Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

21.08.2020 поштою до суду надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника-адвоката Фумельова Іллі Олександровича до товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» про встановлення нікчемності Договору позики від 15.05.2019 укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування». Позов обґрунтований тим, що на мобільний телефон позивача почали приходити повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором по кредиту перед компанією ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Оскільки позивач не брав у позику будь-яких коштів у ТОВ «Служба миттєвого кредитування», з метою перевірки даної обставини, [PERSON] замовив з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформацію про наявність кредитних зобов`язань перед відповідачем. Згідно витягу з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вбачається, що між позивачем [PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» нібито був укладений договір позики від 15.05.2019, за яким позивачу було надано кредит в розмірі 1 900,00 гривень. Договір позики позивач не укладав, жодних дій спрямованих на отримання у позику кредитних коштів у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не вчиняв, грошові кошти не отримував. Окрім того, ще 27.07.2017 у позивача був викрадений належний йому паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 12.01.2012 року Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний код, мобільний телефон айфон 5с, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.07.2017 відомості до якого про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України були внесені 27.07.2017 та довідкою від 27.11.2019 №\~81.8026-325/81.8026.2-19 виданою Державною міграційною службою. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та витребувано у ТОВ\~«Служба миттєвого кредитування» анкету-заяву на отримання кредиту на підставі чого був укладений оспорюваний договір позики від 15.05.2019; інформацію щодо порядку ідентифікації особи [PERSON] при підписанні договору позики від 15.05.2019 та застосування електронного підпису/електронного цифрового підпису [PERSON] при укладенні такого. Витребувано від ТОВ «Українське бюро кредитних історій»: анкету-заяву на отримання кредиту на підставі чого був укладений договір позики від 15.05.2019; інформацію щодо порядку ідентифікації особи [PERSON] при підписанні договору позики від 15.05.2019 та застосування електронного підпису/електронного цифрового підпису [PERSON] при укладенні такого. Встановлено вказаним особам строк для подання вказаних доказів. 04.09.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим, посилаючись на те, що обраний спосіб захисту, а саме визнання кредитного договору нікчемним є неналежним, тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Зазначає, що спірний кредитний договір було укладено у електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч.\~1 ст.\~1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону. Згідно послідовності укладення спірного кредитного договору, клієнт заповнює свої дані на сайті відповідача. Перш ніж отримати позику, клієнт зобов`язаний ознайомитися з правилами та умовами позики переглянувши їх по посиланню https://bistrozaim.ua/oferta.pdf і підтвердити свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, клієнт отримує унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер вказаний при реєстрації на сайті bistrozaim.ua. CMC відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок TurboSMS (https://turbosms.ua/). Після отримання CMC, клієнт повинен внести отриманий код на сайті, і таким чином підтвердити подачу заявки. Після подачі заявки, позивач отримав на свій телефон, вказаний у заявці, CMC повідомлення з унікальним кодом, який ввів на сайті bistrozaim.ua. У разі позитивного рішення про видачу позики, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою ТОВ «СМК» для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», і тільки після цього система переводить клієнту на карту суму зазначену в заявці. Верифікація і додавання карти клієнтом при оформленні договору займу здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay (https://wayforpay.com/), на сторінці якої клієнт самостійно вносить номер карти, CVV, термін дії, телефон, е-mail. Ця інформація по карті зберігатися і обробляється виключно на стороні платіжної системи WayForPay. При цьому клієнт може зазначити як свою картку, так і картку будь-якої іншої особи. Посилання позивача на те, що в нього станом на момент укладення спірного кредитного договору не було відкритих рахунків у банку «МоноБанк» не є підставою для визнання кредитного договору неукладеним. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд у задоволенні позовної заяви [PERSON] , відмовити. Цього ж дня до суду частково надані витребувані ухвалою суду від 21.08.2020 документи. Ухвалою суду від 07.09.2020 клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Фумельова І.О. про розгляд справи з повідомленням сторін та їх викликом залишено без задоволення. Ухвалою суду від 21.09.2020 у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Фумельова І.О. про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено. 22.09.2020 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Фумельова І.О. надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача звернув увагу на те, що підписання електронного договору за допомогою одноразового договору відбувається лише після ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (bistrozaim.ua). Стосовно вказаних в анкеті на отримання кредиту даних зазначив, що: зазначений в анкеті номер мобільного телефону ніколи не належав і не належить позивачу; адреса електронної пошти ніколи не належала і не належить позивачу; зазначений номер картки банку МОНОбанк, куди перераховувались кредитні кошти не належить позивачу, у [PERSON] взагалі відсутні будь-які рахунки в банку МОНОбанк. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.\~77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.\~1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст.\~81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Із заяви-анкети для отримання кредиту № 1913547281715 від 15.05.2019 вбачається, що позивач [PERSON] , ознайомившись з кредитним договором, додатком 2 - Умовами надання та обслуговування кредитів, що розміщенні на офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, ознайомившись із Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства, просив надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 1900\~грн., строком на 16 днів до 30.05.2019 та зобов`язався повернути кредит у розмірі 1900 грн., та сплатити проценти у розмірі 608,00 грн., а також зобов`язався при простроченні оплати за кредитом та процентами сплатити процент за користування кредитом з розрахунку 2% за кожен день користування (730 відсотків річних або 732 відсотки річних якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Також, в заяві зазначено, що при виникненні заборгованості клієнт [PERSON] зобов`язується сплатити неустойку в розмірі 3% від суми виданого кредиту та пеню у розмірі 1% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості. З Витягу з ЄРДР від 16.12.2019 вбачається, що в рамках кримінального провадження №\~12017100040010572 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.\~1 ст.\~185 КК\~України проводилось досудове розслідування, про те, що 27.07.2017 приблизно о 03:00 за адресо\~ [ADDRESS] , [PERSON] виявив крадіжку особистих речей, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, мобільний телефон айфон\~5с. Внаслідок розслідування кримінального правопорушення, 11.11.2017 року закрито на підставі п.\~2 ч.\~1 ст.\~284\~КПК\~України. Згідно з довідкою Деснянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.\~Києві та Київській області від 27.11.2019 №\~81.8026-325/81.8026.2.19, [PERSON] , [INFO] документований паспортом громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] виданий 29.08.2017\~Деснянським\~РВ\~ЦМУДМС в м.\~Києві та Київській області (орган\~8026), замість викраденого паспорта серії\~ [NUMBER] виданого 12.01.2012 виданим РУ\~ГУ\~МВС\~України в м.\~Києві. Згідно листа ТОВ фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 02.09.2020 б/н, з якого вбачається, що [PERSON] оформив кредитний договір №\~1913547281715 від 15.05.2019 17:49:19 на суму 1900\~грн. в режимі онлайн. На його банківську кредитну карту були перераховані кошти за кредитним договором на підтвердження цього ми маємо дані від ПАТ\~«Універсал Банк» з підтвердженням отримання на карту кредиту у сумі 1900\~грн. Також лист містить інформацію про отримувача, проте графа власник карти не заповнена. Суд зазначає, що відповідно до ч.\~1 ст.\~215 ЦК\~України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч.ч.\~1 3, 5 ст. 203 ЦК\~України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У ч.\~2 ст.\~207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідності до ч.\~1 ст.\~638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.\~6 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції За правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частиною 12 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. З аналізу положень п.\~6, 12 ч.\~1 ст.\~3, ст.\~11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.\~13 Закону України «Про споживче кредитування» вбчачається, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній мережі за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, інших аналогів власноручних підписів і лише на етапі акцептування пропозиції про укладення договору акцепт підписується одноразовим ідентифікатором, який відповідно до п.п. 6, 12 ч.\~1 ст.\~3 Закону України «Про електронну комерцію» є алфавітно-цифровою послідовністю. Дослідивши заяву-анкету №1913547281715 від 15.05.2019 суд встановив, що вона не підписана позивачем, оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позивача. Матеріали справи також не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при його реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних [PERSON] на отримання кредитних коштів у сумі 1900 грн. в онлайн - режимі на підставі заяви-анкети №1913547281715 від 15.05.2019 Матеріали справи не містять і доказів того, що відповідачем виконані умови кредитного договору №1913547281715 від 15.05.2019 та надано позивачу кредит у розмірі 1900\~грн. Крім того, суд зазначає, що у статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось існування між позивачем та відповідачем кредитних або інших зобов`язальних правовідносин. З огляду на викладене, враховуючи приписи ч.\~2 ст.\~207, ст.\~1055 ЦК України, якими встановлені вимоги щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, з огляду на те, що кредитний договір №1913547281715 від 15.05.2019 не підписаний позивачем у відповідності до ст.\~12 Закону України «Про електронну комерцію», а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, як укладення договору №1913547281715 від 15.05.2019, так і існування між сторонами кредитних або зобов`язальних правовідносин, суд приходить до висновку, що договір № 1913547281715 від 15.05.2019 є нікчемним. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Аналогічні роз`яснення містяться в п.\~8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що судом встановлено, що договір №1913547281715 від 15.05.2019 є нікчемним, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15\~500,00\~грн., суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 4,5 ст.\~137\~ЦПК\~України передбачено, що Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, і факт надання правової допомоги підтверджено копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером на надання правової допомоги; договором про надання правової допомоги від 05.08.2020; додатками до Договору від 05.08.2020, №2 від 17.08.2020, №3 від 16.09.2020 на загальну суму 15\~000,00\~грн.; квитанціями до прибуткового касового ордеру №73 від 08.08.2020, №\~77 від 17.08.2020, №81 від 16.09.2020 на загальну суму 15\~000,00 гривень. Проте, у відзиві на позов відповідач зазначив, що такий вид робіт адвоката як «оформлення пакету документів для подачі до суду» не є видом адвокатської допомоги. Крім того, не зазначено час, витрачений адвокатом на складання адвокатських запитів. Тому, відповідач вважає, що розмір витрат є неспіврозмірним. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з урахуванням складності справи, ціною позову витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 11\~500,00\~грн., у т.ч.: 5\~000,00\~грн. за складання позовної заяви, 3\~000,00\~грн. за складання двох адвокатських запитів, 1\~000,00\~грн. за складання клопотання про витребування доказів, 2500,00\~грн. за складання відповіді на відзив. Суд вважає,що саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним по відношенню до складності даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Крім того, у відповідності до ст.\~141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80\~грн., сплата якого підтверджується квитанцією АТ\~«Банк інвестицій та заощаджень» №ПН17840 від 17.08.2020.

Outcome: approved