Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стратинської сільської ради, Рогатинської РДА про визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Стратинської сільської ради Рогатинського району, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка була власником земельної ділянки на підставі державного акта на землю із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Зазначене нерухоме майно успадкувала її дочка [PERSON] в порядку спадкування за законом, однак своїх прав не оформила відповідно до встановленого законом порядку. У зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , спадкоємцем належної їй земельної ділянки був її чоловік та відповідно батько позивача [PERSON] , який також юридично не оформив свого права на спадкування. Після його смерті [INFO] відкрилась спадщина до складу якої входить дана земельна ділянка. За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно якого усе належне йому майно заповів позивачу по справі [PERSON] . Однак через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку вона не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушена звертатися із позовом до суду. У зв`язку із цим просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Представник Стратинської сільської ради Рогатинського району - сільський голова Дідух С.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник Рогатинської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився . 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 13 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу [PERSON] десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 27 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року визнано потрібним , щоб позивач [PERSON] дала особисті пояснення. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази , суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З довідки виданої 15 листопада 2019 року виконавчим комітетом Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 485 вбачається , що згідно рішення четвертої сесії Стратинської сільської ради від 18 червня 1995 року [PERSON] був виданий сертифікат на право на середню земельну частку(пай). Згідно сертифікату на право приватної власності на землю серія ІФ 1031, реєстраційний № 268 , виданого 12 листопада 1996 року на підставі рішення Стратинської сільської ради народних депутатів від 18 червня 1995 року [PERSON] отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі 42,40 умовних кадастрових гектарів на території Стратинської сільської ради Рогатинського району в межах середньої земельної частки (паю). У зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку на території Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Встановлено, що спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON] була її дочка [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] ( до одруження прізвище « [PERSON] ») підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , повторно виданим Стратинською сільською Радою народних депутатів 16 жовтня 1980 року де у графі мати зазначено « [PERSON] ». В лютому 1955 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , повторно виданим 07 грудня 1965 року Стратинською сільською Радою народних депутатів. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У зв`язку зі смертю 18 жовтня 2001 року [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку на території Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON] був її чоловік [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 10 березня 2012 року виконавчим комітетом Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. 25 липня 2006 року секретарем Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області посвідчено заповіт [PERSON] у відповідності до якого все належне йому майно він заповів своїй дочці [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейкв Т.В. від 31 липня 2012 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] ,який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї дружити [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину,але не оформила своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку на території Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які би підтверджували право власності спадкодавця на дане нерухоме майно. В газеті «Голос Опілля» №17 від 26 квітня 2019 року опубліковано оголошення про втрату правовстановлюючого документа на право власності на землю, виданого на ім`я [PERSON] 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини щодо спадщини та регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Цивільного кодексу України 2003 року та Земельного кодексу України 2001 року. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 Земельного кодексу України). Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved