Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

20 березня 2014 року Ізяславська міська рада Хмельницької області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, посилаючись на те, що останньому на праві приватної власності на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2008 року належить нежитлова будівля - котельня по [ADDRESS]. Рішенням 44 сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 25 серпня 2010 року відповідачу на підставі його заяви надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди площею 0,0112 га за вказаною адресою. Однак, до цього часу проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на затвердження сесії міської ради не подавався, договір оренди землі не укладено. При цьому, для експлуатації належної відповідачу нежитлової будівлі [PERSON] неправомірно використовує спірну земельну ділянку без оформлення будь-яких правовстановлюючих документів, які б посвідчували право на користування нею, та без сплати орендної плати, що є порушенням вимог земельного законодавства України та прав позивача. Протоколом № 2 засідання комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власниками землі та землекористувачами при Ізяславській районній державній адміністрації, від 18 березня 2013 року визначено розмір збитків, завданих територіальній громаді міста в особі Ізяславської міської ради [PERSON] у зв'язку з використанням земельної ділянки по [ADDRESS] без документів, що засвідчують право оренди, в сумі 803,64 грн. Розпорядженням голови Ізяславської районної державної адміністрації від 25 березня 2013 року № 89/2013-р затверджено акт визначення розміру збитків, заподіяних відповідачем власнику землі. Зазначений акт був направлений відповідачу з пропозицією добровільної сплати суми збитків, однак зазначені у ньому вимоги залишені [PERSON] без реагування. Посилаючись на те, що внаслідок використання земельної ділянки без оформлення документів, які посвідчують право на користування земельною ділянкою відповідно до закону, власнику земельної ділянки завдано збитки, Ізяславська міська рада Хмельницької області з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з відповідача 708 грн. 44 коп. у рахунок відшкодування завданих збитків та понесені судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача Ящук Т. І. уточнені позовні вимоги підтримала з зазначених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду справи проти задоволення позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Просив також відмовити в задоволенні позову в зв'язку зі сплином строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги Ізяславської міської ради Хмельницької області підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22601199 від 28 квітня 2009 року [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлова будівля - котельня, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 5). Вказане нерухоме майно належить відповідачу на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2008 року (а.с. 70). Рішенням сорок четвертої сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 25 серпня 2010 року надано відповідачу дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності у користування на умовах оренди загальною площею 0,0112 га по [ADDRESS] для обслуговування нежитлової будівлі (а.с. 6, 7). Проте, для експлуатації вищезазначеної нежитлової будівлі [PERSON] на протязі тривалого часу за вказаною адресою фактично використовується земельна ділянка без оформлення будь-яких правовстановлюючих документів, які б посвідчували його право власності чи право користування нею, та без здійснення відповідних платежів за користування землею, чим безумовно порушуються права землевласника - територіальної громади м. Ізяслав в особі Ізяславської міської ради Хмельницької області. Комісією з визначення розміру збитків, заподіяних власникам земельних ділянок та землекористувачам, 18 березня 2013 року складено акт, яким визначено неодержаний Ізяславською міською радою дохід в сумі 803 грн. 64 коп. збитками, що нанесені територіальній громаді м. Ізяслав [PERSON] у зв'язку з використанням земельної ділянки площею 0,0112 га по [ADDRESS] без оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно до закону (а.с. 9, 10, 12, 13). Розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 25 березня 2013 року № 89/2013-р затверджено вказаний акт визначення розміру збитків від 18 березня 2013 року (а.с. 11). 27 березня та 17 квітня 2013 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про добровільне відшкодування збитків (а.с. 14, 15). Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в України є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 2 Закону України «Про плату за землю», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки землі. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, згідно ст. 124 ЗК України, здійснюється, зокрема, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно з ст. 126 ЗК України документами, що посвідчують право на земельну ділянку, є державний акт про право власності на землю, або договір оренди землі, зареєстрований відповідно до закону. Питання захисту прав на землю регулюються Главою 23 ЗК України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст. 152 ЗК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, й шляхом відшкодування заподіяних збитків, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до змісту ст. 22 ЦК України до збитків, яких особа зазнала у результаті порушення її цивільного права, зокрема, відносяться доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Як встановлено судом, відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів та без договору оренди, що є порушенням земельної законодавства України. Статтею 156 Земельного кодексу України передбачено, що однією з підстав відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам є неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно зі ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до п. 2 цього Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Так, комісією для визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам 18 березня 2013 року з дотриманням вимог чинного законодавства складено акт, яким визначено неодержаний Ізяславською міською радою дохід в сумі 803 грн. 64 коп. збитками, які нанесені відповідачем міській раді за використання спірної земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно до закону. Матеріали справи також свідчать, що відповідачу двічі надсилались повідомлення про добровільне відшкодування збитків, однак, відповідачем викладені у повідомлені вимоги не були виконані. Доводи позовної заяви Ізяславської міської ради Хмельницької області щодо використання земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення суд вважає обґрунтованими, що також позбавило міську раду, як власника землі отримувати від цієї ділянки дохід у виді орендної плати. Таким чином, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем вимог та наявність правових підстав для захисту порушених прав власника земельної ділянки - Ізяславської міської ради шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заподіяних матеріальних збитків (упущеної вигоди) у вигляді неодержаної орендної плати за землю. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо неправильності розрахунку розміру завданих безпідставним використанням земельної ділянки збитків, оскільки розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 25 березня 2013 року № 89/2013-р, яким затверджено акт визначення розміру збитків, [PERSON] не оскаржено, а тому є чинним та таким, що підлягає застосуванню. Матеріали справи також не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач мав намір укласти договір оренди земельної ділянки, а Ізяславська міська рада заперечила проти цього. Твердження ж [PERSON] щодо відмови відповідача у наданні йому земельної ділянки у більшому розмірі теж не заслуговують на увагу, оскільки вказане рішення ним не оспорювалося, і, крім того, він не відмовляється використовувати ділянку в розмірі, вказаному у рішенні сорок четвертої сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 25 серпня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Однак, із наявного у справі заперечення на позовну заяву видно, що відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, що він підтвердив також у судовому засіданні. Що стосується вказаних доводів відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом 20 березня 2014 року. Оскільки за період з березня 2010 року по 19 березня 2011 року не встановлено поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем, тому до заявлених вимог про стягнення збитків за цей період слід застосувати позовну давність, і ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог. Доводи Ізяславської міської ради щодо звернення до суду в межах строків позовної давності, які обґрунтовані тим, що відлік цього строку має обраховуватися з моменту невиконання вимоги про стягнення збитків, не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими. При цьому, слід вказати, що позивач мав можливість визначити розмір завданих збитків у порядку, передбаченому чинним законодавством України, і раніше та з дотриманням строків позовної давності звернутися до суду за захистом своїх прав. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача збитків за безпідставне використання земельної ділянки, які складають 450 грн. 13 коп. в межах трьох років до часу звернення позивача до суду за захистом порушених прав (за період з 20 березня 2011 року по 18 березня 2013 року включно) за відрахуванням сплаченої у спірний період суми земельного податку в розмірі 95 грн. 20 коп. При цьому, суд не враховує сплату земельного податку [PERSON] в сумі 94 грн. 08 коп., оскільки ці кошти внесені відповідачем у липні 2013 року, тобто поза межами періоду, за який стягуються збитки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач згідно уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача 708 грн. 44 коп. збитків. Позовні вимоги задоволено частково та на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 450 грн. 13 коп., що становить 63,54 % від заявлених вимог (450,13: 708,44х100). Позивачем документально підтверджено сплату судового збору на загальну суму 243 грн. 60 коп. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 154 грн. 78 коп.(243,60х63,54:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial