Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

21.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті, заінтересована особа відділ державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві. В обгрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що [INFO] року у м. Донецьку помер її чоловік [PERSON], [INFO]. Оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою територією, звернулася до відділу державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві з заявою про реєстрацію смерті [PERSON] на підтвердження факту смерті надала документи, видані Донецькою Народною Республікою. Однак у реєстрації факту смерті [PERSON] отримала відмову, оскільки документи, що видані органами влади створеними всупереч законодавству України є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків. Встановити факт смерті [PERSON] потрібно для прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання. Просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року у м. Донецьку. Заявник та представник заінтересованої особи у судовому засіданні відсутні. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Відділ державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві просили розглядати справу за відсутності їх представника, оскільки дії посадових осіб та вирішити заявлені [PERSON] вимоги на розсуд суду. З огляду на викладене, врахувавши думку заявника [PERSON], заінтересованої особи відділу державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], за даними довідки № 3001004293 від 11.12.2014 року виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з [ADDRESS] до [ADDRESS] (а.с. 8). За даними відмітки у паспорті [PERSON], серії [NUMBER] виданому Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі з 03.07.1976 року (а.с. 6-7). Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту смерті, заявник [PERSON] послалася на те, що [PERSON] помер [INFO] року у м. Донецьк, де проживав постійно. Однак, оскільки територія м. Донецьк є тимчасово окупованою територією, не може отримати свідоцтво про смерть [PERSON], що потрібне їй для прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання. Зі змісту наданих [PERSON] доказів на підтвердження факту смерті її чоловіка вбачається, що зазначені документи підтверджують факт смерті [PERSON], [INFO] - [INFO] року у м. Донецьк, Україна (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами ст. 234, п. 8 ч. 1 ст. 256, 257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника; заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України; справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. За даними копії лікарського свідоцтва про смерть № 139 від 21.08.2015 року, що видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька та свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.08.2015 року виданого реєстраційною палатою Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO] помер [INFO] року у м. Донецьк, Україна (а.с. 9, 10). За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надане заявником [PERSON] лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, що підтверджують факт смерті [PERSON] видані органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, оскільки заявник [PERSON] не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] для прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON]у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO] - [INFO] року у м. Донецьк, Україна допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved