Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-19 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 13 березня 2009 року померла [PERSON], який заповіла йому все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай). Але державний акт про право власності [PERSON] на земельну ділянку був втрачений, тому державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. За таких обставин позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В суді представник позивача [PERSON] доводи позову підтримує повністю. Представник сільської ради до суду не прибув, причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. За згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення. Представник відділу Держземагентства [PERSON] подала в суд письмову заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечує, а при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], яка померла 13 березня 2009 року, мала право власності на земельну ділянку (пай), але цей державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) було втрачено. Все своє майно [PERSON] на випадок смерті заповіла позивачу [PERSON], який прийняв спадщину. Дані обставини підтверджені в суді письмовими доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою відділу Держземагентства про вартість земельної ділянки-паю та про видачу [PERSON] державного акта про право власності на земельну ділянку (пай), заповітом на користь позивача, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі заяви позивача про прийняття спадщини, повідомленням в газеті про втрату державного акта на земельну ділянку, рішенням суду про визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом строку у шість місяців, встановленого ч. 1 статті 1270 цього Кодексу. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджені достовірними та допустимими доказами, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса. Позивач [PERSON] не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину на земельну ділянку у звязку з втратою державного акта на цю земельну ділянку.

Outcome: approved