Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії станом на 03.11.2019 в розмірі 33746,14 грн. Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до нотаріальної контори, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не мав можливості надати довідку, яка б підтверджувала його спільне проживання разом з матір`ю у м. Стаханові. Враховуючи викладене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на заборгованість УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області по сплаті пенсії [PERSON] в сумі 33 746,14 грн. 1.2. Представник третьої особи надала відзив, який суд сприймає в якості письмових пояснень. Представник третьої особи вказала, що позивач не надав доказів сумісного проживання із спадкодавицею на час її смерті, а також не звертався до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 1.3. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин. 2.1. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським РАЦС м. Кадієвка, [PERSON] народився [INFO] . Батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.07.2018 Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] у м. Кадіївка Луганської області, Україна, про що 19.07.2018 складено відповідний актовий запис № 152. Згідно копії паспорта позивача, його зареєстроване місце проживання з 01.08.2006 знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Аналогічна адреса вказана позивачем у позовній заяві. Згідно копії довідки від 28.09.2005, виданої головою громадського квартального комітету № 15 м. Стаханов, [PERSON] проживає одна за адресою: [ADDRESS] . 2.2. Згідно копії посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] , 1938 року народження, призначена пенсія за віком з 04.04.1993 довічно. Відповідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 49/03-21 від 03.01.2019, сума недоотриманої пенсії [PERSON] , яка померла [INFO] , з 01.03.2016 по 28.02.2018 становить 33746 грн. 14 коп. 2.3. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасова Е.І. № 173/02-31 від 27.03.2019, вказана постанова була винесена при зверненні до нотаріальної контори 18.01.2019 довіреної особи [PERSON] з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій [PERSON] . При вивченні документів було встановлено, що [PERSON] не прийняв спадщину та пропустив визначений ст. 1270 ЦК України термін для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , у зв`язку із чим йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Документально перевірити факт його проживання із спадкодавицею немає можливості. 3. Релевантні джерела права 3.1. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 3.2. Згідно\~статті 1221\~ЦК місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку можливе лише тоді, коли відсутні умови для оформлення такого права власності в нотаріальному порядку. При цьому, позивач має довести, що він прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу або вважається таким, що прийняв спадщину в силу закону. В даному випадку з постанови нотаріуса вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори через довірену особу з метою оформлення права на спадщину лише 18.01.2019, в той час як спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Тобто, позивач звернувся до нотаріуса після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Доказів визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини суду надано не було. При цьому, позивач не надав до суду жодних доказів того, що він може вважатися особою, яка прийняла спадщину в силу вимог закону. Зокрема позивач не довів, що він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зі змісту наданих до суду копій паспорту позивача та довідки квартального комітету вбачається, що позивач і спадкодавець проживали за різними адресами. Будь-яких клопотань про виклик свідків, долучення письмових доказів або витребування доказів позивач не заявив, проте лише подав заяву про розгляд справи без його участі. 4.2. Суд також звертає увагу на те, що в даному випадку місцем відкриття спадщини в силу вимог ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є місце подання спадкоємцем першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. Таким місцем є місто Лисичанськ Луганської області. Отже, належним відповідачем у цій справі на підставі ч. 1 ст. 1277 ЦК має бути орган місцевого самоврядування або відповідна військово-цивільна адміністрація в місті Лисичанську Луганської області (за умови, що немає інших осіб, які прийняли спадщину). 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що існують дві самостійні та достатні підстави для відмови у задоволенні цього позову по-перше, позивач не довів факту прийняття ним спадщини, а по-друге, позивач пред`явив позов до неналежного відповідача. Таким чином, у задоволенні позову належить відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як відповідач або третя особа не заявляли про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed