Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

19 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про визначення місця проживання малолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Після народження доньки відповідач забрав сина та без її згоди прописав його за своїм місцем проживання в [ADDRESS]. Прописати малолітню дочку позивач також позбавлена можливості без згоди відповідача. Через відсутність реєстрації вона не може отримати допомогу при народженні дитини та по догляду за дитиною до трьох років. Добровільно батьки не можуть досягти згоди щодо місця проживання дитини, кожен із них бажає, щоб діти проживали з ним, у зв`язку із чим звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2017 року відкрито провадження у справі. 30 червня 2017 року відповідач по справі [PERSON] подав зустрічний позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою має двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з позивачкою не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя та виховання дітей. Шлюб носить формальний характер, тому просив його розірвати. Зазначив, що проживає разом із сином [PERSON]. Спільна донька проживає разом із [PERSON] Остання усіма способами перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою. З січня 2017 року позивач участі у вихованні сина не приймає. Просить, визначити місце проживання сина [PERSON] із ним. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] для спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та об'єднано в одне провадження. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2018 року вищевказану справу на підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ №55 від 29 травня 2018 року передано на розгляд судді Козачук С.В. в зв'язку із звільненням у відставку судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області [PERSON] 30 березня 2018 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про відібрання дитини, в якому просила винести рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON] 10 квітня 2018 року ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В. відкрито провадження у даній справі. 02 травня 2018 року надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про негайне відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON] У відзиві останній зазначив, що позов не визнає. З моменту народження сина займається його доглядом та вихованням. [PERSON] взагалі переїхала до іншого міста на постійне місце проживання, не має постійного місця роботи та заробітку. З січня 2017 року самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON]. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про відібрання дитини, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 02 липня 2018 року від [PERSON] надійшло клопотання про об'єднання справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про відібрання дитини, цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про відібрання дитини в одне провадження. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2018 року цивільну справу [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про відібрання дитини та цивільну справу позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей об'єднано в одне провадження та присвоєно номер справи №688/1685/17. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу виділено в самостійне провадження. 11 липня 2018 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав уточнену зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини, в якій просив визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], із ним. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року уточнену зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду. На підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ №18 від 22 січня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, про визначення місця проживання малолітніх дітей, відібрання дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про визначення місця проживання дітей передано на розгляд судді Березюку О.Г. в зв'язку із закінченням строку повноважень судді Козачук С.В. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2018 року вищевказану справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали та просили задоволити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за первісним позовом - Органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому Самолюк І.Р. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю підтримала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за зустрічним позовом орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Занов'як І.С. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що первісна позовна заява підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2018 року було розірвано. Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 2015 року та серії [NUMBER] від 16 березня 2017 року відповідно. Сторони бажають визначити місце проживання дитини, однак не можуть досягти згоди. Дані обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до положень ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 27 жовтня 2017 року за №08-1666 про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та уточнення до нього, наданого 01 жовтня 2019 року, орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю [PERSON]. Відповідно до висновку, обоє батьків мають постійний дохід, позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи. Однак, враховуючи інтереси дитини, комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення про доцільність залишення малолітніх [PERSON] та [PERSON] на проживання з матір'ю. Згідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 22 листопада 2017 року за №001-23/3448 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю [PERSON]. Відповідно до статті 162 СК України, якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення і повернути її тому, з ким вона проживала. З даних довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб слідує, що малолітній [PERSON]., [INFO], зареєстрований разом із батьком по [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] показала, що є головою ОСББ «Пересопницьке» з січня 2016 року, до якого входить будинок в якому проживає [PERSON] Остання проживає в трикімнатній квартирі, яка належить її матері [PERSON]., разом із малолітньою донькою [PERSON]. В квартирі є все необхідне для дитини: ліжечка, іграшки, тощо. Характеризує [PERSON]. як люблячу маму, дитина завжди гарно одягнута та доглянута. Скарг від сусідів ніколи не надходило. Підтвердила факт спроби викрадення [PERSON]. їх спільної доньки [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON]. показала, що її дочка [PERSON] на початку 2017 року, взявши все необхідне для пологів, поїхала народжувати в м. Рівне. Після народження дитини планувала повернутися до м.Шепетівки. Після народження [PERSON] дочки, [PERSON] з пологового будинку їх не забрав, до дитини не приїжджав, нею не цікавився дитиною та не допомагав. Вказала, що був випадок, коли [PERSON], перебуваючи в м.Рівному, силоміць намагався забрати дочку [PERSON]. В даний час [PERSON] працює та має постійний заробіток, діти забезпечені всім необхідним, для кожного із дітей є окрема кімната. Зазначила, що під час перебування [PERSON] в м. Шепетівці, [PERSON] її до сина [PERSON] не впускав, чинив перешкоди у їх спілкуванні. Крім того, [PERSON] сина [PERSON] в м.Рівне для спілкування з [PERSON] та дочкою [PERSON] не привозив. Також, обставини вчинення [PERSON]. перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки на стороні позивачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] показала, що подружні відносини між її сином [PERSON]. та [PERSON] складалися добре, однак, згодом почали виникати непорозуміння та сварки. Під час другої вагітності, [PERSON] відмовила у її, як досвідченого лікаря, проханні стати на облік в м.Шепетівці та стала на облік в пренатальному центрі у м.Рівному. З січня 2017 року син [PERSON] - [PERSON] проживає з батьком у чотирьохкімнатній квартирі, яка належить сестрі [PERSON] - [PERSON]. В квартирі одна кімната обладнана під ігрову кімнату дитини, а інша - під спальню. Дитина забезпечена іграшками, книжками, одягом, відвідувала студію раннього естетичного розвитку дитини «Ділові малюки» та садочок, регулярно проходить огляд у лікарів. Умови проживання у [PERSON] їй невідомі, а тому вважає, що буде краще для дитини, якщо вона проживатиме разом з батьком. Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] показала, що подружні відносини між її братом [PERSON]. та [PERSON] з часом погіршилися. Під час другої вагітності, [PERSON] поїхала народжувати в м.Ріне, де і залишилась. Близько трьох років [PERSON] проживає з сином [PERSON] у чотирьохкімнатній квартирі, яка належить їй на праві власності. Дитина забезпечена всім необхідним, відвідувала студію раннього естетичного розвитку дитини «Ділові малюки», регулярно проходила огляд у лікарів. Син [PERSON] - [PERSON] проживає без матері близько трьох років, матір не пам'ятає, а з батьком у них дуже тісний зв'язок. Також, дані факті підтвердили допитані в судовому засіданні свідки на стороні відповідача [PERSON]., [PERSON] [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] Згідно з частинами другою, восьмою, дев'ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Судом встановлено, що матеріально-побутові умови та рівень комфорту, які можуть забезпечити дитині обоє батьків, істотно не відрізняються, у обох батьків гарні взаємовідносини з кожним із дітей. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не забезпечено належні умови виховання та розвитку доньки, в судовому засіданні належними доказами не підтверджено. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами та встановивши, що малолітня дитина [PERSON]. на даний час проживає з батьком в м.Шепетівці, мати [PERSON] проживає разом із малолітньою донькою [PERSON]. в м.Рівному, [PERSON] чинить перешкоди у спілкування сина [PERSON] з матір'ю та сестрою [PERSON], що негативно впливає на взаємовідносини між ними, малолітня [PERSON] потребує постійного догляду, який найкраще зможе забезпечити матір, враховуючи інтереси дітей, які повинні проживати та виховуватися разом, суд прийшов до переконання про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з матір`ю [PERSON], що забезпечить якнайкращі інтереси обох дітей. В судовому засіданні не встановлено обставин у розумінні положень ст. 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір`ю. Разом з тим, суд, встановив наявність однакових належних матеріально-побутових умов і у матері, і у батька для проживання дитини, їх позитивних характеристик з місць проживання та роботи, врахував два висновки органів опіки та піклування з різних міст України, в яких проживають батьки дитини, необхідність підтримки постійних родинних відносин [PERSON] із рідною сестрою [PERSON]., а також самовільні, без погодження з матір'ю, дії батька щодо визначення місця проживання дитини у м.Шепетівці і дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], із матір'ю [PERSON]. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити. З врахуванням положень статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн., сплачений при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги [PERSON] щодо відібрання дитини від батька, то така не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 162 СК України, якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення і повернути її тому, з ким вона проживала. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місце проживання дитини було визначено судом або органом опіки і піклування, спір про визначення місця проживання дитини між батьками вирішений у судовому порядку, а тому вимога про відібрання дитини є передчасною та задоволенню не підлягає. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 486/709/16-ц.

Outcome: partial