіжного доручення № 7696 від 27.03.2014 та заяви на видачу готівки № 21909 від 04.04.2014 AT «ПРОСТО-страхування» виплатило потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування розмірі 3958,64 грн. 22.05.2016 позивачем направлено відповідачу регресну вимогу за вих.04-3036 на відшкодовану суму, яку відповідач не отримав на поштовому відділенні, тому кореспонденцію було повернуто до відправника у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання /а. с. 36, 37/. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1.(ґ). пункту 38.1 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «ПРОСТО-страхування» не звертався. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені в ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved