Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

21 жовтня 2016 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 січня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася їй у спадок за заповітом земельна ділянка загальною площею 8,76 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Вказала, що окрім неї є спадкоємець за законом її брат [PERSON], тобто відповідач у справі, який також звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини. Проте зазначила, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у звязку з тим, що у заповіті, у якому її мати заповіла їй на випадок своєї смерті спірну земельну ділянку йде мова про земельну частку (пай), а не земельну ділянку. Стверджує, що на момент складання заповіту у матері був сертифікат на земельну частку (пай), а на момент її смерті вже була виділена земельна ділянка у натурі та отримано матірю Державний акт на право власності на земельну ділянку, яка і заповідалася позивачу. З посиланням на ці обставини та статті 392, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України просила розтлумачити заповіт та визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявилася, але її представник цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. У подальшому у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Третя особа (сільська рада) також представника не надіслали, але той надав суду письмову заяву, в якій не заперечували проти задоволення вимог позивача, а справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом наступне. На підставі розпорядження Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області від 13 травня 1997 року № 150 на імя [PERSON] виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай (серія МК № 0167507) розміром 8,0 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», Новоодеського району Миколаївської області. Вказане підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі Миколаївської області та копією сертифікату. 21 серпня 2001 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчено секретарем Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області зі змісту якого видно, що на випадок свої смерті [PERSON] заповіла [PERSON] (Зубарєвій на той час) [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 8,0 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», Новоодеського району Миколаївської області. 01 листопада 2001 року Себинською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 27 вересня 2001 року № 5 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,76 га, що розташована на території Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним Державним актом на право приватної власності на землю (серія І-МК № 005100). З плану зовнішніх меж земельної ділянки, що зображений у змісті Державного акту на право приватної власності на землю (серія І-МК № 005100) випливає, що земельна ділянка загальною площею 8,76 га складається з двох відокремлених земельних ділянок площею 0,46 га і 8,30 га. Судом зясовано, що з моменту укладення [PERSON] заповіту на імя [PERSON] він не скасовувався і не змінювався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). 01 січня 2016 року [PERSON] померла. Її спадкоємцями є донька [PERSON], за заповітом та син [PERSON], за законом, які своєчасно, а саме 19 травня 2016 року звернулися до нотаріальної контори для успадкування майна матері. Листом державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки для успадкування майна нею надано нотаріусу Державний акт на право приватної власності на землю, а в заповіті спадкодавцем їй заповідалася право на земельну частку (пай). Крім того нотаріус вказала, що інший спадкоємець [PERSON] не уклав договір про тлумачення заповіту. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. За такого, суд вважає за доцільне розтлумачити заповіт, що складений [PERSON] 20 серпня 2001 року та посвідчений секретарем Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, за яким визнати, що: посилання заповідачем у заповіту на земельну частку (пай) в розмірі 8,0 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві «Перемога» Новоодеського району Миколаївської області, яку вона на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] стосується земельних ділянок загальною площею 8,7600 га (Державний акт серія I-МК № 005100), що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, право на яку, на час укладення заповіту мала заповідач [PERSON] на підставі сертифікату (серії МК № 016507) на право на земельну частку (пай). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання права власності на ці земельні ділянки за позивачем у порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved