Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

20.08.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 08.10.2018 року уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після брата [PERSON], померлого 07.05.2017 року, право власності на квартиру №47, розташовану за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру, будинок 18, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. 07.05.2017 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. 30.12.2018 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою уточнені позовні вимоги визнала та просять справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира №47, розташована за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Леніна, будинок 18, на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло №1010 від 17.10.1997 року, виданого [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження виконавчого комітету [PERSON] міської [PERSON] народних депутатів № 408р від 27.08.1997 року, записаного в реєстрову книгу за №60р-8, що також підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.09.2018 року № 1355. На підставі розпорядження [PERSON] міського голови №57р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» проспект Леніна перейменовано у «проспект [PERSON]». Виходячи з наведеного, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частці квартири №47, що розташована за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру, будинок 18, кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 266666, виданим 03.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 02.05.2011 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка квартири №47, що розташована за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру, будинок 18. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 13.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-6142, [PERSON] заповіла належну їй на праві особистої власності всю частку квартири №47, що знаходить в місті Ізмаїл Одеської області по проспекту Леніна, №18 [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу №2002042127789, виданого 25.04.2015 року відділом ЗАЦС сектору Чокана, муніципій Кишинів, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Гредінарь». Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53279894 від 13.09.2018 року, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 13.08.2002 року, зареєстрований за № 2-6142, не змінювався та не скасовувався. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк спадщину за заповітом не прийняла. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК № 0283945, виданим 07.10.1966 року [PERSON] міським бюро ЗАГС; - син [PERSON] Дмитровчи, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 399556, виданим 11.11.1968 року [PERSON] міським бюро ЗАГС; - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-УР № 583516, виданим 21.10.1966 року [PERSON] міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про змінення прізвища, імя №0981012489940, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Шевчук». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджено записами в будинковій книзі на квартиру № 47, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру, 18 , тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. [PERSON] у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась та разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 431625, виданим 17.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 15.11.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка квартири №47, що розташована за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру, будинок 18, 1/6 з яких він успадкував після смерті дружини [PERSON], померлої 02.05.2011 року Відповідно до заповіту від 14.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3301, [PERSON] заповів усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він матиме право [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53279967 від 13.09.2018 року, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 14.07.2011 року, зареєстрований за № 3301, не змінювався та не скасовувався. [PERSON] у встановлений законом строк спадщину за заповітом не прийняла. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] Дмитровчи, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 399556, виданим 11.11.1968 року [PERSON] міським бюро ЗАГС; - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-УР № 583516, виданим 21.10.1966 року [PERSON] міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про змінення прізвища, імя №0981012489940, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Шевчук». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджено записами в будинковій книзі на квартиру №47, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру, 18 , тобто вважається таким, який прийняв спадщину. [PERSON] у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась та разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 489679, виданим 10.05.2017 року [PERSON] міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 07.05.2017 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартири №47, що розташована за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру, будинок 18, 1/6 частку з якої він успадкував після смерті матері [PERSON], померлої 02.05.2011 року та 1/2 частку після смерті батька [PERSON], померлого 15.11.2015 року. Відповідно до заповіту від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3039, [PERSON] заповів усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він матиме право [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53460696 від 27.09.2018 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], заповіт [PERSON] від 13.12.2016 року, зареєстрований за № 3039, не змінювався та не скасовувався. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 636/02-14 від 02.10.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved