Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

20.01.2014 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Плебанівської сільської ради про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на майно померлого [PERSON], яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 60,26 м. кв., в тому числі житловою площею 29,95 м.кв. та господарських споруд: сараю під літерою «Б», огорожі «І-3» загальною вартістю 26827 грн., що знаходиться в [ADDRESS]. Зазначив, що [INFO] помер дід [PERSON] - [PERSON], який по день смерті проживав та був постійно зареєстрований в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Плебанівка на [ADDRESS], і належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії САВ №212679, виданого Плебанівською сільською радою на підставі рішення виконкому Шаргородської районної ради № 244 від 22.10.1987 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 20.12.2004 року. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити спадкові права на житловий будинок [PERSON] не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], через відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно [PERSON] в КП «Могилів-Подільське МБТІ» на свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданому Плебанівською сільською радою 28.08.2009 року, через те, що власник домоволодіння вчасно не подав документи для реєстрації, а з 1.01.2013 року КП МБТІ не проводить реєстрацію нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON], що діє за довіреністю від 4.06.2013 року, підтримав позовні вимоги. Просив визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на майно померлого [PERSON], а саме: житловий будинок під літерою «А», загальною площею 60,26 м. кв., в тому числі житловою площею 29,95 м. кв. та господарські споруди - сарай під літерою «Б», огорожу «І-3», загальною вартістю 26827 грн., що знаходиться в [ADDRESS], та належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії САВ №212679, виданого Плебанівською сільською радою на підставі рішення виконкому Шаргородської районної ради за № 244 від 22.10.1987 року. Суду пояснив, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала та була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою. [PERSON] при житті мав у власності житловий будинок, розміщений на [ADDRESS], що підтверджується записами в погосподарських книгах, технічним паспортом на будинок, довідками Плебанівської сільської ради, свідоцтвом про право власності, показаннями свідків. Проте, при житті [PERSON] не провів реєстрацію свідоцтва про право власності в Могилів-Подільському МБТІ. Позивачка [PERSON] не може це зробити у зв'язку із смертю спадкодавця. Представник відповідача - Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - секретар сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Суду пояснила, що дійсно позивачка є спадкоємцем по заповіту померлого [PERSON] Спадкодавець [PERSON] по день смерті проживав в с. Плебанівка, був власником будинку та надвірних господарських будівель, які знаходяться на [ADDRESS]. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії САВ №212679, виданим 28.08.2009 року, записами в погосподарських книгах, що зберігаються в сільській раді. Ніколи і ніхто не претендував на вказаний будинок, в ньому завжди проживав [PERSON] із своєю сім'єю. Коли в 1987 році в селі проходила технічна інвентаризація з метою обліку житлового фонду на селі та з метою встановлення власників житлових будинків, [PERSON] був записаний головою двору та власником будинку по [ADDRESS], проте, з якихось причин при житті свідоцтва про право власності на будинок він не отримував в сільській раді. Свідоцтво видане спадкоємцю [PERSON] після смерті [PERSON], у зв'язку із чим не може бути зареєстроване, що є перешкодою для позивачки в оформленні спадкових прав, тому Плебанівська сільська рада не має заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на електронну адресу суду надійшла заява від 30.01.2014 року за вхідним № 453/14, у якій вона просить позов задовольнити, з'явитися в судове засідання не може за сімейними обставинами, її інтереси в суді представлятиме [PERSON] відповідно до наданої йому довіреності (а.с.72). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але на електронну адресу суду від неї надійшла заява від 30.01.2014 року за вхідним №450/14, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.73). Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області в судове засідання не з'явився, але від начальника Служби надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], не заперечує (а.с.70). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Плебанівської сільської ради (а.с.13). [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO], постійно проживав та був зареєстрований в с. Плебанівка на [ADDRESS], що підтверджується довідкою Плебанівської сільської ради за №317 від 11.09.2013 року (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на [ADDRESS] Шаргородського району. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом від 20.12.2004 року, посвідченим секретарем виконкому Плебанівської сільської ради і зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій сільської ради за №177 є позивачка [PERSON], що підтверджується заповітом, а також вбачається із пояснень в судовому засіданні представника відповідача. Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінено та не відмінено (а.с.12). Спадкоємець майна померлого [PERSON] за законом - [PERSON] спадщини після смерті батька не прийняла і на неї не претендує (а.с.15-16). Також, судом встановлено, що, в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем і протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від спадщини. Вказаний факт підтверджується довідкою сільської ради за №144 від 15.03.2013 року (а.с.14), а також вбачається із пояснень в судовому засіданні представника відповідача [PERSON] Свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] у с. Плебанівка, на ім'я [PERSON] видане Плебанівською сільською радою 28.05.2009 року, тобто після смерті спадкодавця, у зв'язку із чим не зареєстроване у КП «Могилів-Подільське МБТІ (а.с.10, 11, 36). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], позивачці [PERSON] відмовлено 4.04.2013 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.31-32). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який зареєстроване у передбаченому законодавством порядку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку та господарських будівель - сараю та огорожі загальною вартістю 26827 грн., що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні представників позивачки та відповідача, свідоцтва про право власності та довідок Плебанівської сільської ради підтверджується показаннями свідків [PERSON] і [PERSON], іншими доказами, дослідженими судом. Так, свідок [PERSON] суду показав, що він 1935 року народження, народився і постійно проживає в [ADDRESS] постійно проживала його тітка, по сусідству із домогосподарством [PERSON] Житловий будинок [ADDRESS] належав сім'ї [PERSON], він був побудований останнім в 50-х роках минулого століття. На час проведення інвентаризації в с. Плебанівка [PERSON] був записаний в даних погосподарських книг, як голова двору. Даний факт йому достовірно відомий, так як він постійно проживав в селі, нікуди не виїздив. Починаючи з 2001 року разом із [PERSON] почала проживати його онука, позивачка [PERSON] Інших спадкоємців майна померлого [PERSON] після смерті останнього, окрім позивачки, немає. Свідок [PERSON] суду показав, що народився у 1928 році в с. Плебанівка, постійно проживає на [ADDRESS], що є сусідньою із вул. Автомобільна. Власником будинку за [ADDRESS] був [PERSON], який помер у 2007 році. Він і будував вказаний будинок разом із дружиною у 1950-х роках, побудувавши його протягом трьох років. Інші власники цього будинку йому не відомі. Позивачка є онукою і спадкоємцем [PERSON] за заповітом, проживала з останнім, починаючи з 2001 року, за життя [PERSON] здійснювала догляд за дідом, так як той постійно хворів. Відповідно до даних з погосподарських книг за 1986-1990 роки, тобто в період, коли відбувалася технічна інвентаризація житла по с. Плебанівка на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалося забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району, [PERSON] зазначений головою двору з особовим рахунком [NUMBER], що знаходиться в с. Плебанівка на [ADDRESS] (а.с.114а-115). Також, відповідно до даних з погосподарських книг за 1955-1957 роки,1961-1963 роки, 1964-1966 роки, 1967-1969 роки, 1971-1973 роки, 1974-1976 роки, 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки (зокрема, на 2007 рік - час смерті спадкодавця) [PERSON] значиться як голова двору і власник будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.81-114, 117-128). Крім того, із даних по господарських книг за 2001-2005 роки та 2006-2010 роки (зокрема, станом на травень 2007 року - час смерті спадкодавця) та із паспорта позивачки вбачається, що позивачка [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем [PERSON] (а.с.4,123-128). Із даних погосподарських книг вбачається, що будинок, який є особистою власністю господарства, головою якого є [PERSON], 1957 року забудови. В особистому користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,30-0,50 га, у тому числі під будівлями - 0,02-0,03 га, що підтверджується записами в погосподарських книгах та рішенням Плебанівської сільської ради від 24.12.1993 року (а.с.6-7). Із технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] та звіту і довідки про технічний стан будинку (а.с.8-9, 17-30, 74), вбачається, що зазначене будинковолодіння складається з: житлового будинку під літерою «А» загальною площею 60,26 м. кв., житловою площею 29,95 м.кв., сараю під літерою «Б», огорожі « 1-3». Загальний фізичний стан будинку - незадовільний, має коефіцієнт зносу « 0,8». Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, незадовільний стан будинку (41-60% зносу) означає, що експлуатація елементів будинку можлива при умові проведення ремонту. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.79-80). Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, сільські Ради один раз у п'ять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 та 18, 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№ 32, 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за № 1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1957 рік (рік побудови житлового будинку [PERSON]) в сільській місцевості, державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями в с. Плебанівка по [ADDRESS], - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved