Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

21.05.2015р. до суду надійшов позов ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 14 серпня 2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/3027783, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ВАЗ 2106» д/н. [NUMBER]. 28 жовтня 2014 року по вул.. Калініна в с. Концеба, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Деу Ланос», д/н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 2106», д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно постанови Савранського районного суду Одеської області, по справі №512/970/14-п від 13.11.2014 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем п.2.3а ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП. 28.10.2014 року до позивача на підставі полісу №АІ/3027783 звернулась потерпіла сторона (водій автомобіля «Деу Ланос», д/н [NUMBER] - [PERSON]), з поясненням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату матеріального збитку і надав при цьому усі необхідні документи. 27 лютого 2015 року позивачем на ремонтні калькуляції №00155295 від 25.02.2015 року та аварійного сертифікату, було складено страховий акт №00155295. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 4 999,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №007403 від 02.03.2015 року. У зв'язку з тим, що відповідач керував несправним транспортним засобом (відповідно до пункту 2.3а ПДР України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306), до позивача перейшло право вимоги суми страхового відшкодування сплаченого за пошкоджений транспортний засіб потерпілої сторони. 17 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія про відшкодування шкоди №15589. Проте станом на подачу позовної заяви жодної письмової відповіді на претензію позивач не отримував. Таким чином позивач змушений звернутись до суду про стягнення з [PERSON] на свою користь: суму в розмірі 4 999,18 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі; не заперечував проти винесення судом заочного рішення (а. с. 45). Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду вказаної справи. Про причини неявки та неможливість явки в судове засідання не повідомив (а. с. 37;39). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/3027783, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ВАЗ 2106» д/н. [NUMBER] (а.с.4) 28 жовтня 2014 року по вул.. Калініна в с. Концеба, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Деу Ланос», д/н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 2106», д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно постанови Савранського районного суду Одеської області, по справі №512/970/14-п від 13.11.2014 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем п.2.3а ПДР України та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП.(а.с.6) 28.10.2014 року до позивача на підставі полісу №АІ/3027783 звернувся водій автомобіля «Деу Ланос», д/н [NUMBER] - [PERSON], з поясненням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату матеріального збитку і надав при цьому усі необхідні документи (а.с.8) 27 лютого 2015 року позивачем на ремонтні калькуляції №00155295 від 25.02.2015 року та аварійного сертифікату, було складено страховий акт №00155295. (а. с. 14,19) Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 4 999,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №007403 від 02.03.2015 року.(а. с.20) Відповідно до п.2.3а ПДР України затверджено постановою Кабінету міністрів України 10.10.2001 року №1306, зазначено що, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Згідно приписів підпункту «г» пункту 38.1.1, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. У відповідності до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зазначене, суд, приходить до висновку про те, що вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням № 016351 від 12.05.2015 року (а. с. 3). Таким чином суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved