Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

21 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 21 вересня 2002 року шлюбу, зазначила, що сімейні відносини між ними припинені з 15 листопада 2013 року через відсутність взаєморозуміння, примирення з відповідачем вважає неможливим. Ведення між ними спільного господарство та сумісне проживання не ведеться, спір про розподіл майна відсутній. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримав позовні вимоги, просив розірвати шлюб. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог закону, причини неявки суду невідомі. В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2002 року місце реєстрації відділ реєстрації актів громадянського стану Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 198 (арк. справи 3). Судом встановлено, що сімейні відносини між подружжям припинені з 15 листопада 2013 року. З вказаного часу подружжя ведуть окреме господарство, позивач не має наміру на подальше збереження сім'ї, та категорично заперечує проти примирення. За таких обставин збереження сім'ї між подружжям неможливо. Майнового спору немає. Від подружніх відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей. Спор про місце проживання неповнолітніх дітей на момент розгляду справи між сторонами відсутній. Спор про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище відповідачу залишити - «[PERSON]», позивачеві залишити - «[PERSON]». На підставі ст.ст.105 ч.3, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved