Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

21.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики від 29.11.2013 року в сумі 1791712,40 грн., яка складається з наступного: з основної суми боргу у сумі 1645620,60 грн.; та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання у сумі 146091,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 29.11.2013 року вона надала в позику відповідачу грошові кошти в сумі 56888 доларів США за умови їх повернення в строк до 01.12.2014 року, а також 5258,00 доларів США за умови їх повернення в строк до 01.12.2014 року, що підтверджується написаними ним власноручно розписками. Відповідач не повернув борг у визначені в договорах строки, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Під час підготовчого судового засідання 09.01.2018 року позивачка заявлені вимоги зменшила та остаточно просила стягти з відповідача 1433107,83 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за договорами позики від 29.11.2013 року, та просила зменшені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини й підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.85). Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 22.12.2017 року (а.с.61-64), подав до суду письмову заяву відповідача про визнання зменшених позовних вимог у повному обсязі, наслідки визнання позову, передбачені ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі, проти ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження по справі не заперечує (а.с.86). Представник відповідача [PERSON] просить ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження відповідно до заяви, поданої відповідачем. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що 29.11.2013 року [PERSON] та [PERSON], уклали два договори позики, відповідно до яких [PERSON] отримав від [PERSON] у борг гроші в сумі 56888,00 доларів США та 5258,00 доларів США, та зобовязався повернути позики в строк до 01.12.2014 року, що підтверджується розписками, написаними власноруч [PERSON]. Розмір і порядок одержання процентів договором не встановлюється (а.с. 09, 10). Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачкою за укладеними договорами позики становить 1675620,60 грн., яка складається з наступного: 56888,00 доларів США + 5258,00 доларів США = 62146,00 доларів США х 26,962647 грн. (офіційний курс долара США згідно з офіційним курсом НБУ на 06.11.2017 року), й до стягнення з відповідача підлягає за розрахунком позивача 1675620,66 грн. Однак у ході судового розгляду позивачка зменшила позовні вимоги та остаточно просила стягти з відповідача на її користь за двома борговими розписками від 29.11.2017 року гроші в сумі 1433107,83 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за договором позики зобов'язань відповідач не надав. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач порушив умови договорів позики, укладених між ним і позивачкою 29.11.2013 року. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1-2).

Outcome: approved