Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

21.02.2018 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON],в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 17.06.2006 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 235, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилося троє дітей, однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, збереження сім'ї неможливо з причини небажання відповідача працевлаштуватися та матеріально допомагати сім'ї, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Також позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання подружжя протягом трьох років від дня розірвання шлюбу в сумі 1500 гривень та судові витрати у сумі 704,80 грн., стверджуючи, що відповідач є працездатний, але в добровільному порядку матеріальної допомоги на дітей не надає. Позивач [PERSON] до судового засідання з'явилась, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо вимог про розірвання шлюбу то в цієї частині просила залишити позов без розгляду з метою збереження сім'ї. Відповідач [PERSON] до судового засідання з'явився, заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки вважає, що сім'я не розпалась, проти стягнення аліментів не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 17.06.2006 року уклали шлюб, який зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 235, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.14/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 23.11.2006 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі, [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 25.11.2008 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі та [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 21.02.2014 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.6,7,8/. Судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю. У судовому засіданні встановлено, що сторони на час розгляду справи у суді проживають разом, відповідач допомагає по господарству та між ними та дітьми існують гарні стосунки, причиною подання позову на розірвання шлюбу є відсутність роботи у відповідача, небажання працевлаштування та як наслідок цього відсутність матеріальної допомоги сім'ї та дітям, спору щодо поділу спільного майна сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однак, в судовому засіданні позивачка наполягала на залишення позову про розірвання шлюбу без розгляду з метою збереження сім'ї та надання відповідачу можливості працевлаштуватись. Відповідно до ст.257 ЦПК України ч.5 - позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, проте після усунення умов що були підставою для залишення позову без розгляду, особа має право звернутись до суду повторно. Тому вимоги позивача в цієї частині підлягають задоволенню. Крім того, розглянувши вимогу про залишення позову щодо розірвання шлюбу без розгляду, та встановивши наявність в сторін спільних дітей, щодо захисту прав і інтересів яких у позові міститься вимога - про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зокрема як мати так і батько неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зобов'язані брати участь в їх вихованні та утриманні до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає: з 01 січня 2018 року - 1492 гривень; з 01.07.2018 року - 1559 гривень; з 01 грудня - 1626 гривень; від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», у наступному розмірі - на [PERSON], [INFO] - 930 грн., [PERSON], [INFO] - 930 грн. та [PERSON], [INFO] - 750 грн., щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 21.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання подружжя [PERSON] протягом трьох років від дня розірвання шлюбу в розмірі 1500 грн., суд вважає за можливе частково задовольнити, з огляду на довідку № 73 КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» від 05.02.2018 року про те, що потреба дитини-інваліда в домашньому догляді встановлена строком на один рік до [INFO] року, тому враховуючи розмір аліментів які стягнуті з відповідача на утримання неповнолітніх дітей та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає можливим визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до [INFO] року включно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів у загальній сумі 3110 грн. /750+930+930+500грн/ є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дітей. Крім того, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 21.02.2018 року. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень, оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання вищевказаного позову до суду. Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на підставі ст.141 ч.2 ЦПК України. На підставі ст.430 ЦПК України, суд у справі про стягнення аліментів має допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, про що необхідно зазначити в резолютивній частині рішення.

Outcome: partial