Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

20 квітня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про припинення стягнення з нього аліментів та про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки. В той же час, починаючи з 01 січня 2021 року дочка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей, внаслідок чого була притягнута до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. У зв`язку із зазначеним просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання дочки та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. 15 вересня 2021 року учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Швеця С.В. надійшла заява, в якій він просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу в його відсутність та відсутність позивача. Третя особа причини неявки свого представника суду не повідомила. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду,\~в судове\~засідання не з`явилася, відзив на позов не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та правовідносини. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. ч. 2 та 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З аналізу зазначених норм СК України вбачається, що право на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №583/5413/18 (провадження №61-13942св19). Як передбачено ч. 3 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (зокрема, припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006року). Отже, одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. Відповідно до довідок Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року, від 14 квітня 2021 року та від 13 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 2007 року, проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні з 01 січня 2021 року по теперішній час. Згідно з характеристикою, складеною 12 квітня 2021 року Попельнастівською ЗЗСО І-ІІІ ступенів, [PERSON] , учениця 8 класу, має неповну сім`ю, батьки розлучені, дитина проживає разом з батьком, який займається вихованням дитини, стежить за її успішністю, побутовими умовами, харчуванням, одягом, тощо. За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позивач довів, що дитина припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні Враховуючи викладене, суд вважає, що змінилося становище платника аліментів, оскільки дитина стала проживати разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні дитини, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини. У зв`язку із зазначеним, припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. Отже, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що донька з 01 січня 2021 року проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. При цьому, відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, будучи повідомленою про перебування позову у суді, заперечень на позов не подала, а тому суд задовольняє позов в цій частині. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як мати, зобов`язана матеріально утримувати дитину та, визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Також суд враховує, що відповідач, крім доньки, яка проживає з батьком, має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. З урахуванням викладеного, з метою забезпечення рівності прав дітей щодо належного утримання від матері, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду такий розмір аліментів на утримання доньки забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача та її малолітнього сина. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 20 квітня 2021 року, отже аліменти стягуватимуться з 20 квітня 2021 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача наступним чином: судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду за вимогу про стягнення аліментів, слід стягнути в дохід держави з відповідача в розмірі 908,00 грн., та судовий збір за вимогу про припинення стягнення аліментів, сплачений позивачем при подачі позову, слід стягнути на користь позивача в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial