Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача аліменти у її користь на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що прожила з чоловіком 7 (сім) років. [INFO] у них народилася дитина - син [PERSON] . В останній час відносини погіршилися, почали виникати часті непорозуміння, сварки, в результаті чого подала позов до Галицького районного суду про розірвання шлюбу. На даний час вона з чоловіком разом не проживає, дитина знаходяться на її повному утриманні. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним - заробляє кошти працюючи офіційно у правоохоронних органах Івано-Франківської області, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку(доходу), оскільки отримує заробітну платню, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, скерувала до суду заяву, в якій змінила спосіб стягнення аліментів, просила стягувати з відповідача аліменти у її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі по 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву, погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі по 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, просив розглядати справу у його відсутності. . 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 25 червня 2013 року у виконавчому комітеті Дорогівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області зареєстрований між сторонами шлюб, актовий запис № 9, що стверджується наявним в матеріалах справи копією повторного свідоцтва про шлюб(а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.6). На даний час сторони разом не проживають, подано позов про розірвання шлюбу. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Доказів участі відповідача в утриманні дитини судом не здобуто. Відповідач добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, заробляє кошти працюючи офіційно у правоохоронних органах Івано-Франківської області, доказів протилежного судом не здобуто. Із договору про надання правової допомоги від 18 червня 2020 року, укладеного між адвокаткою Шевчук Н.М. та [PERSON] встановлено, що гонорар адвокатки за складання позову становить 1000 (одна тисяча) грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №2 (а.с.7-9). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи положення частини 1 статті 183 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам надані роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: із 1 січня 2021 року - 1921 грн.; із 1 липня - 2013 грн.; із 1 грудня - 2100 грн., для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року - 2395 грн.; із 1 липня - 2510 грн.; із 1 грудня - 2618 грн. Як зазначила позивачка у позовній заяві, відповідач є працездатним - заробляє кошти працюючи офіційно у правоохоронних органах Івано-Франківської області. Враховуючи у сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, те що відповідач є працездатною особою та погодився зі способом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає, що відповідач спроможний та зобов`язаний сплачувати аліменти у мінімально рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину встановленому законом - наближеному до розміру прожиткового мінімуму. Відтак, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 (дві тисячі пятсот ) грн. щомісяця на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1, пункту 1,2,3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статі 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 840 гривень 80 копійок. Згідно прибуткового касового ордеру №2 від 20 червня 2020 року позивачка понесла витрати за складання позову в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved