Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

20.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати припиненими правовідносини поруки позивача за договором «Автопакет « № 6/4/20/2007/840-А/1611 від 31.10.2007 року, укладений між сторонами. В обґрунтування своїх вимог посилалась на наступне. 31.10.2007 року між відповідачем та третьою особою та позивачем був укладений договір «Автопакет» № 6/4/20/2007/840-А/1611, відповідно до якого третій особі був наданий кредит на суму 14 792,00 доларів США для купівлі автомобіля, під 14,3 % річних, строком до 20.10.2014 року. Для забезпечення зобов`язань третьої особи за кредитним договором, у вказаному договір позивач вказана як поручитель. Підписуючи кредитний договір позивач погоджувалась виконувати його умови, у разі їх невиконання третьою особою згідно умов і в порядку розділу 3.2 кредитного договору. Всі умови позивачем виконані не були, про наявність заборгованості третьої особи, та її розмір позивач дізналась лише після отримання позову до третьої особи та до позивача як до поручителя. Згідно наданого розрахунку, заборгованість по кредиту почала формуватися тільки з 21.12.2009р., так як остання оплата була здійснена третьою особою 18.11.2009р., а згідно п. 2.2.3 кредитного договору, позичальник вносить чергові платежі…. Щомісячно до 18 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс суми мінімально необхідних платежів…. Банк, починаючи з 21 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції. Також, згідно розрахунку, заборгованість по відсотках почала формуватися з 11.01.2010 року, тобто до цього часу заборгованості по відсотках не існувало. Отже, що до вказаних періодів третя особа належним чином виконував умови кредитного договору та не порушувала його. Також, з кредитного договору вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає ст. 252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Проте цього в договорі поруки не встановлено. У кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами, щомісячними платежами відповідно до умов кредитного договору, таким чином початком перебігу строку позовної давності є день, коли третя особа повинна була сплатити черговий платіж, проте не сплатила його, і відповідно загальний строк позовної давності застосовується щодо кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений кредитним договором. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання третьою особою своїх зобов`язань за кредитним договором, строк пред`явлення відповідачем до позивача вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання. Взявши до уваги вище вказане, позивач вважає, що у відповідача була можливість звернутися до суду з позовом до позивача як до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку невиконання третьою особою основного зобов`язання, але цей строк відповідачем пропущений. Зі змісту кредитного договору (п. 8.5) вбачається, що строк його припинення не встановлено, тому згідно з вимогами вищевказаних норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, підставою для припинення договору поруки є недотримання відповідачем строку звернення до суду з вимогами до позивача як до поручителя. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Тому, позивач на підставі п.1 ст. 3 ЦПК України звернулась до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити, та пояснив, що позивач не була проінформована про наявність заборгованості третьої особи. Представник відповідача Немьонова С.В. в судовому засіданні позов не визнала частково, просила відмовити в повному обсязі, надала письмові заперечення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення норм цивільного процесуального законодавства України, щодо обов'язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, пред'явлений позов розглядався виключно в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 31.10.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та третьою особою в якості позичальника та відповідачем в якості поручителя був укладений договір «Автопакет» № 6/4/20/2007/840-А/1611 (а.с. 6-9). Відповідно до п.1.1. кредитного договору відповідач надав третій особі у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 14792,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Для забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, даний договір забезпечено порукою. Згідно п. 3.2.1 Договору, поручитель безвідривно та безспірно зобов`язується відповідати перед відповідачем за належне виконання третьою особою взятих на себе зобов'язань , що витікають з цього договору. (а.с. 7). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони відповідно до ст. 6 цього кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, при укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх питань договору та досягнуто згоди на його укладення, по що свідчать підписи сторін. Третя особа порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. (а.с. 11-12). При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статті 610,611,612 ЦК України, передбачають правові наслідки порушення зобов`язання. Зі змісту ч.1 ст.546, ч.1 ст.553 ЦК України вбачається, що виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 1.1.4 Договору від 31.10.2007 року, відповідач надає відповідачу кредит з терміном погашення до 20.10.2014 року. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, строк виконання основного зобов`язання, який встановлений у кредитному договорі 20.10.2014 року, тому вимога про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. На теперішній час третя особа має заборгованість, отже кредитні відносини між сторонами не припинились. Договір № 6/4/20/2007/840-А/1611 від 31.10.2007 року недійсним не визнавався і діє до повного виконання зобов'язань. Таким чином, відсутні обставини для припинення правовідносин за договором поруки та правові підстави для визнання його припиненим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання правовідносин за договором поруки припиненими безпідставні, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed