Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

20 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та в такому ж розмірі на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 2 серпня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Проте вона з дитиною з 18 липня 2016 року проживає окремо, матеріальної допомоги [PERSON] не надає, участі у вихованні сина не приймає та не цікавиться його життям. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Одночасно надала наказ № 19-К від 7 квітня 2017 року «Про переривання відпустки по догляду за дитиною», підтримавши позов частково. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 26 грудня 2014 року (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою квартального комітету № 22 від 18 лютого 2017 року № 116701 (а.с.7) та актом цього ж комітету від 18 лютого 2017 року. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Оскільки сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, та перебуває на її утриманні, то позивач має право на стягнення з відповідача аліментів як на утримання дитини до досягнення нею повноліття, так і на своє утримання до 10 квітня 2017 року дати переривання відпустки по догляду за дитиною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на утримання дружини у такому ж розмірі до 10 квітня 2017 року, що на думку суду відповідає можливостям відповідача. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки в позові ставиться дві вимоги, стягнення аліментів на дитину та на дружину, то стягненню підлягають судові витрати у розмірі 1280 грн. На підставі викладеного, ст. 82, 84, 110, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: partial