Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

20 жовтня 2020 року до Нововодолазького районного суду Харківської області звернулася [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мезін В. В., з позовом до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ,- «Про встановлення факту сумісного проживання» (вхідний № 5882/20-вх), на обґрунтування якого сторона позивача зазначила, що [INFO] помер [PERSON] рідний дядько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресом: [ADDRESS] ,- а також земельної ділянки, площею 6,23 гектарів, що розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті дядька [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем за адресом: [ADDRESS] ,- хоча й була зареєстрована в селі Павлівка Нововодолазького району Харківської області. Крім того, зазначила, що між [PERSON] та нею 05.12.2007 року був укладений спадковий договір, відповідно до якого [PERSON] повністю утримувала [PERSON] , надавала йому відповідне харчування, забезпечувала належний догляд та необхідну допомогу до самої смерті. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] підтверджується показаннями свідків, які проживали в будинку [ADDRESS] . Звернувшись до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори 18.08.2020 року, [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що нею був порушений строк на прийняття спадщини, тому просила встановити факт її сумісного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (а. с. 2 5). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 26.10.2020 року, позовну заяву прийнято та відкрито загальне провадження (а. с. 27 30). 11.01.2021 року представник позивача адвокат Мезін В. В. звернувся до суду із клопотанням (вхідний № 57/21-вх) про витребування доказів по справі, а саме: інформації про\~наявність або\~відсутність спадкових\~справ та\~заповітів після\~смерті [INFO] [PERSON] ,- яке задоволене й на підставі ухвали суду від 11.01.2021 року копія справи витребувана, долучена до матеріалів справи та досліджена в ході судового розгляду (а. с. 54, 57 60, 72 101). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 07.06.2021 року, закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті (а. с. 131 134). 13.12.2021 року за вхідним № 7090/21-вх від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: акту депутату округу № 3 Нововодолазької селищної ради Дягтяр Г. П., складеного 13.12.2021 року за вихідним № 978, та копії квитанцій з комунальних послуг за адресом: [ADDRESS] (а. с.178, 179, 180 - 181). Позивач [PERSON] \~у судовому\~засіданніпозовні вимоги підтримала повністю та надала пояснення, аналогічні змісту позову й просила встановити факт її сумісного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В подальшому до суду не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не сповістила, проте скористалась правом, наданим їй частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника за ордером адвоката Мезіна В. В. (а. с. 21, 22, 23, 177). Представник позивача [PERSON] адвокат Мезін В. В., що діяв за ордером від 30.01.2020 року (серії АХ № 1027460), виданим на підставі договору про надання правової допомоги б/н, укладеного 30.01.2020 року між ним та [PERSON] , а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5686), виданого 24.12.2019 року на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області року № 17 від 27.11.2019 року, у судовому засіданні вимоги [PERSON] підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні змісту позову та просив їх задовольнити. В подальшому до суду також не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не сповістив, проте надав заяву, зареєстровану за вхідним № 7090/21-вх від 13.12.2021 року, в якій просив розгляд справи закінчити за їх із позивачкою відсутності (а. с. 21, 22, 23, 177, 178). Представник відповідача\~ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ\~СЕЛИЩНОЇ РАДИ у судове засідання теж не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак від сільського голови Єсіна О. надійшов лист, зареєстрований за вхідним № 3265/21-вх від 11.06.2021 року, в якій він просив справу розглянути за відсутності їх представника, зазначивши, що вони не заперечують проти задоволення позову (а. с. 136, 177). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 зазначеного вище кодифікованого закону України, особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним з`явлення до суду позивача та її представника, а також давання представником відповідача особистих пояснень не має, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків та дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому позов перебував на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відтак, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила, що вона з померлим [PERSON] була сусідкою по тамбуру. Після смерті в 2007 році його дружини, до [PERSON] переїхала жити його племінниця [PERSON] , яку вона постійно бачила. Крім того, [PERSON] казав, що племінниця за ним доглядає, а він заповість їй усе своє майно. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив, що в будинку [ADDRESS] проживає з 1978 року. Зазначив, що з [PERSON] вони проживали в одному під`їзді. Після смерті дружини [PERSON] , до нього переїхала його племінниця [PERSON] . Про це йому відомо зі слів [PERSON] , а також він постійно бачив [PERSON] в різний час доби у під`їзді будинку, тобто не тільки зранку в певний день тижня, а в різний час та у різні дні. Згідно зі Свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданим 10.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] у віці 56 років в місті Харкові, про що 10.05.2013 року складено відповідний актовий запис № 6466 (а. с. 15). Зі свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого 17.06.1964 року бюро записів актів громадянського стану села Стара Водолага Валківського району Харківської області, [PERSON] народився [INFO] в селі Стара Водолага Валківського району Харківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30.07.1956 року зроблено відповідний запис за № 17, та його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого 09.11.1968 року Староводолазьким сільським ЗАГСом Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народилася [INFO] в селі Стара Водолага Нововодолазького району Харківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09.11.1968 року зроблено відповідний запис за № 23, та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу (серії [NUMBER] ), виданим 23.04.1988 року Староводолазьким сільським ЗАГСом Нововодолазького району Харківської області, громадяни: [PERSON] , [INFO] , уродженець села Стара Водолага Нововодолазького району Харківської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженка села Стара Водолага Нововодолазького району Харківської області,- уклали шлюб 23.04.1988 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу в цей день зроблено запис за № 1. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а. с. 11). Як убачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого 01.02.1989 року Старомерчинською селищною радою Валківського району Харківської області, [PERSON] народилася [INFO] в селищі Старий Мерчик Валківського району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 01.02.1989 року зроблено запис за № 5, та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] ), виданого 06.09.2016 року Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації акті цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, громадяни України: [PERSON] , [INFO] , уродженець села Володимирівка Акимівського району Запорізької області, та [PERSON] , [INFO] , уродженка селища міського типу Старий Мерчик Валківського району Харківської області, зареєстрували шлюб 06.09.2016 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 662. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а. с. 10). Отже, наведеним доведено, що померлий [PERSON] мав рідну сестру [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] . Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю (серії IV-ХР № 022253), виданим на підставі Розпорядження Нововодолазької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 120 від 27.05.2002 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 6,23 гектарів, в межах згідно з планом, яка розташована на території Староводолазької сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1878 (а. с. 18). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (бланк серії ААР № 557686), виданого 26.06.1999 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М., зареєстрованого в реєстрі за № 1010, [PERSON] отримав у спадщину половину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] , що розташований на землі сільської ради (а. с. 19). З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Нововодолажським малим комунальним підприємством технічної інвентаризації 30.03.2006 року за № 10244039, убачається що за [PERSON] , було зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] з розміром частки Ѕ на підставі свідоцтва про право на спадщину (бланк серії ААР № 557686), виданого 26.06.1999 року Нововодолазькою державною нотаріальною конторою (а. с. 20). Наведеним встановлена наявність спадкової маси померлого [PERSON] . 05.12.2007 року між [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим за адресом: [ADDRESS] , та [PERSON] , укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори Верещакою Г. Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2130, відповідно до якого [PERSON] після смерті передає у власність належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується повністю утримувати [PERSON] , надаючи йому необхідне харчування, одяг, ліки, забезпечуючи необхідний догляд та допомогу (а. с. 17). Як убачається з Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованої 20.11.2018 року об 11 годині 58 хвилин за зверненням [PERSON] від 20.11.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресом: [ADDRESS] (а. с. 9). Відповідно до акту, складеного депутатом округу № 03 Нововодолазької селищної ради Дігтяр Г. П. 13.12.2021 року за № 978, підпис якої посвідчено секретарем селищної ради Степаненко Н. Є. та скріплений гербовою печаткою селищної ради, [PERSON] , 1981 року народження, з 2005 по 2013 роки була зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , але фактично проживала за адресом: [ADDRESS] (а. с. 179). Як убачається з копій квитанцій за комунальні послуги за травень 2013 року, сформованих у червні 2013 року, боргів за комунальні послуги не має, квитанції сплачувалися вчасно (а. с. 180 181). Таким чином, наведеним доведено, що позивач [PERSON] проживала разом з померлим однією сім`єю та вела із ним спільне господарство за адресом: [ADDRESS] . Зі спадкової справи № 549/2016, заведеної державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої суду за вхідним № 618/21-вх від 02.02.2021 року, вбачається, що: -21.09.2016 року [PERSON] звернулася до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, від імені [PERSON] , про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 72); -Постановою завідувача Десятої харківської нотаріальної контори Верещаки Г. Л., за вихідним № 2250/548/2016, [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а. с. 74); -Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої за № 45158260 21.09.2016 року о 13 годині 40 хвилин Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку «Донець Олексій Іванович» знайдено інформацію про спадковий договір, виданий на бланку серії ВКА № 926771, зареєстрований в реєстрі за № 1-2130, з номером у спадковому реєстрі 43568232, посвідчений 05.12.2007 року Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою (а. с. 75); -З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої за № 45158247 21.09.2016 року о 13 годині 39 хвилин Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку «Донець Олексій Іванович» вбачається, що інформація в реєстрі відсутня (а. с. 76); -Як убачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45159765, виданого 21.09.2016 року Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, до Спадкового реєстру було внесено реєстраційний запис, за наступним параметром: реєстрація спадкової справи № 549/2016, яка була заведена 21.09.2016 року Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а. с. 77); -18.08.2020 року [PERSON] звернулася до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 85); -З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027456827, сформованого 18 серпня 2020 року о 14:41:20 годині, за параметрами запиту «Дитина [PERSON] », вбачається наявність актового запису про народження № 23, складеного 09.11.1968 року Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району, згідно з яким [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 89 90); -Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00027457189, сформованого 18 серпня 2020 року о 14:50:39 годині, за параметрами запиту « [PERSON] », вбачається наявність актового запису про шлюб № 1, складеного 23.04.1988 року Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23.04.1988 року (а. с. 91 92); -З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027457065, сформованого 18 серпня 2020 року о 14:47:30 годині, за параметрами запиту «Дитина [PERSON] », вбачається наявність актового запису про народження № 05, складеного 01.02.1989 року Старомерчицькою селищною радою Валківського району, згідно з яким [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 93 94); -Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027457118, сформованого 18 серпня 2020 року о 14:48:48 годині, за параметрами запиту «Дитина [PERSON] », вбачається наявність актового запису про народження № 17, складеного 30.07.1956 року Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району Харківської області, згідно з яким [PERSON] народився [INFO] , та його матір`ю зазначена [PERSON] , в подальшому 17.06.1964 року в актовий запис були внесені зміни на підставі спільної заяви батьків, а саме: прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] , зазначено по батькові [PERSON] , зазначені відомості про батька [PERSON] , прізвище матері змінено з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 95 96); -Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00027457991, сформованого 18 серпня 2020 року о 15:14:07 годині, за параметрами запиту «Наречена [PERSON] », вбачається наявність актового запису про шлюб № 6, складеного 14.10.1963 року Староводолазькою сільською радою Нововодолазького району, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14.10.1963 року (а. с. 97 - 98). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятою 26.08.2020 року державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещакою Г. Л., [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] з тих підстав, що вона не подала до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована на момент смерті спадкодавця разом з ним (а. с. 16, 86). Наведеним доведена наявність спору про право, що належить вирішити у судовому порядку. Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). Отже, відносини, пов`язані із спадкуванням майна померлої особи, є цивільно-правовими та підлягають регулюванню нормами цивільного законодавства України. Так, зі змісту позову [PERSON] вбачається, що встановлення юридичного факту її постійного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] необхідно їй для забезпечення можливості реалізації права на спадщину. Абзаци 1 та 2 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» мовлять про те, що такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Також, ухвалюючи це рішення, суд виходить з положень частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України). Приписами статей 1216 та 1217 вказаного кодифікованого закону України обумовлено, що спадкуванням, яке може здійснюватися за заповітом або за законом, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з правилами частини 1 та 2 статті 1220 цього ж нормативно-правового акту спадщина відкривається внаслідок смерті, а часом її відкриття вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, що виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. При цьому, як зазначено у частині 1 статті 1222 вказаного кодексу, спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Отже, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 зазначеного останнім нормативно-правового кодифікованого акту України). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої за № 45158260 21.09.2016 року о 13 годині 40 хвилин Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою за параметрами пошуку [PERSON] знайдено інформацію тільки про спадковий договір, виданий на бланку серії ВКА № 926771, зареєстрований в реєстрі за № 1-2130, з номером у спадковому реєстрі 43568232, посвідчений 05.12.2007 року Десятою Харківською міською державною нотаріальною конторою (а. с. 75). Отже, за життя померлий не зробив заповідальне розпорядження, тому спадкування належного йому майна слід здійснювати за законом. Положення статті 1258 Цивільного кодексу України роз`яснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Ретельно перевіривши матеріали справи, а також відомості, надані судові нотаріусом, зокрема, її постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд убачає, що позивач є заінтересованою особою у прийнятті спадщини, проте впродовж шести місяців із дня смерті спадкодавця вона не звернулася до нотаріуса із відповідною письмовою заявою про прийняття спадщини. Приписами частини 1 статті 1265 Цивільного кодексу України обумовлено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеню споріднення включно, при чому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступень споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. З матеріалів справи убачається та доведено належними доказами в суді, що позивач та спадкодавець споріднюються один із одним як племінниця та рідний дядько відповідно, й вони мешкали на час смерті того за одним з ним адресом, а саме: [ADDRESS] ,- й вели сумісне господарство. Отже, доказом наведеного, зокрема, є й свідчення їх сусідів, допитаних судом в якості свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON] ,- а також акт, складений депутатом округу № 03 Нововодолазької селищної ради Дігтяр Г. П. 13.12.2021 року за № 978, підпис якої посвідчено секретарем селищної ради Степаненко Н. Є. та скріплений гербовою печаткою селищної ради, відповідно до якого [PERSON] з 2005 по 2013 роки мешкала за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до положень статей 1 і 34 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину визнається нотаріальною дією, яка вчиняється нотаріусами. На дату подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентований відповідним Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, підпункт 1.2. пункту 1 глави 10 розділу ІІ якого обумовлює, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При цьому, на виконання вимог підпункт 4.1. пункту 4 глави 10 розділу ІІ того ж Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Отже, як дійсно обумовлено підпунктом 4.4. пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного вище Порядку, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Таким чином, встановлення факту сумісного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] , породжує юридичні наслідки у виді отримання спадщини та відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Аналізуючи причини звернення позивача до суду із відповідною вимогою про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд переконався, що цей факт необхідний їй задля оформлення спадщини. При цьому, з огляду на зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державного нотаріусу Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещак Г. Л., [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] з тих підстав, що вона не подала до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована на момент смерті спадкодавця разом з ним (а. с. 16, 86). Таким чином, проаналізувавши всі наявні докази у їх сукупності, наведені та встановлені у судовому засіданні факти та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення її позову шляхом встановлення факту її сумісного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що згідно з положеннями частини 1 та 3 статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що до участі у справі залучений належний відповідач. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених нею і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved