Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

20 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказав, що вищевказане майно належало [PERSON] як спадкоємцю майна після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO]. Проте за життя [PERSON] не встиг оформити на своє ім'я правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, яку заповідав позивачу, через що останній позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права та одержати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач - Зеленогайська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши надані суду письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було здійснено актовий запис про смерть за № 3 від 25.03.2013 року (а.с. 17). Згідно посвідченого нотаріально заповіту, [PERSON] заповідав все належне йому майно [PERSON] (а.с. 16). За даними Зеленогайської сільської ради на час смерті [PERSON] із останнім були зареєстровані сторонні особи (а.с. 19). Згідно спадкової справи № 114/2013, єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є [PERSON] (а.с. 32). Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом, підтверджуються листом нотаріуса від 30.10.2013 року № 1319/02-14, яким [PERSON] роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого на нього, що посвідчувало право спадкодавця [PERSON] на це майно (а.с. 25). За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON], про що Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть №15 від 22.07.2003 року (а.с. 22). Згідно Державного акту серії МК № 044169 та даних відділу Держземагенства у Жовтневому районі, [PERSON] на час смерті належала земельна ділянка площею 5,94 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 20-21). За даними Жовтневої державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 30-31). Згідно довідки Зеленогайської сільської ради, на час смерті [PERSON] із нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] (а.с. 23), отже останній, за приписами ст. ст.529, 549 ЦК України 1960 року, що діяв на час відкриття спадщини, є таким, що спадщину прийняв. Проте за життя, [PERSON] правовстановлюючого документу на вказане майно на своє ім'я не оформив, що підтверджується даними відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області від 10.02.2014 року (а.с. 41). Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, в редакції, що діяла на час набуття [PERSON] права на вищевказану земельну ділянку, тобто з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалося державними актами. Однак, як встановлено з наданих письмових доказів, [PERSON] прийнявши спадщину після смерті матері та набувши права щодо вищевказаної земельної ділянки, правовстановлюючого документу на нього на своє ім'я не отримав, що нині перешкоджає позивачу в оформленні своїх спадкових прав. Проте, за положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, та встановивши, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] згідно заповідального розпорядження останнього, та спадщину прийняв, але позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права через вищевказані обставини, на підставі ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку, що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved