Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з неї відповідача без надання йому іншого житлового приміщення. Позивач просив справу розглядати за його відсутності, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] згідно договору дарування квартиру [ADDRESS] . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Музикою Л.І. зареєстрований за №25. Право власності було зареєстровано [PERSON] 18.01.2016 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності. Однак, відповідач в добровільному порядку на вимогу позивача виселитися і знятися з реєстрації відмовився. Факт проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом про проживання особи від 31.05.2019 року, підписаним сусідами [PERSON] та [PERSON] Вказаними діями відповідач перешкоджає позивачу з реалізації його права власності на квартиру, здійснює користування квартирою всупереч волі позивача, не сплачує за спожиті комунальні послуги. Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, аналіз вказаних положень закону дає підстави для висновку, що право на користування житловим приміщення є похідним від права власності, і, оскільки власник житлового приміщення змінився і має намір використовувати житло для власного проживання, а відповідач не є членом сім`ї власника, а тому позивач має право заявити вимогу про усунення перешкод у здійсненні ним прав власника. За таких обставин, оскільки проживання відповідача, який не є членом сім`ї позивача, у належній позивачу квартирі, створює перешкоди позивачу у здійсненні прав власника, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та виселити відповідача з квартир 123 в будинку 107 [ADDRESS] [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved