Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

21.03.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» (КДНВП «Кварсит»), в якому просить: - стягнути з КДНВП «Кварсит» на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 28200 грн., - стягнути з КДНВП «Кварсит» на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., пославшись на таке: З 21.07.2006 р. і по теперішній час вона працює в КДНВП «Кварсит» в якості різальника скла 5 розряду. З травня 2015 року КДНВП «Кварсит» в порушення вимог ст.115 КЗпП України затримує виплату позивачці заробітної плати. Внаслідок тривалої невиплати відповідачем їй заробітної плати у її родини склалося скрутне матеріальне становище, що унеможливило забезпечення належного рівня її життя: повноцінного харчування, придбання одягу, ліків, відвідування культурно-масових заходів та т. інше, і що призвело до моральної втрати, яку вона оцінює в 5000 грн. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач - Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, а також письмові заперечення проти позову, в яких зазначив таке: Затримка виплати позивачу заробітної плати, заборгованість по якій становить 23907,93 грн., сталася внаслідок відсутності у позивача обігових грошових коштів, в звязку із забороною Державою експорту продукції, яка виробляється відповідачем, до Російської Федерації, та труднощами з пошуком нових ринків збиту вищезазначеної продукції та її реалізації. Позивач виготовляє та реалізовує продукцію військового призначення. Щодо моральної шкоди: Моральна шкода відшкодовується працівникові за наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника, у разі виникнення в останнього моральних страждань або втрати нормальних звязків, або виникнення для нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так дійсно позивачу своєчасно не було виплачену належну заробітну плату, але ж, як вже зазначалося вище, своєчасна невиплата заробітної плати сталася з поважних причин. Просить суд також прийняти до уваги той факт, що в період своєчасної невиплати заробітної плати на території Донецької області проводилась і зараз проводиться антитерористична операція, що вже свідчить про порушення нормальних життєвих умов не лише позивача, але ж і усіх мешканців цієї території. Також просить суд прийняти до уваги той факт, що відповідачем при можливості (наявність грошових коштів) було здійснено часткове погашення заборгованості по заробітній платі. До позовної заяви позивачем також не надано жодного доказу, що свідчив би про заподіяння йому відповідачем моральної шкоди. Таким чином відповідач не погоджується з вимогами позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Просить частково відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Дослідивши надані сторонами докази по справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що [PERSON] з 21.07.2006 р. перебуває у трудових відносинах з Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит», що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивача (копія на а.с.3-4). За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з довідки КДНВП «Кварсит» №3-97 від 08.04.2016 р. (а.с.25) сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за період квітень-листопад 2015 року, січень 2016 року складає 23907 грн. 93 коп. Тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в зазначеній сумі, позов в цій частині частковому задоволенню. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з абзацом 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що в зв'язку із порушенням конституційного права позивача на оплату праці, яке виразилося в тривалій невиплаті нарахованої заробітної плати, позивачка вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, звертатися за захистом своїх порушених прав до суду, що завдавало їй моральних страждань. В пункті 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України розяснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивачки, їх тривалість, виходячи з вимог розумності та справедливості, моральні страждання позивачки суд оцінює в 1000 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про відсутність його вини в тривалій затримці заробітної плати позивачці, що виключає покладення на нього обовязку по відшкодуванню моральної шкоди, оскільки такі доводи відповідача не підтверджені будь-якими доказами. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн..

Outcome: partial