Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

20 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з липня 1997 року по лютий 2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, на утриманні інших дітей не має. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини даної вікової категорії до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с.23). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 151, серії [NUMBER], виданого Слов'янським міським відділом реєстрації актів громадянського Донецької області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно довідки про склад сім'ї від 23.01.2013 року, виданої виконавчим комітетом Слов'янської міської ради, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів у відповідності зі ст. 200 СК України, що підлягають стягненню з відповідача, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові до досягнення ним повноліття щомісяця. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Згідно з приписом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved