Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 14 вересня 2020 року ТОВ - підприємство «Авіс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що 29.10.2018 року в між сторонами було укладено договір відповідального зберігання №ДВЗ - 9. 05 листопада 2018 року позивач як поклажодавець передав на відповідне зберігання відповідачу за актом приймання-передачі майно. 21 лютого 2020 року позивач направив [PERSON] вимогу за №121 про повернення майна, однак відповідач прийняте на зберігання майно не повернув. 30 березня 2020 року ТОВ - підприємство «Авіс» направило [PERSON] вимог про сплату вартості отриманого майна в розмірі 405 920 грн 32 коп. із відповідними реквізитами для сплати коштів, однак вона відповідачем було також проігнорована. З огляду на викладене позивач просить його вимоги задовольнити. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. 2.Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 29.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємство «Авіс» та [PERSON] було укладеного договір відповідного зберігання №ДВЗ-9, умовами якого останній як зберігач прийняв на відповідальне зберігання товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 405 920 грн 32 коп. які обумовлені у додатку до цього договору. Зберігач згідно п.4.3 Договору несе відповідальність за збереження і цілісність майна, з моменту прийняття на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцю. П.4.4. Договору передбачено, що у разі якщо зберігач не в змозі повернути поклажодавцю майно отримане на зберігання він зобов`язаний протягом трьох дні з дня отримання письмової вимоги сплати поклажодавцеві вартість майна, яке ним не було повернуто. 5 листопада 2018 року за актом приймання-передачі майна на відповідальне зберігання до договору відповідального зберігання №ДВЗ-9 від 29 жовтня 2018 року [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання майно згідно списку. Сторони обумовили що загальна вартість майна, що передане на зберігання становить 405 920 грн 32 коп. 21 лютого 2020 року ТОВ - підприємство «Авіс» направило вимогу [PERSON] про повернення переданого на відповідальне зберігання майна. 30 березня 2020 року ТОВ - підприємство «Авіс» направило вимогу про сплату вартості неповернутого майна в сумі 405 920 грн 32 коп. коштів додатку позичальник отримала грошові кошти в сумі 47 000 грн строком до 1 березня 2019 року. Відповідачем не було здійснено ні повернення товару, ні сплачено його вартість. Вартість переданого на відповідальне зберігання товару становить 405 920 грн 32 коп., що сторонами не заперечувалося, крім цього відповідна сума було обумовлена і укладеним договором. 3.Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідач взяті на себе зобов`язання із повернення переданого на відповідальне зберігання за договором товару не виконав, а також не повернув на вимогу поклажодавця вартість неповернутого майна, а тому просить стягнути із [PERSON] грошові кошти в сумі 405 920 грн 32 коп. Відповідач в судовому засіданні поголився із доводами позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги визнав в повному обсязі. 4.Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч.3 ст.938 ЦК України якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. ч.2 ст.949 ЦК України передбачено, що річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. В силу ч.1 ст.951 цього Кодексу збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості. Згідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, у зв`язку із невиконанням умов договору відповідального зберігання №ДВЗ-9 від 29 жовтня 2018 року відповідачем, з нього на користь поклажодавця підлягає стягненню вартість переданого майна 405 920 грн 32 коп. 5.Судові витрати. Судові витрати по справі становлять 11 088 грн 81 коп., з яких 6 088 грн 81 коп. судовий збір та 5 000 грн витрат на правову допомогу, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved