Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

21 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та зняти його із місця реєстрації за цією адресою. Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який придбала за договором купівлі-продажу від 06.03.2020 у відповідача. Відповідач по справі колишній власник будинку, який у ньому зареєстрований та за договором був зобов`язаний знятися із реєстрації до 05 вересня 2020 року. Протягом тривалого часу позивач просила відповідача знятися з реєстрації в належному їй будинку, але останній на її прохання не реагує, чим порушує права позивача на вільне користування і розпорядження своїм майном. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. ЇЇ представник [PERSON] надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не направляв. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, яка про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у с. Кам`яне Лебединського району Сумської області (а.с.8). Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , купила у [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з надвірними, господарчими та побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Із копії вищезазначеного договору вбачається, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований продавець [PERSON] , який зобов`язується зняти себе з реєстрації до 05.09.2020, із чим, погодився покупець позивач у справі. Відповідно до довідки Недригайлівської селищної ради від 22.09.2021 за №2669 (а.с.15) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований як проживаючий за адресою: [ADDRESS] . Відомості про фактичне місце проживання [PERSON] невідомі (а.с.15). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з наведеного, суд вважає, що так як відповідач [PERSON] , продав належний йому будинок позивачу, то відповідно втратив право володіти, розпоряджатися та користуватися ним. Оскільки строк, до спливу якого [PERSON] , зобов`язувався зняти себе з реєстрації в проданому будинку сплив, будь-яких письмових домовленостей між сторонами стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, вимоги позивача підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , то вона не може бути задоволена, оскільки ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на жиле приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права власності, права користування житлом, а тому зняття відповідача [PERSON] з реєстрації в спірному будинку можливо на підставі рішення суду про його виселення без надання іншого жилого приміщення. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: partial