Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

21.04.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданої позовної заяви сторона позивача посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який заповіту на випадок своєї смерті не залишив. [PERSON] є спадкоємицею п`ятої черги за законом, після смерті [PERSON] , так як є його двоюрідною сестрою. Так. [PERSON] народилася [INFO] , її батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , яка 09.06.1972 року уклала шлюб з [PERSON] . [PERSON] (батько позивача) народився [INFO] , його батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , його батько [PERSON] , мати - [PERSON] , яка народилася [INFO] , її батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Спадкодавці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні, а його мати померла [INFO] . Спадкове майно складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частини якої належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1994 року, видане органом приватизації Жотвневої райдержадміністрації м. Києва, та 1/2 частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.2012 року. 07.09.2020 року позивач звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала постанову № 1574/02-31 від 07.04.2021 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. Свідоцтво про право власності на житло від 19.04.1994 року було страчене. Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської РДА відмовило у видачі дублікату втраченого свідоцтва. 01.04.2021 року заяву про прийняття спадщини подав племінник померлого - [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивач позбавлено можливості оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі Київську міську раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.08.2021 року замінено первісного відповідача - [PERSON] належним відповідачем - Київською міською радою. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторона позивача не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява представника, з якої вбачається, що він просить розглядати справу без його участі, подану заяву підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив, з якого вбачається, що КМР просить прийняти суд рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу без участі представника. З урахування наявності у справі всіх необхідних документів, суд вважає за можливе розгляну справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 316 цього Кодексу правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. За правилами ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, яке за п.п. 5, 6 ст. 3 ЦК України забезпечується, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме судового захисту цивільного права та інтересу, а також справедливості, добросовісності та розумності. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , який, як вбачається з матеріалів справи, є двоюрідним братом позивача [PERSON] , помер. Спадкове майно складається з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.09.2020 року (КВ-2020 № 27295) на праві власності зареєстрована за померлим [PERSON] : 1/2 частини - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва 19.04.1994 року; 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю Київською державною нотаріальною конторою 12.07.2012 року, № 8-2027. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту померлий на випадок своєї смерті не складав. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 07.09.2020 року позивач звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З наданої копії спадкової справи вбачається, що 16.02.2021 року позивачу державним нотаріусом Майданник І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з: грошових вкладів з відповідними нарахованими відсотками та грошовими компенсаціями, що належали померлому на підставі повідомлень, виданих відповідними банками. Також позивач отримала постанову № 1574/02-31 від 07.04.2021 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. У вказаній відмові державний нотаріус Майданник І.В. дійшов висновку, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом до майно померлого її двоюрідного брата, [PERSON] , а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , неможливо, оскільки згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання спадкоємцями документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємців відсутні документи, зо підтверджують право власності на спадкове майно. Разом з тим, свідоцтво про право власності на житло від 19.04.1994 року було втрачене, а управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було відмовлено у видачі дубліката втраченого свідоцтва про право власності на житло, оскільки у Положенні про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, не передбачені випадки видачі свідоцтва про право власності на житло спадкоємцям. У разі втрати такого свідоцтва його дублікат видається органом приватизації лише за письмовою заявою власника. Слід зазначити, що відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. За положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вказану норму, а також враховуючи роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається, що у вказаних випадках право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стороною позивача суду надано належні копії документів, з яких вбачається, що за померлим [PERSON] зареєстроване нерухоме майно, яке є об`єктом спадкування. Враховуючи норми законодавства, суд приходить до висновку, що позивач прийняла спадщину після померлого, однак оскільки отримала відмову в одержання свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з втратою одного з документів, вбачається за необхідне захист її прав в судовому порядку, шляхом визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved