Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

21 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, уточнивши який, остаточно просив зобов'язати [PERSON] надати адресу фактичного місця перебування доньки - [PERSON], [INFO]; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди та не перешкоджати [PERSON] у вільному спілкуванні з донькою - [PERSON]; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON], шляхом надання можливості особистого спілкування батька з дитиною, а саме: проживання з батьком - [PERSON] на протязі осінніх та весняних шкільних канікул відповідно до графіку, встановленому в загальноосвітніх закладах за місцем навчання дочки, спільний відпочинок на протязі літніх канікул, відповідно до графіку, встановленому в загальноосвітніх закладах за місцем навчання дочки, починаючи з першого числа червня місяця по передостанній день літніх канікул; надати позивачу можливість вивозити дитину за адресою свого постійного місця проживання без письмової згоди матері [PERSON]; спільного відпочинку на протязі зимових канікул на території України. Зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в необмеженому спілкування з донькою [PERSON] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку. Зобов'язати [PERSON] за місяць до дня зустрічі позивача з донькою надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин; зобов'язати [PERSON] передати [PERSON] дитячий проїзний документ [PERSON] для тимчасового виїзду за межі України. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що він є громадянином США та перебував із позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розлучення 19.01.2011р., сторони проживають окремо, їхня спільна дитина залишилася проживати разом із матір'ю - відповідачем по справі. В зв'язку з тим, що відповідач не надає позивачу дитину, перешкоджає йому у вихованні та спілкуванні з дочкою, [PERSON] звернувся до суду за захистом батьківських прав. Крім того, позивач зазначав, що вживає всі заходи для розшуку дочки та спілкування з дитиною, однак відповідно до інформації УМВС України в Миколаївській області позивачу стало відомо, що [PERSON] близько трьох років виїхала до Російської Федерації разом із дитиною без його згоди та повідомлення про виїзд за межі України. В судове засідання позивач не з'явився, направив для участі у справі свого представника. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування ММР Кабацюра О.Л. у судовому засіданні просила суд ухвалити рішення з врахування інтересів дитини. Вказувала, що служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради не може надати висновок щодо вирішення питання врегулювання зустрічей та участі у вихованні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], оскільки відповідачкою в телефонному режимі було повідомлено про те, що вона разом із дитиною виїхала на проживання до Російської Федерації, а відтак вказана обставина унеможливлює вирішення спору між батьками у позасудовому порядку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу між батьками, проживає разом зі своєю матір'ю, яка зареєстрована в [ADDRESS], але більше трьох років тому виїхала з дочкою на проживання до Російської Федерації. Відповідно до вимог ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В судовому засіданні доведено, що відповідачка ухиляється від виконання вимог статті 153 СК України, а саме не надає позивачу можливість для спілкування з дитиною та її виховання, не повідомляє про місце її знаходження та навчання, чим унеможливлює реалізацію позивачем передбачених ст.ст.150-151, 154-155 та 157 СК України батьківських прав та обов`язків. Зазначені обставини підтверджуються неодноразовими зверненнями позивача до державних органів із вимогою про повідомлення йому про місцезнаходження дитини та врегулювання спору в позасудовому порядку, що виник між сторонами з приводу виховання та спілкування з дитиною, а також доказами, підтверджуючими, що відповідач із дочкою проживає за межами України на території Російської Федерації. Статтею 11 СК України визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення, і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Таким чином, діючи в інтересах дитини [PERSON], суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. При цьому суд враховує, що відповідно до рішень Корабельного районного суду м.Миколаєва від 19 січня 2011 року та 18 травня 2011 року сторони припинили шлюбні відносини та окремо проживають з 04 січня 2008 року; на утримання дочки позивач на користь відповідача сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто спілкування батька із дитиною припинено, коли останній виповнився тільки один рік. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також факт постійного проживання позивача у Сполучених Штатах Америки та існуючі між батьком та дитиною на цей час психологічний та мовний бар`єри, суд вважає, що задоволення позовних вимог у повному обсязі, викладених в уточненій позовній заяві [PERSON], не буде сприяти повноцінному та гармонійному вихованню неповнолітньої дочки. Також суд зазначає, що забезпечення реалізації прав позивача на спілкування із дитиною та на його участь у вихованні дитини гарантовано ст.26 Конституції України, а відтак порушене відповідачем право [PERSON] на реалізацію батьківських прав підлягає судовому захисту в межах, визначених цим судовим рішенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial