Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

20.03.2020 року адвокат Кириченко В.С. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Приютненської сільської ради в особі секретаря Сафронової Ж.М., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. 25.03.2020 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 07.04.2020 року через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , подана через адвоката Кириченка В.С. до Малинівської сільської об`єднаної територіальної громади Гуляйпільського району Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог в уточненій позовній заяві зазначено, що в серпні 2007 року позивач приїхав з м. Запоріжжя до своєї матері [PERSON] , яка з 1996 року проживала в буд. [ADDRESS] та з її дозволу заселився у вказаний будинок, де проживає до тепер. Мати позивача за вказаною адресою була зареєстрована 24.02.2001 року, право власності на вказане домоволодіння не зареєстроване. На підставі рішення сесії Приютненської сільської ради № 3 від 29.11.2001 року, із земель запасу в користування [PERSON] в с. Ремівка було виділено земельну добавку до присадибної ділянки у розмірі 0,36 га. [INFO] мати позивача померла, але позивач продовжує проживати за вказаною адресою по теперішній час. Як вказав далі в позові позивач, він з 2007 року безперервно до цього часу проживає в буд. [ADDRESS] , веде особисте селянське господарство та сплачує комунальні послуги, зокрема за водопостачання. Земельна ділянка, на якій розміщено вказаний будинок, належить позивачу [PERSON] , має кадастровий номер 23218860000:04:002:0018, площею 0,39 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 19.06.2019 року. Будинок на вказаній земельній ділянці був побудований невстановленими особами, оскільки будь-яких відомостей щодо цього в органах місцевого самоврядування не збереглося. Таким чином, як далі слідує з тексту позовної заяви, оскільки позивач відкрито проживає у вказаному будинку більше 10 років, доглядає за ним та сплачує всі платежі по його утриманню, йому потрібно оформити право власності на вказаний будинок, аби в ньому могли вільно жити та володіти ним його нащадки, та насамперед йому необхідно в ньому зареєструватися, в зв`язку з чим прохає визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок, з усіма надвірними будівлями та спорудами, за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві від 04.05.2020 року прохав розгляд справи проводити без його участі, за участі його представника, позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити (а.с. 64). В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася через професійну зайнятість, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити (а.с. 71). В судове засідання представник відповідача - Малинівської сільської об`єднаної територіальної громади Гуляйпільськогорайону Запорізької області не з`явився, подали через канцелярію суду клопотання, в якому зазначили, що визнають заявлені позивачем вимоги та не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, прохали засідання проводити без їх участі (а.с. 68, 69). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно повідомлення КП «Імпульс» Пологівської районної ради, про результати огляду об`єкта нерухомого майна № 26 від 28.11.2019 року, об`єкт нерухомого майна знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності не зареєстровано. Загальна площа - 43,3 кв.м., житлова площа - 21,1 кв.м., де А - житловий будинок (житлова площа - 21,1 кв.м., загальна площа - 36,8 кв.м., саман); а - веранда (загальна площа - 6,5 кв.м., цегла); Б - сарай (шлакоблок); В - вбиральня (дерево); №1 - паркан (штахетник); №2 - ворота з хвірткою (метал). Вартість майна станом на 28.11.2019 року становить 36013 грн. Змін в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна щодо матеріалів технічної документації, проведеною 28.11.2019 року, не виявлено (а.с. 6, 61). Згідно рішення № 10 від 16.04.2019 року 31-ї сесії сьомого скликання Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку розміром 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до рішення № 6 від 06.09.2019 року Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, надано у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 2321886000:04:002:0018 площею 0,3900 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 189559168 від 20.11.2019 року земельна ділянка кадастровий номер 2321886000:04:002:0018 площею 0,3900 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за гр. [PERSON] від 18.11.2019 року (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Приютненської сільської ради № 145 від 23.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2007 року проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 зворот). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виданого КП «Імпульс» Пологівської районної ради 21.11.2019 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] , право власності не зареєстровано. Замовником виготовлення цього паспорту виступає [PERSON] (а.с. 13-15, 49, 62). Згідно копії сторінок домової книги щодо реєстрації місця проживання на території Приютненської сільської ради, а саме за адресою: [ADDRESS] , під № 586 значиться [PERSON] , [INFO] , яка прибула з м. Запоріжжя та зареєстрована з 24.02.2001 року. Остання 01.07.2011 року знята з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 24-25). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.06.1985 року бюро ЗАГС м. Нурек, Таджикська РСР, [PERSON] народився [INFO] в м. Нурек, Таджикистан, батьки: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 26). Згідно копії рішення № 3 від 29.11.2001 року Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON] надано земельну добавку до присадибної ділянки в с. Ремівка Приютненської сільської ради розміром 0, 36 га (а.с. 33-35, 56-57). Згідно копії інвентарної справи № 86 на домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] .а - житловий будинок, Б - сарай, В - вбиральня, № 1 - паркан, № 2 - ворота з хвірткою. Загальна площа земельної ділянки - 4808, під будинком - 65, під госп. будівлями - 22,0; під двором - 560; під фруктовими деревами - 528, під городом - 3633 (а.с. 38-62). Таким чином, судом встановлено, що позивач понад 10 років фактично користується та володіє домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . Проте, останній, наразі, немає правової підстави для звернення до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію, оскільки не має документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, так як мати позивача [PERSON] не була власником спірного будинку, хоча постійно проживала в ньому. Інформації щодо того ким, коли та за яких обставин був збудований спірний житловий будинок суду не надано. Не виявилося за можливе встановити це і з технічного паспорта, який був складений на спірне домоволодіння. Відомостей про те, що [PERSON] отримувала свідоцтво про право власності на житловий будинок не здобуто. Як передбачає ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном та виключає наявність у володільця певних правових підстав користування майном (наприклад, ордеру, договору найму, тощо). Володіння має бути відкритим, очевидним для третіх осіб. Позивач володів будинком відкрито, бо він не міг знати дійсних власників цього будинку, оскільки поселився в ньому з дозволу своєї матері [PERSON] , за якою не було зареєстровано право власності на вказаний будинок. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Судом не встановлено того, що визнання представником відповідача позову буде порушувати права будь-яких осіб чи суперечити закону (ст. 206 ЦПК України). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як зазначено у п. 6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка знає, хто є власником. Проте, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач не міг знати колишніх власників спірного житлового будинку, оскільки не був обізнаний щодо права власності на будинок, в якому проживав з дозволу матері. Також встановлено, що відомостей про власника спірного майна не збереглося і в органі місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] за рішенням органу місцевого самоврядування за місцем знаходження житлового будинку було надано дозвіл на розробку землеупорядної документації щодо відведення йому відповідних земельних ділянок для обслуговування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Надалі право приватної власності позивача на земельні ділянки зареєстровано в установленому порядку. Ознаки добросовісної поведінки особи, яка заволоділа чужим майном, містяться в ст. 388 ЦК України. Заволодіння вважається добросовісним, коли особа на момент заволодіння, не знала і не могла знати про те, що заволодіння нею майном є незаконним. Добросовісне володіння це те, що засноване на щирому, хоча й помилковому уявленню володільця про право володіння. Володіння небросовісне, як протилежність добросовісному, є володіння свідомо незаконне таке, що порушує чиє-небудь право. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved