Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

20 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 20.09.2003 року у відділі реєстрації актів громадського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 94. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 вересня 2003 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . На початку березня 2020 року вони припинили подружні стосунки, та перестали вести спільне господарство, не зійшлися характерами, а глибокі непорозуміння не дають можливості для продовження шлюбних відносин. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб. Ухвалою суду від 16.08.2021 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, поза межами судового засідання надав заяву відповідно до якої він просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 94 (а.с.6). Від сумісного проживання мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). У сторін спору про розподіл майна на даний час немає. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач в заяві вказав, що сторони шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення із відповідача судового збору, суд покладає його на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved