Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

20.02.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат звернулася [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги наступним: 01.08.2011 року вона та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району, актовий запис № 18. 06.12.2011 року вона та відповідач за сумісні кошти в розмірі 80429,00 грн. придбали житловий будинок [ADDRESS]. Договір було укладено нотаріально, вона дала письмову згоду відповідачу на придбання цього будинку. Вона була підприємцем, мала власні кошти, окрім того, 23.09.2011 року вона отримала 50000,00 грн. за майбутню продаж іншого будинку. На придбання будинку [ADDRESS] вона витратила 40215,00 грн. власних коштів. На теперішній час вона та відповідач не домовилися про порядок поділу спільного майна, тому вона просить суд поділити їх спільне майно та визнати за нею право власності на ? частку цього будинку. Також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, проведення судових експертиз та надання правової допомоги. 19.03.2015 року відповідач [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: він дійсно перебував із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2011 року, 06.12.2011 року був укладений нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], але домоволодіння він придбав на свої особисті кошти, які належали йому до реєстрації шлюбу, а оформлення купівлі-продажу 06.12.2011 року обумовлено тим, що кадастровий номер ТОВ «Земкадастр» виготовляло на протязі 6-ти місяців, заказ було прийнято 27.07.2011 року, а технічну документацію продавець будинку отримав тільки 09.11.2011 року. Свої особисті кошти за будинок він віддав продавцю [PERSON] ще до реєстрації шлюбу 21.06.2011 року, що підтверджується розпискою продавця. Він знайомий з [PERSON] з 2009 року, вони обидва є бджолярами, [PERSON] йому сам запропонував купити у нього його будинок, повідомивши про те, що він його буде продавати у 2010 році. У травні 2011 року, перед продажем будинку, [PERSON] замовив в БТІ технічний паспорт на будинок вже на його ім'я, в технічному паспорті, виготовленому 21.06.2011 року, вже він зазначений власником будинку. В цей же день вони відвідали нотаріуса, але нотаріус повідомив про те, що він не зможе оформити договір купівлі-продажу будинку без виготовлення кадастрового номеру. Саме 21.06.2011 року він передав [PERSON] гроші в сумі 80429,00 грн., а він написав про це розписку. Вартість будинку складає саме 80429,00 грн., що зазначено і в пункті 3 договору купівлі-продажу. Під час придбання будинку у нього було особистих коштів 58000,00 грн., так, як він з 1994 року займається пасікою, з січня 2010 року отримує пенсію в розмірі 1290,00 грн., працював, за період з 2005 по 2011 роки він отримав 112862,95 грн. заробітку. 20000,00 грн. він взяв в борг у громадянки [PERSON], а 10000,00 грн. - у [PERSON], які повернув після продажу своєї власної квартири у серпні 2011 року за 31242,00 грн. Позов [PERSON] не визнає, так. як [PERSON] продала свій будинок після того, як він передав свої гроші за новий будинок [PERSON], також [PERSON] отримала гроші від продажу будинку на двох зі своєю своячницею, свою частку грошей витратила на себе і своїх синів. Просить суд у задоволені позову [PERSON] відмовити, задовольнити його зустрічний позов, визнати будинок [ADDRESS] його особистою приватною власністю, стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору і юридичної допомоги. Потім [PERSON] пояснив, що гроші він [PERSON] передав 24 або 25 червня 2011 року, а дату в розписці «21.06.2011 року» поставив тому, що вартість будинку була визначена станом на 21.06.2011 року. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 19.03.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, відшкодування понесених витрат об'єднані в одне провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участі її представника [PERSON] на задоволені свої позовних вимог наполягала. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], на їх задоволені наполягав, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав, проти їх задоволення заперечував. суду пояснив наступне: [PERSON] та [PERSON] стали мешкати разом з вересня 2010 року в її будинку за адресою: [ADDRESS], а 01.08.2011 року уклали шлюб, а 06.12.2011 року спільно, на спільні кошти придбали житловий будинок [ADDRESS], будинок був придбаний за 80429,00 грн., вона передала свою частку грошей - більше 40000,00 грн. [PERSON], який потім віддав ці гроші продавцю будинку [PERSON]. Оформлення угоди здійснювалося у нотаріуса, [PERSON] була особливо присутня у нотаріуса, який їй роз'яснив, що можливо оформлення спільно придбаного будинку тільки на одного чоловіка, але у зв'язку з тим, що будинок куплений під час шлюбу він є спільною власністю подружжя. Після такого роз'яснення [PERSON] дала [PERSON] письмову згоду на оформлення договору купівлі-продажу будинку на нього одного. Станом на 21.06.2011 року не була визначена вартість будинку [ADDRESS], [PERSON] отримав витяг з КП «БТІ» лише у липні 2011 року. 21.06.2011 року до будинку [ADDRESS] приїздив технік з КП «БТІ», якій тільки робив виміри, вартість будинку він не називав. При цьому були присутні [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В присутності [PERSON] [PERSON] від [PERSON] грошей не отримував та розписку не писав. Для укладання договору купівлі-продажу у [PERSON] були свої власні гроші, вона була зареєстрована як приватний підприємець, мала гроші від підприємницької діяльності, продала будинок по [ADDRESS] і передала ці гроші [PERSON] у вересні 2011 року для придбання цього спірного будинку. Просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі, а зустрічні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення, підтримав свої зустрічні вимоги, на їх задоволенні наполягав, суду пояснив наступне: в 2009 році він, як бджоляр, дізнався про те, що [PERSON] продає бджіл, познайомився з ним. Потім він вирішив переїхати проживати в смт. Райгородок, [PERSON] запропонував йому купити у нього будинок, пояснивши, що він в 2010 році буде продавати будинок. У 2010 році у [PERSON] не вийшло продати будинок, він став його продавати тільки в 2011 році. Він особисто торгувався з [PERSON], збив ціну, [PERSON] первісно бажав продати будинок за 120000,00 грн. [PERSON] в придбанні будинку участі не приймала, хоча він з вересня 2010 року став проживати з нею разом, але не постійно. У нього було готівкою 58000,00 грн., з яких він віддав [PERSON] 24000,00 грн., а 34000,00 грн. він зберігав у власному автомобілі під килимком сидіння. Коли він віддавав [PERSON] 80429,00 грн., то 34000,00 грн. були ті, що він зберігав в автомобілі, 19000,00 грн. він відібрав у [PERSON] (з тих 24000,00 грн., що він дав їй раніше, 5000,00 грн. [PERSON] встигла витратити), 30000,00 грн. він позичив в борг у [PERSON], 10000,00 грн. позичив в борг у [PERSON] 11.08.2011 року він за 31000,00 грн. продав власну квартиру у місті Слов'янську і повернув борги [PERSON] та [PERSON]. При позичанні грошей він ніякого письмового договору з [PERSON] та [PERSON] не укладав. 21-22.06.2011 року він передав 80429,00 грн. [PERSON] за купівлю будинку, передавав гроші в присутності [PERSON] особисто [PERSON], [PERSON] при цьому не була присутня. Він сам написав розписку про те, що [PERSON] отримав від нього гроші в сумі 80429,00 грн. за будинок, але розписка писалася не 21.06.2011 року, а 24-25.06.2011 року, чому саме в розписці зазначена дата 21.06.2011 року пояснити не може, можливо у зв'язку з тим, щоб дата розписки співпадала з датою оцінки будинку. Гроші, які були в нього до того, як він став мешкати з [PERSON], він заробив: він держить бджіл, працював у навчальному закладі, його заробіток за період з 2005 по 2011 рік склав більше 112000,00 грн. Він не зберігав гроші в установах банку, не декларував свої прибутки шляхом подання декларації до податкової інспекції. Ці гроші - це його нишпорка, так, як вважає, що у кожного чоловіка повинна бути нишпорка, що чоловік без нишпорки - не чоловік. Коли оформляли договір купівлі-продажу нотаріально, то він не знав, що треба було повідомити нотаріуса про те, що гроші на які куплявся будинок його особисті. Він не оспорював п. 8 договору купівлі-продажу про те, що він купляючи будинок діє за згодою дружини [PERSON], так, як вважав, що так і потрібно робити. Він в судовому порядку договір купівлі-продажу будинку від 06.12.2011 року в частині згоди [PERSON] на придбання ним будинку не оскаржував. Якби [PERSON] дійсно давала 40000,00 грн. на придбання будинку, то вона би у нотаріуса стала би вимагати оформлення на неї половини будинку. Також зазначив, що [PERSON] за продаж свого будинку отримала тільки 25000,00 грн., а інші 25000,00 грн. отримала її родичка. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] підтримав зустрічні позовні вимоги [PERSON], на їх задоволені наполягав, позовні вимоги [PERSON] не визнав, проти їх задоволення заперечував, суду пояснив, що у [PERSON] є документи на підтвердження наявності у нього готівкою грошей - [PERSON] протягом 2005-2011 років заробив 112000,00 грн., з 02.01.2009 року отримує пенсію, позичив 30000,00 грн., після продажу квартири повернув борг. [PERSON] та [PERSON] домовилися про продаж будинку ще у 2009 році. Він згоди [PERSON] на купівлі [PERSON] будинку [PERSON] ні холодно, а ні спекотне. 21.07.2011 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Земкадастр» з вимогою отримання кадастрового номеру земельної ділянки, тільки 19.11.2011 року отримав цей номер, після чого звернувся до нотаріуса. [PERSON] в суду не надала доказів на підтвердження свого позову, вона продала свій будинок 23.09.2011 року, а розписка написана 24.06.2011 року, тобто [PERSON] передав [PERSON] гроші до укладання шлюбу з [PERSON]. [PERSON] купив будинок на власні кошти, він їх збирав, згода [PERSON] на купівлю [PERSON] будинку нічого не значить. Свідок [PERSON] суду пояснила наступне: у червні 2011 року вона на прохання [PERSON] позичила йому 10000,00 грн. на купівлю будинку, приблизно через 2 місяці [PERSON] після продажу своєї квартири повернув їй борг. Розписок вони з [PERSON] не писали. Свідок [PERSON] суду пояснила наступне: в червні 2011 року вона позичила [PERSON] на його прохання 20000,00 грн. для купівлі будинку в смт. Райгородок, [PERSON] звернувся з проханням надати гроші в борг 10.06.2011 року, вона позичила йому гроші 11.06.2011 року, а після продажу квартири 19 серпня 2011 року [PERSON] повернув їй борг. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він допомагав [PERSON] та його дружині в господарстві, так, як вони були особами похилого віку. 24.06.2011 року він прийшов до [PERSON] для того, що порізати його кролів, в цей же день до [PERSON] прийшов [PERSON] та в його присутності передав [PERSON] близько 80000,00 грн. за будинок. [PERSON] з [PERSON] не було, також в той день у [PERSON] в будинку не було техніка з КП «БТІ». Хто розписувався в розписці він не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] з вересня 2010 року стали мешкати разом у будинку [PERSON], в 2011 році вони прийняли рішення спільно купити будинок та обратися, так, як син [PERSON] від першого шлюбу заважав [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, тримали поросят та курей з метою продати для купівлі будинку. [PERSON] продала будинок, який залишився від свекрові, а [PERSON] продав квартиру у м. Слов'янську, вони склалися та купили будинок. [PERSON] ще займалася підприємницькою діяльністю. Спільних грошей їм не вистачило на придбання будинку, тому вони були змушені позичати гроші у брата [PERSON], який був з дружиною. Після переїзду [PERSON] та [PERSON] до нового будинку вона неодноразово була у цьому будинку, [PERSON] та [PERSON] казали їй, що будинок купила вдвох. Перед купівлею будинку [PERSON] та [PERSON] разом прибиралися в цьому будинку. З наданих суду письмових документів та доказів слідує наступне: [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01 серпня 2011 року по 20.02.2015 року, шлюб розірвано судом за позовом [PERSON].(а.с. 6, 53). [PERSON] з 27.12.2011 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5 -зворот, 12, 46-47). [PERSON] з 27.12.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-47). [PERSON] з 26.05.1999 р. зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 7). [PERSON] працював у Слов'янському аграрному ліцеї з 01.09.2005 року по 10.10.2011 року на посадах майстра, викладача і йому протягом 2005-2011 років Слов'янським аграрним ліцеєм була нарахована заробітна плата на загальну суму 112862,95 грн. (а.с. 48, 49). [PERSON] з 02.01.2010 року довічно отримує пенсію, розмір пенсії з 01.12.2013 року складає 1290,54 грн. (а.с. 50). [PERSON] з 1992 року є членом товариства бджолярів (а.с. 55-59). 06.12.2011 року приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець); вартість житлового будинку за договором 80429,00 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору; у п. 8 договору зазначено про те, що [PERSON] діє за згодою дружини [PERSON], що підтверджується відповідною заявою, а у п. 6 цього договору зазначено про те, що право власності на житловий будинок, що відчужується, виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору; у п. 9 цього договору зазначено про те, що продавець передав житловий будинок покупцю, а покупець відповідно прийняв його 06.12.2011 року (а.с. 9, 39, 76-77). 06.12.2011 року [PERSON] надала нотаріально завірену заяву про те, що вона надає згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] за ціну та на умовах на його розсуд. У тексті заяви також зазначено про те, що [PERSON] підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є нашою спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок також буде об'єктом спільної сумісної власності як такий, що набувався ними за час шлюбу. Оригінал заяви зареєстровано в реєстрі за № 3096 та зберігається в матеріалах нотаріальної справи (а.с. 83). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з 14.12.2011 року за [PERSON] (а.с. 11, 41). З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] слідує, що його інвентаризаційна вартість станом на 21.06.2011 року складає 80429,00 грн. (а.с. 42-44). З ксерокопії розписки слідує, що [PERSON] отримав гроші за продану хату за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] в повній сумі 80429 грн. 21.06.2011р. (а.с. 51). З нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу слідує, що 11.08.2011 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], продаж вчинено за 31242,00 грн. (а.с. 52). З довідки ТОВ «Земкадастр» від 25.02.2015 року № 10 слідує, що замовлення на виготовлення технічної документації із землеустрою по заяві [PERSON] ТОВ «Земкадастр» отримав 21.07.2011 року, замовник отримав виготовлену документацію після 09.11.2011 року (а.с. 54). Технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], відповідно до довідки КП «БТІ» м. Слов'янська № 701-4/0.45/01 від 26.03.2015 року за замовленням [PERSON] був виданий йому 24.06.2011 року. Запис в технічному паспорті про те, що паспорт виготовлено станом на 21.06.2011 року означає, що при проведенні інвентаризаційних робіт обстеження об'єкту нерухомого майна відбулося саме 21.06.2011 року (а.с. 71). З акту депутата Райгородоцької селищної ради від 20.03.2015 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] з вересня 2010 року мешкали разом за адресою: [ADDRESS], однією сім'єю (а.с. 70). [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) 23.09.2011 року нотаріально уклали попередній договір купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS], вартість будинку визначена 50000,00 грн., які покупець сплачує продавцю в день укладання попереднього договору купівлі-продажу (а.с. 113-114). [PERSON] сплатила 20.02.2015 року судовий збір в розмірі 243,60 грн., а 25.03.2015 року - в сумі 68,67 грн. та 158,55 грн. (а.с. 1, 68). [PERSON] сплатив 03.03.2015 р. судовий збір в сумі 804,00 грн., а 10.03.2015 р. сплатив адвокату [PERSON] 2000,00 грн. (а.с. 32,34). 19.03.2015 року адвокат [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги під час розгляду в Слов'янському міськрайонному суді справи про визнання права власності на домоволодіння (а.с. 45). 27.02.2015 року адвокат [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги, у тексті договору зазначено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим договором визначається у відповідному додатку до договору, який за згодою сторін, підписується та зберігається окремо від договору (а.с. 25). Розглядаючи справу суд виходив з наступного законодавства України: Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Згідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до до п.п. 2, 3 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно: · набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; · майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'яю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуде ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Таким чином, за змістом ст.ст. 3,60,63,65,69,70,71,74 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з цим, в силу п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою власністю дружини, чоловіка є речі (майно), придбані нею (ним) за кошти, які належали їй (йому) особисто. Законадавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність в майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільнлої сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Отже, указаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільнеється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїзх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У зв'язку із визнанням обома сторонами справи фактів придбання 06.12.2011 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] в період знаходження [PERSON] та [PERSON] між собою в шлюбі саме за 80429,00 грн., проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2010 року по 01.08.2011 року (дата реєстрації шлюбу), тому доказуванню, відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, ст. 60 СК України, підлягають обставини придбання цього будинку [PERSON] за власні кошти, набуті ним до укладання ним шлюбу з [PERSON] та початку проживання з нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] наполягав на тому, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був придбаний ним на власне ім'я за власні кошти, пояснивши, що до того, як він став мешкати спільно з [PERSON], у нього було готівкою 58000,00 грн., які він заробив особисто, при цьому посилався на те, що він з 1994 року займається пасікою, з січня 2010 року отримує пенсію в розмірі 1290,00 грн., працював, за період з 2005 по 2011 роки він отримав 112862,95 грн. заробітку. При цьому [PERSON] пояснив, що він спочатку 24000,00 грн. передав [PERSON], а собі залишив 34000,00 грн., які зберігав під ковриком у автомобілі, а коли йому стали потрібні гроші, то [PERSON] на його вимоги повернула йому 19000,00 грн. з тих 24000,00 грн., які він віддав їй, при цьому [PERSON] пояснювала, що 5000,00 грн. вона витратила на власні потреби. 20000,00 грн. він у червні 2011 року позичив у [PERSON], а 10000,00 - у [PERSON], а після продажу у вересні 2011 року власної квартири він повернув борг як [PERSON], так і [PERSON] Як [PERSON], так і [PERSON] обставини позичання [PERSON] грошей підтвердили в судовому засіданні, пояснивши, що документального підтвердження укладання договору позики немає. [PERSON] також пояснив, що грощі продавцю [PERSON] в сумі 80429,00 грн. він передав особисто 24.06.2011 року, сам від імені [PERSON] 24.06.2011р. - 25.06.2011 року написав за нього розписку, яку [PERSON] підписав. Дату в розписці - 21.06.2011 року - він зазначив тому, що вартість будинку була визначена КП «БТІ» саме станом на 21.06.2011 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі ббіля 80000,00 грн. за будинок 24.06.2011 року в його присутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] передала [PERSON] більше 40000,00 грн. на оплату своєї частки будинку, що [PERSON] разом із [PERSON] були у нотаріуса під час укладання угоди купівлі-продажу квартири з [PERSON], що [PERSON] дала згоду на оформлення квартири, яка є їх сумісною власністю, за [PERSON], посилаючись на те, що у [PERSON] були власні гроші до початку мешкання з [PERSON], що вона на той час була приватним підприємцем, а у вересні 2011 року продала належній їй будинок за 50000,00 грн. З наданих письмових доказів слідує, що будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON], які діяв на підставі згоди дружини [PERSON], у [PERSON] за 80429,00 грн. 06.12.2011 року, нотаріально посвідчений договір купівлі-продаджу містить тільки посилання на те, що грощі були передані покупцем продавцю до укладання договору, дата передання грошей не зазначена, але зазначено, що право власності у покупця виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору, що продавець передає житловий будинок покупцю, який його приймає, 06.12.2011 року. [PERSON]та [PERSON] зареструвалися у цьому будинку одночасно, 27.12.2011 року. В нотаріально засвідченій письмовій згоді [PERSON] на придбання [PERSON] будинку під [ADDRESS] зазначене не тільки про те, що [PERSON] надає згоду [PERSON] на придбання цього будинку, а й про те, що [PERSON] підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок також буде об'єктом спільної сумісної власності як такий, що набувався ними за час шлюбу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] з вересня 2010 року стали мешкати разом у будинку [PERSON], в 2011 році вони прийняли рішення спільно купити будинок та обратися, до купівлі будинку вели спільне господарство, тримали поросят та курей з метою продати для купівлі будинку. [PERSON] продала будинок, який залишився від свекрові, а [PERSON] продав квартиру у м. Слов'янську, вони склалися та купили будинок. Спільних грошей їм не вистачило на придбання будинку, тому вони були змушені позичати гроші у брата [PERSON], який був з дружиною. Після переїзду [PERSON] та [PERSON] до нового будинку вона неодноразово була у цьому будинку, [PERSON] та [PERSON] казали їй, що будинок купила вдвох, а перед купівлею будинку вони разом прибиралися в цьому будинку. Суд, заслухавши пояснення відповідача, предстаників сторін та свідків, вивчивши усі наявні письмові докази по справі, приходить до висновку про доведенність позовних вимог [PERSON] та недоведенність зустрічних позовних вимог [PERSON] з наступного: Житловий будинок [ADDRESS] Донецької області був придбаний [PERSON] за письмовою згодою [PERSON] 06.11.2011 року, а [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01 серпня 2011 року по 20.02.2015 року, з вересня 2010 року мешкали разом без реєстрації шлюбу. [PERSON] позичив 30000,00 грн. у [PERSON] та [PERSON] на початку червня 2011 року, під час проживання з [PERSON] однією сум'єю без реєстрації шлюбу; будинок був придбанний подружжям [PERSON] та [PERSON] для спільного проживання; після придбання будинку [PERSON] та [PERSON] зареєструвалися у цьому будинку та стали в ньому разом проживати. Факт нарахування [PERSON] за 2005-2011 роки 112862,95 грн. заробітної плати, факт отримання [PERSON] з 02.01.2010 року пенсії, розмір якої з 01.12.2013 року складає 1290,54 грн. та факт того, що [PERSON] з 1992 року є членом товариства бджолярів, не є доказами наявності у [PERSON] станом до вересня 2010 року грошей готівкою в сумі 50429,00 грн. (80429,00 - 30000,00 = 50429,00 грн.), доказів зберігання такої суми грошей на той час на рахунках банківських установ суду не надано. Відповідач [PERSON] не довів суду ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а саме те, що житловий будинок [ADDRESS] Донецької області був придбаний ним на власні гроші, які були у нього до початку спільного мешкання однією сім'єю/укладання шлюбу з [PERSON], тому житловий будинок [ADDRESS] Донецької області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. та [PERSON], а в разі його поділу [PERSON] має право на ? частку цього будинку, так, як частки кожного з подружжя є рівними. Таким чином, з урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частку житлового будинку та про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, відшкодування понесених витрат у зв'язку із його недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно частині задоволених позовних вимог потрібно розподілити по сторонам справи судові витрати. У зв'язку із відмовою у задоволені позову [PERSON] , понесені відповідачем [PERSON] та документально підтверджені судові витрати поверненню не підлягають відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На користь [PERSON] підлягає відшкодування [PERSON] витрат по сплаті судового збору та по сплаті послуг КП «БТІ», так, як вони підтверджені письмово, а витрати з надання юридичної допомоги відшкодуванню не підлягають у зв'язку із відсутністю їх письмового підтвердження. На підставі наведеного,

Outcome: approved