Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 31.01.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якій він просив звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період з 13.09.2011 по 30.09.2019 в розмірі 91002,00 грн. Заява мотивована тим, що судовим наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 15.09.2011 у справі № 2-н-109/11 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 13.09.2011 року і до повноліття дитини. Станом на 15.09.2011 була чинна редакція Цивільного процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями від 17.02.2011. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній на дату видачі судового наказу) судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб. Тобто стягнення аліментів в наказному провадженні допускалося лише в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку платника аліментів. Саме тому, на думку позивача, Шполянським районним судом Черкаської області при винесенні судового наказу від 15.09.2011 у справі № 2-н-109/11 було допущено помилку, яка полягала в зазначенні що стягнення аліментів має бути в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку платника аліментів, що не було передбачено чинною на той час редакцією Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, всупереч вимог Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній на дату видачі судового наказу) позивачу не було надіслано копію судового наказу та копію заяви стягувача з копіями доданих до неї документів за адресою його зареєстрованого місця проживання. Позивач зазначає, що він був позбавлений можливості подати заяву на скасування судового наказу або оскаржити його в апеляційному порядку на підставі статей 105 та 106 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній на дату видачі судового наказу). На підставі даного судового наказу Шполянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 29347995 від 17.10.2011 та державним виконавцем Сірманом В. А. було обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів і нараховано за період з 13.09.2011 по 30.09.2019 борг в розмірі 91 002 грн. Всупереч ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) позивачу не було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію постанови про відкриття виконавчого провадження, відтак, не знаючи про примусове стягнення аліментів, позивач добровільно надавав відповідачу кошти на утримання дитини безпосередньо в руки або грошовими переказами, а також придбавав дитині необхідні речі та возив на спільний відпочинок на море. Таким чином, позивач вважає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з його вини. Про існування даного виконавчого провадження він дізнався лише 09.06.2019, коли намагався виїхати до Литовської Республіки до місця своєї роботи, натомість отримав в пункті перетину державного кордону України Нові Яриловичі рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку. А копію судового наказу зміг отримати лише поштою в грудні 2019 року. Через незаконне нарахування позивачу заборгованості зі сплати аліментів по помилковому судовому наказу, державним виконавцем було встановлено обмеження у праві виїзду за межі України, чим позбавлено можливості виконувати свою роботу та отримувати за неї відповідну заробітну плату. Крім того, позивач має дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні у зв`язку з чим він несе та продовжує нести значні витрати на забезпечення його харчування, оздоровлення, лікування, реабілітацію, придбання одягу та необхідних речей. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. У судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання з`явився , повідомив о позов не належить до задоволення, так як заборгованість обрахована правильно. Інші процесуальні дії у справі. Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П. ухвалою від 11.02.2020 позовну заяву залишила без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, позивач усунув недоліки у визначений суддею термін та суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П. ухвалою від 13.03.2020 відкрила провадження у справі. Суддя Шполянського району Черкаської області своєю ухвалою від 27.05.2020 залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача у справі - Шполянський відділ ДВС Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Шполянський районний суд Черкаської області ухвалою від 19.08.2020 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до наказу судді Шполянського районного суду Черкаської області Кравчука В.М. від 15.09.2011, справа №2-н-109/11, було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 13.09.2011 і до повноліття дитини (а.с. 5). Згідно з довідкою, виданою Управлінням соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації 21.05.2020 № 368, [PERSON] перебуває на обліку захисту населення та отримувала тимчасову допомогу, коли батьки ухиляються від сплати аліментів з 01.06.2013 по 31.01.2020 на утримання дитини [PERSON] (а.с. 72). Судом досліджено матеріали виконавчого провадження 29347995, згідно яких: -за даними розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сірманом В.А., заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.12.2019 становить 94737,00 грн.; -згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Черкаській області, заборгованість по аліментах [PERSON] , станом на 31.05.2020 становить 105548,00 грн; -відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Плахотник Т.М, виконавче провадження з виконання судового наказу № 2-н-109 було відкрито 17.10.2011; -відповідно до супровідного листа Відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції від 19.10.2011 №6130/11-26 цього ж дня вказаною установою було надіслано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2011 для виконання, винесену на підставі судового наказу №2-н-109 від 15.09.2011, видану Шполянським районним судом Черкаської області, [PERSON] на адресу: [ADDRESS] ; -відповідно до постанови державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 09.10.2018 державним виконавцем винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; -згідно з актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.05.2020 за адресою: [ADDRESS] з 2001 року проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ; -відповідно до висновку ЛКК №516 КНП Центру первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України (у редакції від 12.03.2011 станом на день видачі судового наказу) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Згідно з п.4 ч.1 ст. 96 ЦПК України (у редакції від 12.03.2011 станом на день видачі судового наказу) судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; Відповідно до ст. 104 ЦПК України (у редакції від 12.03.2011 станом на день видачі судового наказу) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів. Копія судового наказу разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 100 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю, - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Так, Шполянським районним судом Черкаської області при винесенні судового наказу від 15.09.2011 у справі № 2-н-109/11 було вказано стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку платника аліментів, що не було передбачено чинною на той час редакцією Цивільного процесуального кодексу України. Разом з тим, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, оскільки Шполянський районний суд Черкаської області при винесенні судового наказу від 15.09.2011 у справі № 2-н-109/11 вказав стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 13.09.2011 і до повноліття дитини, водночас наказ не є таким, що не підлягає виконанню повністю або частково - вказане рішення є обов`язковим для виконання. Так, на виконання вимог стягувача [PERSON] від 17.10.2011 Шполянський районний відділ виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрив виконавче провадження №29347995 від 17.10.2011. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 04.06.2011 станом на день відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Однак в матеріалах виконавчого провадження за № 29347995 відсутні відомості про те, що Шполянським районним відділом виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області постанову про відкриття виконавчого провадження було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу [PERSON] , зазначену в виконавчому листі. Водночас зворотне повідомлення про вручення листа в матеріалах справи також відсутнє. У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу вищезазначеної правової норми встановлено, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21.11.2018, №344/12158/16-ц від 01.08.2018, № 307/1186/17 від 27.02.2019, 404/2514/16-ц від 20.02.2019. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, беззаперечно, позивач зобов`язаний сплачувати аліменти та як один з батьків несе обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Однак позивач навів вагомі доводи для його звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Зокрема згідно з матеріалами виконавчого провадження, наданими третьою особою у справі, суд встановив, що в матеріалах виконавчого провадження за № 29347995 відсутні відомості про те, що Шполянським районним відділом виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області постанову про відкриття виконавчого провадження було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу [PERSON] , зазначену в виконавчому листі, зворотне повідомлення про вручення листа в матеріалах справи також відсутнє. Отже, суд не мав можливості переконатися в тому, що боржник [PERSON] був повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином. Разом з тим стягувач [PERSON] протягом всього часу з моменту відкриття виконавчого провадження зверталася до виконавчої служби з заявою про видачу довідок щодо неотримання коштів. Однак державним виконавцем Шполянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було надіслано боржнику [PERSON] виклик з вимогою з`явитись ж державного виконавця лише в 10.08.2017. З поданням про винесення ухвали про розшук боржника виконавець також не звертався. Вимога до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про встановлення фактичного місця проживання [PERSON] була направлена державним виконавцем лише 19.07.2019, після того як боржник долучив до матеріалів виконавчого провадження довідку Боярської міської ради від 05.06.2019, в якій йшлося про те, що [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Отже, суд доходить до переконання, що виконавча служба неналежним чином виконувала свої обов`язки щодо стягнення аліментів з [PERSON] . Враховуючи те, що на утриманні [PERSON] перебуває син з інвалідністю, який також має право на рівень, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, що потребує коштів, суд доходить до висновку, що в цьому випадку наявні підстави для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, а саме в розмірі Ѕ частини від наявної заборгованості станом на винесення рішення у цій справі, тобто 45501,00 грн. Зважаючи на вищенаведене - суд задовольняє позов частково. Заходи забезпечення судом не застосовувалися. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов частково, а саме звільняє позивача від сплати заборгованості по аліментах в сумі не 91002,00 грн, як просив позивач, а в сумі 45501,00 грн, водночас позивач сплатив судовий збір в розмірі 910,02 грн, суд стягує з відповідача на користь позивача 455,01 грн. На підставі ст.ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції від 04.06.2011), ст.ст. 95, 96, 104 ЦПК України (у редакції від 12.03.2011), ст.ст. 8, 51 Конституції України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 180, 181, 188, 197 СК України,

Outcome: partial