overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2 000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що з Відповідачем вони перебувають у шлюбі з 14 червня 2013 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що син постійно проживає разом з нею, проте її доходів на його утримання не вистачає, а тому вважає, що матеріальна допомога з боку Відповідача повинна бути регулярною, так як на даний час він не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій просила задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив розглянути справу у заочному порядку згідно з положеннями ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2013 року між сторонами укладено шлюб, від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 08 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №3056) (а.с.5). Встановлено, що сторони проживають окремо, участі у матеріальному забезпеченні дитини Відповідач не приймає, син проживає разом з матір'ю, але її доходів на утримання дитини, з її слів, не вистачає. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з Позивачем, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання їх малолітнього сина в розмірі 2 000 гривень щомісяця, починаючи з 21 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 08 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 245. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач протягом року не підтримують сімейні стосунки та не ведуть сумісного господарства, в звязку з різницею поглядів на життя, несумісністю характерів, що призводило до конфліктів, сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище змінити на «Томашевська». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 245, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Сторони від шлюбу дітей не мають. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Томашевська». На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 640,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 21 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 521. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем були припинені у лютому 2016 році, в зв'язку з різними поглядами на життя, сімейні відносини, конфліктами, сварками, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище змінити на дошлюбне. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб між ним та позивачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 521, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають від шлюбу дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з лютого 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. В позовній заяві [PERSON] зазначено, що з 29 грудня 1979 року перебуває зі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітній дітей не мають. На протязі останніх п'ять років, спільне з відповідачем життя виявило розходження поглядів на сімейні відносини та несумісність характерів. Сторони не знаходили порозуміння, оскільки мали різні погляди на життя, на шлюб, що привело до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 29 грудня 1979 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1730. Подружжя спільних дітей не має. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Позивач має намір створити нову сім'ю. За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, обгрунтовуючи її тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку. У зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження матері вона значиться як [PERSON], у державному акті на право приватної власності на землю - [PERSON], у свідоцтві про її смерть - [PERSON], а в свідоцтві про народження та одруження заявниці її прізвище зазначено як «[PERSON]», заявник позбавлена можливості довести родинний зв'язок з матір'ю і успадкувати належне їй майно. Просила суд встановити факт того, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. У судове засідання заявник, її представник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просили розглядати справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що «[PERSON]» (мовою оригіналу) народилася [INFO] року у с.Берестівка Липоводолинського району Сумської області, її батьками записані «[PERSON]» та «[PERSON].» (мовою оригіналу) (а.с.8). [INFO] року у с. Семенівка Липоводолинського району Сумської області народилася [PERSON], її батьками значаться [PERSON], та [PERSON] (а.с.5). 12 серпня 1973 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.6). 01 листопада 2001 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на розташовану на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, площею 3,61 га (а.с.9). [INFO] року у с. Синівка Липоводолинського району Сумської області у віці 84 роки померла [PERSON] (а.с.7). Із довідки Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 18 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], до дня смерті була зареєстрована та проживала у с.Синівка Липоводолинського району Сумської області. Разхом з нею проживали її дочка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], правнуки [PERSON] та [PERSON] Заповіт від її імені цією сільрадою не посвідчувався. Спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звернутись до суду із заявою про встановлення факту за правилами окремого провадження особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту заявнику необхідне для оформлення спадкових прав. За таких обставин, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що даний факт має юридичне значення, а тому враховуючи надані сільрадою відомості, суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] ([PERSON]) є матір'ю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 30 січня 1993 року у відділі РАГС Дніпровського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №114. Від даного шлюбу народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], - [INFO] та син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Просила слухати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач та його представник не з'явився, однак надали письмову заяву в якій просили слухати справу у їх відсутність, проти позову не заперечували. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 30 січня 1993 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАГС Дніпровського РУЮ у м. Києві, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №114 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

21 серпня 2017 року в с.Зубрець Бучацького району Тернопільської області помер батько позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Героя України [PERSON],71 в с.Зубрець Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документа, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 21 серпня 2017 року в с.Зубрець Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; Позивачка [PERSON] дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Відповідачі від своїх часток у спадковому майні відмовилися на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

21 серпня 2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко Олени Петрівни, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визнання договору іпотеки недійсним. Позов задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року дану цивільну справу повернуто до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 220 ЦПК України. Сторони до суду не з'явились. Суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 220 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України одним з питань, яке вирішує суд під час ухвалення рішення є розподіл між сторонами судових витрат. У відповідності до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017р. було встановлено, що суд першої інстанції при постановленій рішення від 21.08.2017 року не вирішив питання про розподіл судових витрат по справі, а при зверненні до суду позивачем судові витрати не оплачувались. Позов [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко Олени Петрівни, про визнання договору іпотеки недійсним надійшов до суду 12.06.2014 року. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції від 23.10.2013 року, який діяв час подання позову, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ст.. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році мінімальна заробітна плата: у місячному розмірі становить 1218 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved