Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

21.07.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на праві власності на підставі договору дарування належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку є зареєстрованим [PERSON] , який з вересня 2016 року перестав мешкати у спірному будинку. Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, тому він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Бондаренко Д.В. в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у тому числі, через оголошення на сайті суду (а.с.26-27). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.08.2019 року, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.08.2019 року (а.с.11-12). З домової книги для прописки громадян буд. [ADDRESS] , та довідки, виданої Виконавчим комітетом Слов`янської міської ради від 15.06.2020 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованим [PERSON] (а.с.15-20). Згідно Акту № 167 від 10.07.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Черевківка» м. Слов`янська, [PERSON] з 2016 року по теперішній час не мешкає у будинку [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не мешкає у спірному будинку більше ніж 4 років, самостійно покинув зазначений будинок та перестав у ньому мешкати. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнаним таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки його право користування будинком перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, який суд покладає на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved