Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

19 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить будинок №18 по провулку Ломоносова в місті Маріуполі на підставі договору дарування будинку від 18.12.1996 року. Крім неї, в будинку зареєстрована її невістка, [PERSON], але з вересня 2014 року вона фактично там не мешкає. Отже, відповідач не проживає з нею у спірному будинку та не допомагає вести спільне господарство та оплачувати комунальні послуги, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Таким чином, реєстрація відповідача у будинку, який належить їй на праві власності, позбавляє її можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує її права, за захистом яких вона вимушена звертатись до суду.\~\~ Просила суд визнати [PERSON], [INFO],\~ такою, що втратила право користування житловим приміщенням у\~ будинку № 18 по провулку Ломоносова в місті Маріуполі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1\~ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що будинок № 18 по провулку Ломоносова\~ в місті Маріуполі належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування будинку за № 4130 від 18 грудня 1996 року, зареєстрованого в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 34650155 16 вересня 2011 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті\~ 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно довідки про склад сімї № 25, складеної головою КСН «Таганрозький» [PERSON], у будинку 18 по провулку Ломоносова в місті Маріуполі зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не мешкають . Проте згідно акту від 18 червня 2018 року, складеного головою КСН «Таганрозький» [PERSON], за підписом сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO], не проживає у [INFO] - з вересня 2014 року. Згідно повідомлення КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7 м. Маріуполя» №2382 від 13.08.2018 р. [PERSON] на обліку лікаря-психіатра не перебуває. З 29.08.2016 по 21.09.2016 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-32855/0/15-18 від 16.08.2018 [PERSON] перетинала державний кордон України 20.06.2016 року через Гнутове. 29.06.2018 року через Гнутове вїхала на територію України. Згідно відповіді Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області №13844/105/06-2018 від 10.09.2018 року [PERSON] в розшуку не значиться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірному будинку\~ понад рік. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] є власником будинку 18 по провулку Ломоносова в місті Маріуполі, а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, перешкоджає у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування даним будинком. Згідно ст.. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved