Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

21.03.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення у справі № 182/7595/13-ц провадження № 2/0182/778/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Комунальне підприємство «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON], про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на частину квартири, яким позов [PERSON] - задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON], прийняте 23.01.2008 року на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2007 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Комунальне підприємство «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON], про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на частину квартири - на підставі ст. 297 ЦПК України повернуто для винесення додаткового рішення та належного оформлення в місячний термін. Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року, при ухваленні рішення суд першої інстанції не вирішив питання стосовно судових витрат. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позовна заява [PERSON] була подана 15.08.2013 року та мала немайновий характер. Відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» було встановлено, що з 1 січня 2013 року мінімальна заробітна плата складає 1147 грн. 00 коп. Таким чином, станом на 15.08.2013 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справлявся судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп. = 0,1 розміру мінімальної заробітної плати х 1147 грн. 00 коп. Як вбачається з квитанції № n16_4_17 від 13.08.2013 року позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У прохальній частині позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, сплачений останнім при зверненні до суду з вказаним позовом. У зв'язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] було задоволено, то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп., сплачений останнім при зверненні до суду з позовом (а.с.1). Враховуючи викладене та

Outcome: approved