Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

1. Зміст заявлених вимог. 16 червня 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] , заінтересовані особи: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), територіальна громада міста Дніпра, в якій просить суд: - встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , квартири [ADDRESS] , на підставі договору по життєвого утримання укладеного 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] та договору по життєвого утримання укладеного 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] , які посвідчені державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М.. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він, є батьком [PERSON] і в її інтересах звертається до суду з приводу її порушених прав в отриманні спадщини після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та після її смерті залишилось нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS] , яка їй належала на підставі договору по життєвого утримання укладеного 11.12.1995 року між нею [PERSON] та [PERSON] та договору по життєвого утримання укладеного 11.12.1995 року між нею [PERSON] та [PERSON] , які були посвідчені державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., але у зв`язку з тим, що [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб № 489 від 24.11.1995 року а відповідно до норм Постанови ВРУ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» станом на 09.12.1994 року, видача та обмін паспорта проводиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина (пп. 12 Розділ II). Причинами для обміну паспорта, відповідно до пп. 16, згаданого нормативно-правового акту, є зміна (переміна) прізвища, встановлення розбіжностей у записах; непридатність для користування. Таким чином, на час посвідчення правочину та державної реєстрації права власності на квартиру у [ADDRESS] , прізвище спадкодавця було « [PERSON] » Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно оформлені на прізвище « [PERSON] », в той час, коли прізвище спадкодавця було « [PERSON] », неможливо встановити належність квартири за адресою [ADDRESS] [PERSON] , померлій [INFO] , тому 29.05.2020року державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори, Карловою Т.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] . 2. Позиція заінтересованих осіб. Завідувач Шостої Дніпровської державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та Представник територіальної громада міста Дніпра в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про що свідчать рекомендовані повідомлення, в яких вказано, що виклик до суду отримано нотаріальною контору, про що стоїть підпис, про причини неявки суду не повідомили, заяв клопотань з процесуальних питань на адресу суд не надходило. Заінтересовані особи заперечень проти заявлених вимог не надали. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 16 червня 2020 року заявник [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , заінтересовані особи: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), територіальна громада міста Дніпра звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою «про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу». 17 червня 2020 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду та визначено порядок розгляду справи в окремому провадженні. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями 19 жовтня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи на підставі звільнення відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17 вересня 2020 року № 2643/0/15-20 [PERSON] з посади судді Заводського районного суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області справу передано в провадження судді Івченко Т.П. 20 квітня 2021 року від заявника [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи після померлої [PERSON] , [INFO] . 20 квітня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання заявника задоволено та витребувано від державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Тетяни Геннадіївни, завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи № 536/2019, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 09 липня 2021 року у виконання Ухвали суду від 20.04.2021 року Завідувач Шостої дніпровської державної нотаріальної контори на адресу суду направила належним чином завірену копію спадкової справи № 536/2019, яка долучена до матеріалів справи. 15 вересня 2021 року через канцелярію суду, до початку судового засідання заявник [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, на задоволенні заявлених вимог наполягає у повному обсязі. 15 вересня 2021 року через канцелярію суду, до початку судового засідання неповнолітня [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, на задоволенні заявлених вимог наполягає у повному обсязі, про що винести відповідне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видано 24.11.1995 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 24.11.1995 року, який було зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 489, зробленим в книзі реєстрації шлюбів (а.с.13). 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір по життєвого утримання, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] Ѕ (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором, посвідченим державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Драпатою О.М. Право власності за даним договором було зареєстровано Дніпропетровським БТІ, реєстровий номер: 30 у реєстровій книзі: 248 р; що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.14,15). 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір по життєвого утримання, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] Ѕ (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором, посвідченим державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Драпатою О.М. Право власності за даним договором було зареєстровано Дніпропетровським БТІ, реєстровий номер: 30 у реєстровій книзі: 248 р; що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.16,17). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видано 09.08.2003 року, народилася [INFO] [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в книзі записів актів громадянського стану було внесено запис про народження № 503, де в графі батько записано [PERSON] а в графі мати [PERSON] (а.с.21). 19.03.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.24). 24.11.2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 801, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.11.2007 року (а.с.25). 06.11.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 88, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] а.с.26). [INFO] померла [PERSON] , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, складено відповідний актовий запис № 988, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.28). На час смерті [INFO] , [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом донькою, заявницею по справі [PERSON] , що підтверджується довідкою № 14/5-1205 від 04.02.2020 року (а.с.89). У встановленому законом порядку [PERSON] звернулася до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності за законом після померлої матері - [PERSON] , що підтверджується заявою № 1519 від 17.10.2019 року (а.с.82). 29.05.2020 року державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори, Карловою Т.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] (а.с.29). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ст. 58 ЦПК України). Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім 'ям, по батькові місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також: інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 ст. 12 ЗУ «Про власність», №697-ХП у редакції 11.04.1995 року - громадянин набуває право приватної власності внаслідок укладення угод, не заборонених законодавством. Відповідно до ч.І ст. 13 ЗУ «Про власність», № 697-ХП у редакції 11.04.1995 року до об`єктів права приватної власності належать в тому числі квартири. Відповідно до ч.3 ст. 15 ЗУ «Про власність», № 697-ХП у редакції 11.04.1995 року громадянин який став власником майна, має право розпорядитися ним на свій розсуд: продавати обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР, №1540-VI у редакції від 06.10.1995року -угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов 'язків. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, JNH540-VI у редакції від 06.10.1995року -нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР, №1540-VI у редакції від 06.10.1995року - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР, №1540-VI у редакції від 06.10.1995року - якщо за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає у власність другої сторони (набувача) будинок або його частину,взамін чого набувач майна зобов`язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення у натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до ч.І ст. 426 ЦК УРСР, №1540-VI у редакції від 06.10.1995року - договір довічного утримання має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до п.8 розділу II Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992р. №2503-ХП - термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки не обмежується. Відповідно до п. 12, п. 16 розділу II Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992р. № 2503-ХП - видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина. Обмін паспорта провадиться у разі зміни (переміни) прізвища, імені та по батькові. Відповідно до п.18 розділу II Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992р. №2503-ХП - для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових, фотокарток громадян подає документи і фотокартки не пізніш, як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування. В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. було звернено увагу судів на те, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, no-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, no-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно до положень статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У відповідності до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини)від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як встановлено судом, неповнолітня [PERSON] звернулась до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності за законом після померлої матері, [PERSON] , що підтверджується заявою № 1519 від 17.10.2019 року (а.с.82). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори, Карловою Т.Г. від 29.05.2020 року, заявниці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій державний нотаріус у постанові від 29.05.2020 року, посилався на те, що [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб № 489 від 24.11.1995 року. Відповідно до норм Постанови ВРУ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» станом на 09.12.1994 року, видача та обмін паспорта проводиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина (пп. 12 Розділ II). Причинами для обміну паспорта, відповідно до пп. 16, згаданого нормативно-правового акту, є зміна (переміна) прізвища, встановлення розбіжностей у записах; непридатність для користування. Таким чином, на час посвідчення правочину та державної реєстрації права власності на квартиру у [ADDRESS] , прізвище спадкодавця було « [PERSON] ». Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно оформлені на прізвище « [PERSON] », в той час, коли прізвище спадкодавця було « [PERSON] », неможливо встановити належність квартири за адресою [ADDRESS] [PERSON] , померлій [INFO] » (а.с.29). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 24.11.1995 року, після укладання шлюбу, остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] та зробленим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовим записом № 489 (а.с.13). Відповідно до норм Постанови ВРУ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» станом на 09.12.1994 року, видача та обмін паспорта проводиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина (пп. 12 Розділ II), причинами для обміну паспорта, відповідно до пп. 16, згаданого нормативно-правового акту, були зміна (переміна) прізвища, встановлення розбіжностей у записах; непридатність для користування. Згідно з договором по життєвого утримання, укладеним 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] , останній передав у власність [PERSON] Ѕ (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , договір було посвідчено державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Драпатою О.М., право власності за даним договором було зареєстровано Дніпропетровським БТІ, реєстровий номер: 30 у реєстровій книзі: 248 р (а.с.14,15). Згідно з договором по життєвого утримання, укладеним 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] , остання передала у власність [PERSON] Ѕ (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , договір було посвідчено державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Драпатою О.М., право власності за даним договором було зареєстровано Дніпропетровським БТІ, реєстровий номер: 30 у реєстровій книзі: 248 р (а.с.16,17). Таким чином на момент укладання вищезазначених договорів 11.12.1995 року з моменту укладання шлюбу 24.11.1995 року місячний строк обміну паспорта встановлений Постановою ВРУ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» станом на 09.12.1994 року не скінчився, а тому під час укладання договорів 11.12.1995 року паспорт на дошлюбне прізвище [PERSON] був чинним, хоча відповідно до свідоцтва про шлюб нею було змінено прізвище на післяшлюбне « [PERSON] ». Оскільки на час посвідчення правочину та державної реєстрації права власності на квартиру у [ADDRESS] , прізвище спадкодавця в паспорті зазначено було як « [PERSON] », хоча фактичним було « [PERSON] ». У зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно оформлені на прізвище « [PERSON] », в той час, коли прізвище спадкодавця було « [PERSON] », на теперішній час неможливо встановити належність квартири за адресою [ADDRESS] [PERSON] , померлій [INFO] . Зазначені непорозуміння у правовстановлюючих документах перешкоджають заявнику реалізувати право спадкоємця на майно, яке відкрилось після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані заявником докази, які досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі договору по життєвого утримання укладеного 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] та договору по життєвого утримання укладеного 11.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] , які посвідчені державним нотаріусом шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що заявлені вимоги [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , заінтересовані особи: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), територіальна громада міста Дніпра «про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу» обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню. Іншим способом встановити вказаний факт неможливо. Встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини. Тому вимоги заявника підлягають задоволенню. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved