Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

20.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконними та скасувати накази№ 303 від 09.06.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, № 564/ос від 06.07.2016 року про припинення трудового договору, поновити на посаді начальника станції (залізничної) станції Новоград-Волинський-1другого класу та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2016 року по день ухвалення рішення суду. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем було безпідставно оголошено догану за відсутність на робочому місці 14.04.2016, оскільки саме в цей день він приймав участь в судовому засіданні. Наказом відповідача був звільнений за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, п. 3 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення неправомірним оскільки ніяких трудових обов'язків на нього не було покладено, а правила внутрішнього трудового розпорядку розповсюджуються під час виконання трудових обов'язків. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити повністю. Представник відповідача позов не визнала, просили у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях наданих суду. Пояснила, що звільнення позивача відбулось на законних підставах. Зазначила, що позивач підпадає під дію Правил внутрішнього трудового розпорядку, в письмових поясненнях зазначав, що 14.04.2016 з 08 год. по 11 год. перебував на робочому місці, що не відповідає дійсності, також про увільнення його від роботи на час участі в судових засіданнях не звертався. Крім того позивач 04.05.2016 року під час проведення оперативної наради наніс тілесні ушкодження ДС Новоград-Волинський [PERSON] На даний час по даному факту відкрито кримінальне провадження, яке передано на розгляд до суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Судом встановлено, щонаказом начальника управління «Південно-західної залізниці» від 14.03.1995р. [PERSON] було призначено на посаду начальника станції Новоград-Волинський І (а.с. 29), яка з 2010 р. є структурним підрозділом відокремленого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця», в якому з 01.07.2010 р. [PERSON] займав посаду начальника станції Новоград-Волинський І другого класу. 18.03.2014 р. наказом № 246, [PERSON] звільнено з посади начальника станції 2-го класу за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату. 20 квітня 2015 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2015 року, по справі № 285/1408/14ц, [PERSON] поновлено на посаді начальника станції Новоград-Волинський І другого класу з 18 березня 2014 (а.с. 14-22). 14.09.2015 року наказом № 1098-ос начальника Відокремленого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» [PERSON] поновлено на роботі (а.с. 35). 09.06.2016 р. наказом начальника виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» № 303 [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності (оголошена догана) за відсутність на робочому місці 14.04.2016 р. з 8.00 до 12.00 (а.с. 30). Підставою для наказу став акт складений за підписом працівників станції Новоград-Волинський, 1 від 14 квітня 2016 року, відповідно до якого начальник станції 2 класу [PERSON], 14.04.2016 року був відсутній в кабінеті з 8 год. до 12 год. (а.с. 89). Зазначену обставину підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В письмовому поясненні [PERSON] пояснив, що 14.04.2016 року з 11.00 год. по 15.30 год. він перебував в Новоград-Волинському міськрайонному суді де приймав участь в судовому засіданні та надав судову повістку (а.с. 39,41). З врахуванням наведеного, позивачем було доведено в судовому засіданні поважність причини відсутності його на роботі 14.04.2016 року, а тому суд вбачає підстави для задоволення його вимог про визнання неправомірним наказу відповідача - № 303 від 09.06.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При вирішенні спорів осіб, звільнених згідно з п. 3\~ст. 40 КЗпП України\~за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, виходячи зі змісту цієї норми необхідно враховувати, що роботодавець вправі розірвати трудовий договір з цієї підстави лише при умові, що до працівника раніше застосовувалось дисциплінарне стягнення і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов'язків воно не знято і не погашено.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови «Про практику\~\~ розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ч.1\~ст.40 КЗпП України\~\~\~\~підставами,\~\~працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після\~\~застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, в силу\~ст.60 ЦПК України\~під час розгляду справи роботодавець зобов'язаний довести правильність застосування ним всіх попередніх дисциплінарних стягнень та факт вчинення працівником нового порушення трудових обов'язків, якими він обґрунтовував наказ про звільнення. Наказом по виробничому підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» № 564 ос від 06.07.2016 року [PERSON] звільнено з посади начальника станції за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення п.3 ст 40 КЗпП України. Підставою звільнення в наказі зазначено систематичне невиконання посадових обов'язків ( а.с.18). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що законодавством передбачено те, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення, але у вищезазначеному наказі такі посилання відсутні. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підтвердили жодних обставин, щодо систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. За таких обставин вимоги позивача про незаконність наказу про його звільнення, поновлення на попередній посаді та стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вимушений прогул позивача за період з 06 липня 2016 року по 16 листопада 2016 року становить 94 робочих дні, середньоденний заробіток становить 376,14 грн., що підтверджується довідкою відповідача (а.с.219), а тому на користь позивача слід стягнути 35357,16 грн. (94 дні х 376,14 грн.).

Outcome: approved