Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

21 серпня 2018 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Словянськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS] , є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та користується послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Так, з 01 березня 2015 року по 01 червня 2018 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідачки становить 49238 грн. 48 коп.. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість відповідачка проживала за вказаною адресою. У зв`язку із тим, що відповідачка несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Словянськтепломережа» суму основного боргу в розмірі 49238 грн. 48 коп., втрати від інфляційних процесів у сумі 5914 грн. 49 коп. та 3 % річних у сумі 1782 грн. 05 коп.. Представник позивача Штанько С. В., будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, до суду надав клопотання, яким просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Бондаренко Д. В., який діє на підставі ордеру серії ДН №143121 від 21 квітня 2021 року, повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позовної заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Словянськтепломережа» просили відмовити. Відповідачка та її представник не скористалися правом заявлення відзиву на позов, разом з тим заперечення на позов висловили у заяві про скасування заочного рішення, де зокрема зазначено, що відповідачка 19 червня 2008 року продала квартиру [ADDRESS] , знялася з реєстрації та з того часу комунальними послугами по вказаній квартирі не користується, оскільки проживає за іншою адресою та не є її власником. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 23 серпня 2018 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку. 25 жовтня 2018 року ухвалено заочне рішення, яким вимоги позивача задоволені повністю. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року прийнято до розгляду заяву відповідача про скасування заочного рішення. Ухвалою від 11 травня 2021 року заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року було скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному прядку. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Словянськтепломережа», про стягнення заборгованості за спожиті послуги опалення задоволенню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» надаються житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] де відповідачка [PERSON] проживає та має за вказаною адресою особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно із довідкою наданою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа», за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [INFO] . З виписок по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] , видно, що за адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS] , ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за період 01 березня 2015 року по 01 червня 2018 року нарахована заборгованість по оплаті наданих послуг в сумі 49238 грн. 48 коп.. Відповідно до відомості з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна з 19 червня 2021 року накладено заборону на нерухоме майно, а саме квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , тип обтяження : іпотека, на підставі договору іпотеки № ІП377і/2008. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 19 червня 2008 року, [PERSON] продала квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Панченком А. В. та зареєстрований в реєстрі правочинів за № 5125. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] , в травні 1997 року, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Відповідно до договору купівлі - продажу від 31 грудня 1997 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали свою квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Паращук О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1 - 3067. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 29 жовтня 2001 року, [PERSON] , яка діє на підставі доручення від імені [PERSON] продала квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Мурадовою С.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 8954. 21 травня 2008 року [PERSON] звернулася до КП «Бюро технічної інвентаризації» із заявою №С2911 щодо інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , для відчуження. Відповідно до рішення реєстратора від 23 травня 2008 року, прийнято рішення про надання витягу з Реєстру прав власності для відчуження на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «БТІ» квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до акту про фактичне не проживання від 02 лютого 2021 року, [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з червня 2008 року не проживає за вказаною адресою, її особисті речі за вказаною адресою відсутні. Відповідно до досліджених в судовому засіданні документів наданих приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, запитуваних на ухвалу суду, було досліджено договір купівлі - продажу квартири від 19 червня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] продала квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , заяву [PERSON] , яка одержала від покупця [PERSON] гроші у сумі 849502 грн. 00 коп. за продаж вищевказаної квартири, розрахунки до договору купівлі - продажу квартири, заяву [PERSON] який надав свою згоду [PERSON] на продаж квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1922679, накладено обтяження на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] .. Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів № 6108058 від 19 червня 2008 року, зареєстрований правочин, а саме договір купівлі - продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , учинений між [PERSON] та [PERSON] .. Пункт 13 частини 1 ст. 1 ЗУ « Про житлово-комуналі послуги», визначає, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Стаття 9 ЗУ «Про житлово-комуналі послуги» проголошує, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 19 червня 2008 року, продала квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , і вказаний правочин зареєстрований у реєстрі правочинів. При цьому, як видно з представлених суду паспорта відповідачки, остання знята з реєстрації зі спірного житла з 24 червня 2008 року. Воля учасників правочинів, що відображає намір здійснити правочин, повинна одержати визначене закріплення. Це необхідно для того, щоб зміст правочину став відомий її учасникам, умови правочину були чітко зафіксовані і можна було без ускладнень вирішувати спори сторін, якщо такі виникнуть у майбутньому. Особливість режиму нерухомого майна визначається тим, що права на нього та правочини щодо нього підлягають державній реєстрації. При цьому, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до діючого на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, державна реєстрація правочинів проводилася нотаріусами відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Важливість визначення моменту переходу права власності на нерухомі речі, пояснюється тим, що саме з цим моментом пов`язаний перехід до набувача відповідного об`єкта правомочностей, що складають зміст суб`єктивного права власності, - права володіння, права користування та права розпорядження. У зв`язку з цим, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення теж підлягають державній реєстрації. На момент укладення договору від 19 червня 2008 року, реєстрація об`єктів нерухомості здійснювало бюро технічної інвентаризації відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 лютого 2004 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями). Право власності на нерухоме майно за договорами купівлі-продажу виникає у набувача з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цих договорів. При цьому була обов`язковою державна реєстрація права власності на нерухому річ (за винятком земельної ділянки) в бюро технічної інвентаризації. Слід зазначити, що на момент нотаріального посвідчення договору від 19 червня 2008 року, вимога про державну реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу - як кінцева дія, що підтверджує укладення договору, повністю залежала від дій покупця та не була обмежена у часі. Отже реєстрація правочину та реєстрація права власності не вчинялися одночасно, і при цьому [PERSON] після нотаріального посвідчення договору та державної реєстрації правочину отримав право у будь-який час зареєструвати за собою право власності на придбану ним квартиру, і таке його право не залежало від волі продавця. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що незважаючи на відсутність даних про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, на підставі договору купівлі-продажу, за новим власником [PERSON] , у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] є власником та користувачем послуг за квартирою [ADDRESS] . Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою та другою статті 51 ЦПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Отже, залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише за клопотанням самого позивача. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка не є власником, співвласником квартири чи користувачем комунальних послуг в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача відповідно до ст. 51 ЦПК України можливі лише за клопотанням самого позивача, який таке клопотання не заявляв, вважаючи саме [PERSON] належним відповідачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з таких встановлених судом обставин та відповідних ним доказів. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову кошти по сплаті судового збору стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed