Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

21.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зазначаючи про те, що вжитими Синельниківською міською радою Дніпропетровської області заходами встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але за вказаною адресою не проживає з 1996 року по теперішній час, що підтверджено довідкою Синельниківського міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» від 22.06.2018 року. Згідно інформації Синельниківського міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» від 05.09.2018 року квартира ніким не приватизована та є комунальною власністю Синельниківської міської ради Дніпропетровської області. Працівниками вказаного підприємства складено акт обстеження від 22.06.2018 року, засвідчений підписами сусідів, відповідно до якого за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично він не проживає в квартирі з 1996 року по теперішній час. Позивач, посилаючись на ст. ст.71, 72 ЖК УРСР, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. М.Коцюбинського, 194/44; стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. До початку проведення судового засідання представник позивача [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ст. 143 Конституції України, органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 29 вказаного Закону, передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, в тому числі управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до\~ст.\~327\~ЦК України,\~у комунальній\~власності є\~майно,\~у тому\~числі грошові\~кошти,\~яке належить\~територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. З довідки, виданої начальником СМКП «ЖЕК-1» від 05.09.2018 року встановлено, що квартира №44, розташована по вул. М. Коцюбинського, 194 в м. Синельникове Дніпропетровської області не приватизована та є комунальною власністю Синельниківської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 11). За вказаною вище адресою є зареєстрованим [PERSON], [INFO], але фактично він не проживає у квартирі з 1996 року, що підтверджено довідкою від 22.06.2018 року та актом обстеження, за підписом свідків сусідів, від 22.06.2018 року, виданими Синельниківським міським комунальним підприємством «ЖЕК-1» (а.с.9, 10). За результатами перевірки, проведеної Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, направленої 03.08.2018 року міському голові виконавчого комітету Синельниківської міської ради [PERSON], встановлено відсутність актового запису про смерть [PERSON], [INFO], за період з 2010 року по теперішній час. За даний період архів збережено повністю (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, яке набрало законної сили виключно про позбавлення\~права власності\~на житлове\~приміщення або\~права користування\~житловим приміщенням,\~про виселення,\~про визнання\~особи безвісно\~відсутньою або\~оголошення її\~померлою; свідоцтва\~про смерть; паспорта\~або паспортного\~документа,\~що надійшов\~з органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~або документа\~про смерть,\~виданого компетентним\~органом іноземної\~держави,\~легалізованого в\~установленому порядку; інших\~документів,\~які свідчать\~про припинення: підстав\~для перебування\~на території\~України іноземців\~та осіб\~без громадянства; підстав\~для проживання\~або перебування\~особи у\~спеціалізованій соціальній\~установі,\~закладі соціального\~обслуговування та\~соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖУ УРСР, визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України зміст права власності становить належність власнику права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 318 ЦК України, суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені\~статтею 2\~цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Частиною 2 ст. 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, [PERSON] Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Таким чином, суд встановив належність позивачу на праві комунальної власності квартири, реєстрація в якій відповідача [PERSON] створює йому перешкоди у користуванні нерухомим майном, тому обраний Синельниківською міською радою Дніпропетровської області спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягає задоволенню, як належним чином обґрунтований та підтверджений належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved