Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

21 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернулося до суду з названим позовом до [PERSON] з вимогою стягнути заборгованість по кредитному договору на загальну суму 47263,04 грн., яка складається з: тіла кредиту на суму 19425,86 грн., в т.ч. прострочене тіло кредиту на суму 10296,33 грн.; заборгованості за відсотками на суму 17540,85 грн., мотивуючи її тим, що 11.07.2007 р. між ТОВ КБ «Дельта Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-24050-110707, відповідно до якого відкрито рахунок, видано платіжну картку та відкрито кредитну лінію на суму 30000 грн. з лімітом на день відкриття 2508,00 грн., який надалі банк розраховує самостійно, умови якого вона не виконує, у звязку з чим станом на 27.07.2015 р. має заборгованість на зазначену суму. 16 грудня 2015 року представник відповідача за довіреністю звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнання окремих частин договору недійсним з вимогами: визнати недійсними з моменту укладення п. 2.12. Договору № 001-24050-110707 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.07.2007 р. та п. 1.2. Тарифного пакету «Лояльний», що міститься в Додатку № 1 до Договору (щомісячна плата за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,9% від суми використаних кредитних коштів), який укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк»; зобовязати відповідача здійснити перерахунок по Договору №001-24050-110707 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.07.2007 р. з моменту укладення, без врахування щомісячної плати за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,9% від суми використаних кредитних коштів, передбачену п. 1.2. Тарифного пакету «Лояльний», що міститься в Додатку № 1 до Договору, які мотивував тим, що встановлення вказаної щомісячної плати не є окремою банківською послугою, а є нечесною підприємницькою діяльністю, що не допускається ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є підставою недійсності, передбаченою ст. 19 цього Закону та ст. 203, 215 ЦК України. В судовому засіданні представник відповідача просив про задоволення позову, посилаючись на зазначені обставини, а також стверджуючи про неправомірність перенесення позивачем нарахованої комісії 12412,06 грн. на рахунок процентів, що видно з наданого ним розрахунку ціни позову. Позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак свого представника в судове засідання не направив за наявності клопотання, зазначеного у позовній заяві, про розгляд справи без присутності представника. Перевіривши наявні докази та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 11 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (далі Банк), правонаступником якого згідно статуту є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] (далі Держатель) було укладено Договір № 001-24050-110707 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.3). За основними умовами договору Банк відкриває Держателю картковий рахунок в національній валюті України гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки (п. 1.2.). Банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2508,00 грн.. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно, та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Перегляд та/або зміна ліміту кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього Договору. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту кредитної лінії сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру кредитного ліміту на строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці (п.1.3.). Кредитування рахунка в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод (п.1.4.). Кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари, що придбаваються Держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобовязань перед Банком за цим Договором, та вчинення інших операцій, передбачених цим Договором (п. 1.5.). Держатель сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені, які зазначені в Тарифному пакеті VISA Лояльний, що міститься в Додатку № 1 до цього Договору, надалі «Тарифи» (п. 2.3.). Держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі, визначеному Тарифами, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом (п. 2.5.) Держатель зобовязаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються Банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розміри, строки та порядку, визначені Правилами та Тарифами (п. 2.12.). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 і 2 ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно деталізованого розрахунку ціни позову за кредитним договором № 001-24050-110707, позичальник [PERSON], на дату 27.07.2015 р., всього заборгованість за договором станом на дату розрахунку 47488,04 грн., в тому числі: тіло кредиту 19425,86 грн.; прострочене тіло кредиту 10296,33 грн.; відсотки 17540,85 грн.; комісії 0,00 грн.;\~пеня 225,00 грн. (а.с.6-7). Суд погоджується з цим розрахунком частково, оскільки сума комісії та інших нарахувань станом на 27.02.2015 р. на загальну суму 12412,06 грн. з графи 13 розрахунку безпідставно перенесена в графу 10 розрахунку «Прострочена заборгованість по відсотках на початок періоду», внаслідок чого сума прострочених процентів на кінець періоду 27.07.2015 р. штучно збільшилась на вказану суму за рахунок комісії на цю суму, яка зменшилась. Таке перенесення суд вважає неправомірним, оскільки зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом і зобовязання зі сплати комісії та інших нарахувань є різними. Так, відповідно до ст. 536 ЦК України процентами є плата, яку боржник зобовязаний сплатити за користування чужими грошовими коштами, а комісія, відповідно до ст. 1068 цього Кодексу є платою за виконання банком операцій за рахунком клієнта, яка встановлюється договором. Тому зазначену в розрахунку суму процентів 17540,85 грн. необхідно зменшити на суму 12412,06 грн., неправомірно включену у розрахунок суми процентів, оскільки ця сума як проценти за користування кредитом відповідачеві не нараховувалась. Виходячи з цього, сума процентів, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становитиме 5128,79 грн. з розрахунку: 17540,85 грн. 12412,06 грн. = 5128,79 грн.. Всього в межах заявлених вимог стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по тілу кредиту на суму 24554,65 грн. та заборгованість по процентах за користування кредитом на суму 5128,79 грн. з розрахунку: 19425,86 грн. + 5128,79 грн. = 24554,65 грн.. Виходячи з цього, первісний позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення загальної заборгованості за договором на суму 24554 гривні 65 копійок. Зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 3 цієї статті зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 11 цього Кодексу підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обовязків (ч. 1). Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5). Згідно правила ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до т. 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1). Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 цього Кодексу за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 1 ст. 1067 цього Кодексу договір банківського рахунка укладається на відкриття клієнтові або визначені ним особі рахунка в банку на умовах, погоджених сторонами. За правилом ч. 4 ст. 1068 цього Кодексу клієнт зобовязаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Яку встановлено судом, сторони уклали договір на відкриття карткового рахунка та обслуговування платіжної картки, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору, де передбачили як обовязки, які випливають з кредитного договору (надання кредиту та сплату процентів за користування кредитом) так і обовязки, які випливають з договору банківського рахунку (відкриття рахунку, випуск платіжної картки та розрахунково-касове обслуговування рахунка). Згідно спірного п. 2.12. Договору Держатель зобовязаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються Банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування Рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені Правилами та Тарифами. Спірним пунктом 1.2. Тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classik Тарифний пакет Лояльний, затверджених Рішенням Тарифного комітету ТОВ «Комерційний банк «Дельта» згідно протоколу № 10 від 17 квітня 2007 року, з яким позичальник (Держатель) була ознайомлена при укладенні Договору, про що свідчить її підпис під викладом Тарифів у Договорі, передбачена плата за обслуговування кредитного залишку, % від суми використаних кредитних коштів, яка з 1 серпня 2007 року становить 2,99 % та сплачується щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування. Плата нараховується у разі наявності використаного кредиту, станом на день нарахування (а.с.3). Таким чином, встановлення плати за обслуговування кредитного залишку, % від суми використаних кредитних коштів, як і інших умов договору, було результатом домовленості сторін договору. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Права споживача у разі придбання ним продукції в кредит передбачені ст. 11 цього Закону. Відповідно до ч. 1 цієї статті договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно п. д) ч. 2 цієї статті перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Відповідно до п. 3 ч. 5 цієї статті до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Перелік несправедливих умов договорів із споживачами, який не є вичерпним і може бути підставою для визнання їх недійсними, наведено у ч. 3 ст. 18 цього Закону. Перелік форм підприємницької практики, що вводять в оману, які не є вичерпними, наведено у ч. 3 ст. 19 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом, укладений договір був результатом вільного волевиявлення сторін, будь-яких змін умов договору при його виконанні не відбулося, вимоги про стягнення спірної плати за обслуговування кредитного залишку позивачем не заявлялись, порушень закону, які б відповідали критеріям, зазначеним у Закону України «Про захист прав споживачів» і могли бути підставою для визнання їх несправедливими чи відносились до нечесної підприємницької практики не встановлено, доказів цього та порушення прав споживача суду не надано, тобто відповідачем не доведено наявності підстав для визнання положень укладеного договору недійсними та приведення його умов у відповідність до закону. Згідно правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави, від сплати якого позивач звільнений, підлягає судовий збір за ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір» на час звернення до суду.

Outcome: partial