Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

20 березня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] і після її смерті залишилося спадкове майно зокрема, яке складається з квартири [ADDRESS] . 04.04.2013 року [PERSON] , на випадок своєї смерті було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори, за яким все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось на день смерті, вона заповіла позивачу. У встановлений законом строк, позивач подав до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] 20 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазур О.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує право власності померлої на квартиру. Для того щоб отримати у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом, необхідно надати приватному нотаріусу свідоцтво на право власності на квартиру, що належало померлій [INFO] [PERSON] . Проте, це виявилось неможливим, з огляду на те, що таке свідоцтво було втрачено за життя [PERSON] , з приводу чого були відповідні звернення з заявою до Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазур Оксани Юріївни, місцезнаходження: м. Київ, пров. Євгена Гуцала, 3, оф. 3, належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. (а.с. 23). Відповідно до ст. 278 ЦПК України, відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. На виконання вимог ухвали суду від 22.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазур Оксаною Юріївною надано належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 3/2017 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 23). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі виходячи з доводів, якими обгрунтована позовна заява. Просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомив, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, правом на подання відзиву на позов не скористався. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що за даними свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1995 року виданого Дніпровською районною радою народних депутатів, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 14). 04 лютого 2017 року [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.02.2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що 07.02.2017 року складено відповідний актовий запис № 208 (а.с. 20-21). Як убачається із матеріалів спадкової справи № 3/2017, 04 квітня 2013 року на випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим В.В. За яким на випадок своєї смерті все її майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що вона матиме право за законом і що їй належатиме на день смерті, заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). У встановлений ст.1270 ЦК України строк, позивач подав до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазур О.Ю. 20.06.2018 року, [PERSON] відмовлено в у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує право власності померлої на квартиру (а.с. 8). При цьому, у зазначеній постанові приватним нотаріусом номер будинку, у якому знаходиться квартира, на яку заявлено право на спадкування, вказаний помилково за № 11, замість правильного № 8. Згідно Рішення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.2018 року № 43-14/Д [PERSON] відмовлено в оформленні та видачі дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідно до п. 24 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404, дублікат свідоцтва про право власності на квартиру у разі його втрати видається за письмовою заявою власника. (а.с. 12-13). Як убачається із довідки Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 15.02.2018 року № К-519/125/156-2018, за життя [PERSON] , із заявою щодо виявлення відсутності свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] зверталась мати позивача, яка являється донькою померлої - [PERSON] , [INFO] . (а.с.11). Те, що квартира [ADDRESS] належала за життя на праві власності [PERSON] , підтверджується також і довідками Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське Бюро технічної інвентаризації» за № КВ-2018№20057 від 30.05.2018 року та КВ-2017 № 8665 від 04.04.2017 року, в якому знаходилась копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.01.1995 року на підставі якого була проведена реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 13,15). Згідно довідки Комунального концерну «Центру комунального сервісу» Дніпровського району м. Києва від 10.04.2017 року № 1229 , померла [INFO] [PERSON] , 1939 року народження, дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 09.09.1966 року по день смерті, інших осіб за вказаною адресою зареєстровано не було (а.с. 10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України визначає, що відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач, являється єдиним спадкоємцем за заповітом складеним на випадок своєї смерті [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 04.04.2013 року. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено. За статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достатності, достовірності доказів. Оцінюючи належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні за своїм внутрішнім переконанням наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог. А тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved