Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

20.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою у власних інтересах про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити йому наближатися ближче 100 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON], [INFO]; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто та через третіх осіб; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON], якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.07.1996 року та мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Старший син на теперішній час мешкає з батьком, за адресою: [ADDRESS], молодший син мешкає із заявницею за адресою: [ADDRESS]. Під час спільного проживання [PERSON] вчиняв сварки, під час яких ображав її нецензурною лайкою, принижував, залякував, застосовував до заявниці фізичне насилля. 13 квітня 2018 року вона припинила шлюбні відносини та з молодшим сином стала проживати окремо. 15 січня 2019 року Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано. Після цього [PERSON] через третіх осіб погрожує вчинити фізичну розправу. 12.09.2018 року біля кафе «Сад», яке розташоване за адресою: Приморський бульвар, 10, м.Маріуполь, [PERSON] без будь-яких пояснень застосував до заявниці насилля, під час якого наніс їй декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що спричиняють за собою короткочасний розлад здоровя. За даним фактом вона звернулась з заявою до чергової частини Приморського відділення поліції. Її заява була внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201805078000901 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 30.10.2018 року дії [PERSON] були перекваліфіковані з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 вказаної статті. На даний час вказане кримінальне провадження спрямоване до суду для судового розгляду. 24.01.2019 року приблизно о 17 годині заявниця ставила свій автомобіль марки [PERSON], державний номер [NUMBER], в гараж (бокс №1019), що розташований в автогаражному коперативі Авіатор, за адресою: вул.Гранітна, 3 в м. Маріуполь. В цей час до гаражу зайшов [PERSON] та застосував до неї фізичне насилля, під час якого їй мені декілька ударів металевим прутом по різних частинах тіла, чим спричинив тілесні ушкодження та пошкодив її автомобіль, завдавши вказаним металевим прутом декілька ударів по кузову, дзеркалу та задньому склу. Під час цих дій [PERSON] примушував заявницю встати перед ним на коліна, плював їй в лице, ображав нецензурною лайкою. За даним фактом вона звернулась із заявою до чергової частини Центрального відділу поліції. Її заява була внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019050770000202 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. На даний час по вказаному кримінальному провадженню проводиться досудове слідство. Вказані дії з боку [PERSON] залякують її, вона не можу навіть вийти на вулицю на прогулянку, боїться за своє життя та здоровя, у звязку з чим просить видати обмежувальний припис яким заборонити [PERSON] перебувати в місцях перебування [PERSON], спілкуватися з нею та намагатися її розшукувати. У судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд заяви про видачу обмежувального припису за її відсутності, за участю її представника адвоката [PERSON], свою заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Представник заявника адвокат [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували про задоволення вимог заявника, оскільки до тілесних ушкоджень, які були спричинені [PERSON] біля гаражу він жодного відношення до них немає, але зазначив, що він вчинив відносно неї кримінальне правопорушення, яке знаходиться на розгляді в Приморському районному суді м.Маріуполя. Крім того, встановлення певної відстані наближення до заявника, призведе до неможливості користування гаражем, бо самі гаражи сторін знаходяться неподалік один від одного та вони здійснюють покупки товарів в одних і тих самих крамницях, проживають неподілік. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю\~особи. Згідно з п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, колишнє подружжя. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема:\~заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;\~заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~\~заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.\~\~Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана\~\~особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.07.1996 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.01.2019 року. (а.с.8). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.01.2019 року відомості за заявою [PERSON] внесено за №12019050770000202 за ч.1 ст.125 КК України. (а.с.9). \~ \~ \~ \~Відповідно до заяви про залучення до провадження як потерпілого, [PERSON] 07.02.2019 року звернулася до слідчого Центрального ВП Шестової Т.А. із заявою про визнання її як потерпілої по кримінальному провадженню № 12019050770000202 за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до протоколу про допит потерпілого [PERSON] допитана у якості потерпілої у кримінальному провадженні №12019050770000202 від 25.01.2019 року. (а.с.11) \~ \~ \~ \~Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.09.2018 року за заявою [PERSON] внесено відомості за № 12018050780000901 про те, що 12.09.2018 року приблизно о 17:00 годині біля кафе, розташованого по Приморському бульвару, 10, остання отримала тілесні ушкодження, кваліфікація - ч.1 ст.125 КК України. (а.с.17). \~ \~ \~ \~Згідно з постановою про перекваліфікацію складу правопорушення за кримінальним провадженням від 30.10.2018 року, кримінальне правопорушення за кримінальним провадженням № 12018050780000901 за ч.1 ст.125 КК України перекваліфіковано на ч.2 ст.125 КК України. (а.с.21). \~ \~ \~ \~Відповідно до повідомлення про завершення досудового розслідування від 01.10.2018 року повідомлено, що досудове розслідування за №12018050780000901 від 15.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України завершено, зібраних під час розслідування доказів достатньо для складання обвинувального акту. (а.с.16). Враховуючи встановлені судом обставини, з метою захисту інтересів заявника, встановлено наявні ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо зазначеної особи, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON], у звязку з чим заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Що стосується вимог заяви [PERSON] щодо наближення [PERSON] ближче 100 м. до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON], то в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки заявником не надано доказів саме необхідності встановлення такої відстані, тому суд з урахуванням наведених обставин, вважає за необхідне встановити відстань у 50 м. Крім того, стосовно вимог заявника щодо заборони вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] через інші засоби звязку особисто та через третіх осіб, розшукувати останню, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, то в цій частині вимоги також задоволенню не підлягають, бо відповідних доказів на задоволення цих вимог заявником суду не надано. Також на утриманні у [PERSON] знаходиться дитина [PERSON], який проживає разом з нею, а тому задоволення даних вимог, може призвести до неможливості батька [PERSON] цікавитись станом здоровя дитини, її інтересами. Згідно з ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial