Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

21 лютого 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною завою, мотивуючи наступним. [INFO] помер її батько (вітчим), [PERSON] , який на день смерті проживав з її мамою, [PERSON] однією сім`єю і були зареєстровані на день його смерті за адресою [ADDRESS] . Вона з матір`ю та сином, що є відповідачем по справі, поховали [PERSON] та всі витрати по похованню і ритуальним послугам понесли вони. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів. Також згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло, 1/3 частини вказаної квартири належало її мамі, [PERSON] та 1/3 частина цієї ж квартири належить відповідачу по справі, її сину, [PERSON] Її Батько (вітчим) [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 24 квітня 1978 року, мати, [PERSON] з 21 листопада 1977 року. Тобто вони з 24 квітня 1978 року жили однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувалися один за одного, мали загальний бюджет. Пізніше, у 2000 році вони приватизували квартиру, в якій мешкали сім`єю з онуком, її сином, відповідачем по справі. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її мати, [PERSON] відповідно до ст. 1264 ЦК України, але спадщину не оформила. [INFO] її мати, [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів. Вона в установлений законом строк, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, [PERSON] , звернулася до нотаріуса, подала заяву про прийняття спадщини після її смерті та 25 вересня 2018 року їй було видано [PERSON] , приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 1155. Також нею було подано заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом, на 1/3 частину зазначеної квартири, після смерті батька (вітчима), [PERSON] , померлого [INFO] та її матері, [PERSON] , померлої [INFO] , у порядку ст.. 1276 ЦК України, оскільки у нього не було спадкоємців попередніх черг спадкування за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2019 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] оскільки нею не надано документів, що підтверджують родинні зв`язки між нею та померлим, тому вона вимушена звернутися до суду для вирішення цього питання. Зазначила, що у лютому 2019 року їй стало відомо, що [PERSON] складено на її ім`я заповіт, але на цей час вона вже звернулася із відповідною заявою після смерті її матері. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] приймати не бажає, з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався. На підставі викладеного, просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та її матері [PERSON] з 24 квітня 1978 року по день смерті [PERSON] , тобто до [INFO] та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 95). В матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] від 06 березня 2019 року, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 48). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Згідно ч.3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого\~провадження\~суд ухвалює\~рішення\~у\~випадку визнання\~позову\~відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 1216-1218,1220-1223, 1258, 1264, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України. У судовому засіданні встановлено наступне. Дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] » та « [PERSON] », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] , їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 7) [INFO] помер батько (вітчим) позивача, [PERSON] , який на день смерті проживав з її мамою, [PERSON] однією сім`єю і вони були зареєстровані на день його смерті за адресою [ADDRESS] . (а.с. 10,16,17,27). Позивач з матір`ю та сином, що є відповідачем по справі поховали [PERSON] та всі витрати по похованню і ритуальним послугам понесли вони. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів (а.с. 12-15). Також згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло, 1/3 частини вказаної квартири належало матері позивача, [PERSON] та 1/3 частина цієї ж квартири належить відповідачу по справі, сину позивача, [PERSON] (а.с. 12). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Пахомовською І. Л., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, згідно кого належну йому 1/3 частину квартири за [ADDRESS] та грошові внески з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються у Нікопольському відділенні № 3077/021 Ощадбанку заповів позивачу, [PERSON] (а.с. 23). Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині померлого немає. [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] [ADDRESS] з 24 квітня 1978 року, мати позивача, [PERSON] з 21 листопада 1977 року (а.с. 18 «а»). Тобто [PERSON] та [PERSON] з 24 квітня 1978 року жили однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувалися один за одного, мали загальний бюджет. Згідно Акту про проживання від 19 лютого 2019 року, затвердженого ОСББ «Наш Дім-2», [PERSON] постійно проживав у кв. [ADDRESS] з 1967 року однією сім`єю з [PERSON] до моменту його смерті, [INFO] , вели спільне господарство (а.с. 10). Пізніше, у 2000 році [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, в якій мешкали сім`єю з онуком, сином позивача [PERSON] , відповідачем по справі. Таким чином, мати позивача, [PERSON] була спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , оскільки у період з 24 квітня 1978 року до дня смерті [PERSON] проживала з ним однією сім`єю як чоловік та дружина, вела з ним спільне господарство, вони мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувалися один до одного, мали спільний бюджет. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає, спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с. 54). Спадщину після смерті [PERSON] , прийняла мати позивача, [PERSON] , згідно положеннь ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] року померла мати позивача, [PERSON] (а.с. 18). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Міським житлово-експлуатаційним об`єднанням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів та 1/3 частина вказаної квартири після смерті батька (вітчима), [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с. 12). За життя [PERSON] заповіту не склала, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом є позивач, [PERSON] Позивач \~в установлений\~законом строк\~подала заяву\~про прийняття\~ спадщини\~після смерті [PERSON] \~ та 25 вересня 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Бережним О.С., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 1155 на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 19). Також позивачем було подано заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом, на 1/3 частину вищевказаної квартири, після смерті батька (вітчима), [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ та померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] оскільки не надано документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом чи за заповітом (документів, які підтверджують родинні зв`язки між [PERSON] та [PERSON] , заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] ) (а.с. 9). Як вбачається з листа приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу, Бережного О .С. за вих. № 161/02-14 від 16 квітня 2019 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 23-2018 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 10 квітня 2018 року (а.с. 56-93). Також в матеріалах спадкової справи № 23-2018, заведеної після смерті [PERSON] мається заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що подана 25 вересня 2018 року приватному нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу, Бережному О.С. (а.с. 59, 70). Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Отже,\~суд вважає\~встановленим факт\~спільного проживання\~однією сім?єю\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~з 24\~квітня 1978\~року по\~день його\~смерті,\~тобто по\~ [INFO] за\~адресою [ADDRESS] . Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. На підставі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці зазаконом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до\~ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після смерті відкриття спадщини, однак не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно з ч.ч. 1,3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено\~факт спільного\~проживання померлих\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~з 24\~квітня 1978\~року по\~ [INFO] 2013\~року за\~адресою [ADDRESS] , тобто понад п?ять років, тому суд вважає, що [PERSON] за життя набула право на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги по закону. Крім того, у відповідності до ст. 1276 ЦК України, право на прийняття спадщини [PERSON] , після смерті [PERSON] за спадковою трансмісією перейшло до позивача [PERSON] Таким чином позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але не може реалізувати своє право через вказані вище обставини. За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі

Outcome: approved