Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 13 листопада 2020 року Хекало Олег Олексійович (далі - також представник позивача) в інтересах приватного підприємства НВП «Агроенергетичні технології» (далі - також позивач), подав позовну заяву до [PERSON] (далі - також відповідач), в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в якості відшкодування вартості безпідставно набутого майна за товарно-транспортною накладною №3/03 від 12 березня 2018 року (далі - ТТН від 12 березня 2018 року) у загальному розмірі 177292 гривні 92 копійок (далі - також позовна заява). Представник позивача у позовній заяві зазначає таке: позивач поставив товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма перемога 1 ЛТД» (далі - також ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД») агрохімікати та біопрепарати на загальну суму 177292 гривні 92 копійок, що підтверджується ТТН від 12 березня 2018 року; поставку товару здійснено за адресою вантажоодержувача село Знам`янка, Іванівського району, Одеської області; товар прийняла відповідач, про що свідчить її підпис в ТТН від 12 березня 2018 року; ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» не сплатила грошові кошти за отриманий товар; рішенням господарського суду Одеської області від 01 жовтня 2019 року по справі № 916/923/19 позивачу відмовлено у задоволенні позову про стягнення вартості майна з ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», яке позивачем не оскаржувалося; відповідач усвідомлюючи, що товар адресований ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» умисно імітувала прийняття товару від імені приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба народів» (далі - також ПСП «Дружба»); вартість безпідставно набутого відповідачем майна складає 177292 гривні 92 копійки (а.с. 1-6). 01 лютого 2021 року представник відповідача адвокат Волочнюк Олександр Сергійович (далі - також представник відповідача) подав до суду заперечення проти позову, в якому зазначає таке: позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують факт поставки відповідачу товару; відповідач заперечує, що отримувала товар за ТТН від 12 березня 2018 року (а.с. 117-121). Представники ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», ПСП «Дружба» не подали до суду пояснення щодо на позовної заяви. 2. Мотиви проведення судового засідання за відсутності учасників справи такі. Відповідач, представник відповідача, представник ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», представник ПСП «Дружба» до судового засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв та клопотань до суду не подавали, хоча повідомлені належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи. З огляду на положення пунктів 1, 2 частини 3 статті 223 (Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК) суд розглядає справу за відсутності відповідача, представника відповідача, представника ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», представника ПСП «Дружба». 3. Учасники судового провадження висловили таке. Представник позивача у судовому засіданні, підтвердив обставини зазначені у позовній заяві та просив її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні 15 березня 2021 року підтвердив обставини зазначені у запереченні та просив у задоволенні позовної заяви відмовити. 4. Процесуальні рішення та дії у справі такі. 07 грудня 2020 року постановлена ухвала про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, й визначено дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, та залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», ПСП «Дружба». Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», ПСП «Дружба» у зв`язку в встановленням карантинних обмежень (а.с. 93). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 01 лютого 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати розгляд справи відкладено, та визнано явку відповідача обов`язковою (а.с. 112-114). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, неявку відповідача та представника відповідача визнано неповажною та відкладено розгляд справи (а.с. 132). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, явку відповідача визнано обов`язковою та відкладено розгляд справи (а.с. 147-145). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 29 березня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача явку відповідача визнано обов`язковою та відкладено розгляд справи (154-155). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2021 року неявку представника позивача, відповідача визнано неповажною, явку сторін в судове засідання 19 травня 2021 року визнано обов`язковою. 5. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. Позивач є замовником за ТТН від 12 березня 2018 року на суму 177292 гривень 92 копійки, вантажоодержувачем зазначено ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» (а.с. 8). З листа директора ТОВ «Пас-Транс» С.Є. Пасічник вбачається, що 10 березня 2018 року між ТОВ «Пас-Транс» та позивачем укладено разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом №00001275, відповідно до якого виконане перевезення мінеральних добрив за маршрутом місто Васильків Київської області - село Знам`янка Одеської області. Перевезення здійснювалося найманим автомобілем МПН [NUMBER] . На підтвердження виконання ТОВ «Пас-Транс» надало позивачу підписані вантажоодержувачами товарно-транспортні накладні (а.с. 22). За довідкою від 06 листопада 2020 року №45/11, що видана позивачем, на поточний рахунок позивача у період з 12 березня 2018 року по 06 листопада 2020 року грошові кошти від будь-яких юридичних, фізичних осіб-підприємців та/або фізичних осіб, у тому числі від відповідача в якості оплати товару за ТТН від 12 березня 2018 року не надходили (а.с. 23). Відповідно до довідки від 06 листопада 2020 року №46/11, що видана позивачем, за даними бухгалтерського обліку позивача станом на 06 листопада 2020 року вартість майна відвантаженого за ТТН від 12 березня 2018 року становить 177292 гривні 92 копійки (а.с. 27). Згідно з витягом із наказу директора ПСП «Дружба народів» від 27 червня 2012 року №112 відповідач прийнята на роботу бухгалтером зернотока з 27 червня 2012 року (а.с. 143). З довідки від 28 березня 2021 року вбачається, що відповідач не працює та не працювала в ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» (а.с. 149). Видаткові та товарно-транспортні накладні оформлені в період з 2017 - 2018 роки свідчать, що між позивачем та ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» неодноразово укладалися типові договори щодо поставки аналогічних товарів (далі - також накладні, а.с. 173-179). 6. Норми права, які застосував суд такі. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (частина 2 статті 11 ЦК). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК). У письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами (пункт 1 частини 1 статті 208 ЦК). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК). Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина 1 статті 1212 ЦК). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина 3 статті 1212 ЦК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). 7. Мотиви застосування норм права такі. Системний аналіз положень статті 1212 ЦК і цього інституту цивільного законодавства свідчить, що: правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права; предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права; зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох таких умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав передбачених статтею 11 ЦК); під відсутністю правової підстави слід розуміти перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту; відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином; набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відтак, норми статті 1212 ЦК мають застосовуватися до позадоговірних зобов`язань, а набуття однією зі сторін майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Суд констатує, що, виходячи з ТТН від 12 березня 2018 року, саме ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД», а не відповідач, є отримувачем товару відправленого позивачем, між якими виникли фактичні договірні відносини, й прийняття товару навіть відповідачем чи іншою особою, не може свідчити про набуття нею майна за відсутності достатніх правових підстав, у спосіб, що суперечить цивільному законодавству. Подані представником позивача накладні опосередковано свідчать, що аналогічні поставками товару здійснювалися позивачем отримувачу ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» на підставі договірних відносин. Представник позивача не подав до суду доказів на спростування обставин, що поставка товару здійснювалася ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» за відсутності договірних відносин. Натомість, виходячи з приписів частини 1 статті 208 ЦК правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі, тому здійсненням поставки товару підтверджується факт існування між позивачем та ТОВ «Агрофірма перемога 1 ЛТД» фактичних договірних відносин. Через це, навіть відсутність вчиненого правочину у письмовій формі, не свідчить про те, що він не є укладеним. Отже, виникнення такого спору стосовно нібито набуття відповідачем майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу. Тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку буде скасована, визнана недійсною, змінена, припинена стаття 1212 ЦК може бути застосована, тому, підтвердження чи не підтвердження факту отримання відповідачем товару, як уповноваженою особою юридичної особи, натепер не має відповідного значення для вирішення справи. 8. Суд застосовує таку практику Верховного Суду. Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від: 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц; 18 листопада 2020 року у справі № 295/13634/14-ц; 9. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить висновку щодо відмови у задоволенні позовної заяви. 10. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Виходячи з приписів частини 1 статті 141 ЦПК судові витрати покладаються на позивача оскільки у позові відмовлено.

Outcome: dismissed