Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

20 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 грудня 2013 року нею було підписано Анкету-заяву про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Зазначає, що за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович 20 листопада 2017 року вчинив виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з неї на користь відповідача заборгованість у розмірі 16 553, 99 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1 498, 81 грн.; заборгованість за відсотками - 13790,70 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 764,48 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1 800,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - 1 247 днів, а саме: з 30 грудня 2013 року по 30 травня 2017 року (майже за 3,5 років). Стверджує, що 04 лютого 2018 року відповідачем пред`явлено до виконання виконавчий документ до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області. 05 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області Бондаренко В.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису (ВП № 55708511). 11 грудня 2018 року виконавцем по вказаному виконавчому провадженню винесено постанови про арешт майна боржника, та арешт коштів боржника. Станом на момент звернення позивача до суду виконавче провадження завершено та відповідно до Постанови від 19 грудня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Вказана інформація підтверджується інформацією про виконавче провадження № 55708511 внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з сайту (https:asvpweb.minjust.gov.ua/#search-debtors). Зазначає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням норм діючого законодавства. По-перше, приватний нотаріус не переконався в тому, що нею було отримано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Жодної вимоги кредитора вона не отримувала. По-друге, відсутні докази, які б підверджували факт безспірності заборгованості перед відповідачем (стягувачем). Як зазначалося раніше, підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатись договором в розумінні положень ст. 626 Цивільного кодексу України, оскільки вона не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема у заяві відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові коши (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, не вказано вид платіжної картки, суму ліміту кредитування. Зміст зазначеної Анкети-заяви зводиться до того, що вона лише висловила бажання на отримання банківської послуги, що не може вважатись обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. В той же час, Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, всупереч положенням ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» нею не підписані, і не доводять факту укладення з ним кредитного договору на умовах визначених цими документами. Також, повідомляє суд, що відповідачем в односторонньому порядку, було змінено розмір начебто погодженої сторонами річної відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме з 2,5 % на місяць (30,00 % на рік) до 2,9 на місяць(34,80 % на рік) та з 2,9 на місяць (34,80 % на рік) до 3,6 на місяць (43,20 % на рік) та нараховано неустойку (штраф), хоча неустойка за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) була передбачена договором. Зазначає, що останній (єдиний) платіж, спрямований на погашення заборгованості було здійснено 07 березня 2014 року у розмірі 800, 00 грн. А відтак, 26 квітня 2014 року (щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступного за звітним) є початком перебігу строків позовної давності, який відповідно закінчився 26 квітня 2017 року. Посилаючись на зазначені обставини, вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та не врахував, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, у зв`язку з чим просить визнати виконавчий напис № 22110 від 20 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 17 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 11 липня 2019 року о 09 год. 00 хв. 24 травня 2019 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідно до укладеного договору позивач отримала кредит, та саме цей факт сторонами не оскаржується. В порушення норма закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та не повернула в межах строку, встановленого договором суму кредиту та не сплатила проценти, комісію та інше за користування кредитом. Враховуючи те, що відповідач надав всіх необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме кредитний договір, засвідчени й банком розрахунок про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає. Також вказує, що з урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати позивачем боргу, відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків вчинив виконавчий напис. Просить відмовити в задоволенні позивних вимог та справу розглянути без участі представника АТ КБ «Приватбанк». В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та її представника. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що 20 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 22110, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 16 553 грн. 99 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 30 грудня 2013 року. Строк, за який провадиться стягнення - 1247 днів, а саме: з 30 грудня 2013 року по 30 травня 2017 року. Сума складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1498 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 13790 грн. 70 коп., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., заборгованості по штрафах (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 764 грн. 48 коп. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. (а.с. 49). 05 лютого 2018 року постановою державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Бондаренко В. М. відкрито виконавче провадження ВМ №5 55708511 з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.15). 11 грудня 2018 року постановою державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Бондаренко В.М. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] (а.с.16). 11 грудня 2018 року постановою державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Бондаренко В.М. накладено арешт на грошові кошти, що містяться в банках (а.с.17). 19 грудня 2018 року постановою державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Бондаренко В.М. повернуто виконавчий документ стягувачу, у зв`язку з им, що майно, на яке можливе звернути стягнення, належне боржнику, не виявлено (а.с.18). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих на запит суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що звертаючись 20 листопада 2017 року до цього нотаріуса, представник ПАТ КБ «Приватбанк» до заяви про вчинення виконавчого напису надав копію кредитного договору (а.с.50-53). Таким чином вчинення виконавчого напису відбулося з порушенням вимог п.2 Переліку документів, оскільки оригінал кредитного договору нотаріусу стягувачем наданий не був. Вказана обставина не спростована відповідачем належними та допустимими доказами. З наданого розрахунку заборгованості за договором б/н від 30 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та Сметаніною (Синицею.) А.А. , який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що така заборгованість утворилася в період з 30 грудня 2013 року по 30 травня 2017 року та складається з заборгованості у розмірі 16 553, 99 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1 498, 81 грн.; заборгованість за відсотками - 13790, 70 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 764, 48 грн. (а.с. 52-53). При цьому позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що питання щодо стягнення такої стягувачем порушена поза межами строків позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України. Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною, оскільки в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом вчинено виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON]. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову , оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved