Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування витрат в порядку регресу, посилаючись на те, що 14 липня 2013 року з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] був пошкоджений автомобіль Тойота номерний знак [NUMBER]. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Павлоградського міськрайонного суду від 25 жовтня 2013 року. У зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТ СБУ здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Тойота [PERSON] у розмірі 31\~668 грн 70 коп, а також понесло витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 420 грн, що разом складає 32\~088 грн 70 коп. Відповідно до ст.1172, 1191 ЦК України, ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути зазначену суму в порядку регресу солідарно з [PERSON] та КП «Затишне місто», з яким [PERSON] перебував у трудових відносинах. У судове засідання представник позивача не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі у судове засідання також не з'явились, однак надали суду письмові заперечення на позов. Відповідач [PERSON] згідно поданого заперечення позов не визнає, посилаючись на відсутність його вини у вчиненні ДТП, що підтверджується постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року. Представник відповідача КП «Затишне місто» Павлоградської міської ради [PERSON] вважає, що позовні вимоги, заявлені до КП «Затишне місто», не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, тому у цій частині провадження по справі підлягає закриттю. Третя особа [PERSON] помер 30 квітня 2014 року, що підтверджується копією актового запису про смерть № 530 від 03 травня 2014 року, що надійшла від Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2013 року [PERSON] було визнано винним у тому, що 14 липня 2013 року, рухаючись по вул.Дніпровській в м.Павлоград, керуючи автомобілем [NUMBER], він порушив п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль Опель номерний знак АЕ 21344 ЕК під керуванням [PERSON] та автомобіль Тойота номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.6, 27). 12 січня 2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вищезазначену постанову було скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення (а.с.123-124). Відповідно до положень ст.1172, 1191 ЦК України, ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки рішенням апеляційного суду від 12 січня 2017 року встановлено невинуватість [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якого була заподіяна матеріальна шкода, відшкодована позивачем, відсутні передбачені законом підстави для стягнення витрат в порядку регресу як з [PERSON] так і з юридичної особи КП «Затишне місто», працівником якої [PERSON] був на час заподіяння шкоди.

Outcome: dismissed