Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору довічного утримання. Поданий позов позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , котра в її користь склала заповіт. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав вона дізналась про наявність існує договір довічного утримання, котра є її троюрідною сестрою. [PERSON] ще за життя в лютому 2015 року самостійно звернулася до суду про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням [PERSON] його умов. 24.02.2015 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду її залучено до участі у справі, як правонаступника [PERSON] 19.09.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом, з яким погодився і апеляційний суд, було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. В березні 2018 року в документах та медичній картці [PERSON] , знайшла довідки про те, що вона з 1984 року перебувала на обліку в Хмельницькому психоневрологічному диспансері та знаходилась на стаціонарному лікуванні в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні з 13.08.2003 року та страждала деменцією. Однак, 06 січня 2015 року вона уклала з відповідачкою [PERSON] договір довічного утримання, незважаючи на те, що вона з 03 січня по 27 січня 2015 року перебувала у Хмельницькій міській лікарні з приводу онкологічного захворювання печінки. В момент укладення вказаного правочину [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому волевиявлення [PERSON] було відсутнє. Просить визнати недійсним договір довічного утримання. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав та просить визнати укладений договір довічного утримання недійсним з наведених у заяві підстав. Подав заяву про поновлення строку для звернення до суду, вважає його пропущеним з поважних причини внаслідок хвороби [PERSON] , оскільки вона страждала ураженням опорно-рухового апарату, самостійно пересуватись не могла, визнана довічно інвалідом ІІ групи. Представник відповідача [PERSON] заявленого позову не визнав та просить у його задоволенні відмовити з підстав пропуску строку звернення до суду [PERSON] за захистом свого порушеного права. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову [PERSON] , оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду від їй відмовлено у розірванні договору довічного утримання. Цим рішенням встановлено, що вона здійснювала догляд за [PERSON] та виконувала умови укладеного договору. Не заперечувала про наявність психічної хвороби у [PERSON] , однак вона не була настільки вагомою, щоб вона не розуміла значення своїх дій. Вважає, що [PERSON] пропустила трирічний строк звернення до суду із заперечує щодо поновлення такого строку, оскільки [PERSON] могла самостійно пересуватись, а відтак і звернутись в межах трирічного строку до суду. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07 травня 2018 року в забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року судом призначено посмертну судово-психіатричну експертизу та провадження на період проведення такої експертизи зупинено. Ухвалою судді від 19 травня 2020 року провадження у справі відновлено. 16 жовтня 2020 року у справі ухвалено рішення по суті спору. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, вислухавши доводи представника позивача та представників відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 06 січня 2015 року [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Паляницею Л.С. зареєстрований у реєстрі за №2. За цим договором відчужувач передала у власність квартиру [ADDRESS] [PERSON] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло згідно розпорядження за № 8401 від 03.11.1994 року відділу приватизації Хмельницького міськвиконкому. [INFO] [PERSON] померла. Згідно довідки МСЕК за № 085451 [PERSON] була визнана інвалідом ІІ групи довічно. Спадкоємцем як за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 06 лютого 2015 року, так і за законом, після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON] , оскільки [PERSON] являється її троюрідною сестрою. Позивач вважає, що укладений договір слід визнати недійсним з підстав відсутності волевиявлення на його укладення внаслідок психічної хвороби [PERSON] , що підтверджується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Відповідач та його представник заперечують про задоволення позову з підстав пропуску строку позовної давності позивачем, оскільки [PERSON] , як правонаступника [PERSON] після її смерті, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду 24.02.2015 року притягнуто до участі у справі, і їй достеменно було відомо про порушення її прав. З позовом про визнання правочину недійсним вона звернулась лише 07.05.2018 року, тобто за минуванням трирічного строку. Однак суд не знаходить такі доводи прийнятними з огляду на таке. [PERSON] вважає, що [PERSON] пропущено трирічний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Позаяк 24.02.2015 року вона знала про існування договору довічного утримання, притягнута до участі у справі, як правонаступника [PERSON] , а звернулася із позовом лише 04.05.2018 року після відмови в позові про розірвання спірного договору. Натомість позивач [PERSON] просить поновити їй такий строк, оскільки вона страждає важкою хворобою опорно-рухового апарату, є інвалідом ІІ групи, за дорученням вів попередню справу адвокат Крук А.С., підписував за неї всі необхідні документи, тому просила визнати причини пропущеного строку поважними та поновити цей строк. Суд знаходить таке клопотання цілком прийнятним виходячи з наступного. Заявлений позов є обґрунтованим, а [PERSON] хворіла захворюванням опорно-рухомого апарату, що підтверджується документально, тому такий строк підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин. Відповідач та її представник вважають, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду установлено, що [PERSON] на виконання договору довічного утримання здійснювала матеріальне забезпечення та догляд [PERSON] за договором довічного утримання від 06.01.2015 року як грошима, так і шляхом придбання ліків, необхідних для її лікування. Такі обставини відповідач вважає є такими, що не потребують доказуванню, згідно вимог частини 4 статті 82 ЦПК України. Цим рішенням так вважає позивач підтверджено належне виконання умов договору довічного утримання [PERSON] , проте наведені обставини не стосуються підстав та предмету заявленого позову, [PERSON] заявлено із інших підстав, і суд не покликаний встановлювати обставин виконання умов договору довічного утримання, а навпаки відсутності чи наявності волі на його укладання відчужувачем [PERSON] . 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Суд вважає права позивача, як спадкоємця [PERSON] , порушеними, оскільки було відсутнє волевиявлення учасника правочину - відчужувача майна за договором [PERSON] , позаяк,укладаючи договір довічного утримання [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що беззаперечно підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 5 від 12.03..2020 року згідно якого [PERSON] на момент укладання договору довічного утримання 06 січня 2015 року страждала тяжким хронічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної з безперервним перебігом зі стабільним апато-абулічним дефектом, і за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладання даного правочину. Такий висновок повністю збігається із допитаними судом свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ,які підтвердили в ході судового розгляду про те, що [PERSON] часто лікувалась у Скаржинецькій психіатричній лікарні, перебувала на обліку у психіатричному диспансері, засмічувала квартиру зайвими речами, котрі приносила із смітника. Їм доводилось допомагати прибиратись у квартирі, годувати її,слідкувати, аби [PERSON] вимикала у квартирі воду, газ та світло для її безпеки та їх безпеки, як сусідів. Вона могла виходити у магазин у нічній сорочці. Вони часто з приводу такого стану [PERSON] викликали швидку медичну допомогу для госпіталізації її у психіатричну лікарню. Натомість як сама відповідач [PERSON] , так і свідки її син, [PERSON] не заперечували того факту, що забрали [PERSON] прямо з лікарні та відвезли до нотаріуса для вчинення правочину, оскільки воля [PERSON] була «переписати» свою квартиру на його матір, відповідачку у справі. Ними не заперечувався факт лікувався [PERSON] у психіатричній лікарні з шизофренією та наявності у неї психічних розладів, однак вона була доброю адекватною людиною, обслуговувала себе сама та укладанням договору було її особистим бажанням, так як завжди говорила про те, що квартира має належати її сину [PERSON] . Суд, оцінюючи зібрані у справі докази знаходить, що [PERSON] , страждаючи тяжким психічним захворюванням при вчиненні спірного правочину страждала пороками волі щодо його укладення, позаяк на момент його укладення не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Тому волевиявлення учасника правочину, саме [PERSON] , не було вільним та відповідало її внутрішній волі. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Положеннями частиною 3 вказаної норми закону волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Положеннями частини статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, також суперечити інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Однак судом установлено, що волевиявлення [PERSON] при укладенні вказаного правочину унаслідок хвороби відчужувача на момент вчинення правочину було відсутнім. 7. Судові витрати На підставі частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача [PERSON] в розмірі сплаченого судового збору 704,8 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved