overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

20 січня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі він перебуває у шлюбі, який зареєстровано 22 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області згідно з актовим записом №378. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними немає взаємопорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені з 2011 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій позов визнала, просила справу розглядати без її участі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, вбачається, що 22 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області згідно з актовим записом №378 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 січня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою посилаючись на те, що спільне життя з нею не склалося з причини відсутності взаємопорозуміння між ними, байдужості до життя та проблемам кожного, відсутності сімейного вогнища. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, як зазначає позивач. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. А тому у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність відповідача. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 липня 2004 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї, про що зроблено актовий запис №1322. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від примирення в судовому засіданні позивач категорично відмовився, наполягаючи на розірванні шлюбу. Спір щодо спільного майна подружжя відсутній, як пояснив позивач. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки зі слів позивача з січня 2013 року. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

20 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.01.2014р. о 16 год. 19 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.01.2014р. о 16 год. 19 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепіноги лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, міста не утримується. Мова прискорена, по типу монологу. На запитання відповідає не по суті. Виказує маячні ідеї впливу, переслідування на адресу сусідів. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

20 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.01.2014 року о 23 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.01.14 року о 23 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою доньки [PERSON] При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, підозрілий, виказує маячні ідеї переслідування, відчуває омани сприйняття. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

20 січня 2014 року заявник звернулася із заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та встановити опіку і призначити її опікуном над сином, [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є матір'ю [PERSON], який є інвалідом ІІ групи. Причиною його інвалідності є хронічне захворювання, у зв'язку з яким він прийшов амбулаторно при диспансері лікарняно-консультативну комісію в Київському міському психоневрологічному диспансері №3. За своїм психічним станом син не може сам захистити свої інтереси і потребує опіки. Проживає разом з заявником. Заявник у судове засідання з'явилась, заяву підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. Представник заявника у судове засідання з'явився, підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надіслав до суду подання, в якому просить розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечує щодо її задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4), проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). [PERSON] є інвалідом 2 групи. (а.с. 6). Згідно акту судово-психіатричної експертизи №312 від 15 квітня 2014 [PERSON] страждає на парноїдну шизофренію, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апато-дисоціативний дефект, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с. 30-31). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Таким чином, [PERSON] необхідно визнати недієздатним. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання його недієздатним і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає йому опікуна. У своєму поданні, Орган Опіки і Піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації просить суд встановити опіку над [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] його опікуном. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON], [INFO], внаслідок психічного розладу здоров'я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, також те, що в матеріалах справи наявне подання Органу Опіки та Піклування про призначення опікуном [PERSON], суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

20 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.10.1984 року він уклав шлюб, зареєстрований Виконкомом Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 10 з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 20 жовтня 1984 року Виконкомом Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 10 (а.с. 16). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2013 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна буде вирішуватися окремо, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 01 вересня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, втрати поваги один до одного. Майновий спір відсутній. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім'я не проживають з вересня 2010 року, в зв'язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Кринківській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис за № 12. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки з вересня 2010 року, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Спір про розподіл майна відсутній. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та їх малолітньої дитини, шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 листопада 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. На підставі рішення Франківського районного суду м. Львова відповідач усиновив доньку [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами у 2008 році, донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився представник позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 20). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримав, а відповідач його визнала, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2010 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з вересня 2013 року, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за борговою розпискою від 24 грудня 2013 року у розмірі 39 950 грн. Позивач просив справу розглядати без його участі, позов задовольнити, дав згоду на заочний розгляд справи, про що подав письмову заяву. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в порядку ст. 74 ЦПК України, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір та складено розписку, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] 24 грудня 2013 року отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 39 950 грн. та зобов'язувався повернути кошти 27 грудня 2013 року (а.с. 4). На даний час відповідачем зобов'язання по поверненню коштів не виконано. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору, держави - 155 грн. 90 коп. (399,50 грн. - 243,60 грн.). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась [INFO] року після смерті[PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, щопісля смерті останньоговінне міг звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, оскільки утримувався в Чернігівському слідчому ізоляторі, а потім був відправлений для відбування покарання до СВК №116 у м. Суми, де і перебуває до тепер. В судове засідання сторони та треті особи не з'явились, представник позивача подав письмову заяву, в якій надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Представник відповідача та третя особа [PERSON] про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Другої чернігівської нотаріальної контори просив справу розглядати без його участі, при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що[INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 грудня 2012 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя спадкодавець склав заповіт на ім'я [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], а відтак в силу положення ч. 1 ст. 1223 ЦК України позивач має право на спадкування. Частиною 3 статті 1272 Цивільного Кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що позивач пропустив строк з поважних причин, враховуючи перебування останнього у Чернігівському слідчому ізоляторі у період з 01 листопада 2012 року по 17 грудня 2012 року та подальше відбування покарання у Сумській виправній колонії ДПтС України в Сумській області (№ 116). За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено з поважних причин. Строк для подання заяви про прийняття спадщини слід визначити у тримісяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved