Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. 21 січня 2021 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з матеріалами позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно до змісту позовних вимог [PERSON] , просить: - визнати виконавчий напис № 31485, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 08 вересня 2020 року таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 875 гривень 60 копійок+437 гривень 80 копійок=1 313 гривень 40 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень, всього до стягнення 4 313 гривень 40 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 26 січня 2012 року між нею, [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 001-03509-260112 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти та обслуговування платіжної карти, відповідно до якої позивачу надано кредитний ліміт у розмірі 8 000 гривень під 4,65 % на місяць за користування кредитними коштами. У грудні 2020 року позивач дізналася, що приватним виконавцем Клітченко О.О. відкрито виконавче провадження № 63768513 щодо виконання виконавчого напису № 31485, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Жодних документів стосовно відкриття виконавчого провадження щодо себе, [PERSON] не отримувала. Про відкриття виконавчого провадження дізналася за місцем роботи у грудні 2020 року з постанови приватного виконавця «про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника». На думку позивача, виконавчий напис № 31485 від 08 вересня 2020 року вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання даного виконавчого напису. Як зазначила [PERSON] відповідач надав неправдиву інформацію щодо її місця мешкання, оскільки, у постанові приватного виконавця та у супровідному листі зазначено [ADDRESS] . 2. Позиція відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» повідомлений про дату та час судового засідання згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а саме судової повістки-повідомлення (а.с.49) та листом ТОВ «ФК «Аланд» щодо виконання Ухвали суду від 26 січня 2021 року (а.с.35), в судові засідання не прибував, не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. 3.Позиція третіх осіб. 3.1. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42), в судові засідання не прибував, про причину неявки суду не повідомляв. 3.2. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна сповіщена про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.43), в судові засідання не прибувала, про причину неявки суду не повідомляла. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 21 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Одночасно з позовною заявою через канцелярію суду позивачем подано клопотання про витребування доказів, згідно змісту якого, просить: -витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича належним чином посвідчені копії документів, які знаходяться у матеріалах нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису № 31485 від 08 вересня 2020 року; -витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» копії документів, які надавалися приватному нотаріусу Горай О.С. для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з [PERSON] . Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року відкрито провадження по справі в спрощеному порядку з повідомленням сторін, клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. 03 березня 2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно до якої прохає: - забезпечити позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» шляхом заборони Приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (02002, м. Київ, вулиця Окіпної Роси, будинок № 4, корпус А, офіс 35А), здійснювати примусове стягнення грошових коштів з заробітної плати [PERSON] у рамках виконавчого провадження ВП № 63768513. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву позивача, [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. 30 березня 2021 року через канцелярію суду від відповідача, ТОВ «ФК «Аланд» на виконання Ухвали від 26 січня 2021 року надійшов лист, згідно до змісту якого зазначено, що виконавчий напис вчинено на оригіналі кредитного договору. Вказаний кредитний договір разом із виконавчим написом нотаріуса було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю , копії виконавчого напису та/або кредитного договору не виготовлялися. Оригінали вказаних документів перебувають у справах приватного нотаріуса. До судового засідання призначеного на 21 вересня 2021 року через канцелярію суду від адвоката Шишкіна В.М., який діє в інтересах позивача, [PERSON] надійшла заява згідно до змісту якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, розгляд цивільної справи проводити без його участі та без участі позивача, без застосування засобів технічної фіксації. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданим 16 липня 2009 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.7). 26 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», в особі фахівця Грозан Жанни Олегівни, яка діяла на підставі довіреності від 01 вересня 2011 року, та [PERSON] укладено договір № 001-03509-260112 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Відповідно до п.1.3 на день укладання договору встановлено ліміт у сумі 8 000 гривень 00 копійок (а.с.12-14). 07 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною, при примусовому виконанні виконавчого напису № 31485 виданого 08 вересня 2020 року, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 63768513, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 19 489 гривень 80 копійок, 400 гривень 00 копійок - втрати на проведення виконавчих дій, 1 948 гривень 98 копійок - основної винагороди приватного виконавця, загальна сума, що підлягає стягненню з боржника складає 21 838 гривень 79 копійок (а.с.10-11). Ухвалу суду від 26 січня 2021 року про витребування від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича належним чином посвідчені копії документів, які знаходяться у матеріалах нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису № 31485 від 08 вересня 2020 року, та витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» копії документів, які надавалися приватному нотаріусу Горай О.С. для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з [PERSON] , не виконано. 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно пунктів 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 № 75(аналогічні положення містяться у п.п. 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18 червня 2003 № 254), особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського адміністративного суду України від 22.02.2017 залишено без змін. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31485, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем від 08 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Окрім того, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що будь-яких документів від ТОВ «ФК «Аланд» та/або приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни щодо наявності заборгованості вона не отримувала. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження направлення ним листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позивачем такого листа. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Отже, судом було встановлено, що матеріали справи не містять у собі належних доказів на підтвердження того, що [PERSON] було своєчасно повідомлено про наявність в неї заборгованості. Суд звертає увагу, що судом вживалися заходи щодо витребування від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича копій документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис, однак ухвалу суду нотаріус не виконав, документи не надав, а отже, достовірно встановити чи було надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, які містяться у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, суд позбавлений можливості. Крім того, відповідачем, ТОВ «ФК «Аланд» не виконано Ухвалу суду про витребування доказів. У листі, який надійшов до суду 30 березня 2021 року ТОВ «ФК «Алан» зазначило, що виконавчий напис вчинено на підставі оригіналу договору Вказаний кредитний договір разом із виконавчим написом нотаріуса було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю , копії виконавчого напису та/або кредитного договору не виготовлялися. Оригінали вказаних документів перебувають у справах приватного нотаріуса (а.с.35). В свою чергу, позивач у позовній заяві вказує на те, що жодних договорів із відповідачем він не укладав, на його адресу не надходили повідомлення ані від відповідача, ані від приватного нотаріуса з вимогою про погашення заборгованості та з повідомленням про намір вчинити виконавчий напис. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження нарахування заборгованості позивачу, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса. Так, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим належно складеною випискою по рахунку позивача за Кредитним договором, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Окрім того, суду не було надано доказів щодо того, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору. Позивачем однією із позовних вимог зазначено стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак, всупереч зазначеному, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження розміру витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» підлягає частковому задоволенню. Крім того, гідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 становить 2 270 гривень 00 копійок. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 гривень. Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок. Однак, судом встановлено що, при зверненні з позовною заявою та заявою про забезпечення позову до суду позивачем, [PERSON] сплачено судовий збір на загальну суму 1 313 гривень 40 копійок, замість необхідної - 1 362 гривні 00 копійок, а тому різниця - 48 гривень 60 копійок підлягає стягненню з позивача, [PERSON] на користь держави. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Так, сплачений позивачем, [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір, що підтверджується оригіналом квитанції 0.0.1987190085.1 від 21 січня 2021 року у сумі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок (а.с.1) та оригіналом квитанції 0.0.2037904460.1 від 03 березня 2021 року у сумі 437 (чотириста тридцять сім) гривень 80 копійок, підлягає стягненню з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Докази, на обов`язковість яких наголошено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2020 року, позивачем до суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу не підтверджено.

Outcome: partial