Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В травні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та посилається на те, що вона працювала в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника відділу контролю якості служби головного технолога. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.1-9 від 28 лютого 2019 року були внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису підприємства, згідно з якими з 1 березня 2019 року у службі головного технолога була створена група з контролю технологічних процесів, яка складалась з провідного інженера (керівника групи) та двох інженерів групи. На вказані посади були переміщені працівники, які обіймали посади провідного інженера (керівника групи) та інженерів групи моніторингу якості послуг відділу контролю якості служби головного технолога. Крім того, з 1 червня 2019 року посада начальника відділу контролю якості взагалі була скорочена в штатному розписі служби головного технолога. Однак в ДП «МА «Бориспіль» не відбулось жодних змін в організації виробництва і праці. Тому [PERSON] просить визнати недійсним та скасувати наказ генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.1-9 від 28 лютого 2019 року. 1.2. В липні 2019 року [PERSON] пред`явила ще один позов та посилається на те, що наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1104/п від 3 червня 2019 року позивач був звільнений з роботи з 3 червня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Однак відповідач не вжив заходи, спрямовані на переведення [PERSON] на іншу роботу, та звільнив позивача з роботи без забезпечення переважного права на залишення на роботі та без згоди професійної спілки ДП «МА «Бориспіль». Ці обставини свідчать про те, що звільнення позивача з роботи було проведено з істотними порушеннями трудового законодавства. Тому [PERSON] просить суд скасувати наказ генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1104/п від 3 червня 2019 року, поновити позивача на посаді начальника відділу контролю якості служби головного технолога ДП «МА «Бориспіль» з 3 червня 2019 року, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 3 червня 2019 року та моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 6 червня 2019 року (а.с.15-16 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі №359/4731/19 за позовом, пред`явленим [PERSON] у травні 2019 року, та призначений судовий розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 липня 2019 року (а.с.64-65 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі №359/5912/19 за позовом, пред`яв-леним [PERSON] в липні 2019 року, та призначений судовий розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 жовтня 2019 року (а.с.67-68 т.1) цивільну справу №359/5912/19 було об`єднано в одне провадження з цивільною справою №359/4731/19. Об`єднаній цивільній справі був призначений №359/4731/19 (провадження №2/359/2032/2019). 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 серпня 2020 року (а.с.176-177 т.2) був поновлений судовий розгляд цивільної справи для витребування у ДП «МА «Бориспіль» посадових інструкцій начальника аналітичної групи служби розвитку мережі маршрутів та провідного інженера інженерного відділу служби управління нерухомістю, а також положень про службу розвитку мережі маршрутів та службу управління нерухомістю. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позови та наполягає на їх задоволенні. 3.2. Представник відповідача Сінькевич В.А. не визнає позови та заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що [PERSON] не має права оскаржувати наказ про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису ДП «МА «Бориспіль». Крім того, звільнення позивача з роботи було проведено з дотриманням трудового законодавства. Тому представник відповідача Сінькевич В.А. просить суд відмовити у задоволенні позовів. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] працювала в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника відділу контролю якості служби головного технолога. 4.2. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.1-9 від 28 лютого 2019 року (а.с.25-26, 81-82 т.1) були внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису підприємства, згідно з якими з 1 березня 2019 року у службі головного технолога була створена група з контролю технологічних процесів, яка складалась з провідного інженера (керівника групи) та двох інженерів групи. На вказані посади були переміщені працівники, які обіймали посади провідного інженера (керівника групи) та інженерів групи моніторингу якості послуг відділу контролю якості служби головного технолога. Крім того, з 1 червня 2019 року посада начальника відділу контролю якості була скорочена в штатному розписі служби головного технолога. 4.3. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1104/п від 3 червня 2019 року (а.с.43-44 т.1) [PERSON] була звільнена з роботи з 3 червня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. 4.4. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір», главою ІІІ-А «Забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників» та главою XV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, а також встановлює чисельність працівників і штатний розпис. 5.2. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5.3. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. 5.4. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. 5.6. Згідно з ч.1, ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату праців-никові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 5.7. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 5.8. Згідно з ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 28 березня 2019 року у справі №755/3495/16-ц (провадження №61-1350св17), КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про звільнення. Водночас, частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Крім того, частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Тому не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому у працівника залишається право оспорювати лише правомірність його звільнення. 6.2. Аналіз цих роз`яснень переконливо свідчить про те, що [PERSON] не має права оскаржувати наказ генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.1-9 від 28 лютого 2019 року. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження того, що в ДП «МА «Бориспіль» не відбулось жодних змін в організації виробництва і праці. 6.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним та скасування наказу генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.1-9 від 28 лютого 2019 року відсутні. Тому у задоволенні позову про вжиття цих заходів [PERSON] належить відмовити. 6.4. 1 березня 2019 року [PERSON] було вручено попередження про наступне вивільнення з роботи з 3 червня 2019 року (а.с.86 т.1). В той же день позивача було ознайомлено з Переліком наявних вакантних посад на підприємстві станом на 1 березня 2019 року (а.с.89-98 т.1). Зі змісту акту №11-26-22 від 1 березня 2019 року (а.с.88 т.1) вбачається, що [PERSON] спочатку не виявила бажання бути переведеною на жодну з вакантних посад. Однак 21 травня 2019 року позивача було знову ознайомлено з Переліком наявних вакантних посад на підприємстві станом на 21 травня 2019 року (а.с.131-135 т.1). Зі змісту акту №11-26-92 від 21 травня 2019 року (а.с.130 т.1) вбачається, що [PERSON] виявила бажання бути переведеною на вакантні посади начальника аналітичної групи служби розвитку мережі маршрутів або провідного інженеру інженерного відділу служби управління нерухомістю. 6.5. Зі змісту аркушу внутрішнього погодження електронного документа (а.с.139 т.1) вбачається, що начальник служби розвитку мережі маршрутів [PERSON] відхилив канди-дату позивача у зв`язку з тим, що [PERSON] не володіла поглибленими знаннями Microsoft Excel (формулами, розрахунками, зведеними таблицями та VBA). Зі змісту іншого аркушу внутрішнього погодження електронного документа (а.с.141 т.1) вбачається, що начальник служби управління нерухомістю [PERSON] також відхилила кандидатуру позивача у зв`язку з тим, що [PERSON] не володіла навичками роботи в програмах AutoCAD та Adobe Photoshop . 6.6. Однак зі змісту п.3.6 посадової інструкції начальника аналітичної групи служби розвитку мережі маршрутів №29-05/2-114 від 8 червня 2017 року (а.с.181-186 т.2) вбачається, що особа, яка претендувала на зайняття вказаної посади, повинна володіти програмами Word, Excel, Internet Explorer, іншими інтернет-браузерами та Power Point виключно в межах, необхідних для виконання посадових обов`язків, а не поглибленими знаннями цих програм. Зокрема, з пункту 1.3 вказаної посадової інструкції вбачається, що начальнику аналітичної групи маршрутів підпорядковувалось ціла низка фахівців-аналітиків аналітичної групи, які якраз, як виконавці, і повинні були володіти поглибленими знаннями програм Word, Excel, Internet Explorer, інших інтернет-браузерів і Power Point. Крім того, зі змісту п.3.10 посадової інструкції провідного інженера інженерного відділу служби управління нерухомістю №22-05/1-6 від 13 липня 2018 року (а.с.191-195 т.2) вбачається, що до особи, яка претендувала на зайняття вказаної посади, пред`являлась вимога вміти використовувати оргтехніку, персональний комп`ютер та мати відповідні навички роботи в програмах Microsoft Word, Excel. Жодні вимоги щодо володіння навичками роботи в програмах AutoCAD та Adobe Photoshop у посадовій інструкції провідного інженера інженерного відділу служби управлін-ня нерухомістю №22-05/1-6 від 13 липня 2018 року (а.с.191-195 т.2) взагалі відсутні. 6.7. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що [PERSON] незаконно не була переміщена на обрані нею посади начальника аналітичної групи служби розвитку мережі маршрутів та провідного інженера інженерного відділу служби управління нерухомістю. Тому звільнення позивача з роботи було здійснено з порушенням вимог, передбачених ч.2 ст.40 та ч.3 ст.492 КЗпП України. 6.8. Крім того, [PERSON] була членом професійної спілки ДП «МА «Бориспіль». Зі змісту протоколу засідання профспілкового комітету профспілки ДП «МА «Бориспіль» №61 від 23 травня 2019 року (ас.143-144 т.1) вбачається, що відповідачу було відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача з роботи. Вказане рішення професійної спілки повністю кореспондується з висновком суду про недотриманням ДП «МА «Бориспіль» вимог, передбачених ч.2 ст.40 та ч.3 ст.492 КЗпП України, при вивільненні [PERSON] . Ці обставини свідчать про те, що звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог, передбачених ч.1 ст.43 КЗпП України. 6.9. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача на працю належить скасувати наказ генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1104/п від 3 червня 2019 року та поновити [PERSON] на посаді начальника відділу контролю якості служби головного технолога з 3 червня 2019 року. 6.10. Зі змісту довідки про середню заробітну плату від 24 липня 2019 року (а.с.156 т.1) вбачається, що на день звільнення з роботи середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 1617 гривень 76 копійок. Період часу вимушеного прогулу позивача з 3 червня 2019 року до 20 серпня 2020 року становив 306 робочих днів. Крім того, зі змісту розрахункового листа за червень 2019 року (а.с.165 т.2) вбачається, що в день звільнення з роботи [PERSON] була виплачена вихідна допомога в розмірі 33972 гривень 96 копійок та компенсація за дні невикористаної відпустки в розмірі 4612 гривень 8 копійок. 6.11. З огляду на це суд вважає, що з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 3 червня 2019 року до 20 серпня 2020 року в розмірі 456449 гривень 52 копійок (1617,76 х 306 - (33972,96 + 4612,08)). 6.12. Безумовно, незаконне звільнення позивача з роботи призвело до того, що [PERSON] зазнала моральні страждання та була вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Ці обставини переконливо свідчать про те, що позивачу була заподіяна моральна шкода. Водночас, з урахуванням тривалості та глибини душевних страждань позивача, а також вимог розумності та справедливості суд вважає, що розмір заподіяної моральної шкоди становить лише 10000 гривень. 6.13. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач хоча б частково відшкодував [PERSON] моральну шкоду. 6.14. З огляду на це суд вважає з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Підстави для стягнення моральної шкоди в більшому розмірі відсутні. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок лише за позов, пред`явлений нею в травні 2019 року. Ця обставина підтверджується квитанцією №70306 від 28 травня 2019 року (а.с.1 т.1). Однак у задоволенні вказаного позову відмовлено в повному обсязі. 7.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: partial