Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

21.05.2019р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. № 2-4). В позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що з 2000р. вона перебувала у фактичних сімейних відносинах з відповідачем, разом вели спільне господарство, мешкали в одній оселі. Внаслідок проживання однією сім`єю у позивачки з відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З 2003р. позивачка з відповідачем разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, донька мешкає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, відповідач з 2003р. участі у вихованні доньки не приймає, матеріально її не утримує. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.05.2019р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 15). В наданій суду 22.07.2019р. заяві позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.№ 29). Відповідач в судові засідання 26.06.2019р. та 22.07.2019р., двічі поспіль не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу відповідач повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Згідно відповіді наданої ВОМІ ГУ ДМС України в Донецькій області від 10.06.2019р. [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.№25). Судові повістки були повернуті на адресу суду поштою з відповідною позначкою на конверті про неможливість вручення (а.с. № 19, 27). Крім того, про дату судового засідання на 26.06.2019р. та 22.07.2019р. відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 21,28). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що як зазначає позивачка по тексту позову, з 2000р. по 2003р. вона перебувала у фактичних сімейних відносинах з відповідачем [PERSON] , який є батьком її дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданим 05.09.2001р. ВРАГС Київського РУЮ м. Донецька та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.09.2001р. ВРАГС Київського РУЮ м. Донецька (а.с. № 5,6). Неповнолітня донька, як зазначила позивачка по тексту позову, мешкає з нею, відповідне підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.02.2015р. (а.с. №9,14) та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом. Також враховано, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019р. - 2027грн., з 1 липня 2019р. - 2118 грн., з 1 грудня - 2218грн. З огляду на те, що відповідач не надав суду жодних заперечень щодо розміру аліментів, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 21.05.2019р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. за позовними вимогами майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved