Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

21 серпня 2015 року до суду із позовною заявою звернулось ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди. В позовній заяві зазначено, що 15 січня 2013 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/0919290 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника автомобіля «Daewoo Sens», реєстраційний номер А [NUMBER]. 25 жовтня 2013 року в м. Вінниця на вулиці 600-річчя відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль «Daewoo Sens», реєстраційний номер А [NUMBER], яким керував [PERSON] Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] 06 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання випадку, а 26 лютого 2014 року із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 21\~370 грн. 45 коп. Вище зазначена подія була визнана страховою, про що 13 березня 2014 року було складено Страховий акт № 89905, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 20\~860 грн. 45 коп., яке потім виплатило АТ «ПРОСТО-страхування». У звязку з вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 20\~860 грн. 45 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. У судове засідання представника позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, у якій просить суд розгляд справи провести за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів № АЕ/0919290 від 14 січня 2013 року відповідальність власника транспортного засобу марки «Daewoo Sens», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] застраховано. Страхувальником за полісом є [PERSON]В, а страховиком ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (а.с. 4). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2013 року у справі № 127/26334/13-п про притягнення до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили 26 листопада 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч 1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Даним судовим рішення встановлено, що в діях [PERSON] наявні ознаки порушення вимог п. 13.1 ПДР України, а тому дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Окрім того, даною постановою встановлено, що [PERSON], керував автомобілем в стані алкогольного спяніння (а.с. 7-8). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Судом встановлено, що згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подія, яка сталася 25 жовтня 2013 року, а саме: дорожньо-транспортна пригода, яка сталась в м. Вінниця по вул. 600-річчя, учасниками, якої були автомобіль «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль «Daewoo Sens», реєстраційний номер А [NUMBER], яким керував [PERSON], є страховим випадком. Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Згідно висновку експертного дослідження № 235П-11 від 14 листопада 2013 року, проведеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], якому для дослідження надано автомобіль «Honda CR-V» 2.4, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який має пошкодження внаслідок ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ складає 32\~714 грн. 53 коп. (а.с. 9-12). 06 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 5-6), а 26 лютого 2014 року із заявою на виплату/доплату страхового відшкодування, у звязку з страховим випадком, а саме: ДТП, який стався 25 жовтня 2013 року по договору страхування (полісу) серія АЕ № 0919290 від 14 січня 2013 року в розмірі 21\~370 грн. 45 коп. (а.с. 30). На підставі страхового акту № 89905 від 13 березня 2014 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 20\~860 грн. 45 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 7582 від 24 березня 2014 року та випискою з ПАТ «ВТБ «БАНК» від 02 квітня 2014 року (а.с. 31-33). ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 22 травня 2014 року на адресу [PERSON] було направлено регресну вимогу вих. № 04-3017 про сплату боргу з проханням перерахувати в семиденний строк з дати отримання даної регресної вимоги на поточний рахунок АТ «ПРОСТО-страхування» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20\~860 грн. 45 коп. Дану регрусну вимогу [PERSON] особисто отримав 29 травня 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0411917500860 (а.с. 34-35). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснення виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на вищевикладене суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 20\~860 грн. 45 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved