Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Софіївського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 091820 виданого 04 березня 2008 року РЕВ 9-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] є власником автомобіля марки GEELY MR7151A, 2007 року випуску реєстраційний № [NUMBER]. 24 листопада 2012 року близько 10 год. 00 хв. [PERSON] самовільно, без дозволу, взяв з гаража позивача по вул. Лесі Українки, буд. 14 в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області належний йому на праві власності автомобіль марки GEELY MR7151A, 2007 року випуску реєстраційний № [NUMBER] та поїхавши до магазину під час руху по вул. Больнична напроти будинку № 28 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, допустив зїзд за межі проїжджої частини де допустив наїзд на перешкоду, після чого автомобіль перекинувся. По факту даної ДТП була проведена перевірка співробітниками Софіївського ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області по результатам якої на водія [PERSON] був складений адміністративний протокол за порушення вимог Правил дорожнього руху України, який було передано для розгляду по місцю скоєння правопорушення в Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2012 р., по адміністративній справі 439/1836/12 [PERSON] був визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, та підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грнвень в доход держави. Постанова [PERSON] не оскаржувалась та набрала чинності 28 грудня 2012 року. Крім того, постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 р., по адміністративній справі 439/1835/12 [PERSON] був визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та підданий стягненню у вигляді громадських робіт на строк 50 (пятьдесят) годин. 10 грудня 2012 року о 10 год. 15 хв. позивачем до Софіївського РВ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області було зроблено по телефону повідомлення про дану дорожньо-транспортну пригоду яка мала місце 24 листопада 2012 року. Дане повідомлення було зареєстровано до журналу єдиного обліку Софіївського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012040580000085. Під час досудового розслідування кримінального провадження № 12012040580000085, 31 січня 2016 року було призначено та проведено 29 лютого 2016 року Дніпропетровським Науково-дослідним Експертно-Криміналістичним Центром Міністретства Внутрішніх Справ України судово-автотоварознавча експертиза № 4/37-69 для визначення ринкової вартості автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно вказаного висновку середня (ринкова) вартість транспортного засобу «GEELY MR7151A», 2007 року випуску реєстраційний № [NUMBER] на момент вчинення правопорушення, тобто станом на 24 листопада 2012 року складає 39\~996, 34 грн. (тридцять девять тисяч девятсот девяносто шість грн..34 коп.) 22 червня 2016 року старшим слідчим Софіївського відділення Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] матеріали досудового розслідування внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012040580000085 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, яким розяснено право позивача звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Раніше до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди позивач не звертався тому, що було відкрите кримінальне провадження № 12012040580000085 і він відповідно ст. 128 Кримінального процесуального кодексу бажав заявити цивільний позов під час підготовчого розгляду кримінального провадження в суді, але кримінальне провадження було закрите. Позивачем у 2012 році була застрахована цивільно-правова відповідальність ПАТ «Страхова група «ТАС» але позивач після скоєння ДТП [PERSON] до страхової компанії не звертався. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальні збитки в сумі 39 996 грн. 34 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Наполягає на задоволені позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 091820 виданого РЕВ 9-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] є власником автомобіля марки GEELY MR7151A, 2007 року випуску реєстраційний № [NUMBER](а.с.5). Згідно витягу з кримінального провадження № 12012040580000085, 10 грудня 2012 року о 10:15 до ЧЧ Софіївського РВ від [PERSON] надійшло повідомлення по телефону про те, що 24 листопада 2012 року близько 10:00 годин [PERSON], [INFO] під час спільного з [PERSON] розпиття спиртних напоїв, самовільно, без дозволу заявника взяв з гаража належний йому автомобіль Джилі д/з АЕ 4286ВТ та поїхавши за спиртними напоями не впорався з керуванням та розбив вищевказаний автомобіль, за який заявник сплачує кошти за кредитом(а.с.9). Відповідно до постанови Софіївського районного суду від 19 грудня 2012 року, 24 листопада 2012 року \~близько 13 години 00 хвилин по \~\~вулиці Больнична в смт. Софіївка \~Софіївський район Дніпропетровська область напроти будинку №27, [PERSON] керуючи в нетверезому стані автомобілем [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, допустив зїзд за межі проїжджої частини, де допустив \~наїзд на перешкоду, після чого автомобіль перекинувся. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль \~отримав механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода, чим скоїв правопорушення передбачене 124 КУпАП. Даною постановою [PERSON] був визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, та підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грнвень в доход держави. Постанова [PERSON] не оскаржувалась та набрала чинності 28 грудня 2012 року(а.с.7). Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 р., по адміністративній справі 439/1835/12 [PERSON] був визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та підданий стягненню у вигляді громадських робіт на строк 50 (пятьдесят) годин(а.с.8). Софіївське віддлення поліції Жовтоводського Відділу поліції направило до суду матеріали кримінального провадження №12012040580000085 для огляду в судовому засіданні. В матеріалах кримінального провадження наявні копії квитанцій, згідно яких [PERSON] переказував грошові кошти [PERSON]М(а.к.п.68). 22 червня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12012040580000085 від 18 грудня 2012 року було закрито в зв'язку з встановленою відсутністю складу злочину, обгрунтовуючи постанову наступним: 10.12.2012 року до ЧЧ Софіївського РВ ГУ МВС від [PERSON] по телефону надійшло повідомлення про те, що 24.11.2012 року близько 10:00 годин [PERSON], [INFO] під час спільного з [PERSON] розпиття спиртних напоїв, самовільно, без дозволу заявника взяв з гаража належний йому автомобіль Джилі д/з АЕ4286ВТ та поїхавши за спиртними напоями не впорався з керуванням та розбив вищевказаний автомобіль за який [PERSON] сплачує кошти за кредитом. Дане повідомлення зареєстровано до журналу єдиного обліку Софіївського ВП №152 від 10.12.2012 року, та внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012040580000085 від 10.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. В ході проведення досудового розслідування, під час допиту в якості потерпілого [PERSON] показав, що в 2007 році, взявши кредит у сумі 50000 грн. він придбав автомобіль «Джилі», який в подальшому зареєстрував на своє ім'я та використовував для власних потреб. Після виходу в 2008 році на пенсію в січні 2012 року він поїхав на тимчасове проживання в м. Кіровоград, а доглядати за будинком та господарством залишив свого знайомого [PERSON], з яким підтримував приятельські відносини. В жовтні 2012 року він повернувся з м. Кіровоград додому та разом з [PERSON] проживав у себе вдома в будинку по вул. Л. Українки, 14 в смт Софіївка. 24.11.2012 року зранку разом з [PERSON] вони розпили 0,5л горілки, після чого останній поїхав на автомобілі та купив ще пляшку горілки, яку також разом розпили. Після чого, добряче сп'янівши, [PERSON] ліг відпочивати, а [PERSON] залишався у нього в будинку. Через деякий час потерпілого розбудив двоюрідний брат та запитав чи знає він де знаходиться його автомобіль, після чого сказав, що автомобіль розбитий знаходиться біля магазину «Водолей». Потім вони разом з братом поїхали на автомобілі останнього до магазину «Водолей» де [PERSON] дійсно побачив свій автомобіль розбитим. Біля автомобіля знаходився [PERSON]. 25.11.2012 року до нього додому приїхав [PERSON] зі своїм батьком, які стали просити не звертатись до міліції так як вони відшкодують спричинений збиток, на що він погодився на їх пропозицію та віддав їм свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Від подачі цивільного позову [PERSON] відмовився та крім того доповнив, що іноді [PERSON] керував його автомобілем, але в цей час він знаходився в автомобілі поруч. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які частково підтвердили показання [PERSON] та вказали, що дійсно побачив біля магазину «Водолей» розбитий автомобіль свого брата [PERSON] біля якого знаходився [PERSON], котрий якийсь час проживав у [PERSON] та повідомили останнього про те, що сталось. Допитаний в якості свідка [PERSON] частково підтвердив показання [PERSON] та крім того сказав, що посвідчення водія він ніколи не мав і на даний час його також не має, однак вміє їздити на транспортних засобах і тому погоджувався на такі прохання [PERSON] та на його автомобілі їздив в різні магазини в смт Софіївка, тим більше, що у разі коли б [PERSON] на його автомобілі зупинили працівники ДАІ і він був у нетверезому стані- в нього б забрали посвідчення водія, а йому це не загрожувало. 24.11.2012 року вони з [PERSON] знаходилися у нього вдома де вживали спиртне. Коли закінчилось спиртне, приблизно о 10:00 год, - [PERSON] як завжди попросив його взяти авто та ще привезти горілки. Він погодився та зайшовши в гараж завів автомобіль своїм ключем і виїхавши з двору поїхав в напрямку магазину «Козачок», що розташований між вулицями Парковою та Больничною в смт Софіївка. Проїжджаючи по вул. Больничній, біля магазинку «Водолій» - не впорався з керуванням та допустив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було пошкоджено автомобіль [PERSON] та металеве огородження біля магазину. Що відбувалось відразу після ДТП він погано пам'ятає, однак пам'ятає, що через якийсь час після пригоди до нього підійшов [PERSON] та спочатку запитував хто тепер буде ремонтувати його авто, а після того як він пообіцяв йому відремонтувати сказав, що йому автомобіль який був у ДТП не потрібен і щоб він купував новий автомобіль та віддав свідоцтво про реєстрацію та інші документи на авто. Через деякий час (через декілька тижнів) потому [PERSON] сказав що він не купував автомобіль, а дав гроші в сумі 50 тисяч гривень, потім знову говорив щоб йому купував новий автомобіль, потім знову йому потрібні були гроші. В зв'язку з тим, що [PERSON] вчинив ДТП його було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУАП. Та крім того притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.ст. 126 та 130 КУАП. За весь час він декілька разів на вимогу [PERSON] пересилав йому різні суми грошей, однак до теперішнього часу питання стосовно розбитого автомобіля та конфлікту що стало між ними з [PERSON] залишається не вирішеним. З приводу того, що [PERSON] подав заяву про те, що він незаконно заволодів його автомобілем - він пояснює, що той зробив так навмисне для того, щоб спробувати припинити погашення кредиту за розбитий автомобіль, так як він до цього часу сплачує кредит за придбання саме цього автомобіля, а ті гроші що він йому неодноразово висилав використовує для придбання спиртного, а не для розрахунку з банком. Крім того [PERSON] вказав, що 24.11.2012 року [PERSON] сам попросив його поїхати на його автомобілі за спиртним, і він взяв того дня його автомобіль саме за його проханням, так як неодноразово саме на тому автомобілі їздив в смт.Софіївка як в той час коли [PERSON] був в салоні авто, так і тоді коли він просив його кудись поїхати на його автомобілі. В ході проведення одночасного допиту осіб [PERSON] та [PERSON] підтвердили дані ними раніше показання, крім того, [PERSON] надав документи що підтверджують проведення переказів ним коштів на ім'я [PERSON]. 22.06.2016 року злочин по кримінальному провадженню було перекваліфіковано з ч.1 ст.289 на ст. 356 КК України. В ході досудового розслідування не встановлено наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, оскільки діями [PERSON] не було заподіяно значної майнової шкоди інтересам [PERSON]М(а.к.п.74). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] пропонував [PERSON] сплатити кошти за ремонт автомобіля, або відремонтувати його. Але [PERSON] відмовився від допомоги. В судовому засіданні [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності, обгрунтовуючи його тим, що позивач та його представник пропустили трьохрічний термін для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналізуючи матеріали справи суд приходить до висновку, що з моменту вчинення даного адміністративного правопорушення 24 листопада 2012 року пройшло більше трьох років. Отже до даного спору можливо застосувати строки позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed