Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

20 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності. Позовна заява мотивована тим, що 29 червня 2014 року в м. Вінниці помер батько позивача [PERSON] У 2002 році батько позивача склав заповіт, відповідно до якого все спадкове майно, що належало йому на праві приватної власності заповів своїй дочці [PERSON] Позивач [PERSON] спадщину прийняла, подавши в грудні 2014 року до Другої вінницької нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON] належало наступне нерухоме майно: -Частина житлового будинку № 16 по 2-му провулку Московському в м. Вінниці, яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та його брата [PERSON] (відповідача); -Частина земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436, площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, яка також перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та його брата [PERSON] (відповідача); -Земельна ділянка, кадастровий номер 0510100000:03:033:0431, площею 0,0254 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062296; -Земельна ділянка, кадастровий номер 0510100000:03:033:0432, площею 0,0148 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062297; -Земельна ділянка, кадастровий номер 0510100000:03:033:0433, площею 0,0037 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062298. 17 жовтня 2017 року державним нотаріусом Другої вінницької нотаріальної контори [PERSON] було видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на три земельних ділянки, які належали [PERSON] і входять до даного будинковолодіння, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436, площею 0,0064 га, що знаходяться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, в м. Вінниці, було відмовлено постановами державного нотаріуса від 28 листопада 2016 року № 1966/02-31 та № 1967/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса мотивована відсутністю визначеної частки у праві власності кожного із співвласників на житловий будинок та земельну ділянку, які перебувають у спільній сумісній власності. А оскільки один із співвласників помер, то визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, тому що немає можливості зясувати домовленість між співвласниками. Батько позивача [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 16 по 2-му провулку Московському в м. Вінниці на підставі свідоцтва № 588 про право особистої власності на будівлі, виданого Вінницьким міським відділом комунального господарства 28 грудня 1964 року на підставі рішення Міськвиконкому за № 20/811 від 21 червня 1964 року. В 2010 році в провадженні Староміського районного суду м. Вінниці перебувала цивільна справа № 2-532/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної сумісної власності. В резолютивній частині рішення суду від 09 квітня 2010 року зазначено, що [PERSON] виділено в натурі частку із майна, що є спільною сумісною власністю та складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, розташованими за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16 та в технічному паспорті від 06 серпня 2008 року позначені як: коридор 1-1 площею 9,0 кв.м., кімната 1-2 площею 13,1 кв.м., кімната 1-3 площею 10,9 кв.м., кімната 1-4 площею 14,6 кв.м., кімната 1-5 площею 12,3 кв.м., кухня 1-6 площею 8,9 кв.м., гараж «б», вбиральня «Г», земельна ділянка, позначена на кадастровому плані від 09 квітня 2010 року, виготовленому ДП «Поділлягеодезкартографія», зонами № 1 площею 0,0254 га, № 2 площею 0,0037 га, № 3 площею 0,0148 га. [PERSON] виділено в натурі частку з майна, що є спільною сумісною власністю та складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки, розташованими за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16 та в технічному паспорті від 06 серпня 2008 року позначені як: коридор 2-1 площею 3,6 кв.м., коридор 2-2 площею 7,0 кв.м., кімната 2-3 площею 12,5 кв.м., кімната 2-4 площею 8,2 кв.м., кімната 2-5 площею 9,8 кв.м., санвузол 2-6 площею 4,3 кв.м., кухня 2-7 площею 6,7 кв.м., коридор 3-1 площею 1,2 кв.м., кімната 3-2 площею 14,7 кв.м., сараї «Б», «б», вбиральня «В», погріб «п/Б», «п/б», земельну ділянку, позначену на кадастровому плані від 09 квітня 2010 року, виготовленому ДП «Поділлягеодезкартографія», зонами № 4 площею 0,0320 га, № 5 площею 0,0177 га. Земельну ділянку площею 0,0064 га, позначену на кадастровому плані зоною № 6 залишено в спільній сумісній власності за [PERSON] та [PERSON] Однак, даним рішенням суду не було визначено розміри часток співвласників будинку, які виникли після розподілу майна. Дане рішення суду не було подане сторонами по справі в бюро технічної інвентаризації, яке на той час здійснювало державну реєстрації прав власності на нерухоме майно, і вказаний виділ із спільного майна не був зареєстрований. Тобто, рішення суду від 09 квітня 2010 року в частині виділу в натурі та поділу будинку та господарських споруд між співвласниками [PERSON] та [PERSON] не було виконане і не спричинило подальших юридичних наслідків. Будинок та господарські споруди так і залишилися у спільній сумісній власності. Частки співвласників будинковолодіння в 2010 році були майже рівними. Але ще за життя [PERSON] [PERSON] розпочав реконструкцію своєї частини будинку і добудував ще частину житлового будинку, що тягне збільшення його частки. Реконструкція будинку була прийнята до експлуатації вже після смерті [PERSON] наприкінці 2016 року. На даний час позивач користується частиною житлового будинку, якою користувався її батько [PERSON] і складається з наступних приміщень: коридор 1-1 площею 9,0 кв.м., кімната 1-2 площею 13,1 кв.м., кімната 1-3 площею 10,9 кв.м., кімната 1-4 площею 14,6 кв.м., кімната 1-5 площею 12,3 кв.м., кухня 1-6 площею 8,9 кв.м., загальна площа яких складає 68,8 кв.м., а також господарськими будівлями: гаражем «б», вбиральнею «Г», ? сараю «Б», ? сараю «б», погрібом «п/Б». Відповідач по справі [PERSON] користується частиною житлового будинку, яка складається з наступних приміщень: коридор 2-1 площею 3,6 кв.м., коридор 2-2 площею 7,0 кв.м., кімната 2-3 площею 12,5 кв.м., кімната 2-4 площею 8,2 кв.м., санвузол 2-5 площею 4,4 кв.м., кухня 2-6 площею 6,7 кв.м., коридор 3-1 площею 5,8 кв.м., коридор 3-2 площею 2,0 кв.м., санвузол 3-3 площею 3,6 кв.м., гардеробна 3-4 площею 10,3 кв.м., опалювальна 3-5 площею 14,0 кв.м., кухня 3-6 площею 22,4 кв.м., коридор 3-7 площею 8,0 кв.м., кімната 3-8 площею 18,4 кв.м., гардеробна 3-9 площею 2,9 кв.м., гардеробна 3-10 площею 2,6 кв.м., кімната 3-11 площею 17,9 кв.м., санвузол 3-12 площею 4,0 кв.м., загальною площею 154,3 кв.м., а також господарськими будівлями: ? сараю «Б», ? сараю «б», вбиральнею «В», погрібом «п/Б». У звязку з невизначеністю часток в будинковолодінні та земельній ділянці, які перебувають у спільній сумісній власності, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування та оформлення права власності на спадкове майно, яким остання користується, та яке розташоване на її приватній земельній ділянці. З огляду на викладене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. 27 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із клопотанням про витребування доказів, у якому просила суд витребувати з Другої вінницької нотаріальної контори копію спадкової справи № 56869832, яка була відкрита 08 грудня 2014 року після смерті [PERSON] (а.с. 63). 27 лютого 2018 року Вінницький міський суду Вінницької області запитом витребував у Другої вінницької державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 56869832 відкриту внаслідок смерті [PERSON], який помер 29 червня 2014 року (а.с. 69). 27 лютого 2018 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулись до суду із клопотаннями про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 62, 64). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2018 року, призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності, судову будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 138-139). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року, поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності, у звязку із надходженням на адресу суду клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 156). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2018 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності, направлено до Вінницької торгово-промислової палати для організації проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 02 липня 2018 року, та до отримання висновку експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 162-163). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2018 року, поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності, у звязку із надходженням висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-323 від 25 вересня 2018 року (а.с. 198). Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідача та зазначила, що позов визнає у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-АВ № 007226, видане 28 лютого 1969 року міським бюро ЗАГС у м. Вінниці, позивач [PERSON] народилась 17 лютого 1969 року та у графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить 100 % будинковолодіння, що знаходиться в м. Вінниці по ІІ провулку Московському за № 14а, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівництво № 588 від 28 грудня 1964 року, видане Вінницьким міським відділом комунального господарства на підставі рішення міськвиконкому за № 20/811 від 21 червня 1964 року (а.с. 11). Відповідно до довідки № 4026 від 12 липня 2018 року, виданої КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», будинку № 14а, який розташований за адресою: 2-й провулок Московський у м. Вінниці було присвоєно номер 16 (а.с. 150а). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 09 квітня 2010 року, виділено в натурі [PERSON] частку із майна, що є спільною сумісною власністю, та складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки, розташованими за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16 та в технічному паспорті від 06 серпня 2008 року, виготовленого ВООБТІ позначено як: коридор 1-1, площею 9,0 кв.м., кімната 1-2, площею 13,1 кв.м., кімната 1-3, площею 10,9 кв.м., кімната 1-4, площею 14,6 кв.м., кімната 1-5, площею 12,3 кв.м., кухня 1-6, площею 8,9 кв.м., гараж «б», убиральня «Г», земельна ділянка позначена на кадастровому плані від 09 квітня 2010 року, виготовленому ДП «Поділлягеодезкартографія», зонами № 1 площею 0,0254 га, № 2 площею 0,0037 га, № 3 площею 0,0148 га. Виділено в натурі [PERSON] частку із майна, що є спільною сумісною власністю та складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки, розташованими за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16 та в технічному паспорті від 06 серпня 2008 року, виготовленого ВООБТІ позначено як: коридор 2-1, площею 3,6 кв.м., коридор 2-2 площею 7,0 кв.м., кімната 2-3 площею 12,5 кв.м., кімната 2-4 площею 8,2 кв.м., кімната 2-5 площею 9,8 кв.м., санвузол 2-6 площею 4,3 кв.м., кухня 2-7 площею 6,7 кв.м., коридор 3-1 площею 1,2 кв.м., кімната 3-2 площею 14,7 кв.м., сараї «Б», «б», убиральня «В», погріб «п/Б», «п/б», земельну ділянку, позначена на кадастровому плані від 09 квітня 2010 року, виготовлений ДП «Поділлягеодезкартографія», зонами № 4 площею 0,0320 га, № 5 площею 0,0177 га. Земельну ділянку, площею 0,0064 га, позначену на кадастровому плані зоною № 6 залишено в спільній сумісній власності за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-15). Як вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062293, [PERSON] на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці, справа № 2-532/10, від 09 квітня 2010 року, є власником земельної ділянки площею 0,0064 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436 (а.с. 12). Згідно додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062293, співвласниками зазначеної вище земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Вищезазначене рішення суду від 09 квітня 2010 року в частині виділу в натурі та поділу будинку та господарських споруд між співвласниками [PERSON] та [PERSON] не було виконане, тобто не було проведено державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, і вказаний виділ із спільного майна не був зареєстрований, а тому дане рішення суду не спричинило подальших юридичних наслідків та будинок і господарські споруди залишилися у спільній сумісній власності. 10 вересня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, зі змісту якого вбачається, що останній на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалося, і взагалі, все те, що йому на день смерті буде належати та на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] (а.с. 84). 29 червня 2014 року помер [PERSON] (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 293341, видане 02 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 9). Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 381/2014, відкритої Другою вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (дочка померлого) звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] у встановлений законом строк. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає (а.с. 74). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1966/02-31, виданою Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28 листопада 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436, площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, у звязку з тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436, площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину за законом після її батька [PERSON] померлого 29 червня 2014 року (а.с. 29). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1967/02-31, виданою Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28 листопада 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку № 16, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, у звязку з тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку житлового будинку № 16, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину за законом після її батька [PERSON] померлого 29 червня 2014 року (а.с. 30-31). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2018 року, призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності, судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 138-139). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-323 від 25 вересня 2018 року, фактичні частки в житловому домоволодінні № 16, що розташоване по 2-му провулку Московському у м. Вінниці Вінницької області, відповідно до того, якими приміщеннями житлового будинку і господарськими будівлями та спорудами користуються співвласники, без врахування у частки самочинно зведених будівель, по вартості складають: -[PERSON] 21/100 частка; -[PERSON] 79/100 частка (а.с. 169-197). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.ст. 12161218, 1222-1224, 1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296-1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд зазначає, що главою 86 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. При ухваленні рішення суд бере до уваги відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене та те, що частки у майні, а саме: будинку № 16 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по 2-му провулку Московському в м. Вінниці, належному померлому [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначені, а тому суд вважає, що слід визначити, без врахування у частки самочинно зведених будівель, що частка померлого 29 червня 2014 року [PERSON] у вищезазначеному будинку становила - 21/100 частки, а частка відповідача [PERSON] у даному будинку становить - 79/100 частки. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ч. 4 та 5 ст. 89 ЗК України). Зі ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. До\~спадкоємців житлового\~будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч. 4 ст. 120 ЗК України). Отже, оскільки померлому [PERSON] за життя належало 21/100 частки житлового домоволодіння № 16, що розташоване по 2-му провулку Московському у м. Вінниці, а відповідачу [PERSON] належить 79/100 частки вказаного домоволодіння, то їх частки у земельній ділянці, площею 0,0064 га, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436, розташованій за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлому [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, становлять пропорційно до часток у праві власності житлового будинку та відповідають фактичному порядку користування, що склався за життя померлого 21/100 частка, в той час як частка відповідача [PERSON] у вказаній ділянці становить 79/100 частки, що також пропорційно частці останнього у праві власності житлового будинку, без врахування у частки самочинно зведених будівель. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 140167738 та № 140166877 сформованих 04 жовтня 2018 року, відомості щодо наявності обтяжень на будинок № 16, який розташований за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський та на земельну ділянку, площею 0,0064 га, кадастровий номер 0510100000:03:033:0436, розташовану за адресою: м. Вінниця, 2-й провулок Московський, 16, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, - відсутні (а.с. 202-206). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання відповідачем позову, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. З огляду на те, що відповідач визнав позов та

Outcome: approved