Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов Позивач Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» у грудні 2019 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 16913,49 грн та судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , за якою надання житлово-комунальних послуг здійснюється КП «ЖКС «Вузівський». Відповідачка в порушення своїх обов`язків несвоєчасно вносила оплату за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим КП «ЖКС «Вузівський» зверталось до суду за захистом свого порушеного права шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. 20.01.2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси цивільну справу передано до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності. 28.01.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду матеріали позовної заяви направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду. 07.02.2020 року справа надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси. Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи у Малиновському районному суді м. Одеси було здійснено 07.02.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 10.02.2020 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 24.04.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 27.04.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.08.2020 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду з проведенням заочного розгляду справи. Учасники справи у призначені судові засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача по справі надійшла заява (вхід.№ЕП-12771 від 17.08.2020 року) про розгляд справи, провести за відсутності представника позивача, додатково зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію), виданої КП «ЖКС «Вузівський» 31.10.2019 року за №1431, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають дві особи: [PERSON] та [PERSON] , з яких особовий рахунок відкрито на [PERSON] , яку зазначено як основного квартиронаймача (Т.1, а.с.37). Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134437546 від 15.08.2018 року (а.с.40). Квартира, в якій зареєстрована та постійно проживає відповідачка, до 31.08.2018 року знаходилася на балансі та обслуговувалась КП «ЖКС «Вузівський». Відповідачка несвоєчасно вносила оплату за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, перед КП «ЖКС «Вузівський» утворилась заборгованість за період з 01.09.2008 року по 31.10.2019 року в загальній сумі 16 913, 49 гривень, яка складається із заборгованості по оплаті «УБПТ» - 14 977, 22 грн., вивезення сміття «СОЮЗ» - 1142,95 грн., вивезення сміття «РАФ» -156, 00 грн, вивезення сміття «СОЮЗ» (2018) - 624, 32 грн., вивезення сміття - 13, 00 грн. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року було відмовлено КП ЖКС « Вузівському» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані комунальні послуги, у зв`язку із тим, що період за який заявник просить стягнути заборгованість перевищує встановлений законодавцем строк позовної давності. При розгляді цивільного позову, суд має можливості застосовувати строк позовної давності лише за заявою боржника, тому судом в даному випадку самостійно питання про наявні порушення відповідного строку позовної давності не розглядаються. Згідно з п.п. 1.3, 1.4. Статуту Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» (далі за текстом КП «ЖКС «Вузівський»), затвердженого рішенням Одеської міської ради №1449-У від 04.07,2007 року, засновником КП «ЖКС «Вузівський» с Одеська міська рада. Згідно з рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007 року № 1165-У «Про реорганізацію комунальних підприємств...» КП «ЖКС «Вузівський» є правонаступником КП «ДЄЗ «Вузівське» га КП «ДЄЗ «Чубаївське». Відповідно до розпорядження міського голови № 97-01р. від 28.01.2003 року Про передачу майна в повне господарське відання комунальним підприємствам Дирекція єдиного замовника» КП «ЖКС «Вузівський» передано у повне господарське відання майно (житлові будинки), у тому числі і будинок розташований за адресою: [ADDRESS] 24.11.2016 року виконавчим комітетом ОМР прийнято рішення № 385 від «Про знесення змін до рішення виконавчого комітету ОМР від 30.07.2015 року № 225 «Про . - зсування окремих пунктів рішень виконавчого комітету ОМР», яким скасовано тарифні відносини у м. Одесі з 01.07.2017 року. 07.04.2017року у м. Одесі оголошено конкурс з призначення управителів в багатоквартирних будинках, розташованих на території Київського району міста Одеси, в псих не створені об`єднання співвласників багатоквартирних будинків та співвласники псих не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Співвласниками зазначеного будинку станом на проведення конкурсу не створено ОСББ та не було прийнято рішення про форму управління будинком. 23.05.2017 року з переможцем конкурсу КП «ЖКС «Вузівський» (найнижча ціна та відповідальність критеріям відбору) та Київською районною адміністрацією ОМР (Замовник) укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком на умовах, визначених конкурсною документацією, який у подальшому було припинено за взаємною згодою сторін та укладено договір безпосередньо між співвласниками та комунальним підприємством. В якості доказів фактичного виконання робіт комунальним підприємством надані акти виконаних робіт з поточного ремонту житлового будинку господарським способом, акти виконаних робіт з прибирання прибудинкової території, акти перевірки вентиляційних каналів, акти загального весняного огляду житлового будинку, акти загального (осіннього) огляду будинку щодо готовності будинку до зими, паспорти готовності до роботи в опалювальний період та інше. Комунальне підприємство виконує роботи з обслуговування житлових будинків но затвердженого штатного розкладу, господарським способом за грошові кошти підприємства, що надійшли від споживачів шляхом оплати житлово-комунальних послуг. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Так, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Такий обов`язок власника встановлений і ст.360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку(квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Судом також встановлено, що договір між позивачем та відповідачем з надання відповідних послуг не укладався. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц. Згідно ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем надані в якості доказів акти виконаних робіт за 2008-2019 роки, що підтверджують факти надання КП «ЖКС» Вузівський» відповідних житлово-комунальних послуг. Досліджуючи вище вказані докази наявні в матеріалах справи, суд керується статтею 89ЦПК України, якою встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Слід зазначити, що обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищевикладеного, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, оскільки, представником КП «ЖКС «Вузівський» надано належні докази на підтвердження наданих вказаних послуг, обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів плати за житлово-комунальні послуги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, натомість доводи відповідача щодо не надання належної якості послуг не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, належних доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було, тому суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині, у зв`язку з чим стягненню з [PERSON] на користь КП «ЖКС «Вузівський» підлягає заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2008 року по 31.10.2019 року в загальній сумі 16913, 49 гривень, яка складається із заборгованості по оплаті «УБПТ» - 14977, 22 грн., вивезення сміття «СОЮЗ» - 1142,95 грн., вивезення сміття «РАФ» -156, 00 грн, вивезення сміття «СОЮЗ» (2018) - 624, 32 грн., вивезення сміття - 13, 00 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення витрати понесені останнім зі сплати судового збору в сумі 1921 гривня 00 копійок. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved