Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

21.04.2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначила, що 31 серпня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З вересня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. З цього часу між ними стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги один до одного. При таких обставинах позивач вважає, що сімя розпалась остаточно, подальше проживання та збереження сімї неможливе. Майнового спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та спору про виховання дитини не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи; позивач в судове засідання не прибула, але надала до суд заяву в якій просила справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила шлюб розірвати (а.с.16). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки, про що свідчить повідомлення про її отримання (а.с.15), але відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден (а.с. 17). Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Юркова) Л.В. зареєстрували шлюб 31 серпня 2002 року, місце державної реєстрації відділ реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 132, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 176903, виданим 31 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 10). Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-НО № 725837, виданим 15 вересня 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 152 (а.с.11). Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~статті 112 СК\~Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] в вересні 2016 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, ані позивач, ані відповідач не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог\~статті 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що при реєстрації шлюбу відповідачка змінила дошлюбне прізвище з «Юркова» на «Бибко», і наполягає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Бибко», її клопотання слід задовольнити, відповідно до положень ст. 113 СК України. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених нею судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON] при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн., що підтверджено наданою позивачем квітанцією № 15 від 21.04.2017 року (а.с.2). Оскільки позов задоволено повністю, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved