Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

20.07.2016 позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 тисячі гривень, та на своє утримання в розмірі 1000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2012 року вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу і в них народилась спільна дитина [PERSON], [INFO], але з 21 червня 2016 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач не надає їй жодної допомоги на утримання дитини, а також, що сама позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивачем також зазначено, що відповідач має двох неповнолітніх дітей, яким згідно з рішенням суду зобовязаний сплачувати аліменти, працює на овочевому комплексі, але в трудових відносинах з підприємством не перебуває, має нерегулярний, мінливий дохід. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що, під час їх спільного проживання щомісячний дохід відповідача становив 10 або 5 тисяч гривень, в той час, як вона не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною і їй допомагає мати-пенсіонерка. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляду справи у його відсутність, не подав, подав до суду письмові заперечення, відповідно до яких просив стягнути з нього аліменти у частці заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання позивача відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що з 13.11.2013 року він працює на посаді директора ТОВ «Тепличні салати та овочі», на займаній посаді він має не мінливий та регулярний дохід в сумі 1500,00грн. щомісячно, в звязку з чим стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є незаконним, а заявлений розмір аліментів 2000 гривень є більшим ніж його заробітна плата. Він також зазначає, що згідно з виконавчим листом №2-3230 від 24.12.2010 року, виданого Святошинським районним судом м.Києва, він зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], починаючи з 02.08.2010 року і до 15.06.2020 року. Відповідач також стверджує, що має непогашений кредит АТ «ІМЕКСБАНК» в сумі 8000 гривень та непогашені позики в сумах 42500 гривень та 80000 гривень, а також, що відкрито виконавче провадження про стягнення з нього боргу в сумі 4649,46 гривень. Він стверджує, що неспроможний сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 2000 гривень, а також вважає, що силу вимог ст.84 СК України він не може надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №281028, виданим Виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 03 листопада 2014 року (а.с.5). Згідно з довідками, виданими Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області від 19.07.2016, малолітній син сторін зареєстрований та проживає за зареєстрованим місцем проживання позивача та знаходиться на її утриманні (а.с.6,7). Ця обставина повністю визнана відповідачем (а. с. 16-17). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Так, за змістом ч.1 та 2 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182\~цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких з відповідача на підставі виконавчого листа №2-3230 від 24.12.2010 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку доходу щомісячно, починаючи з 02.08.2010 року і до 15.06.2020 року (а.с.21). В тому числі з довідки розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 року старшого державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON] (а.с.21) вбачається, що загальна сума заборгованості становить 60500,61 грн., а також, що розмір аліментів розраховувався державним виконавцем із заробітної плати відповідача 1500 гривень в розмірі 1/3 частини в сумі 500 гривень щомісячно. Як вбачається з наданої відповідачем копії трудової книжки, а також довідки ТОВ «Тепличні салати та овочі» (а.с.26,28), трудова книжка була заведена відповідачем як директором зазначеного підприємства 13 листопада 2013 року, і відповідач прийнятий на роботу в ТОВ «Тепличні салати та овочі» 13.11.2013 року на посаду директора та його заробітна плата в період квітень вересень 2016 року становить 9000 гривень, щомісячна заробітна плата становить 1500 гривень, а в липні, вочевидь помилково, зазначено заробітну плату 15000 гривень (а.с.28). Наведене, на думку суду свідчить про те, що відповідач, будучи працездатною особою, маючи на утриманні трьох неповнолітніх дітей, як директор підприємства ТОВ «Тепличні салати та овочі» встановив собі заробітну плату, наближену до мінімального розміру, в той час, як має можливість працевлаштуватись, в тому числі за сумісництвом та сплачувати позивачу аліменти на утримання їх малолітнього сина, що дає підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що із заробітної плати відповідача утримуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, що становить 500 гривень, а також враховуючи, що згідно з довідкою про заробітну плату відповідача, його щомісячна заробітна плата становить 1500 гривень, суд прийшов до висновку що за своїм сімейним, матеріальним станом, а також станом здоровя відповідач можу сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень. При цьому заперечення відповідача щодо наявних у нього зобовязань за кредитним договором та договорами позики, належними і допустимими доказами не доведені, оскільки долучений до заперечень лист Повідомлення про несплату кредитної заборгованості від 13.01.2016 року вих.. №6112/4490647 (а.с.22) не містить даних про розмір заборгованості відповідача, та не доводить ту обставину, що станом на дату звернення позивача до суду та на момент подання письмових заперечень у відповідача наявна заборгованість як за кредитним договором (згідно з повідомленням №999-0041250/1 від 20.03.2013 року, укладений між відповідачем та АТ «ІМЕКСБАНК»), так і за договорами позики, строк повернення яких настав відповідно 1 грудня 2015 року (Договір позики від 1 грудня 2012 року, реєстровий №4797- в.с.23), та 01 вересня 2013 року (Договір позики від 15 вересня 2012 року, реєстровий №2068 а.с.24). Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 вказаної статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Як встановлено з досліджених в судовому засіданні доказів, відповідач окрім їх з позивачем малолітнього сина, зобовязаний утримувати двох інших неповнолітніх дітей, на утримання яких з нього стягуються аліменти, в звязку з чим за своїм сімейним та матеріальним станом не може надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має зазначені позивачем доходи в розмірі 5000-10000 гривень щомісячно, суду надано не було. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial