Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

20.11.2018 р. позивач подав до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. За адресою квартири зареєстровані [PERSON], яка з листопада 2015 року у ній не проживає, та [PERSON], яка з квітня 2017 року у квартирі не проживає. Відповідачі особистих речей у квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. Оплату комунальних послуг він здійснює за себе та за відповідачів. Ухвалою суду від 10.01.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 05.02.2019 р. розгляд справи було відкладено в звязку з неявкою сторін та поверненням від відповідачів судових повісток про виклик, ухвал суду та копій позовної заяви з додатками із відміткою про причини невручення: за закінченням строку зберігання. Позивач у судове засідання не зявився, надіслав суду заяву від 27.02.2019 р. про розгляд справи за його відсутністю та про підтримку позовних вимог (вх.№4186 від 05.03.2019 р.). Відповідачі у судове засідання 12.03.2019 р. повторно не з'явились, заперечень на позов не надали. Судові повістки про виклик повернуті суду із відміткою про причини невручення: за закінченням строку зберігання. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~у разі\~неявки у\~судове засідання\~відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва №Т695 на право власності на житло від 09.09.2008 р. позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №25571483 від 15.03.2010 р., виданого Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за позивачем зареєстровано право власності за вищевказаною квартирою (а.с.8). Відповідачі [PERSON] та\~[PERSON] зареєстровані у даній квартирі з 23.04.1996 р., про що свідчить довідка Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті [PERSON] ради вих.№2090 від 27.02.2018 р. (а.с.9). Проте, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі позивача з листопада 2015 року, а відповідач [PERSON] з квітня 2017 р. по теперішній час, що підтверджується актом від 11.09.2018 р. (а.с.10). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, так як вони без поважних причин понад рік у ньому не проживають за відсутності між позивачем і відповідачами домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved