Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

1. Щодо позову 1.1. Відповідно до позовної заяви, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.1985р. є власником 67/100 частин домоволодіння [ADDRESS] у м.Херсоні, а відповідач є власником 33/100 частин вищевказаного домоволодіння. Позивач зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.11.2009р. було здійснено реальний поділ вищевказаного домоволодіння та визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників у домоволодінні, яке набрало законної сили та було виконано. Позивач вказує, що у 2012р. відповідач звернувся до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом про повторне визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] м.Херсоні, мотивуючи тим, що рішенням Дніпровської районної у м.Херсоні ради №683 від 13.08.2010р. відповідачу оформлено документи на ряд об'єктів і дозволено їх подальшу експлуатацію, відповідно збільшилася частка останнього у спільній власності. Позивач вважає вищевказане рішення Дніпровської районної у м.Херсоні ради незаконним, оскільки згоди на здійснення відповідачем прибудов до житлового будинку він не надавав, а також об'єкти вказаних прибудов, які прийняті в експлуатацію перебувають на межі суміжних землекористувачів. На підставі наведеного, просив визнати незаконним рішення Дніпровської районної у м.Херсоні ради №683 від 13.08.2010 року, яким [PERSON] оформлено документи на прибудову до житлового будинку 9,85х2.2.0, майстерню розміром 4,96х3,33, прибудову до майстерні розміром 1,45х2,80 та три навіси розміром 2,35х1,65, 4,20х1,48, 2,20х4,10 і дозволено їх подальшу експлуатацію. 1.2. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Вважає рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради незаконним, оскільки позивач не надавав згоду на оформлення та прийняття в експлуатацію прибудов, здійснених [PERSON], а також не надавав заяву від 17.06.2010р. на ім'я голови Дніпровського виконкому. Зазначила, що підпис на заяві є підробленим, так як позивач його не ставив, оскільки знаходився за межами території України. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб 2.1. Представник Дніпровської районної у м.Херсоні ради в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надав заяву, якою просив справу розглянути без його участі, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. 2.2. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю та відсутністю порушеного права позивача з боку відповідачів. Представник відповідача пояснив, що вимоги позивача суперечать дійсним обставинам справи, оскільки 17.06.2010р. позивач у присутності голови квартального комітету підписав заяву на ім'я голови виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, в якій не заперечував проти оформлення та прийняття в експлуатацію прибудов, здійснених відповідачем. Вказав, що позивач не зазначив, в чому полягає порушення його прав при здійсненні відповідачем прибудови, оформленні та прийнятті їх в експлуатацію. Також представник відповідача пояснив, що позивач не зазначив, в чому полягає незаконність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, які вимоги закону або його особисті права порушила Дніпровська районна у м.Херсоні рада при прийнятті вказаного рішення, а посилається в позові на вимоги закону, який регулює взаємовідносини між співвласниками. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем прощено строки позовної давності звернення до суду, оскільки 17.06.2010р. при подачі заяви позивач знав про оформлення та прийняття в експлуатацію прибудов, здійснених відповідачем, а також йому було відомо про прийняття 13.08.2010р. Дніпровською районної у м.Херсоні радою оскаржуваного рішення. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів 3.1.позивачу на праві власності належить 67/100 частин домоволодіння, що знаходиться в м.Херсоні, [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.11.1985р., посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Зориною Л.М., зареєстровано в реєстрі за №3-9292; 3.2. відповідачу на праві власності належить 33/100 частин домоволодіння, що знаходиться в м.Херсоні, [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 26.05.2003р. за реєстр.№3-2682; 3.3. відповідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.11.2009р. проведено реальний розподіл домоволодіння, що розташоване за адресою м.Херсон, [ADDRESS]; [PERSON] виділено у власність жилий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», 67/100 частини огородження «№1,2,4», 1/2 частини водопроводу «№3», 67/100 частини мощення літ. «І», вартість виділеної частини дорівнює 81882,00грн., що становить 23/100 загальної вартості домоволодіння; [PERSON] виділено у власність: жилий будинок літ. «Б», літню кухню літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Е», оглядову яму, 33/100 частини огородження «№1,2,4», 1/2 частини водопроводу «№3», 33/100 частини мощення літ. «І», вартість виділеної частини дорівнює 275150,00грн., що становить 77/100 від загальної вартості домобудівництва; визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою м.Херсон, [ADDRESS] згідно варіанта другого судової будівельно-технічної експертизи №177 від 02.09.2009р. та виділено у користування: [PERSON] присадибну ділянку, що прилягає до виділених будов, з боку фасадної межі, правої бічної межі площею 611 м2, з існуючим виходом (входом) на [ADDRESS], площа виділеної земельної ділянки більше належної площі на 86,0м.кв.; [PERSON] - присадибну ділянку, що прилягає до виділених будов, з боку лівої бічної межі й задньої межі площею 430 м2, з існуючим виходом (входом) на [ADDRESS], площа виділеної земельної ділянки більше належної площі на 86,0м.кв.; вартість виділеної [PERSON] частки дорівнює 81 882 грн., що дорівнює 23/100 від загальною вартості домоволодіння, а [PERSON] - 275 150 грн., що становить 77/100 вартості; 3.4. вищевказане рішення суду набрало законної сили; 3.5. на підставі вищевказаного рішення суду, [PERSON] зареєстрував належне йому право приватної спільної часткової власності на 77/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою м.Херсон, [ADDRESS], про що 22.04.2010р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25935163; 3.6. згідно витягу з Державного реєстру речовизх прав на нерухоме майно №1374009, виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 21.09.2011р., за [PERSON] зареєстровано 23/100 частини вищезазначеного домоволодіння; 3.7. під час примусового виконання виконавчого листа №2-3105, виданого 18.08.2010р. Дніпровським районним судом м.Херсона проведено реальний розподіл житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою з адресою м.Херсон, [ADDRESS] згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №177 від 02.04.2009р., про що було складено акт державного виконавця від 12.05.2011р.; 3.8. рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 13.08.2010р. №683 про індивідуальне будівництво за адресою м.Херсон, [ADDRESS], вирішено оформити [PERSON] документи на прибудову до житлового будинку 9,85х2,20, майстерню 4,96х3,33, прибудову до майстерні розміром 1,45х2,80 та три навіси 2,35х1,65, 4,20х1,48, 2,20х4,10, які збудовані ним на земельній ділянці у м.Херсоні по [ADDRESS], і дозволено подальшу їх експлуатацію; 3.8. 17.06.2010р. позивач надав заяву №126 на ім'я голови Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, якою не заперечував проти оформлення документів відповідачу на господарські прибудови розміром 1,65х2,35; 1,48х4,20; 2,20х4,06; майстерню 3,33х4,96; тамбур розміром 1,45х2,80; прибудову до житлового будинку розміром 2,20х9,85, що підтверджено головою квартального комітету №4 [PERSON] від 17.06.2010р.; 3.9. відповідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 27.06.2013р. повторно визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою м.Херсон, [ADDRESS], виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 823,0 кв.м. для обслуговування своєї частки домоволодіння у м.Херсоні, [ADDRESS], а [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 246,0 кв.м. для обслуговування своєї частки домоволодіння у м.Херсоні, [ADDRESS]; 3.10. рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09.04.2014р. рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 27.06.2013р. скасовано, ухвалено нове, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою відмовлено за необґрунтованістю. 4. Щодо правовідносин 4.1. Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. 4.2. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення. 4.4. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. 4.5. Відповідно до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 4.6. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.7. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. 4.8. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. 4.9. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. 4.10. Відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 4.11. Відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 4.12. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 4.13. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 4.14. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 4.15. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 4.16. Судом під час розгляду справи вжито заходів щодо роз'яснення сторонам права заявити клопотання про призначення експертизи, виклик свідків для з'ясування обставин, що мають значення для справи, однак сторони не скористалися зазначеним правом та наполягали на розгляді справи на підставі наявних матеріалів. При цьому судом у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено сторонам їх права та обов'язки, положення статей 57, 60 ЦПК України, щодо обов'язків доказування і подання доказів, сторони попереджувались про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів. 4.17. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. 4.18. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі заявлених позовних вимог(вирішити незаявлену позовну вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів Оскільки позивачем не доведено наявність обставин виникнення спору між сторонами та порушення його прав на підставі оспорюваного рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, у зв'язку з тим, що воно було прийнято законно, на підставі якого дозволено експлуатацію збудованих відповідачем прибудов, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача з боку відповідачів. Крім того, суд приходить до висновку, що не відповідає встановленим обставинам та фактам твердження позивача про те, що він не надавав своєї згоди на перебудову домоволодіння, так як це не підтверджено належними та допустими доказами. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними, тому суд, в межах заявлених позивачами вимог та зазначених і доведених ними обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо посилань представника відповідача на пропуск строків позовної давності, суд вважає їх необґрунтованими. Оскільки перебіг строку позовної давності почався з 13.08.2010р., а саме з прийняттям рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, про яке позивачу було відомо, тобто строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки не закінчився, так як позивач звернувся до суду в жовтні 2012р. про повторне визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою у зв'язку з тим, що згідно вищевказаного оскаржуваного рішення Дніпровської районної у м.Херсоні ради збільшилась частка відповідача [PERSON] у спільній власності, з приводу чого 27.06.2013р. Дніпровським районним судом м.Херсона було прийнято рішення. Відповідно - суд приходить до висновку про неможливість застосування строків позовної давності.

Outcome: dismissed