Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-14 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В липні 2019 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 43571,55 грн. за кредитним договором б/н від 09.08.2010 року, а також судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 09.08.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 01.07.2019 року має заборгованість перед банком на загальну суму 43 571,55 грн., яка складається із: 16 679,35 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 615,8 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 12 825,37 грн. пені за прострочене зобов`язання, 900 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2051,03 грн. штрафу (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили і просять в його задоволенні відмовити, пояснивши, що позичальник не ознайомлений з Умовами та правила кредитування, ним не погоджені Тарифи на надання банківських послуг. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням 04.07.2019 року позовної заяви позивач подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23.07.2019 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.. 10.12.2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 09.08.2010 року відповідач звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником котрого є позивач, з заявою, в якій просив відкрити йому рахунки та надати банківські послуги у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підписав заяву б/н від 09.08.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначені обставини підтверджуються копією заяви відповідача від 09.08.2010 року про отримання кредиту, відомостями з ЄДРПОУ щодо ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», копією банківської ліцензії № 22 від 5.10.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ КБ «ПРИВАТБАНК», витягом зі статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодженого НБУ 11 червня 2018 року, наявними у справі. Цих обставин позивач та його представник не заперечують. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.07.2019 року, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 01.07.2019 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідачки перед позивачем за тілом кредиту становить - 16 679,35 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 615,8 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 12 825,37 грн. пені за прострочене зобов`язання, 900 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2051,03 грн. штрафу (процентна складова). 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Позивачем було надано суду в якості доказів витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Суд відхиляє перелічені докази, оскільки вказані документи не містять підпису відповідача як позичальниці, дати складання/затвердження. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи була відповідачка з ними належно ознайомлена і саме на таких умовах погоджувалася отримати кредит. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач дійсно надав відповідачеві кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти були не повністю повернуті відповідачкою, тому тіло кредиту на загальну суму 10 600 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача. Решту заборгованості за тілом кредиту в сумі 6079,35 грн. суд вважає недоведеним, адже не підтверджений жодним доказом. Суд також не погоджується з твердженням позивача про доведеність стягнення з відповідача коштів за простроченим тілом кредиту, позаяк нарахування заборгованості за тілом кредиту є більшим, аніж наданий позичальнику розмір кредиту - 10 600 грн. що підтверджується довідкою банку про зміну умов кредитування та збільшення позичальнику розмір позики до 10 600 грн. Оскільки в підписаній відповідачем адресованій позивачеві заяві не міститься жодних умов щодо сплати відсотків, неустойки, яка може бути застосована банком в разі порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, а надані позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку суд не може вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору за недоведеністю цієї обставини, тому у стягненні з відповідачки на користь позивача відсотків, пені та штрафів слід відмовити. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису позичальниці, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.08.2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми процентів, неустойки залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 1921 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 1921 грн. сплаченого судового збору х 10 600 грн. присуджених коштів : 43571,55 грн. заявлених до стягнення коштів = 467.34 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial