Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

20.05.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до МОУ в особі об`єднаної житлової комісії апарату МУЮ та безпосередньо підпорядкованих структур, третя особа Київське квартирно-експлуатаційне управління, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Позов обґрунтовується тим, що позивач проходив військову службу офіцером у військовій частині № [NUMBER] , яка знаходилася у Старокостянтиніві Хмельницької області, та 10.05.1992 року був зарахований на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, для отримання житлового приміщення. Відповідно до наказу МОУ № 241 від 29.05.2001 року позивач був переведений для подальшого проходження військової служби з військової частини [NUMBER] до міста Києва офіцером відділу виховної роботи озброєння МОУ до військової частини [NUMBER] ЦНДІ. Житлом позивач забезпечений не був, згідно наказу № 84 від 30.04.2013 року був звільнений в запас і наданий час перебуває на пенсії. Перебуваючи на пенсії, позивач отримав з Київського квартино-експлуатаційного управління довідку № 27667 від 09.01.2020 року, з якої вбачалося, що він перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ з 03.03.1995 року. На його звернення з листом про внесення відповідних змін до облікової справи в частині дати зарахування на квартирний облік в гарнізоні міста Києва, у загальній черзі з 03.03.1995 року на 10.05.1992 року у зв`язку з урахуванням попереднього часу перебування на обліку в іншому гарнізоні, відповідачем була надана відповідь у вигляді витягу із протоколу № 8 від 17.04.2019 року, в якому зазначено, що позивач за час проходження служби змінював гарнізон і на виконання пункту 2 Положення про порядок забезпечення житловою площею в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 03.02.1995 року № 20, було змінено дату зарахування з 10.05.1992 року на 03.02.1995 року. Сторона позивача вважає такі дії незаконними та просить суд: 1. визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом № 8 від 17.04.2019 року в частині відмови позивачу змінити дату зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 10.05.1992 року; 2. зобов`язати МОУ змінити дату зарахування на квартирний облік [PERSON] з 03.03.1995 року на 10.05.1992 року та поновити його у загальній черзі на отримання житла з 10.05.1992 року; 3. зобов`язати МОУ внести зміни до житлових облікових документів [PERSON] щодо черги на отримання житла до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов у гарнізоні м. Києва, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 10.05.1992 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. В ухвалі сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 03.08.2020 року до суду надійшов відзив сторони відповідача, в якому сторона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки обґрунтовано та правомірно було відмовлено у задоволенні звернення позивача, так як відповідно Положення про порядок забезпечення житловою площею в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 03.02.1995 року № 20, що діяв на момент перебування позивача на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва у загальній черзі з 03.03.1995 року, при переміщенні військовослужбовця в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку, але не раніше ніж з дня набрання чинності даного наказу, а саме з 03.03.1995 року. Крім того, сторона посилається на ст. 58 Конституції України та правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 22.02.2017 року в справі №6-2705цс16, за якими закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Третя особа також скористалася своїм правом на подання пояснень, в яких зазначила, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували зарахування його на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов саме з 10.05.1992 рок, зокрема, рапорт та протокол про зарахування на квартирний облік від 10.05.1992 року, на які позивач посилається у своїй заяві до Голови житлової комісії гарнізону міста Києва та подає їх як додатки разом із заявою. Вважає, що в даному випадку позивач, не подаючи зазначені документи, не доводить правдивість зарахування його саме з цієї дати на квартирний облік, а також без вказаних документів дослідження питання законності застосування відповідачем положень Наказу МОУ від 03.02.1995 року № 20 є передчасним. Представник також зазначає, що в обліковій справі полковника [PERSON] є ряд документів, датованих раніше, ніж довідка № 27667 Київського КЕУ, видана 09.01.2020 року, де чітко вказано, що [PERSON] зарахований на квартирний облік саме з 03.03.1995 року, зокрема це: витяг з протоколу № 141 від 23.07.2003 року засідання житлової комісії військової частини КМВК, на якому постановили зарахувати полковника [PERSON] у загальну чергу з 03.03.1995 року відповідно до п. 32 «Правил квартобліку» зі складом сім`ї у 3 особи; витяг з протоколу № 3 від 24.03.2004 року засідання житлової комісії ГКСВ ЗСУ, на якому постановили зарахувати полковника [PERSON] на квартирний облік з 03.03.1995 року зі складом сім`ї у 4 особи; витяг з протоколу № 3 засідання житлової комісії КСВ ЗСУ, на якому слухали рапорт полковника [PERSON] від 03.03.2005 року про зняття з квартирного обліку полковника [PERSON] , зарахованого на квартирний облік з 03.03.1995 року зі складом сім`ї 4 особи, у зв`язку із переведенням до нового місця служби; подана позивачем заява від 09.01.2014 року до житлової комісії військової частини [NUMBER] про внесення змін до облікової справи у зв`язку із змінами у складі сім`ї в якій ним власноручно написано, що на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] він перебуває з 03.03.1995 року; витяг з протоколу № 1 від 22.01.2014 року засідання житлової комісії ЦНДІ ЗС України про внесення змін до облікової справи [PERSON] у зв`язку з змінами в складі сім`ї - народженням внука 18.03.2013 року. Тобто, позивач ще з 2003 року знав про дату його зарахування на квартирний облік саме 03.03.1995 року та погоджувався з нею, а тому твердження позивача про початок відліку строку звернення до суду саме з дати отримання довідки від Київського КЕУ повністю спростовані. Жодних інших документів до суду не надходило, зокрема і відповіді на відзив від сторони позивача. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Щодо посилання Київського квартирно-експлуатаційного управління на пропущення позивачем строків позовної давності , оскільки останній з 2003 року знав про дату зарахування його на квартирний облік саме 03.03.1995 року. Згідно ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 чітко визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, позивачем оскаржується саме рішення житлової комісії апарату МОУ та безпосередньо підпорядкованих структур, оформлене протоколом № 8 від 17.04.2019 року. Таким чином, вбачається, що строк позовної давності позивачем не пропущений. Судом встановлено, що позивач був призваний на військову службу 05.08.1981 року. З 08.02.1992 року по 24.11.1992 року проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , 10.05.1992 року був зарахований на квартирний облік у військовій частині [NUMBER] з складом сім`ї - 4 особи. Наказом МОУ від 29.05.2001 року № 241 позивач був переведений для подальшого проходження військової служби з військової частини [NUMBER] м. Старокостянтинів до м. Києва офіцером відділу виховної роботи озброєння Міністерства оборони України. У наказі зазначено, що позивач житлом у м. Києві не забезпечений. Як вбачається з витягу із наказу від 30.04.2013 року № 84, полковника [PERSON] було звільнено наказом МОУ від 30.02.2013 року № 78 з військової служби у запас. Постійним житлом за рахунок МОУ не забезпечувався. Згідно довідки № 27667 від 09.01.2020 року полковник запасу [PERSON] перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва з 03.03.1995 року, з чим позивач і не погоджується. Так, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; Житловим кодексом УРСР; Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 23.12.1992 року № 220, до якого Наказом від 03.02.1995 року № 20 були внесені зміни, який втратив чинність у зв`язку з затвердженням Наказом від 06.10.2006 року № 577 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, який втратив чинність на підставі Наказу від 30.11.2011 року № 737. який в свою чергу втратив чинність на підставі Наказу від 31.07.2018 року № 380. Відповідно до зазначеного вище Положення військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі, пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень Порядок визначення черговості надання жилих приміщень військовослужбовцям встановлюється Житловим кодексом України, іншими актами законодавства України та цим Положенням. На звернення позивача з листом від 09.04.2019 року про внесення відповідних змін до облікової справи в частині дати зарахування на квартирний облік в гарнізоні міста Києва, у загальній черзі з 03.03.1995 року на 10.05.1992 року у зв`язку з урахуванням попереднього часу перебування на обліку в іншому гарнізоні відповідачем була надана відповідь у вигляді витягу із протоколу № 8 від 17.04.2019 року, якою позивачу було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що [PERSON] за час проходження служби змінював гарнізон і на виконання пункту 2 Положення про порядок забезпечення житловою площею в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 03.02.1995 року № 20, було змінено дату зарахування з 10.05.1992 року на 03.02.1995 року. Вказаною нормою було встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15 -16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 цього Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, зокрема, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи викладене, посилання третьої особи на те, що оскільки позивачем не надано рапорт та протокол про зарахування на квартирний облік від 10.05.1992 року, які були ним подані разом з заявою до Голови житлової комісії гарнізону міста Києва, то ним відповідно не доведено зарахування його саме з цієї дати на квартирний облік, суд не бере до уваги з огляду на те, що ці обставини стороною відповідача не заперечувалися. До того ж, згідно змісту абз. 5 п. 11 Положення про порядок забезпечення житловою площею в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 03.02.1995 року № 20, на яке, зокрема, посилається представник у поданих до суду поясненнях, перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини, що спростовує доводи Київського квартирно-експлуатаційного управління. Статтею ст.\~47\~Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ст.\~39\~ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Абзацом 1 ст.\~43\~ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Як було встановлено судом позивач був зарахований на квартирному облік у військовій частині [NUMBER] з 10.05.1992 року, що підтверджується довідкою № 27 (а.с. 10). Згідно ст.\~12\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УPCP та іншими нормативно-правовими актами. На виконання ст.\~12\~цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Згідно із абз. 4 п. 24, п. 26 цього та пунктами 3.5 та 3.7 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженій Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577, датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Аналогічна норма закріплена і в п. 2.14 Інструкції, затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737. Виходячи з вищевикладених норм, суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу в перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 10.05.1992 року. Аналогічна позиція викладена в постанові Апеляційного суду Київської області від 02.08.2018 року (справа № 362/1444/18). Крім того, в абз. 2, 3 п. 3.7. Інструкції, затвердженій Наказом МОУ № 577, зазначено, що облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини - до військового комісаріату. Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується Довідкою про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним квартирно-експлуатаційним органом та командиром військової частини. Слід також звернути увагу, що п. 9 розділу 6 чинної на сьогоднішній день Інструкції, затвердженій Наказом МОУ від 31.07.2018 року № 380, визначено, що військовослужбовці, зараховані на облік, реєструються в Книзі обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання . Датою зарахування військовослужбовця на облік є дата прийняття житловою комісією військової частини (об`єднаною житловою комісією) рішення про зарахування військовослужбовця на облік але не пізніше місяця з дня реєстрації рапорту військовослужбовця. Слід зауважити, що будь-яке прийняте рішення органу державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб та інших органів, до яких також відносяться житлові комісії, повинно бути мотивованим та обґрунтованим. Таким чином, оскаржене позивачем прийняте житловою комісією рішення, викладене в п. 4 протоколу № 8 засідання житлової комісії апарату МОУ та безпосередньо підпорядкованих структур від 17.04.2019 року, не відповідає вказаним вимогам, оскільки не містить в собі жодного мотивування та обґрунтування. Такого ж висновку прийшов Апеляційний суд Одеської області в постанові від 10.07.2018 року (справа № 522/21009/16-ц). В оскаржуваному рішення лише зазначено, що на виконання вимог наказу МОУ від 03.02.1995 року № 20 рішенням житлової комісії [PERSON] було змінено дату зарахування на квартирний облік з 10.05.1992 року на 03.02.1995 року. Разом з цим, ст.\~44\~ЖК УРСР визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, такої обставини при розгляді справи не встановлено. Таким чином, враховуючи те, що позивача було зараховано на квартирний облік у військовій частині [NUMBER] з 10.05.1992 року, то відповідно до вимог чинного законодавства України, датою зарахування останнього на квартирний облік повинна бути саме 10.05.1992 року. Що стосується положень наказу МОУ\~від 03.02.1995\~року №\~20 яким було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом, тобто з 03.03.1995 року, то слід зазначити, що будь-які інші нормативно-правові акти, які б регулювали питання перенесення черги квартирного обліку для військовослужбовців України відсутні. До того ж, вбачається, що дане положення суперечить вимогам статей 38-44\~ЖК УРСР щодо черговості надання жилих приміщень для військовослужбовців, оскільки фактично визначає не за часом взяття їх на квартирний облік, а за часом набрання чинності цим наказом. Отже, таке обмеження, порушує право позивача, як військовослужбовця і громадянина на житло, гарантоване ст. 47 Конституції України. Аналогічне право на житло передбачене ст. 16 Закону України\~«Про Збройні\~сили» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки за таких умов місце позивача в квартирній черзі в зв`язку з переїздом до іншого гарнізону визначено датою набрання чинності відомчим наказом 03.03.1995 року, а не з часу взяття на облік, тобто з 10.05.1992 року. Згідно з ч. 2 ст.\~19\~Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ч. 7 ст.\~10\~ЦПК України визначено, що у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. За таких обставин, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні черговості надання жилого приміщення для позивача застосуванню підлягають статті 38-44 ЖК УРСР, а не положення наказу Міністерства оборони України від 03.02.1995 року № 20, який істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправним та скасуванні рішення Міністерства оборони України в особі об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, оформленого протоколом № 8 від 17.04.2019 року в частині відмови змінити дату зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 10.05.1992 року. Інші вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на те, що є втручанням у діяльність житлової комісії при новому вирішенні цього питання, а також похідними від цього рішення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню за рахунок\~бюджетних асигнувань\~МОУ на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial