Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

1 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини, в якій просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, так як позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання та утримання дочки не надає, хоча має таку можливість. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і прохає суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу у його відсутності, вказав, що по суті не заперечує позов щодо утримання дружини до досягнення дитиною трьох років шляхом стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, однак виходячи із свого матеріального становища, може надавати таку допомогу в розмірі 250 грн., позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнає в повному обсязі. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини. Як зясовано, 06 червня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дочка знаходиться на утриманні матері - позивача у справі, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач, згідно наданої довідки, працює у Комбінаті комунальних Підприємств м. Глобине на посаді головного інженера. Його нарахована середня заробітна плата за червень 2015 року листопад 2015 року склала 6614 грн. 40 грн., реально отримувана середня заробітна плата становила 5254,48 грн. Стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, інших дітей він не має. Про способи виконання обовязку утримувати дитину та дружину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. За ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлені обставини, зазначені норми закону, відповідач, як батько малолітньої [PERSON], зобовязаний утримувати дочку до досягнення нею повноліття. Його заробітна плата дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину в заявленому розмірі. В цій частині позов задовольняється повністю. Стосовно призначення аліментів на дружину, суд дійшов до висновку, що статтями\~75,\~76 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Статтею 84 СК України\~передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини : дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду . Відповідно до ч. 2\~ст. 21 СК України\~проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. З врахуванням цих вимог закону, приймаючи до уваги, доходи відповідача та те, що з нього стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про зменшення в частині визначення розміру суми аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача на її утримання, з 1000 грн. до 500 грн., знаходячи, що він може надавати таку матеріальну допомогу. З огляду на викладене аліменти на дружину суд призначає в розмірі 500 грн. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. З названих підстав позов задовольняється частково. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. У зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судових витрат, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial