Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідачів. Представник - адвокат Громко В. Я. в інтересах довірителя [PERSON] звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до Бурштинської міської ради, нотаріуса Данилюка О. О. та просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у будинковолодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , з 1986 року до моменту смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 02 січня 1963 року баба позивача [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Спільно проживати з бабою та дідом (вітчимом його батька) позивач почав з шести років. До цього часу він проживав зі своїми батьками, доки вони не розлучились. Після народження позивача, його мати зареєструвала місце проживання позивача у м. Івано-Франківську, однак до школи позивач ходив у м. Бурштин, проживав також у м. Бурштині у баби та діда. [INFO] баба позивача померла. Позивач залишився проживати. Позивач допомагав по господарству, спільно з дідом дбали про будинок та були пов`язані спільним побутом. Після смерті діда позивач залишився проживати у будинку. Окрім позивача у діда було ще двоє онуків, які відмовились від частки спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті діда, в користь позивача. Позивач має намір оформити спадкові права та звернувся до нотаріуса. Нотаріус Данилюк О.О. відмовив йому у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинний зв`язок та факт проживання однією сім`єю з [PERSON] . У зв`язку з викладеним, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що [PERSON] був вітчимом його батька, відповідно по суті його дідом. Він проживав разом з дідом і бабою з шести років, допомагав по господарству, спільно дбали про будинок, позивач робив у будинку ремонт, спільно з дідом добудовували гараж, купляв продукти харчування та ліки, тобто були пов`язані спільним побутом. Після смерті діда поніс витрати на його поховання. Просить задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач - нотаріус Данилюк О.О. не з`явився, повідомлений належним чином відповідно до статті 128 ЦПК України. Представник відповідача Бурштинської міської ради у судове засідання не з`явився. Скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15 жовтня 2020 року серії [NUMBER] , виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області (а. с. 33). Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи № 64052977 (а. с. 37). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 травня 2021 року № 229/02-31 нотаріус відмовив позивачу у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтвердили родинний зв`язок або факт проживання разом з спадкодавцем на час його смерті (а. с. 23). Внуки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від частки спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті діда, в користь позивача, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами (а. с. 29-30). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні покази та суду пояснили, що вони були сусідами померлого [PERSON] . Позивач проживав разом з дідом з дитячих років, ходив до школи у м. Бурштині, допомагав дідові і бабі по господарству, дбав про них, здійснював поховання діда. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Згідно з вимогами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом пунктів 3.21. та 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Суд встановив, що позивач проживав зі спадкодавцем на момент його смерті без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, мали спільний побут, заявник доглядав за спадкодавцем. Зазначений факт підтверджений наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків. Отже, приймаючи до уваги те, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а позивачем [PERSON] доведений факт його спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку про задоволення позову та встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved