Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

20 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зняття особи з реєстрації та виселення з житла, посилаючись на те, що у період з 16 вересня 2006 до 25 березня 2015 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Під час шлюбу, 3 серпня 2011 року, у них народилися двоє синів [PERSON] та [PERSON]. 26 травня 2015 року колишня дружина забрала синів з належної йому квартири № 46, розташованої за адресою: Сумська область, м. Тростянець. [ADDRESS], та відвезла їх до своїх батьків у Черкаську область. Крім того, 28 жовтня 2015 року відповідачка, звільнилася з роботи, вивезла таємно з вказаної квартири цінне майно (холодильник, пральну машину, мультиварку, дитячі ліжка, дитячі речі) та свої особисті речі в невідомому напрямку і більше в цій квартирі не зявлялася. У той же час, вона разом із дітьми залишаються зареєстрованими за адресою: [INFO]. У звязку із цим, позивач просив суд зняти з реєстрації та виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вказаної квартири. В судове засідання позивач зявився, заявлені позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду письмові заперечення на позов. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що підставою зміни її місця проживання і місця проживання дітей була та обставина, що позивач у справі [PERSON], створив їм нестерпні умови щодо проживання у [INFO]. Зокрема, внаслідок його дій постачання газу до квартири було припинено. Тобто, вона покинула місце проживання тільки діючи в інтересах дітей, а тому і не є такою, що втратила право користування квартирою. Крім того, заперечення обґрунтовані тим, що зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюють органи Державної міграційної служби України, а не суд. А виселення одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними, можливе лише за умови надання іншого жилого приміщення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій повідомив, що проти позову заперечує, оскільки задоволення заявлених у ньому вимог порушить права малолітніх дітей на житло. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником квартири № 46 розташованої за адресою: Сумська область м. Тростянець вул. Горького,53, що підтверджується копією договору купівлі продажу від 19 липня 2004 року та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно №4292565 від 29 липня 2004 року. Згідно копії будинкової книги у вказаній квартирі зареєстрована його колишня дружина - [PERSON], та їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії 1-СР №015848 від 16 вересня 2006 року, копією паспорта позивача серії МА 300911від 11 червня 1997 року, копіями про народження дітей серії 1-БП №119262 та №119263 від 10 серпня 2011 року. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що відповідачка [PERSON] вселилась у належну позивачу квартиру та була у ній зареєстрована як член сім'ї власника жилого приміщення. На цій же підставі у квартирі були зареєстровані і їх спільні діти. Також, сторонами не заперечується та обставина, що в жовтні 2015 року відповідачка перейшла проживати разом із дітьми до своїх батьків, через погіршення відносин між нею та позивачем у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами, щодо користування житлом, регулюються нормами ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Розглядаючи заявлені позивачем вимоги про зняття з реєстрації та виселення відповідачки разом із малолітніми дітьми із житла, суд враховує, що в квартирі за місцем своєї реєстрації відповідачка разом із дітьми не проживає менше ніж один рік, а тому підстави для визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням і як наслідок зняття з реєстрації відсутні. Щодо посилання позивача на факт розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, то дана обставина не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Обґрунтованими у цьому звязку, суд також вважає посилання відповідачки на положення п.1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 за № 1077, відповідно до яких реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України. Таким чином, питання зняття з реєстрації місця проживання належить до компетенції вказаних державних органів, а не суду. Крім того, розглядаючи заявлені позивачем вимоги, суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, відповідно до яких виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Враховуючи те, що позивачем таких підстав не наведено та беручи до уваги, що відповідачка і спільні діти сторін мають право на користування спірним житлом, суд дійшов висновку щодо безпідставності заявлених позовних вимог про їх виселення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed