Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

21.06.2018 [PERSON] звернулася до суду із позовом та просила визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що вона народилася у 1960 році. ЇЇ батьками були [PERSON] та [PERSON] . Батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, проте проживали однією сім`єю. Крім її у батьків були інші діти: її брат [PERSON] та сестри [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі. В 60-х роках минулого століття їхня мати збудувала будинок [ADDRESS] , в який вони переселилися всією сім`єю. Проте право власності на вказаний будинок мама зареєструвати не встигла, так як в 1970 році померла. Після смерті матері батько, вона, її сестри [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати у вказаному будинку. Оскільки батько не перебував у зареєстрованому шлюбі з мамою, оформити на себе будинок він не мав можливості. В 1975 році батько помер. Після смерті батька в будинку залишилася проживати сестра [PERSON] , а після закінчення інтернату, приблизно з 1980 року, в будинок повернувся брат [PERSON] . У 80-ті роки [PERSON] вийшла заміж та виїхала з будинку. Проживати в будинку залишився лише [PERSON] , який [INFO] помер. У відповідності до вимог ст. 1262 ЦК України, вона та відповідачі є спадкоємцями другої черги за законом. Спадкоємців першої черга немає. Після смерті брата, в березні-квітні 2017 року, вона, [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини, проте в нотаріальному порядку не змогли отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності на будинок зареєстровано не було. За таких обставин, єдиним способом захисту її прав є визнання за нею права власності на спірне майно в судовому порядку. При цьому вона претендує на отримання у спадщину 2/3 частин будинку, оскільки з чотирьох спадкоємців за спадщиною звернулося лише троє, з яких [PERSON] відмовилася від спадщини на її користь. 27.04.2020 зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Дівочківської територіальної громади в особі Дівочківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання права власності на будинок до вирішення в Житомирському апеляційному суді цивільної справи №293/1404/17 за позовом [PERSON] до Дівочківської сільської ради Черняхівського району та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. 06.01.2021 поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Дівочківської територіальної громади в особі Дівочківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання права власності на будинок. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов [PERSON] підтримала, просила його задовольнити, як письмовий доказ, який пов`язаний з вирішенням даної цивільної справи надала постанову Житомирського апеляційного суду за якою заочне рішення Черняхівського районного суду Житомирської області скасоване, ухвалено нове судове рішення про залишення позову без задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Дівочківською сільською радою подано заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому остання зазначила, що є власником спірного житлового будинку відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 19.03.2018 року, яким доведено, що вона прийняла спадщину після смерті батька. В позові просила відмовити за безпідставністю вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про причини неявки до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] в с. Дівочки Черняхівського району Житомирської області помер брат позивача - [PERSON] . До смерті він проживав в [ADDRESS] . [PERSON] відповідно до погосподарської книги №5 за 2011-2016 роки, за особовим рахунком № [NUMBER] значився власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.17). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Вказані обставини відповідачами не спростовано. Крім того дані обставини підтверджується матеріалами справи. Позивач прийняла спадщину після смерті брата шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, спадщину також прийняла відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , позивача по справі, що стверджується матеріалами спадкової справи, копія якої має місце в матеріалах справи. Внаслідок наявності спору між спадкоємцями та відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок нотаріус відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого брата [PERSON] . Посилання відповідача [PERSON] , що вона є власником спірного житлового будинку відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 19.03.2018 року як на підставу про відмову у позові [PERSON] , суд до уваги не приймає, так як дане рішення скасоване постановою Житомирського апеляційного суду та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. За встановлених обставин та наявними матеріалами справи, суд дійшов до висновку, що [PERSON] за життя та на час відкриття спадщини, володів на праві власності житловим будиноком [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд вважає, що житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з цим, 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , належать позивачу, як спадкоємиці за законом після смерті брата [PERSON] з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, приймаючи до уваги неможливість позивачем в позасудовому порядку скористатись своїми спадковими правами, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved