overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4частки з усіх видів його заробітку (доходу), а також аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 3 річного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON]. На даний час дитина перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку її утримувати, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву в якій уточнила свої вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 3 річного віку. Іншу вимогу підтримує і просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст.84,91,180,182,183,191СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та її матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 20 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після досягнення повноліття продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до припинення навчання. В обґрунтування позову вказувала, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO] При тому, що дитина продовжує навчання в навчальному закладі, відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони є батьками повнолітнього [PERSON], 29.12.1995 р.н, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно довідки від 12.02.2014 року № 64 [PERSON] 29.12.1995року навчається в Державному вищому навчальному закладі »Ураїнський державний хіміко технологічний університетт» з 12 серпня 2013 року за денною формою навчання ( а.с. 9). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Мати і батько, відповідно до частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог статті 199 СК України якщо повнолiтнi дочка, син продовжують навчання i у зв'язку з цим потребують матерiальної допомоги, батьки зобов'язанi утримувати їх до досягнення двадцяти трьох рокiв за умови, що вони можуть надавати матерiальну допомогу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON]. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач є батьком дитини, але добровільно матеріальну допомогу доньці не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач допитаний в порядку окремого судового доручення, вказав що позов не визнає, дитині допомагає регулярно, пересилаючи кошти позивачці на утримання дитини. Згоден допомагати безпосередньо дитині, проти сплати аліментів заперечує. На даний час ніде не працює та відповідно стабільного доходу не має, не являється інвалідом. Також зазначив, що бажає бути присутнім в судовому засіданні, але враховуючи ситуацію в країні не знає чи буде в нього така можливість. Відповідач будучи належним чином повідомлений, без поважних причин у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність, відповідач до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач по справі [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування кімнатою № 4 в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в ньому з 13 серпня 2013 року без поважних причин. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] та представник Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, представника третьої особи, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2000 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету АТ «Чернігівавтодеталь» від 08 листопада 2000 року позивач отримала ордер № 3606 на жилу площу у гуртожитку на право зайняття з сім'єю з трьох чоловік жилої площі у гуртожитку по [ADDRESS] (а/с 5). У даному житлі, крім позивача, зареєстровані також [PERSON], [PERSON] та неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а/с 4). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а/с 6). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з 13 серпня 2013 року, участі у витратах на утримання житла не приймає. Вказане підтверджується актом, затвердженим начальником Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 13 лютого 2014 року, згідно якого, зі слів сусідів [PERSON], [PERSON] та в результаті огляду квартири встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з вересня 2013 року (а/с 7). Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 13 серпня 2013 року, речей його у квартирі немає. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, який обґрунтувала тим, що вони перебувають з відповідачем у шлюбі з 20 серпня 2005 року. Від спільного життя вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З вересня 2011 року вони припинили шлюбні відносини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи без їх участі, в якій узгодили суму аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 390 гривень щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року, про що свідчить свідоцтво про одруження. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та буде проживати разом із позивачкою, про що свідчить копія свідоцтва про народження. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги і вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини справи, зокрема : - матеріальне становище та стан здоров'я позивача, яка має постійне місце роботи; - матеріальне становище відповідача, який не має інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні, офіційно не працює; - потреби дитини у харчуванні, забезпеченні її одягом; Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обов'язок утримання дітей покладається в рівній мірі на обох батьків, однак враховуючи не стабільний дохід батька та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 390 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, яка передбачає мінімальний розмір аліментів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

20 лютого 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 25 листопада 2000 року між ними та відповідачами був укладений договір №1346 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вони придбали в рівних частках у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 07 жовтня 1996 року, та зареєстрованого в МЬТІ 22.11.1996 року під реєстровим №18760. В рахунок укладеного договору позивачі передали відповідачам відповідну грошову суму, а вони фактично передали їм у власність нерухомість, а саме квартиру [ADDRESS] Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідачі ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримую в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 25 листопада 2000 року між позивачами та відповідачами був укладений договір №1346 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] придбали в рівних частках у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 07 жовтня 1996 року, та зареєстрованого в МЬТІ 22.11.1996 року під реєстровим №18760. Договір №1346 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Миколаївській універсальній Товарно-сировинній Біржі у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном» за р.№1346 від 25 листопада 2000 року, зареєстрованого в ММ БТІ 04.12.2000 року за реєстровим №18760. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

20 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 28 липня 2007 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 471. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини разом з нею Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна з сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідач зазначив, що він згодний на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 28 липня 2007 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 471. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. Згідно з ст. 60 ч.1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивачкою не доведено, що існує спір щодо місця проживання дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

20 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка знаходиться на її утриманні, в розмірі 600 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання повторно до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов не подавав, в зв'язку з чим, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд ухвали про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 травня 2012 року. Згідно копії свідоцтва про народження [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, а тому згідно ст.180 Сімейного кодексу України він зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім цього, відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає зі своєю матір'ю позивачкою [PERSON] Судом встановлено, що відповідач до суду не надав заперечень проти позову, а тому суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити, та оскільки відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, з нього слід стягувати аліменти на утримання дитини в силу статті 184 СК України в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що їх діти народилися під час перебування сторін у шлюбі, їх батьком є відповідач. Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається, хоча є цілком здоровою та працездатною людиною. Відповідач інших дітей не має, інших утримань з нього не провадиться. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій свій позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, якій підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж це встановлено частиною 2 цієї статті. Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 24.12.13 р. підтверджується факт, що позивачка розірвала законний шлюб з відповідачем. Свідоцтвами про народження дітей підтверджується факт, що їх батьком є відповідач. Довідка про склад родини позивачки свідчить про те, що діти знаходяться на її утриманні. Враховуючи, що відповідач в суд не з'явився, своїх заперечень проти позову не надав, суд не сумнівається в обґрунтованості позову, тому його слід задовольнити.

Outcome: approved