overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради та просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташовану за адресою: вул.25 Серпня, 26 в м.Болграді Одеської області, що належала померлій 08.12.2015 року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документи на спадкове майно. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить 1/4 частина житлового будинку, розташована по вул. 25 Серпня, 26 в м. Болграді Одеської області, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.10.1962 року, виданого нотаріусом Комратської державної нотаріальної контори, зареєстрованого по реєстру № 1945, та довідкою КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» №304 від 26.07.2016 року.\~ Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 438425 від 08.12.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 08.12.2015 року. Позивачка [PERSON] являється донькою спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження серія NA-VI №2361706 від 12.04.2016, виданого ЗАГС м.Комрат та свідоцтвом про одруження серія І-АБ № 290675 від 04.12.1971 року, виданого [PERSON] райбюро РАЦС, тобто відповідно до ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем за законом першої черги. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги у встановлений строк відповідно до ст. 1269 ЦК України звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою від 16.03.2016 року №144, але постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 25.08.2016 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документи на спадкове майно. Інших спадкоємців немає, що підтверджено довідкою №3340 від 25.10.2016 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Одеської області та матеріалами спадкової справи № 144, заведеною приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 15 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 178, мотивуючи свій позов тим, що відповідач зловживає спиртними напоями та не має бажання мати сімю, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Фактично сімя розпалась у вересні 2014 року тому, спільне господарство не ведеться, у звязку з чим позивач і звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя має двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], 24.01.2015 року, які мешкають разом з матірю. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву повністю підтримує, просить її задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Стосовно витрат на правову допомогу, які позивач бажає стягнути з відповідача на свою користь, то тут суд вважає,що позивачу слід відмовити в цій частині позовних вимог відповідно до норм ч.1 ст. 88 ЦПК України, виходячи з наступного. Згідно з п.47 та п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу компенсуються стороною відповідача у випадку надання належних доказів, що такі витрати стороні по справі (позивачу) надавалися. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження надання їй правової допомоги, тому вказана вимога підлягає відхиленню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON]\~ звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] ,\~ про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця [INFO], який\~ працює\~ в.о. бригадира ПЧ-23, ст. Новоданилівка, Казанківського району, Миколаївської області, проживає [INFO]\~ на її користь аліменти на утримання дитини : доньки [PERSON]\~ [INFO]\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму\~ для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2016 року і до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за\~ її відсутності .\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.\~\~\~ \~\~\~\~\~Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. \~\~\~\~\~Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224\~ ЦПК України. \~\~\~\~\~Оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття.\~ Сторони є батьками дитини: доньки [PERSON]\~ [INFO] . Договір про утримання дитини не укладено, сторони проживають окремо. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян.\~\~ На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, який працює в.о. бригадира ПЧ-23, ст. Новоданилівка, Казанківського району, Миколаївської області, проживає [ADDRESS] на її користь аліменти на утримання дитини : доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2016 року і до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками дитини: доньки [PERSON] [INFO] . Договір про утримання дитини не укладено, сторони проживають окремо. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Прохала суд стягувати на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) з відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала суд розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про вручення йому судових повісток, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони проживали як жінка та чоловік однією сімєю не перебуваючи в шлюбі між собою з січня 2010 року по червень 2016 року. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 2, 3), а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], 30.05.2015 року народження, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 21.10.2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох дітей: Ірину, [INFO] та Юрія, [INFO]. Подружнє життя не склалося, так як відповідач принижував її людську гідність, не забезпечував сімю матеріально. Через негативне ставлення відповідача, втратила до нього повагу та любов, стали чужими, з червня 2016 року разом не проживають, тому просила розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися. 25.01.2017 року до суду поступила заява позивача [PERSON] про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи, тому суд постановляє рішення в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони одружилися 12.10.2000 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 15 у виконкомі Добромильської міської ради Львівської області. У звязку із одруженням позивач змінила прізвище Гайовська на Бац (а.с.3); мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, тривалий час проживають окремо, це свідчить що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за неможливості влаштувати своє життя у відповідності зі своїми бажаннями, вподобаннями, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 21.10.2000 року перебуває із відповідачем у шлюбі, від якого мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач з сімєю не проживає, не приймає участі в утриманні дітей, а їй одній важко забезпечити їх усім необхідним, тому змушена вимагати стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подала суду заяву, якою просила справу вирішити в її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, але за згоди позивачки це не перешкоджає вирішенню спору в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи свідоцтвами про народження (а.с.3-4), сторони зареєстровані батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої виконкомом Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області №320 від 14.09.2016 року (а.с.8) позивач [PERSON], [INFO], відповідно до трудової книжки з 01.07.2014 року не працює, а згідно акту обстеження матеріально побутових умов Солянуватської сільської ради №457 від 14.09.2016 року (а.с.7), та довідки №458 від 14.09.2016 року (а.с.9), позивач [PERSON], в с. Солянуватка Старосамбірського району не зареєстрована, але проживає у будинку своєї матері з двома дітьми: дочкою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO], яких сама виховує та утримує. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач [PERSON] є малозабезпеченою, отже цілком очевидно, що їй важко самій утримувати дітей, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обовязку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже молодий, здоровий; має можливість працювати, тому може сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між неб та [PERSON], [INFO] зареєстрований 24.09.2005 року виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис за №17. Зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON]В, від шлюбу спільних дітей не мають. Відносини сім»ї не склалися, вони перестали розуміти один одного, в сім»ї часто виникають сварки, бійки. Подальше проживання з відповідачем неможливе, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Відповідач розрвати шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану категорично відмовляється. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.09.2005 року серії І-ТП №007827. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Доводи позивача відповідачем не спростовано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., який вона просить стягнути з відповідача на її користь, про що свідчить заява, а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

20.09. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 21.11. 2009 року виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 58. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 21.11. 2009 року. Від спільного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушений звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належними чином була повідомленою про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І Сг № 281363 від 01.09. 2016 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved