Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

21 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2017 року, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя. Сімейні стосунки припинені влітку 2020 року та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягав, повідомив про неможливість примирення сторін. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, повідомила, що примирення сторін неможливе. Вислухавши пояснення сторін, прийнявши до уваги позицію відповідачки та визнання нею позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 січня 2017 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 153, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 січня 2017 року, копія якого додана до матеріалів справи. Як вбачається з матеріалів справи, від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи. Сторони у судовому засіданні повідомили, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] , спір про місце проживання дитини відсутній. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони тривалий час не підтримують, що у судовому засіданні підтвердили сторони. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивач та відповідачка не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідачки про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved