Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

20.03.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), мотивуючи тим, що вказана земельна ділянка належить [PERSON]. 31.03.2017 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане право на земельну частку (пай). 04.07.2016 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0061182, заповіла [PERSON]. Крім того, 04.07.2016 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Комишівка, вул. Ізмаїльська, 118-а, заповіла [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в рівних частках кожному. [PERSON] прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено, у звязку із тим, що у спадковій справі наявні документи які містять розбіжності. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0061182, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996 року, що також підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1266/126-18 від 03.04.2018 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 489468, виданим 04.04.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 31.03.2017 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України - заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до заповіту від 04.07.2016 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 201, [PERSON], право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД №0061182, заповіла [PERSON]. Відповідно до заповіту від 04.07.2016 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 200, [PERSON], житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Комишівка, вул. Ізмаїльська, 118-а, заповіла [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в рівних частках кожному. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50205966 від 08.12.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], заповіти [PERSON] від 04.07.2016 року, зареєстровані за №200 та №201, не змінювались та не скасовувались. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №764, наданою 15.05.2017 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 90/02-14 від 22.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що у спадковій справі наявні документи які містять розбіжності. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved