Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради, в якому просить стягнути з відповідача 630 грн. 70 коп. матерільної шкоди та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтував позивач свій позов тим, що він 11 червня 2016 року, близько 09 год. 30 хв. ранку знаходився на зупинці громадського транспорту «Електрон». В цей час підійшов тролейбус № 9 і майже не змінюючи напрямку руху, а саме не заїзджаючи на зупинку, зупинився за 2,5-3 м. від краю тротуару. Щоб встигнути, позивач швидко рушив до середнього входу в тролейбусі. В ту мить, коли ліва нога позивача знаходилася вже на нижній сходинці, двері тролейбусу швидко зачинилися. Оскільки позивач перебував у русі, намагаючись потрапити в салон тролейбусу, то не зміг зреагувати та прибрати ногу з підніжки. Двері з великою силою зімкнулися і його нога залишилася затиснутою між підніжкою та нижньою частиною дверей. Враховуючи те, що тролейбус почав рухатись, позивач не втримавшись на ногах, упав на спину на проїзджій частині дороги. Пасажири на зупинці почали кричати, і тільки після цього водій звернув увагу і зупинив рух тролейбуса. Але і після зупинки водій не одразу відчинив двері, а тому позивач не міг звільнити своєї ноги та продовжував лежати на проїзджій частині дороги ще деякий час (10-15 секунд). Весь цей час водій спостерігав за даною ситуацією у дзеркало заднього виду, чекаючи що позивач самостійно висмикне ногу. В решті решт, не дочекавшись, водій відчинив двері і майже одразу тролейбус різко рушив з місця віддаляючись від місця події. Водій тролейбусу навіть не зупинився, не поцікавився чи все в нього гаразд, чи не потрібна допомога. За наслідками даної дорожньої пригоди позивач отримав травму ноги, з приводу чого звернувся до травмпункту Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради, де отримав медичну допомогу. Також, внаслідок даної пригоди було пошкоджено взуття позивача. Матеріальна шкода, завдана позивачу складає 630 грн. 70 коп., з якої 34 грн. 90 коп. - витрати на надання медичної допомоги та рентгеноконтроль, 375 грн. - вартість пошкодженого взуття, 220 грн. 80 коп. - витрати за складання експертного висновку по оцінці вартості пошкодженого взуття. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 1000 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підприємство визнає частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди в сумі 500 грн. Щодо стягнення матеріальної шкоди відповідач в цій частині вимоги не визнає, оскільки позивачем не надано доказів, що саме це взуття було пошкоджено внаслідок порушення посадової інструкції водієм тролейбуса [PERSON] Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та суду пояснив, що 11 червня 2016 року він керував тролейбусом по маршруту № 9. Під'їхавши до зупинки «Магазин Електрон» відкрив двері тролейбуса: пасажири вийшли, а ті, що стояли на зупинці зайшли, і, зробивши оголошення про зачинення дверей, натиснув на ричаг зачинення дверей. При цьому, шляхом нагляду за ситуацією в дзеркало заднього виду бачив, що пасажирів біля дверей на початок оголошення про закриття дверей не було. Після оголошення про закриття дверей і тоді коли вже натиснув на ричаг закриття дверей побачив, що біжить до дверей тролейбуса чоловік і з метою перешкодити зачиненню дверей ставить ногу на підніжку та намагається руками затримати двері, що вже закриваються. Відповідно до технічних характеристик, припинити закриття дверей не міг до їх закриття, але одразу ж їх відчинив. Чоловік же, висмикуючи ногу з дверей, що вже відкривалися, не втримався і сів на бордюр. Весь цей час тролейбус стояв на зупинці і не рухався. Також, [PERSON] зазначив, що його дії, як водія тролейбуса були в межах ПДР та Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, тоді як дії пасажира були такими, що їх порушували, оскільки пасажирам забороняється перешкоджати зачиненню дверей, після оголошення про зачинення дверей пасажири повинні припинити посадку та забороняється навмисно заважати відчиненню та зачиненню дверей. Крім того, [PERSON] вказав, що дана пригода відбулася зранку, а позивач звернувся до травмпункту лише о 14.45 год., що свідчить про те, що встановлені діагнози у вигляді забою та саден лівої ступні були отримані позивачем значно пізніше за часом і не пов'язані з випадком на тролейбусній зупинці. Також, третьою особою зазначено, що із поданого до позовної заяви експертного висновку не вбачається, що встановлені при дослідженні 12 вересня 2016 року пошкодження взуття перебувають у прямому причинному зв'язку з подією 11 червня 2016 року, а не виникли під час експлуатації як до останньої дати так і після неї до дати проведення експертного дослідження. Заслухавши пояснення позивача, його представника, третю особу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2016 року позивач зранку знаходився на зупинці громадського транспорту «Електрон». В цей час підійшов тролейбус № 9 і позивач намагався зайти до тролейбусу, проте двері зачинилися, коли його нога знаходилася на підніжці, внаслідок чого пасажиру було затиснуто ногу стулками середніх дверей тролейбуса № 422, яким керував водій [PERSON] Вказане підтверджується наказом Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради № 291 від 24 червня 2016 року, згідно якого за порушення вимог посадової інструкції водію тролейбуса [PERSON] оголошено догану та преміювальну оплату за червень місяць 2016 року зменшено на 50%. При цьому, в наказі зазначено, що 11 червня 2016 року водій тролейбуса [PERSON] працював на тролейбусі № 422 за маршрутом № 9 «Друга міська лікарня - Кінотеатр «Дружба». Під час здійснення висадки та посадки пасажирів на зупинці громадського транспорту «Електрон», він не проконтролював закінчення посадки пасажирів, чим порушив вимоги посадової інструкції п. 3.4, яким передбачено, що перед пуском тролейбусу від зупинки водій зобов'язаний, користуючись дзеркалом заднього огляду, перевірити закінчення висадки і посадки пасажирів, після чого закрити всі двері. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що дійсно 11 червня 2016 року вона знаходилася на зупинці громадського транспорту «Електрон» та була свідком того, як потерпілий намагався зайти до тролейбусу, проте двері зачинилися, коли його нога знаходилася на підніжці, внаслідок чого пасажиру було затиснуто ногу стулками середніх дверей, тролейбус почав рух, пасажир впав на землю (проїжджу частину), і люди на зупинці почали кричати, в тому числі і вона, після чого водій відчинив двері тролейбуса і одразу ж рушив з місця, навіть не з'ясувавши наслідки події і не поцікавився станом здоров'я потерпілого. Крім того, свідок бачила, що внаслідок події було пошкоджено взуття позивача. Інші свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також були свідками події, яка сталася з позивачем, проте вони вважають, що саме позивач винний у тому, що сталося, оскільки почав заходити до тролейбусу після того, як водій оголосив про зачинення дверей. Вказані свідки також підтвердили, що водій тролейбусу після інциденту не вийшов до потерпілого, а одразу ж поїхав далі по маршруту. За наслідками даної дорожньої пригоди позивач отримав травму ноги, з приводу чого звернувся до травмпункту Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради, де отримав медичну допомогу (а/с 10). 14 червня 2016 року позивач звернувся до начальника Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради зі скаргою на дії працівників підприємства щодо події, яка сталася 11 червня 2016 року (а/с 8). Листом від 24 червня 2016 року Комунальне підприємство «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради повідомило позивачу, що за його зверненням було проведено службову перевірку. В ході перевірки з'ясувалося, що в цей час по даній зупинці проходив тролейбус № 422, водій та кондуктор якого надали свої письмові пояснення, в яких вони частково підтвердили те, що дійсно під час зачинення дверей було затиснуто стулками ногу пасажиру. Але далі, як вони пояснили, водій відразу, не рухаючи тролейбус з місця, відчинив двері, даючи змогу вивільнити ногу. Після чого позивач спочатку сів на бордюрний камінь, а потім піднявся, але до тролейбусу заходити більше не став. Тоді водій зачинив двері і продовжив рух за маршрутом. В даному випадку водій порушив вимоги п. 3.4. посадової інструкції, якою передбачено, що перед пуском тролейбусу від зупинки водій зобов'язаний користуючись дзеркалом заднього огляду, перевірити закінчення висадки і посадки пасажирів, після чого закрити всі двері. У зв'язку з цим на водія було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та зменшено нарахування преміювальної оплати за червень місяць на 50% (а/с 9). Позивач надав суду докази на підтвердження того, що у зв'язку з отриманою травмою він витратив на ліки та рентгеноконтроль кошти в сумі 34 грн. 90 коп., що підтверджується квитанціями (а/с 11). Крім того, внаслідок даної дорожньої пригоди було пошкоджено взуття позивача. Згідно експертного висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-443 від 14 вересня 2016 року, вартість оцінюваного взуття - туфлі чоловічі шкіряні коричневого кольору, б/у, виробництва фірми «BARRACUDA», розмір 42; враховуючи їх фактичний стан, на момент нанесення матеріальної та фізичної шкоди - 11 червня 2016 року, складала - 375 грн. (а/с 5). Відповідно до копії акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) по проведенню експертизи № ЧК-443 від 14 вересня 2016 року та квитанції від 14 вересня 2016 року, вартість проведення експертизи, яка була сплачена позивачем становить 220 грн. 80 коп. (а/с 6, 7). 29 вересня 2016 року до Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради представником позивача було надіслано лист-претензію, в якому останній просив відшкодувати [PERSON] 630 грн. 70 коп. матеріальної шкоди та 500 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди (а/с 13). Листом від 13 жовтня 2016 року Комунальне підприємство «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради повідомило про відмову в задоволенні вимог позивача, виходячи з того, що до листа-претензії не додано документів, підтверджуючих придбання взуття та фактичних доказів, що саме це взуття було пошкоджено внаслідок порушення посадової інструкції водієм тролейбуса [PERSON] і підстав для виплати моральної шкоди у підприємства відсутні (а/с 14). Також, позивач зазначив, що йому завдано і моральної шкоди, яку він оцінює у 1000 грн., оскільки після того як позивач залишився лежати на проїзджій частині дороги, водій тролейбусу не зупинився, не вийшов, не поцікавився чи потрібна йому допомога, та навіть просто не підійшов вибачитися, а, навпаки, швидко втік з місця пригоди, намагаючись уникнути відповідальності. Крім того, після звернення позивача, керівництво підприємства не запропонувало йому на його прохання хоч яку-небудь матеріальну та моральну компенсацію втрат за завдану шкоду. Також, враховуючи те, що позивач на даний час повинен витрачати багато зусиль для встановлення вартості пошкодженого майна, вимушений звертатися та відвідувати різні організації та установи для отримання допомоги у відшкодуванні завданої шкоди і це з урахуванням того, що він є інвалідом другої групи і йому дуже важко пересуватися і все це завдає йому моральних страждань. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди та збитків, які він вимушений був понести для відновлення свого порушеного права, замовивши експертне товарознавче дослідження у Чернігівській регіональній торгово-промисловій палаті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди в сумі 1000 грн. у зв'язку з травмуванням ноги та пошкодженням його майна внаслідок неправомірних дій водія тролейбуса. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved