Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно в рахунок погашення боргу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 20 травня 2009 року між позивачем та відповідачем договору позики, відповідач отримав від позивача в тимчасове користування грошові кошти в сумі 90000,00 грн. на строк до 01.12.2014 року. В якості забезпечення зобовязання відповідач відповідно до укладеного між сторонами договору застави від 20.05.2009 року надав у заставу рухоме майно: транспортний засіб марки МАЗДА 626, 1992 року випуску, колір червоний, кузов (коляска) JMZGD16H201512689 КУПЕ, VIN JMZGD16H201512689, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ЯАА 606767, виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 26.07.2001 року. Згідно висновку оцінювача ТОВ «Експерт груп», ринкова вартість предмета застави станом на 23.11.2015 року становить 72500,00 грн. У вересні 2014 року відповідач повернув позивачу 10000 грн. Неповернутою залишається сума грошових коштів в сумі 80000 грн. Відповідно до п.13 договору застави, звернення стягнення на заставлене майно може бути здійснено у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса з подальшою реалізацією майна заінтересованим покупцям за ринковими цінами або через аукціон, через суд або іншим не забороненим способом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Також у разі задоволення забезпечених вимог заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із наступних варіантів: а) передача предмета застави у власність заставодержателя для задоволення і погашення забезпечених вимог; б) продаж предмета застави заставодержателем третій особі у відповідності з вимогами законодавства України; в) будь-яка інша процедура дозволена законодавством України. З урахуванням викладеного, просить в рахунок погашення боргу в сумі 80000 грн. за договором позики, що був укладений 20.05.2009 року між позивачем та відповідачем, звернути стягнення на предмет застави. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~ Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 20 травня 2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким відповідач отримав від позивача у власність та тимчасове володіння грошові кошти в сумі 90000,00 грн. (а.с. 7). Відповідно до п. 2 договору, договір позики є безпроцентним. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01 грудня 2014 року. В якості забезпечення зобовязання між сторонами 20.05.2009 року укладено договір застави майна (а.с. 8-10). Відповідно до укладеного між сторонами договору застави відповідач надав у заставу рухоме майно: транспортний засіб марки МАЗДА 626, MAZDA 626, 1992 року випуску, колір червоний, кузов (коляска) JMZGD16H201512689 КУПЕ, VIN JMZGD16H201512689, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ЯАА 606767, виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 26.07.2001 року (п.1 договору). Згідно з листом ТОВ «Експерт Груп», середня вартість транспортного засобу MAZDA 626, 1992 року випуску, колір червоний, тип купе, № кузова JMZGD16H201512689, VIN JMZGD16H201512689, станом на 23 листопада 2015 року складає 72500 грн. (а.с. 12). Відповідно до п.13 договору застави, звернення стягнення на заставлене майно може бути здійснено у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса з подальшою реалізацією майна заінтересованим покупцям за ринковими цінами або через аукціон, через суд або іншим не забороненим способом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Також у разі задоволення забезпечених вимог заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із наступних варіантів: а) передача предмета застави у власність заставодержателя для задоволення і погашення забезпечених вимог; б) продаж предмета застави заставодержателем третій особі у відповідності з вимогами законодавства України; в) будь-яка інша процедура дозволена законодавством України. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1 ст.576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно ч.1,2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач виконав свої обовязки за договором позики та передав відповідачу обумовлену договором грошову суму. Відповідач свої обовязки за договором позики не виконав у повному обсязі, як стверджує позивач, та сума боргу станом на день звернення позивача до суду складає 80000 грн. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо суми боргу, вказаної позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати твердження позивача до уваги. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.. На підставі викладеного,

Outcome: approved