Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 21 березня 2006 року. Від подружнього життя мають трьох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачкою не склались у зв'язку з тим, що вони мають різні характери та погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалась, позивач просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами в заочному проваджені без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 21 березня 2006 року зареєстрували шлюб у виконкомі Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 3, що підтверджується довідкою начальника відділу реєстрації актів цивільного стану (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] записані батьками трьох неповнолітніх дітей, які народились під час перебування сторін у шлюбі, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Як вбачається із позовної заяви, то причинами розпаду сім'ї позивачем зазначено те, що сторони не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Спільне господарство подружжям на даний час не ведеться, вони проживають окремо. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved