Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

20.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2314 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. До складу спадщини входить земельна ділянка площею 0,2314 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER], яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 07 серпня 2007 року. У встановлений законодавством шестимісячний строк позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіни Р.Є.. Однак постановою від 01.04.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що за адресою [ADDRESS] вже зареєстровано право власності за іншою фізичною особою на іншу земельну ділянку з кадастровим номером - [NUMBER]. У зв'язку з вищезазначеним позивач вважає, що її права порушені, оскільки вона не має змоги отримати спадщину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Причину, по якій на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] вже зареєстровано право власності за іншою фізичною особою на іншу земельну ділянку з іншим кадастровим номером пояснила тим, що в 2005 році згідно договору дарування її батьком [PERSON] була отримана частина земельної ділянки за вказаною адресою від [PERSON] При цьому її адреса в подальшому не змінювалася. Після смерті батька вона намагалася змінити її адресу на [ADDRESS], однак Єлизаветівська сільська рада відмовилася приймати від неї заяву, пояснивши це тим, що вона не є власницею даної земельної ділянки. Вважає, що отримавши рішення суду про визнання за нею права власності на землю, зможе звернутися до сільської ради з заявою про зміну адреси, а потім з новою адресою зареєструвати на неї право власності. Представник відповідача Єлизаветівської сільської ради [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що не можна визнавати право власності на земельну ділянку, яка розташована за однією адресою з іншою земельною ділянкою, право власності на яку раніше було зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому підтвердив, що змінити адресу оспорюваної земельної ділянки без відповідної заяви її власника неможливо. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, однак заперечувала проти того, щоб за оспорюванню земельною ділянкою була зазначена адреса, що належить її земельній ділянці. Третя особа відділ Держгеокадастру у Петриківському районі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином. Ознайомившись з матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 липня 2015 року, складеним Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Дніпродзержинського РУЮ у Дніпропетровській області. Родинні відносини позивача з померлим [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05.07.1973 року, а також свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 01.12.2000 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,2314 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER]. Зазначену земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства [PERSON] отримав згідно договору дарування від 27.12.2005 року. На підставі рішення Єлизаветівської сільської ради №247 від 22.03.2007 року на земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER] був виданий державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] зі зміною її цільового призначення на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На підставі рішення Єлизаветівської сільської ради №8 від 13.02.2006 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельні ділянці, яка розташована у [ADDRESS]. Інша земельна ділянка, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], однак з іншим кадастровим номером - [NUMBER], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2014 року була успадкована третьою стороною по справі [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], яка володіла нею на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 12.12.2005 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні вищезазначених рішень Єлизаветівська сільська рада знала або повинна була знати, що за однією адресою знаходяться дві земельні ділянки, що належать різним особам, однак зазначена обставина не стала перепоною в прийнятті відповідних рішень. Постановою приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіни Р.Є.. від 01.04.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що за адресою [ADDRESS] вже зареєстровано право власності за іншою фізичною особою на іншу земельну ділянку з кадастровим номером - [NUMBER]. З копії спадкової справи № 31/2015 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Приймаючи до уваги вищезазначене, а також враховуючи ті обставини, що земельна ділянка, яка розташована у [ADDRESS] належала померлому [PERSON], позивач є його дочкою, тобто спадкоємцем першої черги на майно померлого, позивач у встановлений строк прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що дане рішення жодним чином не порушує права третьої особи [PERSON] як власника іншої земельної за такою ж адресою, а навпаки дає можливість позивачу як власниці земельної ділянки в майбутньому звернутися до сільської ради з заявою про зміну її адреси.

Outcome: approved