Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1 В лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛСЕН» про стягнення боргу по заробітній платі, належних виплат при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позивач вказує, що вона, була прийнята на роботу до ТОВ «ОЙЛСЕН» на посаду менеджера з оптової торгівлі з окладом згідно штатного розпису 11 вересня 2018 року, про що свідчить наказ від 11.09.2018 г. та запис у трудовій книжці. Її оклад згідно штатного розпису був встановлений на рівні мінімальної заробітної плати в розмірі 3723,00 грн., як це передбачено Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік». Всупереч вимогам Закону України «Про оплату праці» роботодавець несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував мені заробітну плату. Повною мірою відповідач розрахувався зі нею тільки у вересні 2018 року, перерахувавши на мій картковий рахунок 22.10.2018 року 2113,12 грн. та 1509 грн.- 25 10.2018 року. За жовтень 2018 року їй перераховано тільки 1509,75 грн. 07.11.2018 г. та за листопад 2018 перераховано 1529.50 грн. - 07.12.2018 року, що є тільки частиною заробітної плати. В зв'язку з порушенням мого права на своєчасну оплату моєї праці та у встановленому обсязі, вона подала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін та 11 грудня 2018 року та була звільнена згідно наказу № 3-3В від 11.12.2018 року, про що в трудовій книжці зроблено запис. В порушення вимог п.1 ст. 47 Кодексу Законів про Працю (КЗпП) України та ст. 116 КЗпІІ України, їй не сплачена частина заробітної плати за жовтень 2018, за листопад 2018 року та за 11 днів грудня 2018 року. Також на підставі ст. 75 КЗпП України, ст. 83 КЗпП при звільненні з роботи - не сплачено компенсацію за 6 днів невикористаної щорічної відпустки. Також відповідач повинен їй сплатити середньоденний заробіток за час затримки тобто за період роботи з 11.09.18 р. по 11.12.18 р. по 171,83 грн. за кожен робочий день затримки розрахунку. В зв'язку з тим, що роботодавець грубо порушив моє право на отримання належних мені виплат при звільненні, вважає, що має право на стягнення з ТОВ «ОЙЛСЕН» моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України у розмірі 3000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період часу з жовтня 2018 року до 11 грудня 2018 р. в розмірі 5709.80 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку при звільненні в розмірі 736,40 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на час ухвалення рішення за цією заявою з розрахунку 171.83 грн. за кожен робочий день затримки та спричинену моральну шкоду в розмірі 3000.00 грн. 02.05.2019 позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користьзаробітну плату за період часу з жовтня 2018 року до 11 грудня 2018 р. в розмірі 2157,62 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку при звільненні в розмірі 736,40 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на час ухвалення рішення за цією заявою з розрахунку 171,83 грн. за кожен робочий день затримки та спричинену моральну шкоду в розмірі 3000.00 грн. 1.2. Відповідач не надав письмові заперечення. Відповідачі письмові заперечення суду не надали. 2. Заяви (клопотання ) учасників справи. Позивач надала заяву та просить розглядати справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 3. Процесуальні дії у справі. 02.05.2019 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлено судом, що [PERSON] працювала на посаді менеджера з оптової торгівлі ТОВ «ОЙЛСЕН» з 11 вересня 2018 року, про що свідчить наказ від 11.09.2018 г. та запис у трудовій книжці, тобто сторони перебували в трудових правовідносинах. Відповідно копії наказу директора ТОВ «ОЙЛСЕН» від 11.12.2018 року [PERSON] була звільнена за п.1 ст..36 КЗпП України, тобто за згодою сторін. Підстава звільнення - заява [PERSON] Судом приймаються докази надані позивачкою на підтвердження чи спростування обставин на які вона посилається. Позивач просить стягнути середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 по день ухвалення рішення. Як встановлено в судовому засіданні при звільненні [PERSON] отримала не повний розрахунок, тобто не отримала у повному розмірі заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Таким чином, встановлено порушення відповідачем прав позивача ст..ст. 116, 117 КЗпП України. Також позивачем не надано доказів причин невиплати відповідачем належних сум позивачу при звільненні та порушень строків розрахунку при звільненні. З посиланнями на ст..237-1 КЗпП України позивач просить стягнути моральну шкоду, спричинену не своєчасною виплатою грошових коштів при звільненні. Такі аргументи позивача знайшли своє підтвердження, тому підлягають задоволенню. 5. Позиція суду. Аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють дані відносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що відповідачем порушені права позивача на отримання заробітної плати та грошової компенсації за невикористану відпустку. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що дійсно позивач при звільненні не отримала заробітну плату за період часу з жовтня 2018 року до 11 грудня 2018 р. в розмірі 2157,62 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку при звільненні в розмірі 736,40 грн. Також позовні вимоги стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню, як доведені. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за період з 12.09.2018 по 02.05.2019 в сумі 27149,14 грн. ( 171,83 грн.х 158 робочих днів ). Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про виплату недоотриманих коштів при звільненні. З урахуванням встановленої вини відповідача, додаткових зусиль позивача задля отримання належних йому грошових коштів, моральних поневірянь позивача, судом оцінюється моральна шкода в сумі 3000 грн. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи позивача, щодо порушення його прав з боку відповідача, заперечення представників відповідача,

Outcome: approved