Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право проживання та користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Зарожани, по вул. Незалежності, 10 Хотинського району, Чернівецької області. Вказує, що 21.05.2015 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між ними з відповідачем розірвано. На час розірвання шлюбу відповідач не проживав у вказаному будинку, так як в листопаді 2014 року забрав всі свої речі та добровільно переїхав в с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області, до своєї матері, де проживає по даний час. Зазначає, що перешкод у проживанні чи користуванні відповідачем даним помешканням, які б могли спонукати її до зміни місця проживання не здійснювалось. Вказує, що відповідач не проживає і не користується житловим приміщенням без поважних причин більше одного року, а тому вважає, що відповідач втратив право на користування даним житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визначити відповідача [PERSON], таким, що втратив право проживання та користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: с. Зарожани, вул Незалежності, 10 Хотинського району, Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, але був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Т.А. являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Зарожани, по вул. Незалежності, 10 Хотинського району, Чернівецької області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії ВАА № 651298 від 18.09.2002 року (а.с.6). Згідно витягу, серії ВАА № 876325 від 04.07.2003 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається те, що позивач [PERSON] зареєструвала право власності на 7/9 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Зарожани, по вул. Незалежності, 10 Хотинського району, Чернівецької області (форма власності приватна) (а.с.7). Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 02 вересня 2003 року підтверджується той факт, що позивач також купила іншу частину будинку, а саме: 2/9 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Зарожани, вул. Незалежності, 10 Хотинського району, Чернівецької області у [PERSON] Згідно копії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області в справі № 724/264/15-ц від 21.05.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та позивач відновила своє дошлюбне прізвище на «Семенюк» (а.с.5). Згідно довідки № 1658 від 01.12.2015 року виданої Зарожанською сільською радою, вбачається те, що [PERSON] дійсно являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Зарожани, вул. Незалежності, 10 Хотинського району, Чернівецької області, згідно погосподарської книги № 22, особового рахунку № 1043 (а.с.8). Відповідно до довідки № 455, виданої цією ж сільською радою 07.04.2016 року, підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але з 07.11.2014 року за вищевказаною адресою не проживає (а.с.9). Крім того, факт відсутності відповідача [PERSON] по місцю реєстрації, також підтверджується і письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], наданими до матеріалів справи 05 квітня 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права проживання та користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, та

Outcome: approved