Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

21.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь 33093,92 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів. Посилаючись на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду від 31.12.2007 року, з відповідача повинні стягуватись аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх доходів починаючи з 27.11.2007 року і до досягнення дитини повноліття. У Заводському ДВС м. Миколаєва відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-6285 від 31.12.2007 року. Однак, відповідач не сплачує аліменти протягом останніх років, у зв`язку з чим, загальна заборгованість за період з 06.04.2017 рік по 12.10.2017 рік зі сплати аліментів становить 33 093,92 гривень. Пеня по заборгованості не нараховувалась та не стягувалась. Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якій позов не визнає, посилаючись на те, що заборгованості по сплаті аліментів він не мав, посилаючись на постанову про закриття виконавчого провадження від 04.04.2018 року, в якій зазначено про відсутність заборгованості станом на 12.10.2017 року. Вважає позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій з відзивом не згоден, та повідомив, що відповідач посилається на постанову Миколаївського апеляційного суду від 25.05.2020 року у справі №489/4810/18, в якій предметом спору була заборгованість по аліментам за період з 01.11.2015 по 05.04.2017 рік. Що стосується позову, з яким звернулась позивач, то вона вимагає стягненню заборгованість по аліментам за період з 06.04.2017 по 12.10.2017 рік. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі №2-6258, яке набрало законної сили 31.12.2007 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх доходів, починаючи з 27.11.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення суду видано 31.12.2007 року виконавчий лист № 2-6285, на підставі якого Заводським відділом ВДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження. 04.04.2018 року Постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження. Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Заневською А.А., заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам за виконавчим листом по справі №2-6285 від 31.12.2007року, станом на 12.10.2017 рік складає 33093,02 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018р. у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Пленум Верховного Суду України в своїйпостанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Доводи відповідача відносно того, що відсутня заборгованість зі сплати аліментів за період з 06.04.2017 по 12.10.2017 рік, посилаючись на постанову Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва від 25.03.2019 року у справі №487/5236/18, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки в постанові Миколаївського апеляційного суду досліджувалось питання вини відповідача щодо несвоєчасної сплати аліментів за період з 01.11.2015 рік по 05.04.2017 рік, зазначивши, що ні виконавча служба, ні відповідач не надали доказів тому, що сплата аліментів реально відбувалась. Що стосується позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , то період стягнення пені становить з 06.04.2017 року по 12.10.2017 рік. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи суми щомісячної заборгованості та вимоги ст. 13 ЦПК України, суд вважає за можливе провести стягнення пені в межах заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 33 093,92 грн. за період з 06.04.2017 рік по 12.10.2017 рік. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved