Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 червня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вирівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] в с. Вири Білопільського району Сумської області помер її батько [PERSON] , а [INFO] в с. Вири Білопільського району Сумської області померла її баба по лінії батька [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із невісткою [PERSON] та онуком [PERSON] . За життя спадкодавець заповітного розпорядження не складала. Після смерті баби відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок. Зазначає, що у встановлений законом термін звернулась до державної нотаріальної контори та частково оформила свої спадкові права, прийнявши спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2012 року. Як спадкоємець за правом представлення за законом після смерті баби, позивач має намір прийняти спадщину на вказаний житловий будинок. Забудовником та власником вказаного будинку, який побудований у 1970 році згідно записів з погосподарської книги Вирівської сільської ради являється [PERSON] . Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та вільно розпоряджатись спадковим майном вона не може у зв`язку з тим, що на зазначене домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, будинок не зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно попереднім власником. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину за законом після смерті спадкодавця, вона звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після баби [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а. с. 52 ). \~ \~ \~ \~ Представник відповідача Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з`явився. Сільський голова надіслав лист про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовну заяву підтримує у повному обсязі (а. с. 48). Третя особа\~-\~приватний нотаріус\~Білопільського районного\~нотаріального округу\~Бойко О.І.\~у підготовче засідання також не з`явилась. Нотаріус надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 35 ). У зв`язку з неявкою сторін суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~13,\~ч.\~1\~ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стосовно визнання права власності на житловий будинок з господарськими\~будівлями і\~спорудами у порядку спадкування за законом, суд враховує слідуюче. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В силу\~ч.\~1\~ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, при чому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частинами 1\~та 5\~статті 1266\~ЦК України\~передбачено,\~що внуки,\~правнуки спадкодавця\~спадкують ту\~частку спадщини,\~яка належала\~б за\~законом їхнім\~матері,\~батькові,\~бабі,\~дідові,\~якби вони\~були живими\~на час\~відкриття спадщини. Якщо спадкування\~за правом\~представлення здійснюється\~кількома особами,\~частка їхнього\~померлого родича\~ділиться між\~ними порівну. (ч. 1, ч. 5 ст. 1266 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що після реєстрації шлюбу 17 жовтня 1981 року позивачу присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 8). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що матір`ю [PERSON] , 1935 року народження, є [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Вири Білопільського району Сумської області (а. с. 6). [PERSON] померла [INFO] в с. Вири Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). За інформаційною довідкою Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09 серпня 2018 року за № 1148, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із невісткою [PERSON] та онуком [PERSON] . Заповіт від імені померлої виконкомом сільської ради не посвідчувався і не реєструвався (а. с. 21). Відповідно до виписки із погосподарської книги Вирівської сільської ради вбачається, що власником та забудовником будинку, який побудований у 1970 році та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , являється [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 22). Згідно Витягу\~із рішення\~№ 49\~від 29\~грудня 1993\~року виконавчого\~комітету Вирівської\~ сільської\~ради [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) 0,03 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,43 га (а. с. 23). Згідно із довідкою Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» від 18 липня 2017 року № 652, право власності в БТІ на житловий будинок під [ADDRESS] ні за фізичною, ні за юридичною особою не зареєстровано. Первинна інвентаризація була проведена в 1986 році на замовлення [PERSON] (а. с. 15). Із довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» № 15 від 06 червня 2019 року та відповідного висновку встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] зведені з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці і не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 16-17). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] , виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 18 липня 2017 року замовником на виготовлення технічної документації є [PERSON] (а. с. 10-14). Із висновку про вартість об`єкта оцінки вбачається, що оціночна вартість об`єкту житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 62,7 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами станом 12 червня 2019 року становить 41 998 грн. (а. с. 24). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області 06 серпня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 499 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається зі земельної ділянки площею 2,79 га, розташованої на території Вирівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 липня 1999 року (а. с. 20). В силу ст. 1266 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї баби по лінії батька [PERSON] , але отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, вона не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на зазначене домоволодіння. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. від 20 червня 2019 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не вдається можливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на зазначене домоволодіння. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а. с. 26). Згідно з п. 24 зазначеної вище постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. У відповідності до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що після [PERSON] , яка померла [INFO] року Улянівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 170/2012 (а. с. 18-19). Із копії витребуваної спадкової справи № 170/2012 вбачається, що 06 серпня 2012 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке посвідчене державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Сумської області Бойко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1499 на ім`я [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається зі земельної ділянки площею 2,79 га, розташованої на території Вирівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 липня 1999 року (а. с. 43-47). Зокрема, частиною 3 статті 3\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст.\~3\~означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація)\~будинків і\~домоволодінь у\~межах міст\~та селищ,\~в тому\~числі й\~на підставі\~записів у\~погосподарських книгах\~(п.\~20\~Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що спадкодавець набув право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права. Отже, [PERSON] має право на спадщину за правом представлення після баби, але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після баби [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved