Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

20.10.2017 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача аліментів дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 24.05.2015 року шлюб між ними розірвано. 24.03.2010 р. у них народився син [PERSON]. Позивач зазначає, що малолітній син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріально не надає кошти на утримання їх сина, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 800 грн. щомісячно. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судові засідання, призначені на 23.11.2017 року та на 19.12.2017 року відповідач по справі не зявився, суд вважає відповідача повідомленим належним чином про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 247, 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], 24.03.2010 року. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серія 1-ЖС №145615 (а.с.4). На теперішній час шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). Відповідно до довідки від 11.12.2017 року [PERSON] працює на посаді завідувача квитковими касами в Структурному підрозділі «Запорізька дирекція залізничних перевезень». У позові позивач зазначила, що відповідач на теперішній час офіційно не працює, інших аліментних зобовязань немає. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1,3 ст.183 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обовязок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно зі ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved