Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

20.11.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] у зв'язку з не проживанням за вказаною адресою за власним бажанням понад встановлений законом строк. В судовому засіданні позивач позов підтримала і в його обґрунтування зазначила, що будинок по [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. В будинку, як член сім'ї, прописаний її син, [PERSON], 1978 року народження, якій з 2010 року проживає в м.Одесі разом зі своєю сім'єю. Адреса місця проживання відповідача їй не відома, оскільки останні 2 роки вони взагалі не спілкуються і зв'язок не підтримують так як посварилися. Вона людина похилого віку, пенсіонерка, син їй матеріальної допомоги не надає, а на свою пенсію їй важко утримувати будинок і сплачувати комунальні платежі і податки. Прописка в її будинку відповідача заважає їй оформити субсидію, оскільки від неї вимагають відомості про дохід усіх осіб, які зареєстровані в будинку. За таких обставин, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті «Одеські вісті» від 05.03.2016 року №17 /а.с.20/, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність з ухваленням заочного рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом установлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комінтернівським РБТІ 15.05.2008 року /а.с.6,7/. Згідно відомостей про реєстрацію відповідача, [PERSON], [INFO], зареєстрований по [ADDRESS] як член сім'ї власника будинку, але за вказаною адресою не проживає з 2010 року, що підтверджується довідкою виконкому Першотравневої сільської ради від 17.11.2015 року та актом депутата Першотравневої сільської ради, складеного за участю сусідів позивача, від 17.11.2015 року о його не проживанні /а.с.8,10/. Відповідно зі ст.405 ЦК України члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи, що відповідач на день розгляду справи судом не проживає за місцем реєстрації за власним бажанням понад один рік, витрати по утриманню житла та сплати комунальних - 2 - послуг не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає власнику у здійсненні своїх прав відносно своєї власності, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання, визначені ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно з якої підставами для зняття з реєстрації місця проживання є: заява особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. На підставі ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України і

Outcome: approved