Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з останнього аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 17 липня 2004 року сторони у справі перебувають у шлюбі, в якому у 2007 році у подружжя народився син [PERSON], проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Одруження виявилося невдалим. На протязі останніх трьох років відповідач зловживає спиртними напоями, байдуже ставиться до сімї та її цінностей, що є причиною постійних конфліктів і сварок, у тому числі і у присутності дитини. На переконання позивача шлюб існує формально, збереження \~сім'ї вважає неможливим, і на примирення не згодна. Поновлювати дошлюбне прізвище не бажає.\~Відповідач є батьком дитини, працює, інвалідом не являється, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на його утримання не надає. Спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що подружжя більше місяця проживає окремо за різними поштовими адресами, спільне господарство не ведеться і на примирення не згодна. Відповідач не заперечує проти задоволення позову, підстав для примирення не вбачає. Суду пояснив, що неповнолітня дитина проживає з дружиною. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що \~сторони з 17 липня 2004 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Осоївської сільської ради Краснопільського районного Сумської області, актовий запис за № 06, в сімї 12 лютого 2007 року народився син [PERSON], проживає при матері [PERSON]; батько дитини [PERSON] працює майстром лісу Державного підприємства Краснопільського лісгоспу Осоївського лісництва і за останні шість місяців його дохід складає 22815, 47 грн. /копії ас.6-7, ас. 23/. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що подружжя певний час проживає окремо і шлюб існує формально, на примирення не згодні, місце проживання неповнолітньої дитини визначено добровільно. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, \~врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 113, 115, 141, 180-183, 191 \~Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі \~ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що позивач змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу, суд залишає [PERSON] прізвище «Перцева». Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 грн., з 1 грудня - 1455 грн. Оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записаний її батьком, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця. При цьому, відповідач не надав суду доказів щодо його стану здоровя, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з \~19 травня 2015 року. Питання визначення місця проживання малолітньої дитини судом не вирішувалось. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, зокрема, пунктом 3 ст. 5 Закону від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь \~\~позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 243 грн. 60 коп. та 243 грн. 60 коп. в доход Державного бюджету України.

Outcome: approved