overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 31 липня 2004 року, про що було зроблено актовий запис № 828. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між сторонами постійно виникають сварки, відсутнє взаєморозуміння один одного. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 31 липня 2004 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31 липня 2004 року, про що було зроблено актовий запис № 828 (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 4-5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 21 серпня 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 14666,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4096,98 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 50,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 940,66 грн., загалом - 20253,92 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20253,92 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 51). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 21 серпня 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10-12). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 14666,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4096,98 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 50,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 940,66 грн., загалом - 20253,92 грн. (а.с.7-9). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 20253,92 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 7 жовтня 2005 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння, а також через те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивач надав заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 7 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народились діти: донька - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 7 жовтня 2005 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння, а також через те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити, а відповідачка заперечувала проти розірвання шлюбу, вказуючи, що є шанси та підстави для збререження шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. 7 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народились двоє доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані зловживанням дружиною алкогольними напоями, чого вона сама не заперечувала в судовому засіданні. Це потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Чоловік неодноразово звертався до лікувальних установ для лікування дружини від зловживання алкоголю, але це не давало позитивних результатів. Посилання відповідачки на те, що вживання нею алкоголю не носить систематичний характер, суд оцінює критично. Оскільки з її пояснень вбачається, що вона дійсно зловживає алкоголем, хоча помилково вважає, що це не виходить за загальні прийняті норми поведінки. Крім того суд відзначає, що позов про розірвання шлюбу був поданий в жовтні 2014 року, однак з того часу відповідачкою не було вчинено реальних кроків по його збереженню, тому підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29 квітня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 560, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з лютого 2012 року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з відповідачкою. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідачка позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2006 року, про що є актовий запис № 560 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з лютого 2012 року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з відповідачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки йому неправильно роз'яснили про порядок спадкування. Позивач у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, при цьому відповідачем до суду подана заява про розгляд справи за відсутності відповідача. Позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як [PERSON] з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини. Тому, суд вважає необхідним визначити позивачу додаткові шість місяців для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 25 липня 2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом трьох років сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала у позові суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, строк на примирення не потрібен, судові витрати просить стягути з відповідача, а після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи позовні вимоги позивача, та беручи до уваги можливість розглянути справу без участі відповідача, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу без його участі відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 07 червня 2008 року у Корюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №22, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Корюківським відділом реєстрації актів цивільного стану, Чернігівської області 07 червня 2011 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Вони неодноразово намагались налагодити нормальне сімейне життя, домовлялись не сваритись, знаходили компроміси по спірним питанням, поступались один одному, але це давало результат тільки на незначний час. За таких обставин позивач впевнилась, що подальше подружнє життя з відповідачем та збереження сім'ї стало неможливим, відновлювати сімейні відносини вона не збирається, тому вимушена звернутись до суду. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідачу необхідно роз'яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід стягнути з відповідача, оскільки позов задовольняється і позивач його просить стягнути і з нею залишається малолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 29.07.2006 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 04.03.2009 року, який був зареєстрований виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис №6, від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують протягом останніх трьох місяців, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально та визначити місце проживання дітей з нею. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 04.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] будо зареєстровано шлюб виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис №6, від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved