Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

19 червня 2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] ), посилаючись на те, що позивач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] . [ADDRESS] а) на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 1991 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивача, а відповідач [PERSON] , [INFO] , - онуком позивача. Вони зареєстровані у належному позивачу будинку. У 2014 році, коли в Донецькій області розпочалися бойові дії, відповідачі разом з позивачем виїхали на постійне місце проживання до Росії. Пізніше всі відповідачі зареєструвалися у Росії, мають постійне місце проживання, роботи та навчання. Відповідач [PERSON] є неповнолітньою особою. Відповідачі у Росії отримали статус осіб, що отримали тимчасовий притулок, мають постійне місце реєстрації та постійне місце проживання у [ADDRESS] . Самостійно батьки не можуть приїхати до України та знятися з реєстрації, оскільки вони втратять статус тимчасового притулку на території РФ, де вони постійно проживають, працюють та навчаються з 2014 року. Позивач не має можливості оформити субсидію та змушена сплачувати всі комунальні послуги самостійно. За таких обставин, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 26 вересня 2019 року на 09-00 годину. 26 вересня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. 19 вересня 2019 року за № ЕП-3116 та ЕП-3117 від відповідача [PERSON] та законного представника малолітнього відповідача [PERSON] [PERSON] на електронну адресу суду надійшли заяви, в яких вони зазначили, що просять розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі, оскільки з 2014 року, коли в Донецькій області, в тому числі в м. Бахмуті, розпочалися бойові дії вони разом з неповнолітнім сином [PERSON] виїхали на постійне місце проживання до Росії. Пізніше відповідач [PERSON] , його дружина та син зареєструвалися у Росії, де мають постійне місце проживання, роботи та навчання. Йому та його синові не потрібна реєстрація у належному матері будинку, оскільки вони не будуть користуватися вказаним будинком через те, що постійно проживають у Росії. Крім того, до заяви додали копії свідоцтв про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації (а.с. 64-68). Представник третьої особи Служби у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області Малка Т.Є. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог позовної заяви, оскільки в матеріалах справи є відомості, що неповнолітня дитина [PERSON] має зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації та відвідує дитячий садок. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивача та відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, врахувавши думку відповідачів, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, наслідки визнання позову їм зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд має право ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] раніше [ADDRESS] , [ADDRESS] . [ADDRESS] ) (а.с. 8-11). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої головою квартального комітету № 33 [PERSON] від 27 травня 2019 року № 1204, за адресою: [ADDRESS] а зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син) та [PERSON] (онук) (а.с. 19). До теперішнього часу у спірному будинку залишаються зареєстрованими відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які у будинку за адресою: [ADDRESS] а з 13 червня 2014 року не проживають, будинком не цікавляться, оплату комунальних послуг не здійснюють, їхнього особистого майна та речей у будинку немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання від 27 травня 2019 року (а.с. 20). Як видно з матеріалів справи, відповідач [PERSON] народився [INFO] , тобто є малолітнім. Його батьками є відповідач [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Законний представник [PERSON] надала свою згоду на зняття з реєстраційного обліку її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить її нотаріально засвідчена заява від 21 травня 2019 року (а.с. 24). Відповідно до копій свідоцтв про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у м. Краснодар Краснодарського краю (а.с. 25-37). Згідно з довідкою № 25 від 21 травня 2019 року, дитина [PERSON] [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує муніципальну бюджетну освітню установу «Дитячий садок загальнорозвиваючого виду № 13 «Вишенка», розташовану за адресою: 358141, Республіка Адигея, Тахтамукайський [ADDRESS] смт. Яблунівський, вул. Космічна, 35, з 04 липня 2016 року по теперішній час (а.с. 39). Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно\~\~з ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірному будинку відповідачів [PERSON] та [PERSON] , тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] . [ADDRESS] ).

Outcome: approved