Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

1.Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання за кожним з них у порядку спадкування за заповітом права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] . Остання за життя набула право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що розташовані за вказаною вище адресою. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно їм. Вони належним чином прийняли спадщину [PERSON] , водночас, через відсутність правовстановлюючих документів не можуть оформити прийняту спадщину. У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, при цьому подали спільну заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Представники відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в які зазначає про визнання позову повністю. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, [INFO] в с. Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 6). З наявної у матеріалах справи копії довідки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 18 жовтня 2021 року вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі [PERSON] належав будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , розташовані: будинок літера «А-1», 1950 року забудови, погріб під будинком та вбиральня (а.с.13-17). Водночас, право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті [PERSON] , останньою зареєстроване не було. Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином записом в погосподарській книзі підтверджується право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, збудований у 1950 році, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] 13 серпня 1997 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачам у рівних частинах (а.с. 7). Після смерті [PERSON] позивачі належним чином прийняла спадщину останньої, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Шик А.Л. від 20 вересня 2021 року (а.с. 9). Отже, до позивачів в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (чинного на час прийняття спадщини) в порядку спадкування за заповітом в рівних частинах перейшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав [PERSON] , оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Шик А.Л. (а.с. 9). Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки судом встановлено, що позивачі набули у порядку спадкування за заповітом після [PERSON] право власності у розмірі Ѕ частка за кожним позивачем на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак вказане право не визнається через відсутність правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається. Враховуючи те, що спір виник внаслідок недбалих дій спадкодавця позивачів, яка за життя не оформила належним чином право власності на спірне майно, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивачів всі здійснені ними витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved