Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

21.08.2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги звернення до суду тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона, як спадкоємиця після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 5323480401:01:001:0107 площею 2,0 га, що розташована на території с. Великий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства. Але, під час звернення до проектної організації з метою виготовлення технічної документації з подальшим внесенням земельної ділянки до Державного земельного кадастру з позначенням на публічній кадастровій карті, їй було відмовлено по причині перетину її ділянки з раніше зареєстрованою ділянкою з кадастровим номером 5323480400:00:002:0011. Позивач вказує, що їй стало відомо, що незадовго до її звернення до кадастрового реєстратора, [PERSON] зареєстрував своє право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 3,7316 га, яка по діагоналі перекриває її земельну ділянку на 35,0889%. Вважаючи, що вона на законних підставах володіє земельною ділянкою площею 2,0 га, а [PERSON] незаконно користується її частиною, тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 3,7316 га, кадастровий номер 5323480400:00:002:0011, та скасувати відповідний запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.08.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 23). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.02.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Великокобелячківську сільську раду Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 89). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.05.2019 року підготовче провадження у справі закінчено, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 123). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача - Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав заяву № 02-24/118 від 30.09.2019 року про розгляд справи без його участі. Позов не визнає повністю, мотивуючи тим, що земельна ділянка площею 3,7316 га, кадастровий номер 5323480400:00:002:0011, що знаходиться за межами населених пунктів на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, відноситься до земель колишнього КСП «Великокобелячківське» та є частиною земельних ділянок площею 1241,45 га, на які сільськогосподарському підприємству «Великокобелячківське» був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 0027, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5 від 05.02.1998 року. 27 грудня 1996 року [PERSON] , як член колективного сільськогосподарського підприємства «Великокобелячківське», отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0094617 на земельну ділянку розміром 3,43 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В 2005 році ДП Полтавським науково-дослідним інститутом землеустрою на земельні ділянки, які перебували в колективній власності КСП «Великокобелячківське», був виготовлений Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. В подальшому всім членам КСП «Великокобелячківське», в тому числі і [PERSON] , були видані державні акти на право власності на земельні ділянки. Вважає, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 619660 від 07.12.2002 року, що був отриманий [PERSON] , виданий з порушенням та без врахування державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 0027, що посвідчував право колективної власності землями колишнього КСП «Великокобелячківське». Крім того зазначив, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якого Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області здійснює покладені на неї обов`язки та повноваження, в сільської ради відсутні повноваження щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок та скасування записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 165). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с. 117). Представник третьої особи, адвокат Плішкін Ю.С. в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] , будучи членом КСП «Великокобелячківське», був включений до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай). 27.12.1996 року йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0094617 на земельну ділянку розміром 3,43 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тобто, право на земельну ділянку площею 3,7316 га з кадастровим номером 5323480400:00:002:0011 у нього виникло саме 27.12.1996 року. Після того, як в 2005 році ДП Полтавським науково-дослідним інститутом землеустрою на земельні ділянки був виготовлений Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] 18.08.2005 року отримав державний акт серії ПЛ № 130863 на вищезазначену земельну ділянку. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12.03.2010 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області і зареєстрованого в реєстрі за № 1-224, [PERSON] є спадкоємицею за заповітом майна померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Спадщина, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки з кадастровим номером 5323480401:01:001:0107 площею 2,0 га, що розташована на території с. Великий Кобелячок Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 619660, виданого Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 457 від 07.12.2002 року (а.с. 4, 5). Після цього [PERSON] не звернулась до відділу Держземагентства для дооформлення земельної ділянки згідно чинного на той час законодавства. У 2018 році [PERSON] звернулась до виконавця робіт ФОП [PERSON] для виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) та для ведення особистого селянського господарства. 29.01.2018 року [PERSON] подала документи до ЦНАПу на проведення державної реєстрації земельних ділянок площею 1,9995 га для ведення особистого селянського господарства та 0,2379 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 06.02.2018 року дані документи були розглянуті державним кадастровим реєстратором, при розгляді було встановлено, що в електронному документі не вірно вказано категорію земель та земельна ділянка з кадастровим номером 53234804:01:01:001:0107 накладається при реєстрації на земельну ділянку (кадастровий номер 5323480400:00:002:0011) площа співпадає на 35.0889%, тому 06.02.2018 року було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації земельних ділянок. 19.02.2018 року [PERSON] повторно звернулася на проведення державної реєстрації земельної ділянки площею 0,2379 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 01.03.2018 року земельна ділянка була зареєстрована. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 53234804:01:01:001:0107 [PERSON] рекомендували звернутись до суду, так як її земельна ділянка накладається частково на земельну частку (пай) з кадастровим номером 5323480400:00:002:0011 і дане питання вирішити у відділі не має можливості (а.с. 10) Рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-5300911142018 від 06.02.2018 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме виявлено перетин ділянки з ділянкою з кадастровим номером 5323480400:00:002:0011, площа співпадає на 35,0889% (а.с. 6). Власником земельної ділянки з вищезазначеним кадастровим номером площею 3,73 га є [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 130863, виданим Новосанжарським районним відділом земельних ресурсів Полтавської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010554500215 від 18.08.2005 року (а.с. 77). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. В силу ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Згідно ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Статтею 24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частинами 5, 6, 10 статті 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 25 цього Закону поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 3 Закону України ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, а саме: обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру. Стаття 15 вказаного Закону передбачає обов`язкове включення до Державного земельного кадастру інформації про її власників (користувачів), а також про зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 81-1 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого проведено до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови наявності відповідних відомостей про зареєстровані права в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, що заявляє свої права. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, якщо такі права набуті згідно з рішенням органу влади чи органу місцевого самоврядування, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає, що підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5323480400:00:002:0011 площею 3,7316 га для ведення особистого селянського господарства, а відтак і для скасування відповідного запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні. Крім того необхідно також зауважити, що позивач фактично оспорює правомірність набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, в той же час не визначаючи його відповідачем (співвідповідачем) у справі, що порушує право останнього на судовий захист свого права. Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надала доказів, які б спростовували правомірність володіння [PERSON] земельною ділянкою у зв`язку з існуванням накладення земельної ділянки на її земельну ділянку. Відсутні в справі також і докази неправомірних дій державного реєстратора, які на думку позивача привели до порушення її прав. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не спростовують висновків суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed