Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

21.12.2018 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю з Широківського районного суду Дніпропетровської області, надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500324392 від 28.11.2012 в загальному розмірі 32805,83 грн. 04.04.2019 позивач надав до суду заяву, в якій зменшив розмір позовних вимог до 22555,83 грн., а саме 10088,89 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 12466,94 грн. сума заборгованості за пенею. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову вказував, що 28.11.2012 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500324392, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 10900 грн. 30.09.2014 ПАТ «Альфа-Банк» уклало договір факторингу з ТОВ «Дата [PERSON]», відступивши останньому право грошової вимоги до [PERSON] за вище вказаним договором. 10.10.2016 ТОВ «Дата [PERSON]» уклало договір факторингу з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступивши останньому право вимоги до [PERSON] на загальну суму 33555,83 грн., з яких: 10088,89 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10016,94 грн. заборгованість за процентами та комісією; 13450,00 грн. пеня, штраф, неустойки. [PERSON] повідомлялася про факт відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», але заборгованість сплатила частково в розмірі 11000 грн., решта суми заборгованості 22555,83 грн. залишається не погашеною, у звязку з чим позивач просить суд стягнути її в судовому порядку. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 4, 52). Відповідач [PERSON] до суду викликалася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 49), але до суду повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надходило (а.с. 65-69). Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленою належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2012 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500324392, шляхом заповнення [PERSON] анкети заяви на отримання кредиту та підписання тексту кредитного договору (а.с. 6-10). Згідно п. 1 кредитного договору визначено, що він складається з двох розділів, Розділ № 1 «Базові умови кредитування» та Розділ № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документи, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину цього Договору. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору Банк надав позичальнику Кредит в розмірі 10900 грн., а [PERSON] прийняла його, зобовязавшись сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних, та повернути кредит до 29.05.2015. Пунктом 2.6 договору визначено, що повернення кредиту, сплата відсотків та інших платежів за цим договором повинна проводитися щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є додатком № 1 до цього Договору (а.с. 7-8). Пунктом 2.8 договору передбачена комісійна винагорода Банку, а п. 4 договору передбачена відповідальність у вигляді штрафу за повне або часткове прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, та/або інших платежів за Договором. Зі змісту п. 3 кредитного договору слідує, що інші істотні умови цього Договору, зокрема, але не виключно порядок і умови нарахування процентів за користування кредитом, умови здійснення платежів, умови настання відповідальності за неналежне виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або інших платежів, що вказані в договорі, врегульовано Розділом 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 7). Матеріали справи не містять Розділу № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Як вказував позивач та не заперечила відповідач, вона належним чином умови договору кредиту не виконувала, у звязку з чим станом на 12.07.2017 мала заборгованість в розмірі 32805,83 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10088,89 грн. (а.с. 13). Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 30.09.2014 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу (а.с. 16-18), а 10.10.2016 договір факторингу укладено між ТОВ «ДАТА [PERSON]» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором 500324392 від 28.11.2012 на загальну суму 33555,83 грн., з яких 10088,89 грн. основна заборгованість,10016,94 грн. заборгованість за процентами та комісією, 13450 грн. пеня/штраф/неустойка (а.с. 19-23). Відповідач [PERSON] повідомлялася про відступлення права вимоги за її кредитним договором (а.с. 14-15). Як вказував позивач після набуття ним права вимоги до [PERSON], вона провела часткову оплату заборгованості на загальну суму 11000 грн., з яких 10.07.2017 750 грн. (а.с. 4), 14.07.2017 750 грн., 09.08.2017 1500 грн., 25.02.2019 8000 грн. (а.с. 70-73). Відповідач до суду не зявилася, доказів протилежного суду не надала. Тому станом на дату ухвалення рішення, за наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача складає 22555,83 грн., з яких 10088,89 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 12466,94 грн. сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, вказана норма закону передбачає два різновиду неустойки, які різняться порядком їх обчислення та підставами нарахування. Суд, рішення якого відповідно до ст. 263 ЦПК України повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, не погоджується з вказаним розрахунком заборгованості, оскільки позивачем перед судом не доведено підстав для нарахування відповідачу пені, адже наданий позивачем текст кредитного договору між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (Розділ № 1 «Базові умови кредитування») не містить умови про нарахування пені, а Розділ № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які могли б містити такі умови, суду не надано. У звязку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 12466,94 грн. перед судом не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення штрафу, який передбачено умовами договору, позивачем не заявлялися. У звязку з вище викладеним, встановивши факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, наявності в неї заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10088,89 грн., відступлення вимоги про стягнення цієї заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачає можливість розгляду справ лише в межах заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10088,89 грн., а в задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовити у звязку з їх необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд

Outcome: partial