Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

21 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не бере участі у належному матеріальному утриманні дітей, чим порушує їх права на достатній рівень життя. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу (26 липня 2010 року) проживають з нею. Зазначає, що аліменти, які сплачує відповідач, з врахуванням її заробітку не дозволяють їй забезпечити дітей найнеобхіднішим, а добровільно між ними не досягнуто згоди щодо участі в додаткових витратах. На підставі ст.ст.180,185 СК України просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на придбання шкільного одягу, взуття, шкільних приладів на навчанян дітей у школі у сумі 1896 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. На обгрунтування своєї позиції зазначив, що він сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, чим і виконує свій обовязок з утримання дітей. Посилання позивачки на недостатність грошових коштів на утримання дітей, пояснює її нецільовим використанням грошових коштів, які він сплачує у якості аліментів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] 26 липня 2008 року зареєстрували шлюб /а.с.8/. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.6,7/. Рішенням Краснолиманського міського суду від 26.07.2010 року, яке набрало законної сили 06.08.2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку /а.с.9/. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2\~ст.51 Конституції України,\~ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обовязки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ч.1\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз положень\~ст.185 СК України\~дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд\~довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивачкою на підтвердження своїх вимог до позову додані товарні чеки, а саме чеки СПД [PERSON] на придбання канцелярських товарів на суму 1002,60 грн. та 570,25 грн., чеки магазину «Тріумф»: від 21.03.2015 р. на придбання двох пар туфель на суму 320 грн., від 05.05.2015 р. на придбання літніх туфель на суму 135 грн., від 24.06.2016 р. на придбання двох блуз на суму 235 грн., від 15.02.2015 р. на придбання двох курток на суму 890 грн., від 27.02.2015 р. на придбання кедів та двох штанів на суму 205 грн., від 25.04.2015 р. на придбання 2 пар туфель та літніх туфель на суму 445,00 грн. Також позивачем додано чек на придбання валеріани та ромашки на загальну суму 15,25 грн. /а.с.3-5/. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2\~ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоровя, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3\~ст.185 СК України). У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що витрати, понесені [PERSON] на придбання канцелярських товарів, а також одягу та взуття дітям, не є додатковими у розумінні ст.185 СК України, оскільки вони необхідні для забезпечення нормальних умов для життя дітей, тобто повинні відшкодовуватися за рахунок отримання аліментів. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити за відсутністю підстав. При зверненні до суду судові витрати не понесені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed