Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

20 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені за несвоєчасну сплату аліментів. Уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11621,60 гривень, пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 53988,21 гривень, змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не меншу 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та притягти до відповідальності виконавчу службу за невиконання посадових обов'язків. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 350 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 березня 2012 року. Вказує, що відповідач обов'язку із сплати аліментів за виконавчим листом виконує не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на дитину у розмірі з 01 грудня 2014 року у розмірі 11621,60 грн., у зв'язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів утворилась пеня за період з 01.12.2014 року по 01.09.2018 року у розмірі 53988,21 грн. Також зазначила, що виконавчий лист перебуває на виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та державним виконавцем невірно розраховується розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач, а саме не у відповідності із Законом України «Про державний бюджет», що призвело до заниження розміру заборгованості та аліментам. Також вказала, що коштів стягнутих за рішенням суду у 2012 році на даний час є недостатньо для повноцінного утримання дитини, оскільки з часу присудження аліментів в твердій грошовій сумі значно підвищилась вартість життя та аліменти стягнуті у твердій грошовій сумі не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, та є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на час звернення до суду. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі. Ухвалою суду від 30 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження. 29 серпня 2018 року заяву позивача [PERSON] про відвід судді визнано необґрунтованою, провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід судді. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року у задоволенні заяви позивача про відвід судді відмовлено. 05 вересня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження у справі. 18 вересня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, у зв'язку з повторною неявкою відповідачів просила проводи заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відзиву на позов до суду не подавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Представник відповідача Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, відзиву на позов до суду не подавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Батьками в свідоцтві про народження дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7) Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 05 січня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.5) Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2012 року, у справі №413/2637/2012,2/413/2258/12 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 350 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 березня 2012 року. (а.с. 9-10) 19 червня 2012 року Апеляційним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист у цивільній справі №413/2637/2012, 2/413/2258/2012 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 350 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 березня 2012 року. (а.с.8) Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міщук А.Р. при примусовому виконанні виконавчого провадження №39828487 з виконання виконавчого листа №2/413/2258/2012 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] Зазначено про наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 4557,20 грн. (а.с.72) Зазначені обставини свідчать про наявність заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, яка утворилась з його вини. Відповідно до ч.3 ст.194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи наявність заборгованості відповідача з виплати аліментів, яка утворилась з його вини, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за аліментами у розмірі 11621,60 грн. та сума неустойки (пені) зі сплати аліментів за виконавчим листом 413/2637/2012, 2/413/2258/2012 за період з 01 грудня 2014 року по 30 вересня 2018 року у розмірі 53988,21 грн., відповідно до наданих позивачем розрахунків, з якими повністю погоджується суд. При цьому судом не приймається розрахунок заборгованості по аліментам, здійснений державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міщук А.Р. з виконання виконавчого листа №2/413/2258/2012, оскільки вказаний в ньому розмір заборгованості визначений без дотримання вимог Закону України «Про державний бюджет України». Що стосується позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів у частці від доходу відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, у відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом зімни способу присудження аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2012 року по справі 413/2637/2012,2/413/2258/12 та визначення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку, але не меншу 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог [PERSON] притягнення до відповідальності виконавчої служби за невиконання посадових обов'язків слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 1 статті 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З урахування викладеного, оскільки позивачем [PERSON], в даному конкретному випадку, обрано невірний спосіб захисту порушених на думку позивача прав та інтересів у задоволенні позову в частині позовних вимог про притягнення до відповідальності виконавчої служби за невиконання посадових обов'язків слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 704,80 гривень та на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 656,09 гривень.

Outcome: partial