Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

20 квітня 2016 року позивачі звернулися до суду із дійсним позовом до відповідача. Свій позов обґрунтували тим, що 29 серпня 1995 року в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області померла їх бабуся - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області. При житті ,11 березня 1994 року, [PERSON] склала заповіт на сина ( їх батька) [PERSON]. Вказують, що в установлений законом шестимісячний строк їх батько - [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте спадщину він прийняв згідно діючого на той час законодавства, а саме: ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вступивши в оперативне управління спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований разом з матірю, доглядав матір до смерті, похоронив її, до шести місяців після смерті матері обробляв город, зробив поточний ремонт в будинку .Однак свої спадкові права [PERSON] не оформив та не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Зазначають, що 25 січня 2007 року помер їх батько [PERSON] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, вони є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька, інших спадкоємців першої черги та спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті батька не має, їх мати [PERSON], померла 26 грудня 2004 року. Спадщину вони прийняли належним чином, звернувшись на протязі шестимісячного терміну після смерті батька з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак дане спадкове майно не мають можливості нотаріально оформити, оскільки цивільна правоздатність їхньої бабусі [PERSON], спадкоємцем якої був [PERSON], припинилась в зв?язку з її смертю 29 серпня 1995 року, а правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності № 246 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за №17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області було видане лише 30 липня 2008 року, тобто після смерті [PERSON] Тому вони вимушені звернутись до суду із дійсним позовом. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не зявилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності проти задоволення даного позову не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та сторонами не оскаржувалося, що 29 серпня 1995 року в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області померла бабуся позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 332775, виданим [PERSON] селищною радою Вінницького району Вінницької області 29 серпня 1995 року (а.с. 17). При житті 11 березня 1994 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала синові (батькові позивачів) [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району та області та зареєстровано в реєстрі за № 26 (а.с. 20). 25 січня 2007 року помер їх батько [PERSON] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, що вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 057967, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області 26 січня 2007 року (а.с. 18). Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], інших спадкоємців першої черги та спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті батька не має, так як їх мати [PERSON] померла 26 грудня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 256590, виданим виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області 26 грудня 2004 року (а.с. 19). Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-АМ №106544, виданого повторно 09 квітня 2008 року (а.с.22), проте позивачка неодноразово одружувалась та змінювала прізвища про що свідчать копії Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 23, 25); свідоцтво про шлюб (а.с. 26) та копія свідоцтва про розлучення (а.с. 26). Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії VІІІ-АМ №699690, виданого 30 травня 1968 року (а.с.27) та копією свідоцтва про одруження, з якого вбачається, що 16 лютого 1986 року [PERSON] зареєструвала шлюбу із [PERSON] та після одруження змінила своє дошлюбне прізвище Ярошенко на Куроплясова (а.с. 28). Право власності [PERSON] (бабуся позивачів) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області підтверджується такими документами: копіями технічних паспортів на житловий будинок, згідно з технічним паспортом житловий будинок побудовано в 1958 році (а.с. 36-49); копіями Витягів про державну реєстрацію прав (а.с. 34-35); довідкою виконкому [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 57) та копією рішення № 260 від 26 червня 2008 року (а.с. 32). [PERSON] по день її смерті 29 серпня 1995 року, була зареєстрована, володіла, розпоряджалася та користувалася житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами № 17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиці Вінницького району Вінницької області, підтверджується такими документами: копією свідоцтва про право власності від 30 липня 2008 року за № 246 (а.с. 33); копією домової книги (а.с. 29-31); довідкою виданою виконкомом [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 50). Як вбачається із довідок від 15 квітня 2016 року № 988, 879, 875, видані виконкомом [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: в [INFO] (а.с. 51-53). Відповідно до довідки від 15 квітня 2016 року № 224, спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину , вступивши в оперативне управління спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований разом з матірю, доглядав матір до смерті, похоронив її, до шести місяців після смерті матері обробляв город, зробив поточний ремонт в будинку .(а.с. 54). Згідно до довідок житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиці Вінницького району Вінницької області, був побудований у 1958 році на земельній ділянці площею 0,81 га, яка була виділена для будівництва жилого будинку та господарських споруд, належала [PERSON] (а.с. 55-56). Позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняли, оскільки подали до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується заявою від 10 липня 2007 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №482/2007. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2016 року за №882/02-17, винесеного державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, так як цивільна правоздатність бабусі позивачів - [PERSON], спадкоємцем якої був [PERSON], припинилась в зв?язку з її смертю 29 серпня 1995 року, а правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності № 246 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за №17 по вул. Лесі Українки в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області було видане лише 30 липня 2008 року, тобто після смерті [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до положень, викладених в ч.ч.1,2,4 ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки спірне рішення № 260 виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Вінницького району Вінницької області від 26 червня 2008 року в частині оформлення права власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 52,4 кв.м., в т.ч. житловою площею 40,8 кв.м, прибудову літ. «а», сарай літ. «Б», погріб літ. «п/Б», криницю № 1, що знаходиться по вулиці Л.Українки, смт. Ворновиця, на [PERSON], прийнято вже після її смерті ( дата смерті 29.08.1995 р.) , коли правоздатність [PERSON] припинилася , тому воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а свідоцтво про право власності від 30 липня 2008 року- недійсним. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд , також вважає, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, так як подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved