Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

21 вересня 2017 року заступник головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], інваліда ІІ групи з дитинства пожиттєво, який є підопічним КУ «Чернігівський психоневрологічний інтернат». Визнаний недієздатним згідно рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.04.2005 року та згідно рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14.06.2016 року опікуном призначений директор Чернігівського ПНІ. Психічний стан погіршився тиждень тому: порушився сон, став злобний, агресивний по відношенню до підопічних, та співробітників інтернату, декілька разів ударив чергову медичну сестру. Режиму не підкорюється, риється в речах підопічних інтернату, обкрадає їх, ламає каналізаційні труби, крани, неодноразово намагався втекти з ПНІ. У зв'язку з чим після огляду психіатра психоневрологічного інтернату був направлений до Молочанської психіатричної лікарні, куди надійшов 20.09.2017 р. о 10.15 год., і відразу був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, психічний стан під час огляду був таким: Продуктивному контакту малодоступний. Одного місця не тримається. Афективно напружений. Злобний. Мова нерозбірлива, недорікувата, бідна словниковим запасом. На питання відповідає: « Тут, там, здесь, да». Під час розмови робить гримаси, активно жестикулює, кусає себе за пальці. Більшу частину інструкцій по огляду не виконує, так як не розуміє питань. Інтелект низький. Читати, писати, рахувати не вміє. Галюцінаторно-маячної симптоматики не виявляє. Важко піддається вербальній корекції. Критики до свого стану не має. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку що стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі «Помірної розумової відсталості в ступені імбецильності з порушеннями поведінки», за своїм психічним станом несе загрозу для себе та оточуючих з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю корекції психічного стану в умовах психоневрологічного інтернату. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON], заяву підтримав з зазначених у ній підстав, пояснив, що на даний час лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, тому що останній страждає на тяжкий психічний розлад та потребує примусової госпіталізації, оскільки за своїм психічним станом становить загрозу для себе та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] встановлено, що той не усвідомлює госпіталізації його до психіатричної лікарні, критики до оточуючого немає. Тому дана госпіталізація необхідна, у зв'язку з небезпекою для хворого та оточуючих. Просив задовольнити заяву. Прокурор Дяченко М.М в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, викладених у заяві. Захисник [PERSON] не заперечувала проти задоволення даної заяви. Вважає, що враховуючи висновок комісії лікарів, не довіряти якому підстав не має, необхідно проведення лікування [PERSON], яке можливо лише в умовах стаціонару КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР та яке піде лише на його користь. Законний представник особи, щодо якої розглядаються питання, - [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР підтримує. Згідно довідки КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР № 1892/2 від 21.10.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає зявитися йому в судове засідання та може гірше вплинути на стан його здоровя. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON]А . є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню з дитинства пожиттєво, згідно рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.04.2005 року визнаний недієздатним та згідно рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14.06.2016 року опікуном призначений директор Чернігівського ПНІ. Страждає на психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості в ступені імбіцильності з порушеннями поведінки. Психічний стан погіршився тиждень тому, у зв'язку з чим після огляду психіатра психоневрологічного інтернату був направлений до Молочанської психіатричної лікарні, куди надійшов 20.09.2017 р. о 10.15 годині, був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, згідно висновку яких: Продуктивному контакту малодоступний. Одного місця не тримається. Афективно напружений. Злобний. Мова нерозбірлива, недорікувата, бідна словниковим запасом. На питання відповідає: « Тут, там, здесь, да». Під час розмови робить гримаси, активно жестикулює, кусає себе за пальці. Більшу частину інструкцій по огляду не виконує, так як не розуміє питань. Інтелект низький. Читати, писати, рахувати не вміє. Галюцінаторно-маячної симптоматики не виявляє. Важко піддається вербальній корекції. Критики до свого стану не має. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку що стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі «Помірної розумової відсталості в ступені імбецильності з порушеннями поведінки», за своїм психічним станом несе загрозу для себе та оточуючих з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю корекції психічного стану в умовах психоневрологічного інтернату. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару. Відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення. В ході всебічного з'ясування обставин у справі, суд вважає за необхідне задовольнити заяву заступника головного лікаря комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний заклад для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку, оскільки судом встановлено, що [PERSON] на даний час за своїм психічним станом здоровя позбавлений можливості надати усвідомлену згоду на лікування, не розуміє ступінь свого захворювання та комісією лікарів-психіатрів було встановлено, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації, оскільки ступінь виражених психічних порушень така, що він не може самостійно забезпечувати свої життєві потреби, представляє загрозу для себе та оточуючих і потребує примусової госпіталізації. На підставі викладеного

Outcome: approved