Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

19 січня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 71 275,67 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 01 вересня 2010р. вона працювала у відповідача, а саме у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» (ГІРЦ) відповідача на посаді начальника ПДО. Вказала, що зазначений підрозділ не є юридичною особою, а тому відповідачем визначає ДП «Вугілля України», яке відповідає за зобов'язаннями свого відокремленого підрозділу. Починаючи з 01 листопада 2014р. по 31 березня 2015р. їй нараховувалась і не виплачувалась заробітна плата, що приводить до порушення її трудових прав. Зазначила, що 01 квітня 2015р. відповідачем було видано наказ № 12 «Про ліквідацію ВП «ГІРЦ» «Вугілля України», де зокрема, у п. 1 визначено до 01 червня 2015р. ліквідувати Відокремлений підрозділ та провести остаточний розрахунок з працівниками. Позивачку 31 березня 2015р. наказом № 16/к було звільнено у зв'язку із виходом на пенсію, але ні заборгованість по заробітній платі, ні остаточний розрахунок при звільнені з нею проведено не було. Позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу та про стягнення заборгованості із заробітної плати. Відповідачем судовий наказ не виконувався та сума заборгованості сплачена лише 30.12.2015 року, а тому середній заробіток за цей час становить 71 275,67 грн. (381,15 грн. середньоденний заробіток, 187 днів затримки розрахунку). Представник позивача в судовому засіданні заяву про збільшення позовних вимог підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, оскільки була затримка розрахунку при звільнені. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] працювала у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» Державного підприємства «Вугілля України» на посаді начальника відділу. Із запису в трудовій книжці позивачки вбачається, що остання була звільнена з посади відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, на підставі наказу № 16/к від 31 березня 2015 р. Статті 47, 48 КЗпП України передбачають обов'язок власника підприємства в день звільнення працівника видати йому належно оформлену трудову книжку, провести розрахунок з ним. Стаття 94 КЗпП України визначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Як вбачається із довідки №82/15 від 31 березня 2015 р. станом на 01 квітня 2015р. позивачці нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 листопада 2014р. по 31 березня 2015р. у сумі 31 676,63 грн. 21.04.2015 року Шевченківський районний суд м.Києва видав судовий наказ за яким стягнуто з Державного підприємства «Вугілля України» в особі Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з листопада 2014 року по березень 2015 року в сумі 25 164,89 грн. З копії платіжного доручення вбачається, що 25 164,89 грн. було перераховано 30.12.2015 року. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що з позивачем не проведено розрахунок при звільненні, тому суд приходить до висновку про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.04.2015 року по 29.12.2015 року. Представник позивача визначила середньоденний заробіток в сумі 381,15 грн., 187 днів затримки розрахунку при звільненні та 71 275,67 грн. середній заробіток. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Останні два місяці перед звільненням (січень, лютий) - у січні 20 робочих днів, у лютому - 20, тому загальна кількість робочих днів для розрахунку середнього заробітку становить 20 + 20 = 40. Як вбачається з довідки про доходи, позивачу за січень місяць нараховано суму в розмірі 6 635,30 грн., у лютому позивачу нараховано 7 085,57 грн. Отже, зазначені суми і беруться для обрахунку середнього заробітку. А тому загальна заробітна плата, що враховується для розрахунку середньоденної заробітної плати становить 6 635,30 + 7 085,57 = 13 721,52 грн. Пунктом 8 зазначеної Постанови визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином середньоденна заробітна плата становить 13 721,52 грн. : 40 днів = 343,04 грн. Загальна кількість днів затримки розрахунку становить 188 днів, а саме: квітень - 21 день, травень - 18 днів, червень - 20 днів, липень - 23 дні, серпень - 20 днів, вересень - 22 дні, жовтень - 22 дні, листопад - 21 день, грудень - 21 день. Тому сума середнього заробітку за час затримки виплати становить 343,04 грн. х 188 днів = 64 491,52 грн. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial