Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

21.07.2016 року позивач ТОВ «Дата [PERSON]» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 41\~590,65 грн. В обґрунтування позову вказує, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до умов договору Фактор (ТОВ «Дата [PERSON]») зобовязується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа банк») за плату, а клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500424963 від 30.10.2013 позичальником згідно якого є відповідач [PERSON]. 30.10.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №500424963. Відповідно до умов вказаного договору, кредитор зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 21\~225,60 грн. Відповідач в свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 21\~225,60 грн. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.06.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 20\~453,10 грн., за відсотками 5\~003,04 грн., по комісії 15\~134,51 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, йому було нараховано неустойку. Станом на 17.06.2016 року розмір неустойки становить 3 800 грн.\~Розмір неустойки у межах строку позовної давності 12 місяців становить 1 000 грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога на дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. У звязку із цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41\~590,62 грн., судові витрати у розмірі 1378,00 грн. за оплату судового збору. У судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився. 23.09.2016 року надіслав на електронну пошту суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою її реєстрації. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500424963, який особисто підписаний відповідачем (арк.с.5). Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. розділу №1 кредитного договору, ПАТ «Альфа-Банк» надає позичальнику кредит у розмірі 21\~225,60 грн., з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 14,99% річних, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій - 31.10.2015 року. Пунктом 2.6 Розділу №1 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід'ємною частиною. Відповідно до п.п. 2.8.1 п. 2.8 розділу №1 кредитного договору комісійна винагорода банку за управління кредитом 3,60%, сплачується за період з 1-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті розраховується від суми кредиту, зазначеної в п. 2.1 розділу №1 кредитного договору, та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід'ємною частиною. Зазначена у цьому підпункті комісійна винагорода нараховується починаючи з дня надання кредиту або першого дня періоду, який передбачає сплату комісії за управління кредитом, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана у п. 2.3 розділу №1 цього договору. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати поточного повернення кредиту за цим договором. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» (фактор) зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» (клієнту) за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора (арк.с.17-19). 08 грудня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року (арк.с.20), якою доповнено перелік договорів, що відступаються, до якого включено кредитний договір № 500424963 від 30.10.2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора за договором № 500424963 від 30.10.2013 року, позичальником згідно якого є відповідач [PERSON]. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст.\~527,530 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк. Згідно з\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно\~ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).\~\~Згідно з ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, та встановлений договором розмір нарахованих процентів. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі , що передбачено договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.598,\~599 ЦК України, зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою б вона інформувала банк про припинення дії договору, заперечень стосовно вимог позивача відповідач на час розгляду справи не надала. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання Всупереч вказаним вимогам закону [PERSON] умов кредитного договору належним чином не виконувала, у звязку із чим, та згідно розрахунку (аркс.с.11) станом на 17.06.2016 року заборгованість позичальника складає суму у розмірі 41\~590,65 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом у сумі 20\~453,10 грн.; - заборгованість за відсотками у сумі 5\~003,04 грн.; - заборгованість по комісії у сумі 15\~134,51 грн. Крім того, у звязку із систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, їй була нарахована неустойка (штраф) (у межах строку позовної давності 12 місяців) у розмірі 1\~000,00 грн. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання, заборгованість за договором не погашає. 24.06.2016 року за вих. № ДМГ/Д/15 позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про зміну кредитора з ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Дата [PERSON]», та вимога про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором. Однак, сума боргу в тридцятиденний строк, як це вимагалося в зазначеному повідомленні, відповідач [PERSON] не сплатила. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов ТОВ «Даа [PERSON]» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 20\~453,10 грн., заборгованості за відсотками в сумі 5\~003,04 грн., а також заборгованості по комісії у сумі 15\~134,51 грн., які є винагородою банку, передбачені кредитним договором, а тому підлягають стягненню з боржника всього 40\~590,65 грн. Щодо стягнення неустойки суд враховує наступне. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Разом з тим, суд враховує положення\~статті 2 Закону України\~«Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено і місто Бахмут (Артемівськ) Донецької області, де зареєстрована відповідач. Вказане розпорядження було зупинено\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р. Розпорядження від 05 листопада 2014 року №1079-р. було оскаржено ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» до суду в порядку адміністративного судочинства. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року,\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р\~було визнано не чинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Розпорядження втратило чинність на підставі Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання\~абзацу третього\~пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно матеріалів справи (паспортних даних відповідача (арк.с.10) та ТОВ «ТБК «Схід» № 1602 (арк.с.42), [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. З огляду на вищевказане, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь Банку штрафу у розмірі 1000 грн. слід відмовити. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною\~Законом N 3674-VI). Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Дата [PERSON]» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку\~ст.88 ЦПК України\~має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог 40590,65*1378/41590,65=1344,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial