Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

21.01.2020 року позивач [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які продовжують навчання, у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми 23 років за умови продовження навчання. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є батьком, а вона матір`ю повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які навчаються у Київському національному університеті ім. Т. Шевченка, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги. Відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причина його неявки суду не відома, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , виданого 26.04.2000 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області та серії [NUMBER] , виданого 11.01.2002 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області (а.с. 9,10). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 11.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 11). Як убачається з довідки № 236 від 13.12.2019 року, [PERSON] є студентом 3 курсу, ОР бакалавр, денної форми навчання, спеціальності «Науки про Землю», ННІ «Інститут геології» Київського національного університету ім. Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2017 р. по 30.06.2021 р. (а.с. 18). Як убачається з довідки № 237 від 13.12.2019 року, [PERSON] є студенткою 2 курсу, ОР бакалавр, денної форми навчання, спеціальності «Геодезія та землеустрій», ННІ «Інститут геології» Київського національного університету ім. Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р. (а.с. 19). У позовній заяві [PERSON] зазначила, що у зв`язку з тим що діти навчаються на денній формі навчання, не мають змоги працевлаштуватися, тому потребують матеріальної допомоги. Їм необхідні кошти на їжу, проїзд у транспорті, на придбання одягу, харчування, підручники. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу ( п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, яким вони проживають. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не надано. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визначення мінімального розміру аліментів на повнолітніх дітей сторін в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, адже Сімейним кодексом України такого розміру при визначені розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина не встановлено, а мінімальний розмір аліментів на підставі ст.182 СК має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на дитину (до 18 років). Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.03.2018 (справа № 642/36/16-ц, провадження № 61-6238св18). Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial