Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , якій належало домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташована по [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно вона заповіла позивачу. [PERSON] у встановленому порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , та набула право власності на спадкове домоволодіння та земельну ділянку. Однак приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Куницький В.В. видав позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] та 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташованій по [ADDRESS] . Право власності на іншу 1/2 частку в цих об`єктах нерухомого майна було оформлено за [PERSON] на підставі свідоцтв про право власності, виданих приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Куницьким В.В. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані на її ім`я; визнати недійсними свідоцтва про право власності, видані на ім`я відповідача; скасувати державну реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку в спадковому домоволодінні та 1/2 частку в земельній ділянці; визнати за позивачем право власності на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006: 0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 1.2. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 1.3. [PERSON] та його представник [PERSON] не визнають позов та посилаються на те, що домоволодіння та земельна ділянку були придбані в період часу, протягом якого відповідач перебував у шлюбі з [PERSON] . Крім того, будівництво житлового будинку, надвірних будівель та господарських споруд здійснено зусиллями та за рахунок грошових коштів обох з подружжя. Ці обставини свідчать про те, що спірне домоволодіння та земельна ділянка були спільною сумісною власністю [PERSON] та його дружини [PERSON] . Після її смерті право спільної сумісної власності на ці об`єкти нерухомого майна припинилось: відповідачу цілком законно були видані свідоцтва про право власності на 1/2 частку в домоволодінні та 1/2 частку в земельній ділянці, тоді як право власності на іншу 1/2 частку в цих об`єктах нерухомого майна було успадковано позивачем. Тому [PERSON] та його представник [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 1.4. Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Куниць-кий В.В. жодного разу не з`явився у судові засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. 4 грудня 1998 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 січня 2014 року (а.с.4). 2.2. 3 грудня 1999 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №060214 (а.с.135) щодо земельної ділянки площею 0,162 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташована по [ADDRESS] . В подальшому цій земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 3220888000:03:006:0101. Це підтверджується витягом з державного реєстру земель про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці №3586 від 14 грудня 2010 року (а.с.136) та витягом з Державного земельного кадастру №НВ-3212936222018 від 16 листопада 2018 року (а.с.137-139). 2.3. 23 грудня 1999 року [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] (а.с.143) щодо житлового будинку, надвірних будівель та господарських споруд по [ADDRESS] . 2.4. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2 серпня 2000 року (а.с.5). 2.5. 21 лютого 2009 року [PERSON] склала заповіт (а.с.107), яким все своє майно вона заповіла своїй дочці [PERSON] . 2.6. [INFO] [PERSON] померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 червня 2018 року (а.с.100). 2.7. 19 січня 2019 року приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріаль-ного округу Куницький В.В. видав [PERSON] свідоцтва про право власності (а.с.141, 149) на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] та 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 2.8. В той же день приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Куницький В.В. видав [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.151, 154) на іншу 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] та іншу 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій по [ADDRESS] . 2.9. Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Майнові права та обов`язки подружжя» розділу ІІ «Шлюб» КпШС України, а також главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 3. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору. 3.1. Відповідно до ст.22 КпШС України, що був чинним до 1 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, вважалось його спільною сумісною власністю. Подружжя користувалось рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. 3.2. Згідно з ч.1 ст.24 КпШС України, що був чинним до 1 січня 2004 року, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, було власністю кожного з них. 3.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення сімейного законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим із подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. В такому випадку тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 3.4. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 3.5. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. 3.6. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 3.7. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 3.8. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Встановлено, що [PERSON] набула право власності на домоволодіння по [ADDRESS] в період часу, протягом якого вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що на підставі ст.22 КпШС України у [PERSON] та [PERSON] виникло право спільної сумісної власності на домоволодіння по [ADDRESS] . 4.2. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що будівництво спірного домоволодіння розпочалось влітку 1999 року та тривало до грудня 1999 року. Свідок [PERSON] стверджує, що вона передала її дочці [PERSON] грошові кошти в розмірі 70000 доларів США на будівництво домоволодіння. Однак передача грошових коштів в такому розмірі не може доводитись показаннями свідка. Тому показання свідка [PERSON] є недопустимим доказом в розумінні ч.2 ст.78 ЦПК України. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали жодних інших доказів на спростування презумпції набуття [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на домоволодіння по [ADDRESS] . 4.3. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 77000 доларів США на будівництво спірного домоволодіння. Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в 1999 році він також позичав відповідачу грошові кошти в розмірі 53000 доларів США. Однак, як і показання свідка [PERSON] , показання свідків [PERSON] та [PERSON] є недопустимими доказами, що не можуть підтверджувати передачу грошових коштів у вказаних розмірах. 4.4. З огляду на це суд вважає, що домоволодіння по [ADDRESS] було об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку зі смертю [PERSON] право спільної сумісної власності припинилось: відповідач набув право власності на 1/2 частку в домоволодінні, тоді як право власності на іншу 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Спірне домоволодіння розташовується на земельній ділянці площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій по [ADDRESS] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в п.182 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в такому випадку на підставі ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України до [PERSON] перейшло також право власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці, тоді як право власності на іншу 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . 4.5. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Куницький В.В. цілком законно видав [PERSON] свідоцтва про право власності щодо 1/2 частки в домоволодінні та 1/2 частки в земельній ділянці, а [PERSON] - свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частку у вказаних об`єктах нерухомого майна. Підстави для визнання недійсними цих правовстановлюючих документів та скасування державної реєстрації за відповідачем права власності на 1/2 частку в домоволодінні та 1/2 частку в земельній ділянці відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог [PERSON] належить відмовити. 4.6. Як вбачається з диспозиції норми, передбаченої ч.1 ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно може пред`явити виключно власник майна. Однак [PERSON] є власницею не всього домоволодіння та земельної ділянки, а лише 1/2 частки в цих об`єктах нерухомого майна. У зв`язку з цим відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,162 га з кадастровим номером 3220888000:03:006:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити також. 5. Розподіл судових витрат. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5.2. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в повному обсязі. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.38, 39, 67, 165). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено. 5.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed