Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №3869 нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,21 га за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28, укладений та зареєстрований 07 червня 1999 року на Товарній біржі Нерухомість - Південь між нею та [PERSON], а також визнати за нею право власності на вказане майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 07 червня 1999 року відповідач [PERSON] продав, а вона купила будинок за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28 в, який належав продавцю згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Жовтневою державною нотаріальною конторою 27 травня 1994 року за № 1-879, та земельну ділянку площею 0,21, яка розташована за цією ж адресою та належала продавцю згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії МК № 11549, реєстровий № 1134 від 04 червня 1997 року. При реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було сплачено державне мито, біржовий збір, тому вони не мали сумніву в дійсності даної угоди, враховуючи, що ними були виконані всі умови договору купівлі-продажу. Однак, вказаний договір не був зареєстрований в ММ БТІ всупереч вимогам ст.227 ЦК України, що діяв на момент укладення договору. На теперішній час позивачу стало відомо від нотаріуса, до якого вона зверталася з метою укладення договору дарування зазначеного майна, що договір купівлі-продажу від 07 червня 1999 року не відповідає вимогам закону, оскільки не був посвідчений нотаріально та не зареєстрований в ММ БТІ, а земельна ділянка не переоформлена на її ім'я. В зв'язку з порушенням майнових прав позивача, остання вимушена звернутися із зазначеним позовом до суду та просить його задовольнити. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та дату слухання повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, в якій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] направив заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до письмового договору купівлі-продажу за №3869, укладеного та зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість - Південь» 07 червня 1999 року, позивач [PERSON] купила у відповідача [PERSON] будинок за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28 з приватизованою земельною ділянкою площею 0,21 га, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії МК № 11549, реєстровий № 1134 від 04 червня 1997 року, виданим на підставі рішення виконкому Лиманівської сільської ради народних депутатів від 30 травня 1997 року №30. Зазначене домоволодіння складається з житлового будинку літ.А житловою площею 28,4 кв.м, літньої кухні - літ.Б, літньої кухні літ.В, тамбура літ.в, гаражу літ.Г, сараю літ.Д, погребу літ.Енд, вбиральні літ.Ж, сараю літ.З, навісу літ.К, сараю літ.Л, огорож №1,2,3,6, споруд №4,5,І згідно з довідкою-характеристикою БТІ №610 від 07 червня 1999 року. Вказаний будинок належав продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Жовтневою державною нотаріальною конторою 27 травня 1994 року за № 1-879 (а.с.5). Відомості щодо реєстрації договору в БТІ в матеріалах справи відсутні. Згідно даних технічного паспорту від 02 грудня 2015 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28 площа будинку не змінилася (а.с.6-9). Пунктом 18 ґ Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Так, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 11549 від 04 червня 1997 року, виданим на підставі рішення виконкому Лиманівської сільської ради народних депутатів від 30 травня 1997 року №30, земельна ділянка площею 0,21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в с.Лимани на території Лиманівської сільської ради, належить [PERSON], який мешкає в с.Лимани по вул.Курортній, 28 (а.с.10). Виходячи з даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 17 травня 2016 року, відомості щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на майно, розташоване за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28, відсутні (а.с.26). Зі змісту довідки виконавчого комітету Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №2155 від 16 жовтня 2015 року вбачається, що сім'я позивача [PERSON], яка проживає в [INFO], складається з [PERSON] (голови домогосподарства), [INFO], [PERSON] (чоловіка), [INFO], [PERSON] (сина), [INFO], [PERSON] (сина), [INFO] (а.с.12). Разом з тим, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], згідно відомостей САДР УДМС України в Миколаївській області від 06 квітня 2016 року (а.с.16). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно КП ММ БТІ №29964777 від 09 червня 2016 року позивачу [PERSON] відмовлено в державній реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28, оскільки подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: договір купівлі-продажу зареєстрований на Товарній біржі Нерухомість Південь 07 червня 1999 року за №3869 не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто всупереч вимогам ст.657 ЦК України не посвідчений нотаріально (а.с.37). Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 07 червня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку із земельною ділянкою за адресою: с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, вул.Курортна, 28, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняла від продавця домоволодіння, сплатила обумовлену суму коштів, а продавець передав його у власність позивачу. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України (в ред.1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди. Однак, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України (в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце в даній справі, у звязку з чим вимоги позивача суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, як встановлювала ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» N 697-XII від 07 лютого 1991 року, чинного на час укладення угоди, громадянин набуває права власності на майно, одержане, зокрема, внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.п.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно документом, що підтверджує виникнення права власності, також може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Виходячи з викладеного, суд вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконали угоду, що підтверджується заявою відповідача [PERSON], який не заперечував проти задоволення позову, зазначений договір ніким не оскаржується та не оспорюється, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню..

Outcome: approved