Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

20.07.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем та ухилення відповідача від матеріального утримання дитини. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; від надання судом строку на примирення відмовилася. Відповідач позов визнав повністю. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07.11.2000 року, при цьому мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6, 7). Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з пояснень позивача, які відповідачем не спростовано, з липня 2018 року подружжя проживають окремо; вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з частиною третьою статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю їхній шлюб підлягає розірванню. Статтею 180 Кодексу встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина (частина третя статті 181 Кодексу). В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачам аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки ґрунтуються на законі, при цьому із запропонованим позивачем розміром аліментів відповідач погодився. За таких обставин, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved