Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

21 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем [PERSON] 09 липня 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені пів року тому. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування. Просила суд розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] до суду також не з'явився, від нього надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 242981, виданим Орджонікідзевським відділом державної РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 91. Згідно зі свідоцтвом про народження серія І-НО № 411960 виданим Орджонікідзевським відділом державної РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 02 вересня 2011, [PERSON] народився 12 серпня 2011 року в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносин припинені пів року тому, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved