Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 25 січня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490055829, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 9819,21 доларів США. Станом на 13 квітня 2014 року заборгованість позичальника перед банком у гривневому еквіваленті становить 446089,24 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 66634,45 гривень, заборгованість за відсотками - 30981,13 гривень, пеня - 348473,66 гривень. З метою виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладені договори поруки № 490055829-П, за якими вона поручилися перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань [PERSON]. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] 446089,24 гривень та сплачені ним судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши що позов підтримую у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 25 січня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490055829, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 9819,21 доларів США (а.с.5-9). Одночасно з укладенням договору про надання кредиту між позивачем та відповідачем ([PERSON]) був укладений договір поруки № 490055829-П від 25.01.2008 р., за яким остання поручилася перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань третьої особи - [PERSON] (а.с. 13). Дотепер боржник неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків та пенею за ним, в результаті чого станом на 13 квітня 2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 446089,24 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 66634,45 гривень, заборгованість за відсотками - 30981,13 гривень, пеня - 348473,66 гривень (а.с.24). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання споживчого кредиту.. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з даним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що кредитне зобов'язання було забезпечено порукою за договором порукою № 490055829-П від 25.01.2008 р. Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі звернути свої вимоги і до поручителя. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved