Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

19 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати право власності за набувальною давністю на квартиру №107, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 39. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 20.10.1971 року і по теперішній час, він зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], в яку він вселився на підставі ордеру № 3175 серія А від 09.12.1970 року виданого Виконавчим комітетом [PERSON] депутатів трудящих м. Харкова, на підставі рішення виконкому [PERSON] депутатів трудящих від 26.11.1970р. № 44. Згідно рішення Дзержинської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 04.10.1972р. № 2057 було проведено впорядкування нумерації 5-го мікрорайону Павлова поля в межах забудівель: проспект ім. Леніна, від вул. ім. 23 Серпян до вул. [PERSON]; вул. [PERSON], від проспекту ім. Леніна до вул. Космонавтів, вул. Космонавтів, від вул. [PERSON] до вул. ім. 23 Серпня і вул. 23 [PERSON], від вул. Космонавтів до проспекту ім. Леніна. Будинок у якому проживає позивач знаходиться в мікрорайоні, в якому проводилось упорядкування нумерації у 1972 р. Багатоповерховий кооперативний будинок № 39 по вулиці 23 Серпня в місті Харкові було введено в експлуатацію на підставі рішення Харківського міськвиконкому № 561 від 31.12.1970 р. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Виконавчим комітетом [PERSON] депутатів трудящих м. Харкова, на підставі рішення виконкому [PERSON] депутатів трудящих від 26.11.1970р. № 44, позивачу [PERSON] було видано ордер № 3175 серія А від 09.12.1970 року, на склад сім'ї з трьох чоловік, яким було надано право на заняття житлового приміщення, яке складалось з двох кімнат в ізольованій квартирі, загальною площею 26,01 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Харківського міськвиконкому № 561 від 31.12.1970р. було затверджено акти прийомки приймальними комісіями та прийнято в експлуатацію жилий будинок № 1 по вулиці 23 Серпня житло-будівельного кооперативу «Висотний». На підставі рішення Дзержинської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 04.10.1972р. № 2057 було проведено впорядкування нумерації 5-го мікрорайону Павлова поля в межах забудівель: проспект ім. Леніна, від вул. ім. 23 Серпня до вул. [PERSON]; вул. [PERSON], від проспекту ім. Леніна до вул. Космонавтів, вул. Космонавтів, від вул. [PERSON] до вул. ім. 23 Серпня і вул. 23 [PERSON], від вул. Космонавтів до проспекту ім. Леніна. Судом встановлено, що будинок у якому проживає позивач знаходиться в мікрорайоні, в якому проводилось упорядкування нумерації у 1972р. Як вбачається з матеріалів справи, у ордері № 3175 серія А від 09.12.1970 року, на підставі якого позивач отримав право на вселення у житлове приміщення, було допущено технічну описку у номері будинку, в звязку з чим, позивач не мав можливості звернутися до повноважних органів з приватизації майна щодо приватизації квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Отже позивач вселився у квартиру на законних підставах, маючи ордер, знаходячись на квартирному обліку, тобто без порушення встановленого ЖК України порядку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 20.10.1971 року зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], сплачує квартплату та комунальні платежі. Таким чином, суд вважає, що при вселенні у квартиру [ADDRESS], позивачем не було порушено порядок вселення. Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, що добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном впродовж десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004р., положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001р. Як вбачається з матеріалів справи позивач на протязі більш ніж 10 років постійно проживає та зареєстрований в [INFO], оплачує квартплату та комунальні платежі. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах вселився в вищевказану квартиру, тобто добросовісно заволодів нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном більш ніж 10 років, тому набуває право власності на це майно. За ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved