overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

21 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого народила доньку [PERSON] , [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, донька знаходяться на її повному утриманні, а тому просила стягнути з останнього аліменти у розмірі 50 грн. щомісяця. Позивачка до суду не з'явилась, просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала. Відповідач з позовом згоден , що убачається з відповідної заяви. Дослідивши матеріали справи суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. З копії свідоцтва про народження, виданого 07 листопада 2011 року Гаврилівською сільською радою Барвінківського райну Харківської області, реєстровий запис № 18, убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] у [PERSON] Відповідач, який є батьком дитини, зобов'язаний матеріально утримувати свою доньку [PERSON]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання доньки, підтверджується довідкою Гаврилівської сільської ради Барвінківського райну Харківської області від 21.12.2015 р. №846/02-21, згідно з якою, [PERSON] , 2011 року народження, дійсно знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач в даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивачки аліменти в сумі 50 грн. щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

21 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 травня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивачка вважає, що її сімя розпалась, відновлювати подружні стосунки з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 06 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 99. Позивач та відповідач у судове засідання не зявилися, але до початку судового розгляду справи по суті подали заяви про розгляд справи справи без їх участі. Позивач підтримала свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач визнав позовні вимоги повністю та просить розірвати шлюб між ним та позивачем. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року (а.с.5). Від спільного життя мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 6,7). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 487, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач по справі звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], яким просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі, зареєстрований 24 серпня 2002 року Петрівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 04. В позовній заяві вказує, що 24 серпня 2002 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейне життя, наслідком чого ставали постійні сварки, у звязку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявилася, проте надала письмову заяву, в якій зазначила, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення (а.с.14). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 24 серпня 2002 року Петрівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 153026 від 24.08.2002 року в матеріалах справи (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 266381 від 05.05.2004 року в матеріалах справи (а.с.7), який після розлучення залишиться з відповідачем по справі, про що сторони домовилися добровільно. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та шлюб, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставала дитина. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

21 грудня 2015 року суддею Карлівського районного суду Полтавської області Жмурко П.Я. за заявою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було видано судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 3406,62 грн. з [PERSON], а також стягнення з неї судового збору в розмірі 609 грн. 04.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки не визнає вказану суму боргу, вважає, що заборгованість їй на нароховано за той, період, коли вона ще не була власником квартири. Ухвалою судді від 15 січня 2016 року дану заяву було прийнято до розгляду. Заявник до суду не з*явилася, але від неї мається заява про розгляд справи за її відсутності, заяву про скасування судового наказу підтримала у повному обсязі та просила суд її задовольнити. Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судове засідання не з*явився. 27.01.2016 р. від нього надійшло заперечення на заяву, у якому просить суд залишити заяву [PERSON] без задоволення, а також справу розглядати без участі представника . Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної заяви в звязку з наступним. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу, суд має право скасувати судовий наказ та розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Згідно ст. 100 ЦПК України, в порядку наказного провадження не можуть розглядатися заяви з яких вбачається спір про право. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір про право, оскільки боржник не визнає борг та вважає, що заборгованість їй було нараховано за той період, коли її не повинні були нараховувати. За викладених вище обставин, судовий наказ підлягає скасуванню, а вимога ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» може бути розглянута в порядку позовного провадження у разі подання ними позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

21 грудня 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою , в якій просить встановити той факт, що він є братом (по матері) [PERSON], який помер 16 січня 1998 року. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали вимоги заяви. Заінтересована особа - Новомиколаївська сільська рада Барвінківського району Харківської області проти задоволення заяви не заперечує, що убачається з відповідної заяви. Вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану [PERSON] народився 20 червня 1946 року. Батько [PERSON], мати- Павлова [PERSON] (а.с.4) Згідно з копією свідоцтва про народження серія 11-ЯР №845432 [PERSON] народився 3 травня 1959 року в с. Ново-Семенівка Петровського району Харківської області . Батько [PERSON], мати- Остріжня [PERSON] (а.с.5) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану убачається, що [PERSON] помер 16 січня 1998 року у с.Нова Миколаївка Барвінківського району Харківської області (а.с.10). Відповідно до довідки Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області №452 від 09 грудня 2016 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним в житловому будинку були зареєстровані : [PERSON] (мати померлого), [INFO], та [PERSON] ( брат померлого) , [INFO] (а.с.7). В судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила, що заявник дійсно є братом (по матері) [PERSON] Суд визнає достовірність цих показань, враховуючи, що свідок не зацікавлена в результаті розгляду цієї справи. Аналізуючи наведені вище доказа в їх сукупності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що заявник є братом (по матері) [PERSON], який помер 16 січня 1998 року. На підставі наведенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

21 грудня 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Посилається на те, що їй належить земельна ділянка площею 0,0505 га, для обслуговування житлового будинку і особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Вказала, що при видачі Державного акта на право приватної власності на землю допущено помилку у написанні її ім'я, а саме, замість імені «[PERSON]» записано ім'я «[PERSON]», що позбавляє його права користуватися, володіти і розпоряджатися цією земельною ділянкою. Просила встановити факт належності їй цього правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з'явилася, але її представник надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглядати за його відсутності. Заінтересована особа (Центр надання адміністративних послуг) будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що заявник [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом. 19 травня 1995 р., на підставі рішення виконавчого комітету Новоодеської районної ради Миколаївської області № 73 від 15 травня 1995 р. видано [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю, а саме, на земельну ділянку загальною площею 0,1555 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Проте, з документів, що посвідчують особу заявника, тобто, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, посвідчення пенсіонера, паспорта видно, що її по імені пишеться «[PERSON]», а не «[PERSON]», як записано у Державному акті. Аналізуючи правовстановлюючий документ на право приватної власності на вищезгадану земельну ділянку та документи, що посвідчують особу заявника, а також ураховуючи те, що решта даних у документі збігаються з особою заявника, суд дійшов висновку, що у документі, який посвідчує право власності на земельну ділянку у написанні імені власника допущено вищевказану помилку. За таких обставин суд визнає той факт, що спірний Державний акт на право приватної власності на землю належить [PERSON], а вказаними розбіжностями у вищезгаданому правовстановлюючому документі порушується право заявника на користування, володіння та розпорядження цією земельною ділянкою в установленому законом порядку, яке підлягає відновленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], що зареєстрований 01 червня 2007 у Відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 264. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в 2007 році між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. Шлюбне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. У заяві поданій до суду [PERSON] вимоги позову визнала та просила шлюб розірвати. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судовим розглядом встановлено, що 01 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюбу, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 264. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до ст.111 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької областіпро визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що він є власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 19.07.2004 року. Відповідача було зареєстровано в квартирі [PERSON] 06.08.2010 року. В будинку відповідач не мешкав з моменту реєстрації, витрат по утриманню нерухомості не несе. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, а самє, через оголошення в офіційному виданні, газета «Урядовий Кур'єр». Третя особа представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Згідно із положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наданих суду матеріалів вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 19.07.2004 року (а. с. 8). В будинку крім позивача, зареєстровано [PERSON] (а. с. 9). Згідно довідки КСН « Меотіда» від 14.12.2016 року відповідач з 2010 року в будинку не мешкає (а. с. 12). За наведених підстав суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 22 травня 1982 року Великоведмезькою сільською радою Маневицького району Волинської області зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис № 4. В шлюбі народились діти, які на даний час є повнолітніми, однак в добровільному порядку сторони шлюб розірвати не бажають. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім'ї систематично почали виникати конфлікти з вини [PERSON], не збереглася взаємоповага та любов. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 травня 1982 року, який був зареєстрований Великоведмезькою сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 4, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також визнання відповідачем позову, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 гривня 20 копійок судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.03.2010 року. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Рішенням Луцького міськрайонного уду від 19.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітня дочка перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дітей належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дочки, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітню дочку щомісячно в примусовому порядку в розмірі 1 000,00 грн., до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав викладених у запереченні, відповідач не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 500,00 грн. Заслухавши сторін та їх представників, проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дитини, а тому даний позов підлягає до задоволення. Свого обовязку утримувати дітей відповідач не виконує, неповнолітня дочка перебуває на утриманні матері, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дочці в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial