Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

20 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кот Борис Анатолійович, Голова ЖБК № 215 «Сокіл» Чурікова Галина Володимирівна про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. Його мати, [PERSON], померла [INFO] Вона знаходилась у шлюбі з його батьком [PERSON]. Після смерті тітки відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач звернувся з заявою для прийняття спадщини до приватного нотаріуса ДМНО Кот Б.А. та отримав відповідь про неможливість отримання спадщини. Приватний нотаріус Кот Б.А. направив запит до КП «ДМБТІ» для отримання інформації щодо наявності реєстрації права власності на зазначену квартиру за [PERSON] З відповіді КП «ДМБТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на спірну квартиру не проводилась. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 02.07.2015 року інформація щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру теж відсутня. За інформацією, наданою ЖБК № 125 «Сокіл», [PERSON] є членом ЖБК та її пай виплачено у повній сумі. Відповідачі у справі: [PERSON] - рідний брат позивача, [PERSON] - тітка позивача, рідна сестра матері позивача, яка є спадкоємцем 2 черги та у відповідності до чинного законодавства має право на спадкування 1/2 частини зазначеної квартири. Якби була жива мати позивача, то вона успадкувала би 1/2 частину квартиру, однак вона померла, тому її частина спадщини, розподіляється між [PERSON] та його братом [PERSON] З огляду на викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явились, представник відповідача надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з'явились, про дату та час судового засідання сповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 10). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року у справі № 206/6698/15-ц, яке набрало законної сили та надано представником позивача у судове засідання, встановлено, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є матір'ю [PERSON], [INFO]. З інформації, наданої ЖБК № 125 «Сокіл», вбачається, що [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] по день смерті. Померла [INFO] року (а.с. 6,7). [PERSON] була членом ЖБК № 125 «Сокіл», вартість квартири сплачна в сумі 4649,56 крб. Заборгованості немає (а.с. 9). Згідно виписки із техпаспорта № 4 по ЖБК № 125 «Сокіл»[ADDRESS], в якій проживала та була зареєстрована [PERSON], складається з коридору площею 6,9 кв.м.; туалету - 1,0 кв.м.; ванної - 2,1 кв.м.; кухні - 5,5 кв.м.; жилої кімнати - 13,5 кв.м.; шафи - 0,3 кв.м.; шафи - 0,3 кв.м.; шафи - 1,6 кв.м.; жилої кімнати - 17,3 кв.м. Загальна площа квартири - 48,5 кв.м., жила площа квартири - 30,8 кв.м. (а.с. 12). З відповіді приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кот Б.А. від 02 липня 2015 року на заяву представника [PERSON] щодо надання роз'яснень про неможливість отримання спадщини, вбачається, що приватним нотаріусом було направлено запит до КП «ДМБТІ» для отримання інформації щодо наявності реєстрації права власності на зазначену квартиру за [PERSON] та яким правовстановлюючим документом підтверджується право власності. КП «ДМБТІ» повідомило, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на спірну квартиру не проводилась. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 02.07.2015 року інформація щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру теж відсутня (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно з ч.3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач є племінником [PERSON] [PERSON] - мати позивача - померла до відкриття спадщини після смерті [PERSON], таким чином, позивач разом зі своїм рідним братом [PERSON] набув право на ту частку спадщини, яка б належала [PERSON], якби вона була живою на час відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться лише на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації разом із заявою. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Тому суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту права, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved