Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

20.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через втрату взаєморозуміння як між чоловіком та дружиною, припинено фактичне спільне проживання однією сім'єю, сторони намагались зберегти сім'ю, але це ніяких результатів не дало. В результаті розмов з відповідачкою, позивач прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати щасливе життя. Між сторонами досягнуто усної угоди, що спільна дитина буде проживати разом із матір'ю. Майнових спорів між сторонами немає. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою, збереження шлюбу та примирення є неможливим і суперечить інтересам дитини. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, проти позовних вимог не заперечувала, вважала примирення неможливим. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2017 року відкрито провадження у справі у відповідності до ст.122 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 04.06.2005 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 379, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через втрату взаєморозуміння як між чоловіком та дружиною, між сторонами припинено фактичне спільне проживання однією сім'єю, сторони намагались зберегти сім'ю, але це ніяких результатів не дало. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved