Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

20 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, позивач просить, після розірвання шлюбу між нею та відповідачем, відновити їй її дошлюбне прізвище «Євдокимова». Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1875; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що, по-перше, з травня 2016 року вона і відповідач не підтримують шлюбно-сімейні відносини і проживають окремо; по-друге, їх сімя розпалася через різницю в їх поглядах на сімейні відносини та сімейні обовязки, а також через відсутність взаєморозуміння між ними; і, по-третє, за її глибоким переконанням подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем стали неможливими, оскільки це буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки. В своїй адресованій суду заяві позивач вказала, що строки для примирення з відповідачем не потрібні, а відповідач в своїй адресованій суду заяві вказав, що не заперечує проти позовних вимог позивача. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 243775 від 23.1.2015 р., дошлюбне прізвище позивача «Євокимова», а після реєстрації шлюбу з відповідачем позивачу було присвоєне прізвище «Завалій», отже, після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач має право відновити своє дошлюбне прізвище «Євдокимова». Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Проте сторони не досягли згоди щодо участі відповідача у утриманні їхньої малолітньої доньки [PERSON]. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проте сторони не надали суду доказів щодо стану здоровя та матеріального становища їхньої малолітнього доньки [PERSON]. В позовній заяві позивач вказує, що інших неповнолітніх дітей, окрім їх спільної доньки [PERSON], відповідач не має, та що стан здоровя у нього нормальний, а відповідач не спростував ці обставини. Також сторони не надали суду доказів стосовно того чи має відповідач будь-які фінансові зобовязання та/або чи проводяться з нього будь-які стягнення за виконавчими документами. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн., повязані із сплатою судового збору, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved