Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

21 вересня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 28.03.2013 року у розмірі 92872,24 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем 28 березня 2013 року був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 21 серпня 2018 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 92872,24 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 51210,88 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13300,41 гривень, нарахованої пені у розмірі 23462,27 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 4398,68 гривень - процентна складова. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у її відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28 березня 2013 року, відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору б/н від 28 березня 2013 року, позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно мінімально 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобов'язався сплатити проценти в подвійному розмірі від визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування; при непогашенні суми простроченого кредиту - сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту б/н від 28 березня 2013 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 21 серпня 2018 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 92872,24 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 51210,88 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13300,41 гривень, нарахованої пені у розмірі 23462,27 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 4398,68 гривень - процентна складова. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором б/н від 28 березня 2013 року не виконав, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом та за відсотками за користування кредитом у загальному розмірі 64511,29 гривень. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором б/н від 28 березня 2013 року суми пені та суми штрафів суд приходить до наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень фіксована частина та 4398,68 гривень - процентна складова, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2013 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 87973,56 гривень. Згідно платіжного доручення № PROM4BPP30 від 04 вересня 2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 87973,56 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1669,06гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial