Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

20.08.2019 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «Елемент-Перетворювач» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В позові вона вказала, що у період з 05.02.2003 по 20.09.2018 року вона знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «ЕЛЕМЕНТ-ПЕРЕТВОРЮВАЧ». Відповідач, в порушення вимог ст.115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим за період часу з лютого 2017 по вересень 2018 року утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 23294 грн. 77 коп., про що свідчить довідка № 1267/4-39 від 17 жовтня 2018 року. 20.09.2018 року вона була звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію, про що зазначено у її трудовій книжці, наказі про звільнення № 188к від 20.09.2018 року. В день звільнення 20.09.2018р., в порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з нею повний розрахунок та не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 23294,77 грн. Вказана заборгованість по заробітній плати при звільнені, в повному обсязі була виплачена відповідачем, лише 27.06.2019 року. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при його звільненні та з моменту звільнення до моменту повного розрахунку пройшло 191 робочих дні, тому просить стягнути з відповідача на свою користь за рішенням суду середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 33 860,48 грн. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Кириченко Р.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заперечення від 20.02.2020 року, відповідно до яких позовні вимоги визнав частково в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.09.2018 року по 27.06.2019 року в кількості 115 робочих днів в розмірі 28218,70 грн. Надав суду довідку про середній заробіток за період червень-серпень 2018 року, згідно якої середньоденна заробітна плата (без утримання податків) позивача складає 245,38 грн., Наказ № 294 від 29.12.2016р. про встановлення неповного (3-денного) робочого тижня з 01.01.2017р. та Випискою з Табеля обліку використання робочого часу позивачки [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що [PERSON] починаючи з 05.02.2003 року працювала в ТОВ «Елемент-Перетворювач», що підтверджується записом в її трудовій книжці. 20.09.2018 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку з виходом на пенсію. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно наданої ТОВ «Елемент-Перетворювач» довідки № 1267/4-39 від 17.10.2018 року, заборгованість підприємства по заробітній платі станом на 17.10.2018 року перед позивачкою за період часу з лютого 2017 по вересень 2018 року включно становила 23294,77 грн. Однак, вказана заборгованість по заробітній плати, була виплачена відповідачем лише 27.06.2019 року, що не заперечує і відповідач по справі. Таким чином, судом встановлено, що з вини відповідача мала місце затримка розрахунку з позивачем при звільненні. При цьому, суд бере до уваги, що позивач рахувала дні затримки, виходячи з п`ятиденного робочого тижня, проте на ТОВ «Елемент-Перетворювач» відповідно до наказу № 294 від 29.12.2016 року «Про встановлення режиму неповного робочого тижня», з 01.01.2017 року для всіх працівників ТОВ «Елемент-Перетворювач» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа, тому середній заробіток повинен розраховуватись по триденному робочому тижню відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. При цьому, факт того, що на підприємстві відповідача встановлено триденний робочий тиждень встановлено 06.03.2019 Запорізьким апеляційним судом по справі № 334/5473/18 за позовом іншого звільненого працівника Відповідно до абз. 5 ст.3-1 Закону України «Про оплату праці» у разі укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивача було звільнено у вересні 2018 року, отже, середньоденна заробітна плата має обчислюватись виходячи із її заробітної плати без виключення сум відрахування на податки та збори за серпень та червень 2018 року (оскільки в липні у позивачки не було нарахувань згідно Довідки № 1269/4-13 від 19.02.2020р.). Таким чином, заробітна плата позивача за червень-серпень 2018 року для обчислення середньоденної заробітної плати складає 5398,37 грн. (3249,10 грн. + 2149,27 грн.). Кількість відпрацьованих днів за вказаний період складає 22 дні (13 робочих днів +9 робочий день). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 245,38 грн. Сумарне число робочих днів позивачки за період з 20.09.2018 року по 27.06.2019 року включно, згідно з графіком роботи підприємства, встановленого наказом № 294-к від 29.12.2016 року, становить 115 робочих днів, з яких 3 дня вересня (24, 25, 26 числа), 15 днів жовтня (1,2, 3, 8, 9, 10, 15, 16, 17, 22, 23, 24. 29, 30, 31 числа), 12 днів листопада (5, 6, 7, 12. 13, 14, 19, 20, 21,26, 27, 28 числа), 12 днів грудня (3,4,5, 10, 11, 12, 17, 18, 19, 24, 29, 31 числа), 12 днів січня (2, 8, 9, 14, 15, 16, 21,22,23.28, 29. ЗО числа) 12 днів лютого (4, 5,6, 11, 12, 13, 18, 19, 20. 25, 26, 27числа), 12 днів березня (4, 5, 6, 11, 12, 13, 18, 19, 20, 25, 26, 27 числа), 14 днів квітня (1, 2, 3, 8, 9, 10, 15, 16, 17, 22, 23, 24, 30,31 числа), 12 днів травня (6,7,8, 13,14.15, 20.21.22.27,28,29) 11 днів червня (3,4, 5, 10, 11, 12, 18, 19, 24, 25, 26 числа). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки за затримку розрахунку при звільненні підлягає стягненню середній заробіток у розмірі 28218,70 грн., із розрахунку 245,38 грн. х 115 робочих днів = 28218,70 грн. Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно ст..18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial