Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

20.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [PERSON] з 26.06.1993 року перебувала у шлюбі з [PERSON] і в період шлюбу в 1997 році за договором купівлі-продажу придбана квартира № 79 в буд. № 7 по бул. Миру в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Просить провести розподіл майна подружжя та визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині вказаних квартир за кожним. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник позивача в судове засідання зявився, позов підтримав. Просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 26.06.1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІV-КИ № 441827 (а.с. 17). Сторони мають сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-КИ № 346990 (а.с. 16). В судовому засіданні представник позивача та відповідач визнали, що на теперішній час шлюб розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.06.2015 року, що не підлягає доведенню з огляду на положення ст. 61 ЦПК України. Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.1997 року [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 15). В судовому засіданні представник позивача та відповідач визнали, що загальна вартість спірної квартири складає 48\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення щодо майна, набутого за час шлюбу, містить ч. 3 ст. 368 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України. Звертаючись з позовом до суду про розподіл майна подружжя, [PERSON] зазначає, що квартира [ADDRESS] є спільним майном, оскільки була придбана в період шлюбу. Проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, положення наведених вище норм матеріального права та ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., що відповідає мінімальному розміру, встановленому ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved