Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

20.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи тим, що 22 травня 2014 року в м. Новоград-Волинський з вини відповідача сталося ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER]. Просив стягнути на його користь з відповідача 33 413 грн. страхового відшкодування, сплаченого власнику застрахованого автомобіля, та судові витрати, понесені ним при подачі позову. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив щодо заочного вирішення справи. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Статтями 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2014 року/а.с.17, 18/ водія автомобіля ВАЗ 21053, реєстраційний номер АМ 0422АВ, відповідача по справі, було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди під час якої він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та у вигляді позбавлення првав керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки. З метою відшкодування понесених збитків, пов'язаних із пошкодженням автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, власник автомобіля «Житомиргаз» звернувся за виплатою страхового відшкодування до Товариства на підставі Полісу № АС/7148819. У зв`язку з чим Товариством було здійснено страхове відшкодування у розмірі 33413,83 грн. /а.с. 10,19-20/. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статей 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Таким чином, судом встановлено, що позивачу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму, вказану в позові, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved