Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

20 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] разом з ним [PERSON] за адресою [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2015 р. між ним ([PERSON].) та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного життя в них є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 21.08.2017 року шлюб між ним (позивачем) та відповідачкою був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю - відповідачкою по справі [PERSON] Нещодавно від спільних знайомих він ([PERSON].) дізнався, що відповідачка по справі знайшла нового чоловіка та найближчим часом збирається виїхати за кордон для постійного там проживання. В зв'язку з чим, на його (позивача) переконання сумісна дитина повинна проживати разом із ним за адресою [ADDRESS]. Він ([PERSON].) любить свого сина і має змогу забезпечити його всім необхідним, так як є військовослужбовцем, у нього нормований робочий час, він має досить високе грошове утримання. Він постійно слідкує за станом здоровя дитини, виховує її, піклується про неї. Оскільки відповідачка декілька разів висловлювалася з погрозами про те, що забере сина до себе, тому він звернувся до суду зданим позовом та просить суд визначити місце проживання дитини разом з ним ([PERSON].). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що з червня 2016 р. він разом з дружиною та сином проживали в м. Чугуєві за місцем його служби. Сімейне життя не склалося і в серпні 2017 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка разом з дитиною переїхала проживати в с. Грунь Охтирського району до своїх батьків. На даний час йому стало відомо, що відповідачка збирається виїхати за кордон з новим чоловіком, тому він звернувся з даним позовом до суду, так як бажає, щоб дитина проживала разом з ним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що після розлучення вона ([PERSON].) переїхала разом з малолітнім сином проживати в с. Грунь Охтирського району до своїх батьків. На даний час дитина проживає разом з нею. Вона має намір виїхати на роботу за кордон і доглядати свою дитину не матиме змоги, а позивач виявив бажання, щоб син проживав разом з ним, тому вона не заперечує, щоб було визначено місце проживання сина [PERSON] разом з батьком. Представник третьої особи - Охтирської районної державної адміністрації Зайцева Н.Г. в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити постійне місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON]. Представник третьої особи - Груньскої сільської ради Охтирського району в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування - Охтирської районної державної адміністрації, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.02.2016 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/1888/17 від 21.08.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, згодна, щоб було визначено місце проживання сина [PERSON] разом з батьком, так як вона ([PERSON].) має намір виїхати на роботу за межі України і доглядати свою дитину не матиме змоги. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації від 01.11.2017 року № 01-24/11/2537 щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] встановлено, що на даний час малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю у приватному будинку за адресою: [ADDRESS], будинок з газовим опаленням, є меблі, необхідна побутова техніка. Громадянин [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, він проживає у приватному будинку, загальною площею58,1 кв.м., з газовим опаленням, дім складається з трьох кімнат, кімнати умебльовані сучасними меблями, наявна необхідна побутова техніка, для дитини є окрема кімната, ліжко, шафа для одягу. [PERSON] працює водієм-електриком Харківського національного університету Повітряних сил, за місцем роботи характеризується позитивно, має бажання піклуватися про свою малолітню дитину, займатися її вихованням, на даний час [PERSON] проживає в м. Чугуїв Харківської області, де має квартиру, яку винаймає. Орган опіки та піклування - Охтирська районна державна адміністрація вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити постійне місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком за місцем проживання батька [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем, працює водієм-електриком групи технологічного обладнання навчально-тренувального комплексу факультету зенітних ракетних військ Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, як сумлінний, дисциплінований, старанний військовослужбовець, за характером спокійний, врівноважений, що підтверджується службовою характеристикою від 14.09.2017 р. Крім того, згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яким введений режим реєстрації фізичних осіб за місцем їх проживання або перебування. Слід звернути увагу, що положення ЦК щодо місця проживання дитини уточнюються положеннями Сімейного кодексу України, за змістом ст. 160 якого місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положення даної статті передбачає право батьків дитини на визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 161 СК України місцем проживання дитини є не конкретна адреса, не конкретний населений пункт, а визначення особи, з якою має проживати дитина. Це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування. Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, приймаючи до уваги, що відповідач позов визнала, згодна, щоб дитина проживала разом з батьком, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, та з урахуванням того, що батько взмозі створити належні умови для виховання дитини, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком буде відповідати інтересам дитини та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved