Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив визнати його батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], виключити відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO], з графи «батько» актового запису №785, вчиненого 18 квітня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, виключити відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO], з графи «батько» актового запису №185, вчиненого 22 січня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, внести до актового запису №785, вчиненого 18 квітня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції у графу «Батько» відповідні зміни щодо прізвища, імені, по батькові, а саме: вказати батьком дитини [PERSON] - [PERSON], уродженця м. Чернігів, громадянина України, внести до актового запису №185, вчиненого 15 січня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції у графу «Батько» відповідні зміни щодо прізвища, імені, по батькові, а саме вказати батьком дитини [PERSON] - [PERSON], уродженця м. Чернігів, громадянина України. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є батьком дитини, однак у шлюбі із відповідачем не перебував, тому відомості про батька дітей [PERSON] та [PERSON] були записані зі слів матері, на даний час в добровільному порядку не можна вирішити питання про батьківство, бо матір дітей позбавлена батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала, просила задовольнити їх в повному обсязі, повідомила, що дійсно позивач є батьком дітей. Представник третьої особи просила задовольнити позовні вимоги, оскільки це відповідає інтересам дітей, які з 2013 року проживали в родині біологічного батька, наразі, оскільки не підтверджується батьківство позивача документально та відповідач позбавлена батьківських прав, діти передані в Чернігівський центр соціальної психологічної реабілітації дітей. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони між собою у шлюбі не перебували, під час їх спільного проживання з 2004 року, у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], який проживає з батьком, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно із копією свідоцтва про народження [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) У зв'язку з бажанням відповідача отримувати допомогу від держави як одинокій матері у свідоцтвах про народження молодших дітей, [PERSON] та [PERSON] запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень було здійснено за прізвищем матері , а ім'я та по батькові дитини записувались за вказівкою матері. У графі «батько» був записаний [PERSON]. Відомості про батька були внесені зі слів матері на підставі ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копіями витягів із державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 11 червня 2014 року №00014005594, №00014002244 та копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6-10). Згідно із висновком комісії, затвердженої рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 23.10.2015 року, діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проживають з 2015 року у родичів по [ADDRESS], вихованням дітей займається біологічний батько, дідусь та бабуся (а.с. 17-18). Із фотокарток, наданих позивачем вбачається, що він був присутнім, коли забирали дітей із пологового будинку, на сімейних фотокартках, він тримає дітей на руках (а.с. 21-22). Згідно із довідкою вуличного комітету № 532 від 09.03.2016 року, з 2015 року діти постійно проживають разом з позивачем у будинку по [ADDRESS] в м. Чернігові (а.с. 23). Відвідують ЗОШ № 23, за місцем проживання батька(а.с. 24-26). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мешкають за адресою: [ADDRESS] в м. Чернігові, для дітей створені належні умови для проживання, діти забезпечені одягом, взуттям, шкільним приладдям. Цим рішенням [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] є батьком всіх трьох дітей, які були народжені [PERSON] під час їх спільного проживання, вони у нього проживали, він їх доглядав. Свдок [PERSON] є хрещеним дітей, і повідомив, що позивач був на хрестинах, всі знали, що він є батьком дітей. Відповідно ст..З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст..7 Конвенції, дитина наскільки це можливо повинна знати своїх батьків.Відповідно до ст..8 Конвенції, держава зобов'язується поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я, сімейні зв'язки як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Відповідно до ст..9 Конвенції, держава забезпечує, щоб дитина не розлучалась із батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосованого законну і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Частиною 1 статті 126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Положеннями ст. 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутністю заяви, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у справах про визнання батьківства, позови приймаються до розгляду, якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають між собою у шлюбі і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати на підставі заяви, зокрема поданої особою, яка вважає себе батьком. Відповідно до пункту 9 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Нормами ст.,134 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задовленню.

Outcome: approved