Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

21 листопада 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги позивачем [PERSON] обґрунтовано тим, що він з 24 вересня 1986 року по 09 травня 2010 року безперервно працював в доменному цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». З вказаного періоду він відпрацював з 24 вересня 1986 року по 01 липня 1988 року, слюсарем з ремонту металургійного обладнання, а з 01 липня 1988 року по 07 квітня 2000 року, слюсарем-ремонтником. Його атестація робочого місця по умовам праці в доменному цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» по професії слюсар-ремонтник вперше була проведена 09 грудня 1994 року, тобто до 21 серпня 1997 року, яка і підтверджує право позивача на зарахування вказаного періоду (з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року) до пільгового пенсійного стажу за Списком №1. Тому, він вважає, що працюючи слюсарем-ремонтником у період 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року, має право на зарахування до пільгового пенсійного стажу цього періоду за Списком №1 на підставі того, що: 1) був зайнятий ремонтом обладнання повний робочий час в містах його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні працівники, ведучі технологічний процес користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 2) вперше була проведена його атестація робочого місця по умовам пращ в доменному цеху №2 по професії слюсар-ремонтник 09 грудня 1994 року, тобто до 21 серпня 1997 року, яка підтвердила право позивача на пільговий стаж по Списку №1. Після того, як йому виповнилось 50 років в межах 3-х місячного строку він безрезультатно звертався до відповідача. Спочатку усно 03 жовтня 2014 року до пенсійного відділу ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з метою оформлення пільгової пенсії за Списком №1 на підставі того, що йому виповнилось 50 років і має необхідний пільговий стаж роботи в доменному цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» по Списку №1. Потім, письмово 09 жовтня 2014 року, на адресу в. о. генерального директора ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» зі скаргою з проханням видати уточнюючої довідки для ПФУ, яка б включала йому стаж роботи за Списком №1 період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року, але відповідач відповіддю №52-160 від 14 листопада 2014 року відмовив йому у видачі уточнюючої довідки для ПФУ яка б включала пільговий стаж за Списком №1 за період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року. В результаті його звернень до відповідача, йому пенсійний відділ ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в порушення ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.3, 4.3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі Порядок), протиправно видав уточнюючу довідку, яка не відповідає пенсійному законодавству України на підставі того, що у довідці відсутній період його праці за Списком №1 з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року. Пенсійний відділ ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» разом з уточнюючою довідкою видав йому виписки з наказів, у тому числі: з наказу №525 від 09 грудня 1994 року про проведення першої атестації робочих місць з умов праці на КГМК «Криворіжсталь» та з наказу №417 від 20 березня 2000 року про проведення другої атестації робочих місць з умов праці на КГМК «Криворіжсталь», якими, ураховуючи вимоги п. 4.3 Порядку, підтверджується його право на пільговий стаж роботи по Списку №1 за період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року. Вважає, що відповідач не визнавши період роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року таким, що відповідає роботі по Списку №1, протиправно зменшив пільговий його стаж, обмежив його в праві на оформлення пільгової пенсії в 50 років і відповідно зменшивши йому розмір пенсії, яка буде нараховуватись в майбутньому при оформлені ним пенсії. Вважає дії відповідача незаконними в частині відмови йому зарахувати пільговий стаж з Списку №1 за період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року, та надання для Пенсійного фонду уточнюючої довідки №1510 від 20 жовтня 2014 року, яка частково не відповідає дійсності, та направлена на позбавлення працівника права на оформлення пільгової пенсії в 50 років та отримання пенсії в тому розмірі, котрий передбачений пенсійним законодавством України. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити. В подальшому, 06 квітня 2015 року, у звязку із наданням представником відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» певних документів, позивачем [PERSON] до суду було надано заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, в якій останній зазначив, що він працював на посаді слюсаря з ремонту металургійного обладнання з 24 вересня 1986 року по 31 червня 1988 року. В цей період діяли Списки №1, 2, затвердженні [PERSON] Міністрів РСРС від 22 серпня 1956 року №1173, до яких його професія не входила. Далі, у звязку з приведенням найменувань професій згідно кваліфікаційному довіднику, він був 01 липня 1988 року переведений слюсарем-ремонтником і проробив на цьому робочому місці до 07 квітня 2000 року. В цей період його роботи були введені Списки №1, [PERSON] Кабінету Міністрів РСРС від 26 січня 1991 року №10 і з цього моменту його професія слюсар-ремонтник ввійшла до Списку №1 (підрозділ 1 розділ 3). Згідно довідки, яку надав відповідач суду, в звязку з новими умовами оплати праці при переведенні його 01 липня 1988 року з посади слюсаря з ремонту металургійного обладнання на посаду слюсаря-ремонтника, змін в умовах та характері праці у нього не було. Тобто, змінена була тільки назва професії згідно кваліфікаційному довіднику і оплата праці, а характер праці і відповідно ступені шкідливих факторів умов праці не змінились при переводі. Таким чином, стверджує, що він виконував однакову роботу і працював в однакових шкідливих умовах праці з 24 вересня 1986 року по 07 квітня 2000 року, по день переводу на посаду майстра по ремонту механообладнання доменного цеху №2. Перша атестація його робочого місця відбулась 09 грудня 1994 року, згідно наказу по підприємству №525, яка підтвердила робоче місце (слюсар-ремонтник) таким, що відноситься до Списку №1. Тобто, вважає, що перша його атестація, яка підтвердила роботу за Списком №1 по професії слюсар-ремонтник відбулась 09 грудня 1994 року, тобто до 21 серпня 1997 року, тому весь період його роботи слюсарем-ремонтником з 01 липня 1988 року по 09 грудня 1994 року, повинний бути зараховуваний до Списку №1. Згідно п.3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 ...», до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Вважає, що період його роботи з 24 вересня 1986 року по 07 квітня 2000 року за професіями слюсар з ремонту металургійного обладнання та слюсара-ремонтника за Списком №1 підтверджується довідкою наданою суду відповідачем, якою встановлено, що в звязку з переведенням його 01 липня 1988 року (згідно наказу від 20 червня 1988 року), змін в умовах та характері праці у нього не було. Ураховуючи, що змін в умовах та характері праці у нього не було з 24 вересня 1986 року по 07 квітня 2000 року, а назва професії була змінена з слюсаря з ремонту металургійного обладнання на слюсар-ремонтник у звязку з приведенням найменованій професій згідно кваліфікаційному довіднику (згідно довідки відповідача), стверджує, що він працював слюсарем з ремонту металургійного обладнання за Списком №1 і період з 24 вересня 1986 року по день переводу слюсарем-ремонтником, тобто по 01 липня 1988 року. На підставі вищевикладеного просив уточнені позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким визнати періоди його роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року включно у доменному цеху №2 Публічного Акціонерного Товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» такими, що дають право на зарахування до пільгового пенсійного стажу за Списком №1. Визнати періоди його роботи з 24 вересня 1986 року по 31 червня 1988 року включно у доменному цеху №2 Публічного Акціонерного Товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» такими, що дають право на зарахування до пільгового пенсійного стажу за Списком №1. Визнати недійсною надану ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» для призначення йому пенсії Пенсійному фонду України уточнюючу довідку №1510 від 20 жовтня 2014 року «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки чи відповідного запису в ній», в частині не включення в пільговий стаж за Списком №1 періодів його роботи у доменному цеху №2 з 24 вересня 1986 року по 31 грудня 1991 року включно. Зобовязати Публічне Акціонерне Товариство «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» надати йому для Пенсійного фонду України оформлену належним чином додаткову уточнюючу довідку про його пільговий стаж на підприємстві за Списком №1, включивши в періоди його роботи у доменного цеху №2 з 24 вересня 1986 року по 31 грудня 1991 року включно. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Присутні у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення по суті справи, кожен окремо підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - [PERSON], надала пояснення по суті справи, проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі. У наданих суду письмових запереченнях посилалася на ті обставини, що відповідачем періоди роботи [PERSON] зазначено вірно та систематизовано в хронологічному порядку за дією законів про пенсію та пенсійне забезпечення в оспорюваний позивачем період. Така систематизація була здійснена з метою підтвердження того факту, що у період роботи позивача до 15 травня 1990 року законодавство про пенсійне забезпечення не передбачало проведення атестацій робочих місць за умовами праці, а тому у період роботи позивача з 24 вересня 1986 року по 15 травня 1990 року при визначені права на пенсію на пільгових умовах, застосовувались лише Списки виробництв, цехів, професій та посад, чинні на період роботи особи. У вказаний період професія позивача слюсар-ремонтний відносилась до Списку №2, розділ IV, підрозділ 1а, відповідно до чинних на той момент Списків виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173. У період роботи позивача з 15 травня 1990 року по 31 грудня 1991 року діяло законодавство про пенсійне забезпечення, яке при визначенні права на пенсію на пільгових умовах, передбачало не лише віднесення професії, роботи особи до Списку №1 чи №2 а підтвердження цього права ще й за результатами проведеної атестації робочого місця. Слід звернути увагу, на те, що законодавства, яке б регулювало порядок проведення атестацій на той період не було. Лише 01 серпня 1992 року постановою Кабінету міністрів України №442 було затверджено «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», яка набула чинності з 21 серпня 1992 року, тобто після оспорюваного позивачем періоду. Пункт третій Порядку передбачає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків, однак за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року, та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. При цьому в зазначеній нормі не відокремлюються роботи особи за Списком №1 та Списком №2, тобто ці вимоги в однаковій мірі застосовуються для визначення пільгового стажу роботи за Списком №1 та Списком №2. Згідно п.4.2 Порядку, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 05 років після затвердження її результатів. Позивач стверджує, що оскільки перша атестація його робочого місця на підприємстві була проведена 09 грудня 1994 року на підставі наказу КГМК «Криворіжсталь» (нині ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг») №525, то весь період його роботи з 24 вересня 1986 року по 09 грудня 1994 року має бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1 на підставі п.4.3 Порядку, який передбачає, що у разі підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, до стажу зараховується весь період роботи на підприємстві у виробництвах, передбачених Списками до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 05 років. При цьому позивачем не вірно трактується дана норма. Дійсно у разі проведення атестації до 21 серпня 1997 року, до пільгового стажу зараховується весь період роботи особи до дати видання наказу про результати проведення атестації. Але позивач не цитує норму статті повністю, не беручи до уваги ту її частину де зазначено, що атестація на підприємстві за умовами праці має бути проведена впродовж 05 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, тобто після 21 серпня 1992 року. Таким чином, у разі застосування даної норми, коли проведення атестації робочих місць мало місце до 21 серпня 1997 року, то до пільгового стажу буде зараховуватись весь період роботи особи з 21 серпня 1992 року до дати видання наказу на підприємстві про результати атестації. Оскільки позивач оспорює період його роботи до 21 серпня 1992 року, то результати проведеної 09 грудня 1994 року атестації ніяким чином не впливають на зарахування оспорюваного періоду до пільгового стажу по Списку №1, а були враховані у наступні періоди роботи позивача, тому він їх і не оспорює. Позивач вказує на те, що професія слюсаря з ремонту металургійного обладнання, за якою він працював з 24 вересня 1986 року по 31 червня 1988 року, ввійшла до Списку №1 згідно [PERSON] КМУ від 11 березня 1994 року №162. Як вже неодноразово зазначалось, відповідно до п.3 Порядку при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Як зазначає і сам позивач, у період його роботи з 24 вересня 1986 року по 31 грудня 1991 року чинними були Списки №1, №2, затверджені постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, тому й посилатись на [PERSON] КМУ від 11 березня 1994 року №162 немає правових підстав та є недоцільним. На підставі викладеного вважає, що у відповідача немає правових підстав для визнання позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 24 вересня 1986 року по 31 грудня 1991 року та довідка №1510 від 20 жовтня 2014 року, видана позивачу ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» правомірною та відповідає чинному законодавству, а тому просила у задоволенні уточнених позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення, в яких посилався на ті обставини, що пунктом «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. [PERSON] Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Оскільки в трудовій книжці не зазначено зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, тому на підставі п.20 Порядку підприємством надана довідка, яка уточнює спеціальний стаж роботи. У довідці зазначено: періоди, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, куди включається цей період роботи; первини документи, на підставі яких видано зазначену довідку. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. Довідки, які уточнюють характер роботи надаються підприємствами на яких працювали або працюють особи і за видачу яких відповідає підприємство. Згідно тих документів, що були надані позивачем при його зверненні до управління, а саме: копії трудової книжки та довідки, що підтверджує пільговий характер роботи, виданої ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», загальний стаж його роботи становить: 27 років 02 місяці 16 днів, з яких: робота за Списком №1: 08 років 03 місяці 06 днів, робота за Списком №2: 15 років 03 місяці 12 днів. Періоди навчання та служби в армії враховані при розрахунку стажу позивачеві не були, оскільки для підтвердження періоду навчання необхідне надання диплому про закінчення навчання (або довідку про навчання), а для підтвердження періоду служби в армії - військовий квиток (або довідку з РВК). Отже, право на пенсію за віком за Списком №1 на теперішній час позивач не має. Право на пенсію відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач матиме у віці 52 роки. На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а справу розглядати без участі представника Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Разом з тим, відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4 ЦПК України). Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Покладення обов'язку вчинити певну дію, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе лише у випадку, коли сторона не визнає право, свободу чи законний інтерес особи, хоча законом вони гарантовані та відповідно захищенні. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.3) з 24 вересня 1986 року по 09 квітня 2010 року безперервно працював в доменному цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», що підтверджується копією трудової книжки БТ-І №7532353 (а.с.5-7). Згідно розпорядження №375 від 20 червня 1988 року, позивача [PERSON] було переведено до доменного цеху №2, у звязку із переходом на нові умови оплати праці слюсарем-ремонтником (а.с.46). Відповідно до довідки про уточнення характеру виконуваних робіт від 06 квітня 2010 року, позивач [PERSON] повний робочий день працював в доменному цеху №2: - з 24 вересня 1986 року по 01 липня 1988 року слюсарем по ремонту металургійного обладнання (а.с.45), що передбачено Списком №2, розділ 3, підрозділ 1, позиція 3.1а; - з 01 липня 1988 року по 01 січня 1992 року слюсарем-ремонтником, що передбачено Списком №2, розділ 3, підрозділ 1, позиція 3.1а; - з 01 січня 1992 року по 07 квітня 2000 року слюсарем-ремонтником, що передбачено Списком №1, розділ 3, підрозділ 1а, позиція 3.1а-3; - з 07 квітня 2000 року по 15 червня 2007 року майстром по ремонту обладнання, що передбачено Списком №2, розділ 3, підрозділ 1, позиція 3.1б; - з 15 червня 2007 року по 02 квітня 2008 року старшим майстром по ремонту обладнання, що передбачено Списком №2, розділ 3, підрозділ 1, позиція 3.1б; - з 02 квітня 2008 року по 30 липня 2009 року механіком цеху, що передбачено Списком №2, розділ 3, підрозділ 1, позиція 3.1б; - з 30 липня 2009 року по день видачі довідки старшим майстром виробничої дільниці, що передбачено Списком №2, розділ 3, підрозділ 1, позиція 3.1б (а.с.11). Згідно Довідки №1510 від 20 жовтня 2014 року [PERSON] має трудовий стаж з 24 вересня 1986 року по 15 травня 2003 року, з 15 листопада 2003 року по 07 листопада 2008 року, з 29 червня 2009 року по 09 квітня 2010 року. В інші періоди робіт, що дають право на призначення пенсії за Спискам №1, №2, не виконував. Атестація робочих місць вперше проведена 09 грудня 1994 року (а.с.4). В доменному цеху №2 відповідача 09 грудня 1994 року та 20 березня 2000 року були проведені атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення, за результатами яких були видані накази №525 від 09 грудня 1994 року (а.с.47-48), та №417 від 20 березня 2000 року, де робота позивача, слюсара-ремонтника, зайнятого ремонтом обладнання повний робочий час в містах його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні працівники, ведучі технологічний процес користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1(а.с.8). З пояснень сторін, змісту позовних вимог, підстав та предмету позову, вбачається, що довідка, уточнююча особливий характер та умови праці за Списком №1, необхідна позивачу для підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, згідно з ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 09 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся на адресу в.о. генерального директора ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» зі скаргою з проханням видати уточнюючої довідки для ПФУ, яка б включала йому стаж роботи за Списком №1 період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року (а.с.9). Відповіддю №52-160 від 14 листопада 2014 року позивачу було відмовлено у видачі уточнюючої довідки для ПФУ яка б включала пільговий стаж за Списком №1 за період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року (а.с.10). Відповідно до положень п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 01 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 01 рік 04 місяці - жінкам. За положеннями ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видавати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. [PERSON] Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно до п.1 зазначеного Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу застосовується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку №442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. При цьому, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст.100 даного Закону. За змістом вказаної норми особам, які мають право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. За ч.2 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Згідно постанови Верховної [PERSON] України від 06 грудня 1992 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки. Зокрема, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», [PERSON] Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, [PERSON] Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, а до часу введення в дію зазначених списків діяли списки, затверджені постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи». Посада, на якій працював позивач [PERSON], у періоди, які останній просить визнати такими, що дають право на зарахування до пільгового пенсійного стажу за Списком №1, передбачена розділом IV підрозділу 1а, Списку №2, затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173. Відповідно до п.2 Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) до події, факту застосовується той закон або іншій нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Наведене дає підстави для висновку про те, що дія нормативно-правового акта - Списків виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, яким вперше віднесено до посад та робіт, які дають право на призначення працівникам пенсії за віком на пільгових умовах, посаду слюсар-ремонтник, поширюється на правовідносини, пов'язані з виконанням трудових функцій на цій посаді позивачем, які мали місце після набрання цим Списком чинності. Тобто, підприємство-відповідач в даному випадку може надати довідку, що уточнює пільговий стаж та характер роботи за відповідним списком лише за умови включення відповідної посади в такий Список у відповідний проміжок часу. Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року зазначається, що пільговий стаж нараховується тільки за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, тобто, в стаж роботи для призначення пенсії на пільгових умовах зараховується не весь час роботи, а тільки той, який визначається умовами, зазначеними вище. Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, та зміст Списку №1 та Списку №2, які діяли у спірний період, віднесення стажу роботи позивача, що дають право на пільгову пенсію за Списком №1, та відповідно зобов'язання відповідача видати довідку, уточнюючу особливий характер роботи та умови праці саме за Списком №1, немає правових підстав, так як, згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються Списки, які діяли на період роботи особи. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі зобов'язані довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як на заперечення проти позову. Під час судового розгляду Позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування обставин того, що ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» порушує, не визнає, чи оспорює його права, свободи, та законні інтереси, пов'язані з пільговим пенсійним забезпеченням, та як вбачається з матеріалів справи, позивачу надано довідки, що уточнюють характер виконуваної роботи, та підтверджують наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Таким чином, враховуючи, що посада, на якій працював позивач в спірний період (з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1991 року, та з 24 вересня 1986 року о 31 червня 1988 року) була віднесена до Списку №2, підстав для задоволення позову не вбачається. Оскільки вимоги №3 та №4 є похідними від вимог №1 та №2, у задоволенні яких позивачу суд відмовляє, то вони задоволенню також не підлягають. Крім того, оскільки звернення до суду з позовом обґрунтоване необхідністю оформлення пільгової пенсії, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що у разі відмови органів пенсійного фонду, уповноважених на призначення пільгової пенсії, позивач не позбавлений права в порядку Кодексу адміністративного судочинства України оскаржити таку відмову, звернувшись до суду адміністративної юрисдикції з відповідним позовом. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання про компенсацію судових витрат, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed