overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

20 грудня 2017року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],17.07.2007року народження у розмірі 1000,00гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 1 березня 2016року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі. У даному шлюбу у них народилась дитина: [PERSON],17.07.2007року народження. Дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на утримання доньки. У звязку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON],17.07.2007року народження є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоровя дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

20 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб в звязку з тим, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позов мотивовано тим, що 21 вересня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського району управління юстиції у місті Донецьку , актовий запис № 644. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського району управління юстиції у місті Донецьку , актовий запис № 644 ,згідно копії свідоцтва про шлюб, серії I-НО № 324589. Подружні відносини припинені з серпня 2017 через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Враховуючи ці обставини суд вважає,що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

20 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в будинку №10 по вул. Супутника в м. Полонне, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що для неї на праві власності належить вказаний вище будинок в на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23.05.1977 року. Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у вказаному будинку, однак тривалий час, а саме в серпня 2008 року виїхав на постійне місце проживання до [INFO] та не проживає за місцем реєстрації. На даний час позивач має намір оформити субсидію, крім того сплата комунальних платежів також залежить від кількості зареєстрованих осіб в будинковолодінні, проте добровільно знятись з реєстрації відповідач в добровільному порядку не бажає. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 04 січня 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що для [PERSON]І на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23.05.1977 року належить житловий будинок №10 по вул. Супутника в м. Полонне, Хмельницької області. Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в належному для позивача житловому будинку, однак тривалий час, більше девяти років, не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

20 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 19 лютого 2010 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 05.01.2017 р. і 20.01.2017 р. без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2010 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмової заяви позивача видно, що сторони проживають окремо з серпня місяця 2016 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя. Примирення між собою позивач категорично заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

20 грудня 2017 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 08 червня 2012 року в Львівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В обгрунтування своїх вимог зазначив про те, що від подружнього життя в них з відповідачем народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Спочатку їх сімейні відносини були нормальними, однак ту 2016 році між ними стали виникати непорозуміння і конфлікти з приводу побуту, виховання дітей, тощо. Такі відносини протягом тривалого часу призвели до їхнього відчуження один від одного, внаслідок чого сімейні стосунки фактично були припинені. Деякий час він, позивач намагався відновити їх сімейні стосунки, однак цього зробити не вдалося та з осені 2017 року вони не проживають однією сім'єю. На даний час він усвідомив, що відповідачка не бажає відновити сім'ю, відтак подальше перебування в шлюбі є недоцільним. Спору щодо місця проживання дітей і щодо спільного майна подружжя у них немає. В судове засідання, яке було призначено на 02 квітня 2018 року о 09.30 год., сторони не з'явились та ними подані письмові заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі та позов задовольнити. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

20 грудня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява, в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) та третьої особи [PERSON] ( [ADDRESS] ) про витребування майна квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якій окрім відповідача також проживає малолітня дитина. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2015 у справі №201/13987/14-ц визнано спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , відумерлою та передано квартиру [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади міста в особі Дніпропетровської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №152 від 10.03.2015 вищевказану квартиру прийнято до комунальної власності м. Дніпропетровська. Твердження першого заступника прокурора Дніпропетровської області базуються на тому, що оскільки спірне нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради на підставі додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2015 у справі №200/7604/15-ц, яке скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 у справі №200/7604/15-ц, вбачається, що квартира вибула з володіння власника поза його волею, що є підставою для витребування майна за ст.388 Цивільного кодексу України. У судовому засіданні представники Дніпропетровської обласної прокуратури та Дніпровської міської ради позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, свої доводи базував на тому, що спірна квартира набута [PERSON] на законних підставах, як добросовісним набувачем. Вказана квартира знаходиться у будинку, який обслуговується ОСББ «ГЕРОЇВ24». Вказана квартира була придбана [PERSON] , відповідно договору купівлі-продажу від 25.09.2015 №1734 і зареєстрована в державному реєстрі 25.09.2015 року за №24749143. З`ясувавши думку учасників спору, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає позовну заяву першого заступника прокурора Дніпропетровської області не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. За вимогами ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

20 грудня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 вересня 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Новополтавською с/Радою Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, вони тривалий час не ведуть спільне господарство, у них не має спільного бюджету, вони не підтримують шлюбні відносини. За таких обставин, подальше спільне проживання та збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, у встановлений судом строк відзив не подав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 1997 року Новополтавською с/Радою Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

20 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що з 03.09.2005 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що у них різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету. Між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Внаслідок чого часто виникали суперечки, ведення спільного господарства та шлюбні відносини припинились з 2011 року. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надав заяву, позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутності, проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань не надала. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 03.09.2005 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с. 4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

20 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 24.12.1983 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Пролетарським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №885. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін, спір про поділ майна відсутній. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, про причини неявки суд не інформувала. Справу розглянуто на підставі ст.280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24.12.1983 року Пролетарським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №885, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 480718 (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. \~За змістом ст.ст.\~3,\~4\~та\~5 СК України\~особи, які перебувають у шлюбі, створюють сімю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Справу розглянуто заочно, тому суд залишає відповідачу прізвище «Федосенко». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved