Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

21 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус ЗМНО Бахматська Тетяна Михайлівна, в якому просить встановити факт його постійного проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на: квартиру [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,17га, кадастровий номер 2322480500:01:002:0133, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 10 квітня 2020 року у справі відкрите загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. Витребувано у приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. належним чином завірену копію спадкової справи, відкритою після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 22 квітня 2020 року нотаріусом надано суду копію спадкової справи. Крім того, нотаріусом заявлено клопотання про розгляд справи без її участі. 09 червня 2020 року відповідачка [PERSON] надала відзив, згідно якого вона визнає вказані позивачем обставини, та просить задовольнити позов. Справу просила розглянути за її відсутності. 09 червня 2020 року надано відзив відповідачкою [PERSON] , яка також визнала вказані позивачем обставини, та просила задовольнити позов, розглянувши справу за її відсутності. 10 червня 2020 року позивачем [PERSON] була подана до суду уточнена позовна заява, де не змінюючи вказані у позові обставини, нормативно-правове обґрунтування і заявлені позовні вимоги, в якості співвідповідача була вказана ще й [PERSON] . 07 липня 2020 року співвідповідач [PERSON] надала суду заяву, згідно якої вона, ознайомившись з позовними вимогами, визнає та підтверджує їх, і не заперечує проти задоволення позову. Справу просить розглянути у її відсутності. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, та призначено розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Викликано в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] . 23 липня 2020 року третя особа приватний нотаріус ЗМНО Бахматська Т.М. подала повторну заяву про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду протокольної форми в судовому засіданні 05 листопада 2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про заміну свідка [PERSON] на свідка [PERSON] , у зв`язку із погіршенням стану здоров`я [PERSON] і неможливості її з`явитися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що з 1994 року, коли він повернувся з армії, він проживав разом з батьком [PERSON] і дружиною в квартирі [ADDRESS] . Останні роки він доглядав за батьком, та сплачував за нього комунальні послуги. До нотаріуса не звертався, оскільки вважав що прийняв спадщину, проживаючи разом з батьком. Представник позивача - адвокат Мєдвєдєва Анжела Володимирівна в судових засіданнях наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що вона є дочкою померлого [PERSON] , і сестрою позивача [PERSON] . Так [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] і його дружиною. Вона їх відвідувала кілька разів на пів року. Обставини викладені в позовній заяві вона підтверджує. Претензій щодо спадщини, яка відкрилась після смерті батька не має, і вважає що все повинен успадкувати [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є онукою померлого [PERSON] , та бувала у нього в гостях приблизно раз на місяць. Підтверджує, що весь час той проживав зі своїм сином [PERSON] і дружиною останнього. Також пояснила, що дідусь хотів поділити належне йому майно наступним чином, квартиру залишити сину [PERSON] , а будинок в селі - доньці [PERSON] , однак оскільки та відмовилась, в другому заповіті дідусь вказав її. Він казав, що заповість їй саме будинок, але мабуть помилково склав заповіт на все належне йому майно. При цьому, з померлим вона не проживала, та з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Натомість вона подала заяву про відмову від спадщини, хоча і з пропуском шестимісячного строку. Вважає, що право власності на всю спадщину повинно перейти до [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2015 року вона проживає в квартирі [ADDRESS] . В липні 2015 року вона познайомилась зі своїми сусідами по площадці з квартири [ADDRESS] - [PERSON] , його сином [PERSON] та дружиною останнього [PERSON] . В квартирі вони проживали втрьох постійно, по день смерті [PERSON] . Також допомагала їм доглядати за домашніми тваринами, коли ті їздили у справах. Підтверджує, що вказані особи постійно проживали разом, вели спільне господарство, та мали гарні стосунки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] і [PERSON] постійно проживають в квартирі [ADDRESS] приблизно з 1994-1995 року, як [PERSON] повернувся з армії. До армії [PERSON] також проживав у цій квартирі, і знає вона його з дитинства (приблизно з 70х років). [PERSON] може охарактеризувати виключно з позитивної сторони. Щодо померлого [PERSON] , то останньому жилось дуже добре з сином та його дружиною. Він їх дуже любив, та вони за ним добре доглядали. [PERSON] завжди був чистий, доглянутий, та його добре годували. Заслухавши пояснення учасників, свідків, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №191 (а.с.16) [INFO] народився [PERSON] (а.с.13), батьками якого є [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] з 12 вересня 1970 року по 27 червня 2019 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.64). [INFO] [PERSON] помер (а.с.15), однак на день смерті з ним була зареєстрована лише [PERSON] (а.с.64). Натомість [PERSON] з 12 травня 1994 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 62). Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.2 Постанови від 30 травня 2008 року N7 « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. [PERSON] у позові вказує, що з травня 1994 року він разом батьком [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Факт такого проживання підтвердили і допитані в судовому засіданні мешканці сусідніх квартир - [PERSON] , [PERSON] . Крім того, підтверджує цю обставину акт голови правління ЖБК «Трансформаторник-10» від 25 грудня 2019 року (а.с.25), сплата [PERSON] комунальних послуг за користування квартирою за 2018-2019 роки (а.с.95-106), та крім того, узгоджується з реєстрацією і проживанням за цією адресою дружини позивача - [PERSON] (а.с.18, 64). Таким чином, зважаючи на наведене, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] постійно проживав в квартирі [ADDRESS] разом із своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] на момент смерті останнього. Щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] слід зазначити таке. На момент смерті [PERSON] належали: - квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] на право власності на квартиру від 23 березня 1999 року, видане на підставі розпорядження Хортицької рай адміністрації №929 від 16 березня 1999 року (а.с.20); - земельна ділянка площею 0,17га, кадастровий номер 2322480500:01:002:0133, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом у спадковій справі №251/2011, зареєстрованим в реєстрі за №46, після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] (а.с.21); - житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом у спадковій справі №251/2011, зареєстрованим в реєстрі за №44, після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] (а.с.22). Право власності [PERSON] на житловий будинок і земельну ділянку площею 0,17га, по [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано не було (а.с.23). Однак згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За частиною 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, не зважаючи на відсутність державної реєстрації свідоцтв про право на спадщину за законом у спадковій справі №251/2011, суд вважає, що на момент смерті [PERSON] належали вказані об`єкти нерухомості, і тому вони входять до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Згідно заповіту від 22 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Гура М.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1274, (а.с.60зв.) [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] . Однак, відповідно до заповіту від 12 січня 2011 року, посвідченого секретарем виконкому Благовіщенської сільської ради, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області Дабіжа Н.Л., зареєстрованого в реєстрі за №29 (а.с.66), [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] , [INFO] . За ч.ч.2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином, заповіт від 12 січня 2011 року скасував попередній заповіт від 22 жовтня 2009 року. 12 лютого 2020 року спадкоємиця за заповітом [PERSON] подала приватному нотаріусу ЗМНО Чернявському В.В. заяву про відмову від спадщини (а.с.24, 66зв.), однак така заява не має юридичної сили згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України, як подана з порушенням встановленого 1270 ЦК України строку. При цьому, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Оскільки спадкоємиця за заповітом [PERSON] не прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] (не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини), у справі здійснюється спадкування за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, та той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги в даному випадку є син [PERSON] - [PERSON] (а.с.16), та донька [PERSON] (а.с.17, 19). Спадкоємця четвертої черги ( [PERSON] ), суд не приймає до уваги, у зв`язку із наявністю спадкоємців першої черги. Жоден із спадкоємців першої черги не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, однак оскільки судом встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, суд вважає, що позивач прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. При цьому, приватний нотаріус ЗМНО Бахматська Т.М. постановою відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання разом із спадкодавцем (а.с.26-27зв., 67зв.-68). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що визнання возову відповідачами є правомірним, і не порушую прав і інтересів будь-яких осіб, а заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, як законні, обґрунтовані, та такі, що підтверджені дослідженими матеріалами справи. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved