Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

21 вересня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ПАТ «АКБ «Капітал», який діє на підставі довіреності, в якій він просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту. В обґрунтування позову зазначив, що 25 листопада 2013 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №1/12/308/22-08-13/0025, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. зі строком користування з 25 листопада 2013 року до 24 травня 2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 36% річних. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував кредитні кошти, встановлені договором, позичальнику. Натомість відповідач не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, загальна сума якої станом на 01 липня 2015 року становить 19470,73 грн., яка складається з заборгованості з повернення кредитних коштів у розмірі 6426,35 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1624,91 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості у розмірі 5297,42 грн., пені за несплачені проценти у розмірі 1122,06 грн., а також штрафу у розмірі 5000 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19470,73 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що позовну заяву визнає частково, а саме в частині стягнення з нього сум заборгованості за кредитом 6426,35 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1624,91 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «АКБ «Капітал» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №1/12/308/22-08-13/0025. Згідно п.п. 1.1, 1.2 та 1.3 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит для поточних потреб позичальника у розмірі 10000 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 36 % річних. Відповідно до п. 1.4 договору строк надання споживчого кредиту за цим договором з 25 листопада 2013 року до 24 травня 2015 року. Згідно умов п. 3.4.1 договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам згідно графіку. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме 25 листопада 2013 року перерахував кредитні кошти позичальнику. Натомість відповідач взяті на себе кредитні зобовязання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком належним чином не виконав. Відповідно до умов договору (п. 3.4.1) відповідач повинен був щомісячно, не пізніше 31 числа місяця наступного за місяцем, за який нараховані проценти, здійснювати погашення заборгованості за кредитом. Щомісячний платіж становить 729,94 грн. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] порушує умови договору, погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами сплачує нерегулярно і не в повному обсязі, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно довідки-розрахунку станом на 01 липня 2015 року за кредитним договором №1/12/308/22-08-13/0025 від 25 листопада 2013 року заборгованість з повернення кредитних коштів складає 6426,35 грн., та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами складає 1624,91 грн. Відповідно до п. 4.1 договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно довідки-розрахунку станом на 01 липня 2015 року за кредитним договором №1/12/308/22-08-13/0025 від 25 листопада 2013 року пеня за прострочення основної судної заборгованості складає 5297,42 грн., та пеня за несплачені проценти складає 1122,06 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з повернення кредитних коштів у розмірі 6426,35 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1624,91 грн., пеня за прострочення основної судної заборгованості у розмірі 5297,42 грн., та пеня за несплачені проценти у розмірі 1122,06 грн., що разом становить 14470,74 грн., оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу відповідачем порушувались умови кредитного договору відносно щомісячної сплати процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлені його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Кредитним договором, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 4.2 Договору передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічні правові висновки були зроблені Верховним судом України в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, які згідно ч.2 статті 214 ЦПК України є обовязковим для суду при прийнятті рішення по справі. З наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №1/12/308/22-08-13/0025 від 25.11.2013 року вбачається, що станом на 01 липня 2015 року відповідачу був нарахований штраф у розмірі 5000 грн. Також відповідачу нарахована і пеня за прострочення як основної судної заборгованості за кредитним договором, так і за несплачені проценти. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 5000 грн. Що стосується судового збору, то суд виходить з наступного. Згідно п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Вимогами ч. 3 ст. 88 ЦК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі мінімальної ставки судового збору за позовні вимоги майнового характеру в сумі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial