Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

21.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського місьрайонного суду Київської області з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в якій посилалися на наступне. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2017 року у справі № 357/14110/16-а за адміністративним позовом [PERSON] до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено, визнано неправомірними дії МВС України щодо прийняття рішення про відмову у виплаті [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у цій же справі № 357/14110/ 16-а, апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково. А саме, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2017 року - скасовано в частині зобов'язання МВС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 10.2015 № 850 та ухвалено в цій частині нову постанову наступного змісту. Зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області здійснити нарахування та виплату одноразову грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до Порядку т умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850. Датою виникнення вказаного зобов'язання є день набрання чинності вказаним рішенням суду, тобто 14 вересня 2017 року. На виконання вказаного судового рішення, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 16 листопада 2017 року видано виконавчий лист, який направлений стягувачем для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 22 листопада 2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києві відкрито виконавче провадження за № 55209267. Однак, боржник, тобто Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Київській області жодних платежів не здійснив, виконавчою службою не проведено також ніяких примусових стягнень з метою погашення боргу. Він неодноразово звертався з письмовими вимогами щодо виконання рішення суду й безпосередньо до боржника, й до відділу ДВС, однак борг залишається до сьогоднішнього дня не стягнутий, а відповідно рішення суду - не виконаним. Всі письмові відповіді боржника зводяться до відписок такого змісту, а саме що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 р., йому нарахована одноразова грошова допомога у сумі 234 600 грн., однак фінансування для її виплати не надходило. Остання така відповідь боржника датована 09.08.2018 року. Таким чином, згідно з вимогами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, відповідно до проведених розрахунків, за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 14.09.2017 р. по 21.08.2018 p., з відповідача Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області на користь позивача підлягає до стягнення 3 % річних, що становить 6 829,74 грн. а також компенсація від інфляції, що становить 22 898,4 грн. Просив суд задовольнити позов, стягнути з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області, збитки, заподіяні в результаті прострочення виконання грошового зобов'язання внаслідок інфляції за період з 14.09.2017 р. по 21.08.2018 р. у сумі 22 898,4 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 14.09 2017 р. по 21.08.2018 р. в сумі 6 829,74 грн., а всього 29 728, 14 грн. ( а. с. 2-4). Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 00 хвилин 18 вересня 2018 року ( а.с. 27-28 ). 13 вересня 2018 року, вх. № 28831 судом отримано від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області відзив на позовну заяву, в якому просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській в повному обсязі. Зазначили, що 04.05.2017 року відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/14110/16-а за адміністративним позовом [PERSON] до ГУ МВС України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії позовні вимоги позивача задоволено. 14.09.2017 року відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду у вказаній справі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково. Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2017 року - скасовано в частині зобов'язання МВС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та ухвалено в цій частині нову постанову наступного змісту. Зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850. 27.03.2018 року позивачем подано заяву про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності до Головного управління Національної поліції в Київській області. 16.04.2018 року Головним управлінням надано відповідь [PERSON] у якій зазначено, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року №357/14110/16-а заявнику нарахована одноразова грошова допомога у сумі 243600 грн. 00коп., а самі кошти будуть перераховані на його рахунок після надходження фінансування на зазначені цілі. Згідно з п. 9,10,11 постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 р. Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції передбачено: призначення і виплата ОГД проводиться у місячний строк з дня реєстрації документів, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом з зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату грошової допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ. Протоколом засідання Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності працівника міліції) матеріали, що були подані [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області затвердженні на виплату та подана довідка про потребу в коштах на виконання судових рішень до Національної поліції України на виплату ОГД в розмірі 243 600, 00 гривень, що підтверджується копією листа № 15/109/29/1-18 від 10.01.2018 та копією вищевказаної довідки. Кошти, вказані у зазначеній довідці від Міністерства внутрішніх справ до Головного управління на даний час не надходили, тому Головне управління не має можливості виплатити кошти, доки вони не надійшли від розпорядника коштів вищого рівня - Міністерства внутрішніх справ. Одразу після надходження фінансування, на зазначені цілі, кошти будуть перераховані на рахунок [PERSON] Відповідно до вищенаведеного, Головне управління виконало всі необхідні дії, спрямовані на виплату позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до цього, вважають, що дії Головного управління є правомірними ( а. с. 33-35 ). Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних та справу було призначено до судового розгляду по суті на 14 годину 00 хвилин 05 листопада 2018 року ( а. с. 60-61 ). Ухвалою суду від 05 листопада 2018 року постановлено провести заочний розгляд у вищезазначеній справі. В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 03.09.2018 року ( а. с.41, 42 ) не з'явився, надав клопотання, отримане судом 05.11.2018 року за вх. 35696 про розгляд справи без його участі та участі позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи булли повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про отримання уповноваженими особами ще 23.10.2018 року. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2017 року у справі № 357/14110/16-а за адміністративним позовом [PERSON] до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено, визнано неправомірними дії МВС України щодо прийняття рішення про відмову у виплаті [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та зобов'язано МВС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв»язу з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті ), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 ( а. с. 10-12 ). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2017 року - скасовано в частині зобов'язання МВС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 10.2015 № 850 та ухвалено в цій частині нову постанову наступного змісту: зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області здійснити нарахування та виплату одноразову грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності [PERSON] відповідно до Порядку т умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), працівника міліції, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850. В інший частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2017 року залишити без змін ( а. с. 13-15 ). Вищезазначене судове рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що на виконання вищезазначеного судового рішення, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 16 листопада 2017 року видано виконавчий лист ( а. с. 16 ). 22 листопада 2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києві відкрито виконавче провадження за № 55209267 ( а. с. 17 ). Встановлено, що боржник, тобто Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Київській області жодних платежів не здійснила. Зазначене не спростовується самим відповідачем, про що зазначено у відзиві на позов, а саме те, що протоколом засідання Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності працівника міліції) матеріали, що були подані [PERSON] до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області затвердженні на виплату та подана довідка про потребу в коштах на виконання судових рішень до Національної поліції України на виплату ОГД в розмірі 243 600 гривень, що підтверджується копією листа № 15/109/29/1-18 від 10.01.2018 та копією вищевказаної довідки ( а. с. 36, 37 ). Кошти, вказані у зазначеній довідці від Міністерства внутрішніх справ до Головного управління на даний час не надходили, тому Головне управління не має можливості виплатити кошти, доки вони не надійшли від розпорядника коштів вищого рівня - Міністерства внутрішніх справ. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов'язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15. Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року № 459/3560/15-ц. Також, судом враховується і та обставина, що рішення суду набрало законної сили 14 вересня 2017 року, виконавче провадження відкрите 22 листопада 2017 року і лише в січні 2018 року відповідачем направлено відповідний лист до Національної поліції України про впорядкування виплат за судовим рішенням та надання довідки про потребу у виділенні коштів, на який відповідач сам посилається у відзиві на позов. Отже, встановлено, що на даний час виконання зобов'язання відповідачем перед позивачем не виконано. Тому, період прострочення виконання грошового зобов'язання з 14.09.2017 року ( день набрання законної сили рішення ) по 21.08.2018 року ( звернення до суду ). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, 3% річних складає 6 829,74 гривень, а індекс інфляції в сумі 22 898,40 гривень. Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved