Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

20.08.2015 року ПАТ КБ Приватбанкзвернулося до суду з позовом доОрджонікідзевського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції, Заводського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування вимог зазначали, що 16.01.2007 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPONAU56560147, згідно якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 15747,20доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.01.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань по кредиту, згідно договору застави рухомого майна від 16.01.2007 р.[PERSON] передав у заставу рухоме майно, а саме: автомобіль DAEWOO, модель LANOS TF69Y126, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: Y6DTF69YD6W301974, реєстраційний номер: AP4387AP, що належить йому на праві власності. Оскільки зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконувались, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012 р. було звернуто стягнення на рухоме майно. Дане майно, згідно бази даних,знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме за: постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №13851 від 23.05.2011 р., постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №442/3 від 25.01.2014 р. Посилаючись на те, що на даний час Банк не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, позивач просив зняти арешт з автомобіля DAEWOO, модель LANOS TF69Y126, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: Y6DTF69YD6W301974, реєстраційний номер: AP4387AP, що належить на праві власності [PERSON] У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представник Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиціїта представник Орджонікідзевськоговідділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 січня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав позичальнику 15747,20доларів США кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредиту, згідно договору застави рухомого майна від 16.01.2007 р.[PERSON] передав у заставу рухоме майно, а саме: автомобіль DAEWOO, модель LANOS TF69Y126, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: Y6DTF69YD6W301974, реєстраційний номер: AP4387AP, що належить йому на праві власності. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012 р.було звернуто стягнення на рухоме майно, а саме на спірний автомобіль. Згідно постанови Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №13851 від 23.05.2011 р., Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №442/3 від 25.01.2014 р. спірний автомобіль знаходиться в арешті. Згідно ст. 16 Закону України Про заставу право застави виникає з моменту укладання договору застави. Судом встановлено, що право застави у Банка виникло 16.01.2007 року, а постанова про накладення арешту на все рухоме майно винесена державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції23.05.2011року, тобто пізніше, ніж рухоме майно було передано в заставу Банку. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Суд вважає, що арешт, накладений державним виконавцем зокрема на рухоме майно [PERSON], порушує права заставодержателя ПАТ КБ «Приватбанк», а тому підлягає скасуванню. Виконавча служба накладенням арешту на рухоме майно [PERSON], що перебуває у заставі, порушує права позивача, оскільки арешт майна [PERSON]не дозволяє ПАТ КБ «Приватбанк» використати засоби захисту своїх прав, передбачених Законом України «Про заставу». Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, встановлено обов'язок державного виконавця направити копію постанови про зняття арешту з майна боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Outcome: approved