Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

20 квітня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] селищної ради Краснолиманського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтувавши свої вимоги наступним. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 06.03.2014 року, який доводиться їй чоловіком. Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області від 04 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на земельні ділянки, що знаходяться на території смт. Кіровськ Краснолиманського району вул. Шевченко 5а, вул. Шевченко, 8, оскільки у правовстановлюючому документі, який підтверджує право власності на земельні ділянки на імя померлого, а саме в державному акті про право власності на земельну ділянку серії IVДН № 020026, виданому [PERSON] селищною радою Краснолиманського району 21 жовтня 1997 року є виправлення в назві державного акту, а також мається не відповідність площі земельної та її розташування в державному акті та витягах з державного земельного кадастру. Також було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 5а, оскільки спадкоємицею було надано правовстановлюючий документ щодо спадкового майна, а саме договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідчений Краснолиманською державною нотаріальною конторою 12 квітня 1971 року по реєстру №729, але не зареєстрований після завершення будівництва у бюро технічної інвентаризації. Посилаючись на правомірність набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно, просила визнати за нею право власності на спадщину, оскільки в інший спосіб вона позбавлена можливості захистити законі права і інтереси. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] селищна рада Краснолиманського району Донецької області, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи (а.с 56) в судове представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника в судових засіданнях, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 58). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 128387 18 червня 1968 року [PERSON] селищною радою Краснолиманського районного бюро ЗАГС Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с 24). 06.03.2014 року помер [PERSON] в смт Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 756883 виданим [PERSON] селищною радою Краснолиманського району Донецької області (а.с 23). Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області від 04 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на земельні ділянки, що знаходяться на території смт. Кіровськ Краснолиманського району вул.. Шевченко 5а, вул. Шевченко, 8, оскільки у правовстановлюючому документі, який підтверджує право власності на земельні ділянки на імя померлого, а саме в державному акті про право власності на земельну ділянку серії IVДН № 020026, виданому [PERSON] селищною радою Краснолиманського району 21 жовтня 1997 року є виправлення в назві державного акту, а також мається не відповідність площі земельної та її розташування в державному акті та витягах з державного земельного кадастру. Так в державному акті вказано, що [PERSON] передана у власність земельна ділянка загальною площею 0,3685 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,1500 га , для ведення особистого підсобного господарства площею 0,2185 га, яка розташована на території селища [PERSON] [PERSON] селищної ради Краснолиманського району Донецької області, ділянка №1 вул.. Шевченко 5а, ділянка №2 вул. Шевченко, 8. Згідно з витягів з державного земельного кадастру у власності [PERSON], на підставі перебуває: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,1500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0771 га, місце розташування яких смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 5а, і земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1414 га, місце розташування якої смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 8. Також було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 5а, оскільки спадкоємицею було надано правовстановлюючий документ щодо спадкового майна, а саме договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідчений Краснолиманською державною нотаріальною конторою 12 квітня 1971 року по реєстру №729, але не зареєстрований після завершення будівництва у бюро технічної інвентаризації (а.с 37). Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 26 березня 1971 року [PERSON] надано право індивідуального будівництва за земельній ділянці №5а по вул. Шевченка с. Кіровськ площею 1200 кв. м (а.с 17). 30 березня 1971 року складений акт відводу земельної ділянки в натурі с розбивкою будівель і споруд відповідно до генерального плану забудівлі та проекту серії 994-ІІІ (а.с 18-21). 06 квітня 1971 року між відділом комунального господарства районної ради депутатів при житловому управлінні м. Красний Лиман Донецької області та [PERSON] був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Шевченка 5а с. Кіровськ площею 1200 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житлової площею 51,68 кв.м, сараю розміром 3х6м, літньої кухні розміром 2х3 м, зовнішнього туалету з капітальною вигрібною ямою. 12 квітня 1971 року зазначений договір був нотаріально посвідчений (а.с 15-16). На підставі договору забудівлі [PERSON] отримував дозволи: 29 березня 1984 року на будівництво гаражу та сараю для зберігання твердого палива (а.с 59), 16.01.1989 року на будівництво зимовника (а.с 60), 06.03.1989 року на виконання робіт по переобладнанню житлового будинку зі збільшенням житлової площі на 4,1 кв.м та будівництва літньої кухні з погрібом і трьох сараїв (а.с 61, 62), 11.02.2002 року на будівництво приміщення для зберігання твердого палива та приміщення для зберігання зерна (а.с 63). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відсутні відомості про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок (а.с 69). Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області спадкоємцю [PERSON] відмовлено в реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації у звязку з припиненням цивільної правоздатності забудовника [PERSON] в момент смерті (а.с 72). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно даних Технічного паспорту №33-850 на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться по вул. Шевченка № 5а с. Кіровськ, Краснолиманского району, станом на 12 лютого 2015 року, за зазначеною адресою рахуються обєкти: житловий будинок «А-1», ганок «а» побудовані в 1978 році, господарсько-побутові будівлі і споруди: літня кухня «Б», погреб «Л», сарай «Д», побудовані в 1978 році, сарай «З» - в 1985 році, сарай «И» - в 2001 році, сарай «О» - в 1987 році, вбиральню «Е» - 1998 році, літній душ «Ж» в 1996 році, колодязь питний №1 в 1972 році, огорожа №2 тимчасові споруди навіси «Г», «М» відповідно в 1985 та 1980 роках (а.с. 8-13). Актом державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом обєктів індивідуальної забудови до експлуатації від 22 березня 2002 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 27.03.2002 року № 27/1, житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область Краснолиманський район с. Кіровськ вул. Шевченка 5а готовий до введення в експлуатацію. Цей акт є підставою для оформлення права власності на обєкт (а.с. 64-65). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка № 5а с. Кіровськ, Краснолиманского району були збудовані на законних підставах Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, дозволів на проведення будівельних робіт на земельній ділянці переданої спадкодавцю у власність, та введені в експлуатацію в 2002 році, що відповідно до діючого на той час законодавства було достатнім для виникнення права власності на них, та не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Після смерті [PERSON] до спадкоємця [PERSON], яка прийняла спадщину, відповідно до ст. 1216 ЦК України перейшли права і обовязки спадкодавця. Таким чином на теперішній час позивач позбавлена можливості захистити законі права і інтереси, в інший спосіб ніж визнання права власності в судовому порядку, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянки суд виходить з наступного. Спори про визнання права власності на земельну ділянку, зокрема у випадках, якщо в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Краснолиманського району Донецької області №122 від 24.09.1997 року [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки за адресою сел. Кіровськ вул. Шевченко 5а, 8 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 1500 кв. м, для ведення приватного підсобного господарства площею 2185 кв. м, що підтверджується архівним витягом архівного відділу Краснолиманської міської ради Донецької області № 05-35/4 від 17.02.2015 року (а.с 42). Згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДН № 020026, виданого громадянину України [PERSON] 21 жовтня 1997 року на підставі вищезазначеного рішення була передана в приватну власність спадкодавцю земельна ділянка площею 0,3685 га в межах згідно з планом, яка розташована на території селища [PERSON] [PERSON] селищної ради, Краснолиманського району Донецької області: ділянка №1 по вул. Шевченка 5а, ділянка №2 по вул. Шевченка 8. Землю передано для будівництва житлового будинку і господарських споруд площею 0,1500 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,2185 га. З плану меж земельної ділянки вбачається, що площа земельної ділянки №1 складає 0,2271 га. площа земельної ділянки №2 0,1414 га. В таблиці Державного акту «Кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність» зазначена загальна площа 0,3685 га, в тому числі сільськогосподарських угідь - 0,2670 га (рілля 0,2670); під будівлями , лісами та іншими угіддями - 0,1015 га. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 358. (а.с.22). Дослідивши оригінал та копію Державного акту серії ІV-ДН № 020026, суд встановив наявність виправлення в назві державного акту: замість закресленої частини назви Державного акту, яка виконана друкарським способом «… постійного користування землею» друкарською машинкою допечатано «приватної власності на землю». Згідно з витягів з державного земельного кадастру у власності [PERSON], на підставі Державного акту серії ІV-ДН № 020026 перебуває: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,1500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0771 га, місце розташування яких смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 5а, і земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1414 га, місце розташування якої смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 8 (а.с. 25-33). Дослідивши площі, розміри та межі земельних ділянок зазначених в рішенні виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Краснолиманського району Донецької області №122 від 24.09.1997 року, Державному акті на право приватної власності на землю, витягах з державного земельного кадастру, суд приходить до висновку, що в Державному акті серії ІV-ДН № 020026 при складанні плану меж земельної ділянки не було окремо визначена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,1500 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0771 га, місце розташування яких смт. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, вул. Шевченко 5а. Відповідно до п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2009 року за № 735/16751, зі змінами згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року № 631, новий державний акт (на імя спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, Зазначений вище наказ, яким затверджена Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку… втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 537 від 09.09.2013 року. Відповідно до п. 35 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права Згідно п. 48 зазначеного Порядку для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник повинен вчинити певні дії. Діюче законодавство не передбачає можливість отримання дубліката державного акта на право власності на землю. Провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно може лише його власник, а спадкоємці позбавлені такого права. Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі ст. ст. 10 ,60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем доведено набуття права власності на спадкове майно на законних підставах, неможливість захисту іншим шляхом ніж визнання права власності на спадщину в судовому порядку, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved