Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

21.09.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітню дитину, яка проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обовязку матеріального забезпечення дитини та проживає окремо. Позивачка зазначає, що починаючи з дати розлучення відповідач не спілкується з донькою, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. За твердженням позивача усні пропозиції домовитись про участь відповідача в утриманні та вихованні дитини залишились без відповіді. На неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів відповідач не звертає уваги мотивуючи це нерегулярним та мінливим доходом. За твердженням позивача, з дати розлучення вона самостійно утримує дитину та проживає разом із нею в орендованому приміщенні. Крім того, за відвідування дитячого садка щомісячно сплачується 400-450 грн. та 350 грн. щомісячно за відвідування танцювального закладу. Крім того, 350 грн. щомісячно сплачується за підготовку дитини до школи і вивчення української мови. Також дитина має незадовільний стан здоровя. На думку позивачки, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатним чоловіком, має добрий стан здоровя, а також неофіційно працює отримуючи таким чином дохід. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка також посилається на те, що аліменти відповідач нікому іншому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення з позивачкою він не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. До початку судового розгляду позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштовий звязок м. Горлівка Донецької області на даний час відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами у справі розірвано за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27.03.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 08.06.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО №333318. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, оскільки відсутні будь-які дані про офіційне місце роботи відповідача. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн., однак суд вважає, що заявлена до стягнення сума аліментів є не достатньо обґрунтованою, оскільки обидва з батьків повинні в рівній мірі дбати про матеріальне забезпечення дітей, при цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач працевлаштований та має достатній стабільний заробіток для сплати такого розміру аліментів. З 01.01.2016 року по 01.12.2016 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1167,00 грн. У відповідності до положень ст. 61 ЦПК України суд визнає загальновідомим факт знецінення останнім часом національної валюти гривні та приходить до висновку, що на даний час законодавчо визначений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в розмірі 1167,00 грн. не спроможний навіть в мінімальному розмірі забезпечити потреби дитини, яка до того ж проживає у м. Києві де рівень споживчих цін порівняно з іншими регіонами є дещо більшим, крім того дитина переміщена з тимчасово окупованої території. Тож, на думку суду, кожен з батьків має витрачати на дитину не менше 1167,00 грн. для достатньої задовільного її матеріального утримання, тобто у загальній сумі 2334,00 грн. При винесенні рішення суд також враховує наявні в матеріалах справи дані про хворобливий стан здоровя дитини, відсутність даних про незадовільний стан здоровя відповідача, про наявність на утриманні відповідача інших дітей та про наявність інших стягнень, що проводяться за виконавчими листами. Враховуючи рівність обовязку батьків щодо матеріального забезпечення дитини, відсутність встановлених судом у відповідності до положень ст. 182 СК України обставин, які б вказували на необхідність зменшення частки батька у забезпеченні доньки та з огляду на працездатний вік платника аліментів, суд вважає за необхідне визначити стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років в сумі 1167,00 грн. Крім того, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial