Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

20.05.2019 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою, яка на підставі ухвали даного суду від 05 червня 2019 року передана за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 року, цивільну справу № 202/3293/19, передано судді Твердохліб А.В. 10.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Позовні вимоги позивачем у справі мотивовано тим, що звідповідачем перебуває у шлюбі з 21 грудня 2013 року, зареєстрованому Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, зроблено актовий запис за № 943. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час між ними тих почуттів, які були до одруження не має. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з березня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Фактично сім`я припинила своє існування. Вищевикладені обставини, вважає [PERSON] , свідчать про те, що життя з відповідачем носить формальний характер, тому збереження шлюбу є неможливим, в зв`язку із чим, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності, після розлучення прізвище залишити « [PERSON] » та не стягувати судові витрати з відповідача. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення вимог не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого 21 грудня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про що, складено відповідний актовий запис за № 943. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 05 березня 2014 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 507. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved