Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

20 грудня 2013 року Рубіжанським міським судом Луганської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 05.08.2011 року, від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Життя подружжя припинено, з 23.09.2013 року припинені шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, заподіяння позивачу фізичних та моральних страждань відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, виклик в судове засідання було направлено відповідачу за адресою місця проживання, підтвердженою довідкою ГУ Державної міграційної служби України в місті Києві: [ADDRESS], який було отримано, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 65). Відповідач причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутності, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.08.2011 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-КБ № 166700, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 05.08.2011 року (а.с. 8). Від шлюбу подружжя має малолітню дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 11.07.2013 року, відповідно до якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 67 ). В позовній заяві [PERSON] зазначає, що дочка проживає та зареєстрована з нею в місті Рубіжне Луганської області, що підтверджується довідкою про реєстрацію № 4240, виданою Приватним підприємством «Ромалекс» станом на грудень 2013 року (а.с. 39). Відповідно до заяви [PERSON] між нею та відповідачем [PERSON] припинені шлюбні стосунки з 23.09.2013 року (а.с. 66). Згідно довідки СВ Рубіжанського МВ ГУМВС 28.11.2013 року прокурором прокуратури м. Рубіжне за заявою [PERSON] у ЄДРД зареєстровано кримінальне провадження за № 42013030330000096 за складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, також згідно листа прокуратури міста Рубіжне від 23.12.2013 року зазначене кримінальне провадження спрямоване до Дарницького районного управління ГУ МВС за територіальною підслідністю відповідно до ст. 218 КПК України (а.с. 26, 34). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, зокрема, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] протягом листопада 2012 року зверталася з відповідними заявами до правоохоронних органів та прокуратури з приводу вчинення щодо неї протиправних дій відповідачем [PERSON] 28.11.2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань Рубіжанським МВ ГУМВС України у Луганській області було зареєстровано кримінальне провадження № 42013030330000096 за складом злочину, передбаченим ч. 1 ст. 146 КК України, що підтверджується копією витягу з кримінального провадження № 42013030330000096 (а.с. 26, 27). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, сторони проживають в різних місцях - позивач разом з донькою у місті Рубіжному, відповідач у місті Києві, тому на думку суду вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним, неефективним, та таким, що буде суперечити волі й інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними, не зважаючи на наявність спільної малолітньої дитини [INFO]. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved