Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

21.10.2015 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа певній особі. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказує, що в березні 2015 року помер її чоловік [PERSON], з яким вони тривалий час проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. За життя [PERSON] заповів заявниці окреме майно 2 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 2,8553 га кожна, розташовані на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області. В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори для належного оформлення своїх спадкових прав на вказане нерухоме майно, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні таких нотаріальних дій з причини невідповідності прізвища, імені та по батькові померлого [PERSON] аналогічним відомостям, вказаним у державних актах на право власності на земельні ділянки. Зазначені обставини позбавляють заявницю можливості оформити належним чином спадщину, залишену після смерті чоловіка. В судовому засідань [PERSON] свою заяву підтримала, просила її задовольнити, встановити факт належності правовстановлюючих документів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку померлому [PERSON]. Заінтересовані особу Кіровську селищну раду було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи (а.с.21), однак представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, погодився із задоволенням вимог [PERSON] Вислухавши думку заявниці, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Згідно із ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення?зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа певній особі. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України). [PERSON] помер 31.03.2015 року в с. Торське Краснолиманського району Донецької області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 818080, виданого 02.04.2015 року Кіровською селищною радою Донецької області(а.с.13). Після його смерті залишилось спадкове майно 2 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 2,8553 га кожна, розташовані на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, право власності на які підтверджено державними актами серії ДН № 009541, виданим 08.05.2003 року Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області, зареєстрованим за № 147, та серії ДН № 009542, виданим 08.05.2003 року Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області, зареєстрованим за № 148 (а.с.14,15). На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 18.02.2015 року секретарем виконавчого комітету Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 04 (а.с. 25), згідно з яким заповідав вказані земельні ділянки [PERSON], 10.06.1949 р. н.. Отже, відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, в тому числі на 2 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 2,8553 га кожна, розташовані на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області. [PERSON] як фізична особа є спадкоємицею за заповітом на вказане нерухоме майно після смерті [PERSON]. Протягом визначеного законом 6 місячного строку після смерті [PERSON] заявниця звернулась до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Однак під час прийняття необхідних документів зясувалося, що у складеному заповіті прізвище, імя та по батькові померлого зазначено як «Єсіпов Віктор Трохимович», натомість у державних актах на право власності за земельні ділянки серії ДН № 009541 та серії ДН № 009542 від 08.05.2003 року вказано прізвище, імя та по батькові власника як «Єсіпов Віктор Трофимович». Такі розбіжності можуть викликати сумнів щодо належності на праві власності земельних ділянок саме померлому. З огляду на це, державним нотаріусом 15.10.2015 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 10,11). За повідомленням Краснолиманської державної нотаріальної контори від 12.11.2015 року № 199/02-14 після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 385/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої [PERSON]; з іншими заявами про прийняття спадщини або про віідмову від спадщини жодні особи не звертались (а.с. 23). Суд приходить до висновку, що факт належності за життя померлому [PERSON] 2 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 2,8553 га кожна, розташованих на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, підтверджується наданими заявницею копіями державних актів на право власності на земельні ділянки(а.с.14,15), а також опосередковано підтверджується копіями заповіту [PERSON] від 18.02.2015 року (а.с. 25), копіями плану меж земельної ділянки, акта визначення меж земельної ділянки, акта прийому-передачі земельної ділянки [PERSON] в оренду до ФГ «Престиж» (а.с. 16,17,18). Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці,підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживали однією сімєю в домоволодінні за адресою Донецька область, Краснолиманський район, с. Торське, вул. Центральна,32, вели спільне домогосподарство, за час спільного життя придбали майно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є рідною сестрою заявниці, підтвердила, що [PERSON] близько 30 років перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], реєстрацію свого шлюбу вони не здійснювали; саме через такі життєві обставини під час тривалої хвороби [PERSON] висловлював бажання заповісти окреме своє майно [PERSON]; померлий був членом КСП «Росія» і внаслідок розпаювання майна сільгосппідприємства отримав земельний пай у вигляді 2 земельних ділянок ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області; за життя [PERSON] вказані земельні ділянки перебували в оренді у ФГ «Престиж» на підставі договору. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] ґрунтується на законі і її вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа певній особі підлягають задоволенню. Згідно з положеннями Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затв. наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року N 43, державний акт на право власності на земельну ділянку визнавався правовстановлюючим документом. На сьогодні відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом, що підтверджує реєстрацію речового права на нерухоме майно, є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлому [PERSON] має юридичне значення, оскільки необхідне заявниці для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка. Іншим шляхом встановити вказаний факт немає можливості. Враховуючи викладене,

Outcome: approved