Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

20 липня 2017 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 19.06.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 959), від якого у сторін народилась малолітня донька [PERSON], [INFO], яку після розірвання шлюбу позивач просив залишити на виховання матері, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, останнім часом їхні стосунки почали псуватись, зясувалось що у них різні погляди на життя, духовні та моральні цінності, між ними стали виникати сварки по всім життєвим питанням, які стали причиною повного непорозуміння та негативного ставлення один до одного, спільне життя припинилось близько року тому, з того часу спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомив, однак надав до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав позов, просив його задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 16,21). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак надала до суду письмову заяву, в якій повністю визнала позов, та просив суд слухати справу без її участі (а.с. 22). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 19.06.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 959), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 211511 виданого 19.06.2014 року, від якого у сторін народилась малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 419617 від 14.01.2015 року (а.с. 4,7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося, останнім часом їхні стосунки почали псуватись, зясувалось що у них різні погляди на життя, духовні та моральні цінності, між ними стали виникати сварки по всім життєвим питанням, які стали причиною повного непорозуміння та негативного ставлення один до одного, спільне життя припинилось близько року тому, з того часу спільне господарство не ведеться. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи письмові заяви позивача та відповідачки про згоду з позовом, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved