Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

20 січня 2017 року позивачка звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Даний шлюб 11 травня 2010 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який наразі проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Позивачка у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду позивачкою подано заяву згідно якої вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, а справу розглядати за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду відповідачем надано заяву вх. 1344/17 від 15.02.2017 року за якою він позов визнав в повному обсязі, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по 11 травня 2010 року перебували у шлюбі, про що свідчить наявне в матеріалах справи свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 21.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області. Від шлюбу сторони, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син, згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного представниками Лугинської селищної ради 05.01.2017 року та довідки № 63 даного органу від вказаної дати, проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач працездатний, та зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відомості про дохід відповідача та наявність в нього на утриманні інших осіб у суду відсутні. В силу положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину, згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову Беручи до уваги викладене й матеріали справи, суд вважає необхідним визначити, аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 20.01.2017 року й до повноліття дитини. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому позов було подано до суду, що становить 640 гривень 00 копійок. Позивачка просить повернути витрати на правову допомогу. Вказані витрати ст. 79 ЦПК України віднесені до судових витрат. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не входять до складу ціни позову та розподіляються згідно ст. 88 ЦПК України за якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою до матеріалів справи надано квитанцію із датою 17.01.2017 року. Даний документ визначає вид наданих юридичних послуг: складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вартість таких послуг у розмірі 350 гривень. Однак, вказана квитанція не свідчень про сплату вказаної у ній суми коштів та не визначає хто з осіб, наведених в ній є платником та, відповідно, отримувачем. За положеннями ч 3. ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, як визначає ч. 4. ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за відсутності доказів, що позивачка понесла витрати на правову допомогу такі витрати не підлягають присудженню на її користь з відповідача. На підставі викладеного ст. 182, ст. 183 ч. 1, ст. 191 ч. 1 СК України,

Outcome: approved