Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

20.07.2017 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВСК«Альфа-Гарант») з позовом [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 44688,47 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22.01.2016 року між ТДВСК«Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави №06-PR\\14-285-00001. 12.02.2016 року приблизно о 19 год. 05 хв. по пр. Тракторобудівників, буд. 128 в м.Харкові, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно постанови Московського районного суду м. Харків від 19.04.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 та 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400,00 грн., а також стягнення судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп. Згідно з умовами Договору, ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобов'язується у випадку пошкодження застрахованого автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER], виплатити страхове відшкодування [PERSON] у розмірі фактичної матеріальної шкоди з вирахування франшизи. Розрахунок страхового відшкодування: 6765 грн. 00 коп. (зарахування як сплата чергових страхових платежів) + 16492 грн. 00 коп. (рахунок ФОП Тимофеєв) + 21431 грн. 47 коп. (рахунок ФОП сіносян) = 44688 грн. 47 коп. На виконання своїх зобов'язань за договором, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі заяви [PERSON] від 15.02.2016 року провело розрахунок та виплатило страхове відшкодування в розмірі 44 688,47 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №24046 від 24.06.2016 року, №24047 від 24.06.2016 року та картою рахунку (взаємозалік в розмірі 6765 грн. 00 коп.). З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до [PERSON] з регресною вимогою, в якій просив сплатити борг у добровільному порядку, яка була отримана останнім 30.11.2016 року, проте станом на день звернення до суду вимога залишена без виконання. В зв'язку з чим, представник позивача був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07.08.2017 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 02.11.2017 року позов залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.03.2018 року ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 02.11.2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказана справа надійшла до суду 15.03.2018 року. Ухвалою суду від 26.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача - Гнатюк С.В., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч. 3ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у заочному порядку, що не суперечить вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відзив не надав, а також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 22.01.2016 року між ТДВСК«Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави №06-PR\\14-285-00001. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2016 року по справі №643/2228/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 та 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400,00 грн., а також стягнення судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування сума страхового відшкодування складає 44 668 грн. 47 коп. На виконання своїх зобов'язань за договором, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі заяви [PERSON] від 15.02.2016 року провело розрахунок та виплатило страхове відшкодування в розмірі 44 688,47 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №24046 від 24.06.2016 року, №24047 від 24.06.2016 року та картою рахунку (взаємозалік в розмірі 6765 грн. 00 коп.). Згідно п. г) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. 24 листопада 2016 року, з метою досудового врегулювання спору, [PERSON] було відправлено регресну вимогу за вих. № 03/4686 від 24.11.2016 р., яку останній отримав 30.11.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Доказів того, що відповідачем виконано вказані вище вимоги закону, останнім суду не надано. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» суми страхового відшкодування в розмірі 44 688 грн. 47 коп. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд,

Outcome: approved