Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

20 листопада 2020 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що позивач є власником вищезазначеного будинку, відповідачі, які зареєстровані у будинку, в ньому не проживають з 2010 року, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за вказаною адресою, наміру на користування зазначеною квартирою не виявляють, особистих речей відповідачів в помешканні немає. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2020 року провадження у справі відкрито. 05 січня 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просила відмовити в задоволенні позову, оскільки спірний об`єкт нерухомості не є житловим будинком, а має статус квартири, яка в 2006 році була приватизована в рівних частках на чотирьох осіб: [PERSON] на ј частку, [PERSON] на ј частину, [PERSON] на ј частину, [PERSON] на ј частину. Право власності [PERSON] набуте нею на підставі свідоцтва про право власності в 2006 році до цього часу нікому не відчужене і не припинене. [PERSON] є членом сім`ї співвласника квартири, які на даний час позбавлені можливості проживати в даній квартирі, оскільки позивач чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням. Крім того, відповідач працює в іншому місті, що також є поважною причиною не проживання у спірній квартирі. У відповідності до ухвали від 28 січня 2021 року проведено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні фактично не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що дійсно відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS] , оскільки з 2017 року квартира була розділена та кожному власнику виділено відповідну частку у праві власності. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Рішенням 33 сесії 6 скликання Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 22.10.2015 року, вулицю Войкова в смт М.Коцюбинське перейменовано на вулицю Покровська. ( а.с.44) Рішенням 2 сесії 7 скликання Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 02.01.2016 року внесено зміни в рішення 33 сесії 6 скликання від 22.10.2015 року «Про перейменування вулиць в селищі М.Коцюбинське» : «вулицю Войкова на вулицю Покровська» змінити «Вулицю Войкова на вулицю Лугинівська». ( а.с.45) Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 25.01.2017 квартира [ADDRESS] загальною площею 46,9 кв.м, житловою площею 25,2 кв.м належить [PERSON] . ( а.с.7) Відповідно до довідки Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 1196 від 09.11.2020 року, за адресою : [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . ( а.с.8) У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 25.01.2017 Ѕ частини квартири [ADDRESS] загальною площею 51,9 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м як спільна часткова власність належить [PERSON] . ( а.с.56) З оглянутих матеріалів інвентаризаційної справи за адресою [ADDRESS] , що надана КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що 13.05.2006 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] власникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частки квартири. Рішенням виконавчого комітету № 67 від 19 серпня 2015 року Михайло Коцюбинської селищної ради присвоєно поштові адреси земельним ділянкам та житловим квартирам, а саме [ADDRESS] [PERSON] , [ADDRESS] [PERSON] , [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Також, на кожну квартиру було виготовлено будівельний паспорт. Враховуючи наведене [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як слідує з акту про фактичне місце не проживання в [ADDRESS] , на момент складання акту [PERSON] , [PERSON] дійсно зареєстровані, але фактично не проживають в [ADDRESS] . (а.с.11) Обставини непроживання більше одного року в [ADDRESS] не заперечуються стороною відповідача. Факт наявності перешкод з боку позивача у праві користуванні відповідачами зазначеною квартирою в судовому засіданні не встановлений. В даному випадку [PERSON] не позбавлена можливості зареєструватись у квартирі, яка належить їй на праві власності. Разом з тим, [PERSON] також як батько, за згодою [PERSON] може зареєструватись у квартирі, яка належить на праві власності його доньці. Положеннями ст.319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як слідує зі ст.391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі не проживають у квартирі, в якій мають зареєстроване місце проживання, не приймають участі в утриманні майна, чим чинять перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні його власністю. \~ \~ \~ \~Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку про усунення [PERSON] перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved