overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області 14 серпня 2010 року, актовий запис № 32. Неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. На теперішній час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна не виникає. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 174 від 19.04.2016 року (а.с. 1) у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з несумістними розбіжностями у побутовому житті, а також різними поглядами на сімейні цінності та пріоритети у сімейних відносинах. Їх сімейні проблеми вирішуються шляхом конфліктів та сварок. З листопада 2015 року вони проживають окремо. За таких обставин позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить шлюб розірвати, терміну на примирення не надавати. Судові витрати залишити за нею. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони з 13 липня 2006 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від спільного шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей (а. с. 4, 5). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Вони фактично припинили шлюбні стосунки, шлюб між ними існує формально. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, а отже заяву необхідно задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 лютого 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №114 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 лютого 2014 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від листопада 2006 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 25.11.2006 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від березня 2016 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що 16.11.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №9. Від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. У теперішній час дитина проживає разом з [PERSON], відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у вихованні ніякої участі не приймає. Позивач ніде не працює, займається вихованням дитини, тому звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим органом Щербинівської селищної ради міста Дзержинська (Торецька) Донецької області, за актовим записом №9, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО № 592628 (а.с.6). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина мешкає разом з матірю. Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 17 вересня 2005 року виконкомом Морозівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] [INFO], яку просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 17 вересня 2005 року перебувають у шлюбі. ( а.с.7). У сторін є дитина - [PERSON] [INFO] . ( а.с.8). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

20 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 19 березня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 19 березня 2013 року Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

20 квітня 2016 року позивачка звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та посилаючись на ст.ст. 15, 16, 215, 216, 356, 383, 392, 1220, 1267, 1268-1270 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просить суд: 1. Встановити факт належності на праві власності за життя [PERSON], яка померла [INFO] в м. Шостка Сумської області, 1/3 частини квартири [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1998 року, що було видане виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням, згідно з розпорядженням № 3174 від 02.04.1998р. 2. Визнати за [PERSON], право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку успадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в м. Шостка Сумської області. Позовні вимоги мотивуються тим, що 29 травня 2015 року померла мати позивачки [PERSON]. За своє життя вона мала на праві спільної часткової власності разом з позивачем, а також сином позивача, [PERSON], квартиру [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1998 року видане виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням, згідно з розпорядженням № 3174 від 02.04.1998 р. Отримавши дане свідоцтво вони набули права володіння, розпорядження та користування даним майном, але не були обізнані стосовно необхідності його державної реєстрації у відповідному Державному реєстраційному органі, як того вимагав Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 121 від 09.06.98 р. «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб». Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/3 частину належної їй квартири [ADDRESS]. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, що відкрилась після смерті [PERSON], звернулась до Даниленко Г.В., приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус, не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, так як наданий правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло від 03.04.1998 року видане виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням, згідно з розпорядженням № 3174 від 02.04.1998р., не зареєстроване відповідним чином у відповідному Державному реєстраційному органі, відсутня реєстрація, дата та номер реєстрації цього документу (майна), що суперечить вимогам ст. 14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

20 квітня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] як СПД до [PERSON] про стягнення моральної шкоди та стягнення трьох процентів річних, яким позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON](ід. Код [NUMBER])\~ на користь [PERSON] яка є субєктом підприємницької діяльності (ід. Код [NUMBER])\~ три відсотки річних у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 08 копійок. В іншій частині позову відмовлено. Проте, як вбачається з тексту судового рішення, судом не було вирішено питання стосовно судових витрат. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен наряду з іншими питаннями також вирішити питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Згідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання вказаного позову було сплачено судовий збір на суму 243, 60 грн. (квитанція №210099779 від 31.08.2015 року (а.с.1). Враховуючи те, що позов [PERSON] був задоволений частково, а стосовно розподілу судових витрат судом не ухвалено рішення, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому врегулювати питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

20 квітня 2016 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 01 вересня 1996 р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Чернещинській сільській Раді народних депутатів Борівського р-ну Харківської обл., актовий запис №06 і проживав з нею до 2011 р. Від спільного подружжя мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою і на утримання якої позивач добровільно здійснює матеріальну допомогу. Спільне життя з відповідачкою не склалося в звязку з несумісністю характерів і тому сторони припинили між собою шлюбні стосунки, збереження їхньої сімї неможливе, так як позивач має іншу сімю. На даний час вони проживають окремо, у позивача інша сімя, шлюб з відповідачкою існує формально, тому він і звернувся до суду з даною заявою. В судове засідання позивач надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання надала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, позивач має іншу сімю, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved