overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що між ними 29 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб. Дітей від шлюбу не мають. На даний час сімейне життя не складається. Шлюбні відносини не підтримують. Спільне господарство фактично не ведуть. Примирення між ними не можливе. Судом надавався сторонам час для примирення строком в три місяці. Після спливу строку для примирення позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач після спливу строку для примирення в судове засідання не з'явилася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 29 жовтня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1916 (а.с. 3). Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 16 червня 2014 року на підставі ст. 111 СК України сторонам надано час для примирення строком в три місяці. Станом на 22 вересня 2014 року сторони не примирилися. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Суд, враховуючи викладене, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив розірвати шлюб укладений ним 10.10.1992 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1992 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 141, від якого народився син - [PERSON], [INFO], який вже на сьогоднішній день є повнолітнім. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з 2010 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, поділ майна на час розгляду цієї справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час однією сім'єю вони не мешкають. Дитина мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, інших утриманців відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач до суду не прибув, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 25.07.2011 року, від якого в них 26.05.2014 року народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працює, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.02.2010 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 35 з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 12 лютого 2010 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 35 (а.с. 12), від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлена, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає. Щодо задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 09.03.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що проживала з відповідачем у цивільному шлюбі, від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, незважаючи на те, що він працевлаштований та має достатню і стабільну заробітну плату, але самовідсунувся від надання такої допомоги. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до повноліття сина. Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

20 березня 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Зазначив, що з 1999 р. почав проживати у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], матір'ю та бабцею відповідачів у справі, на прохання якої у 2006 р. зареєстрував їх у власному будинку, але вони фактично не проживали у ньому. У [INFO] [PERSON] - померла. Реєстрація відповідачів в його будинку змушує сплачувати за них комунальні послуги, і позбавляє його права на субсидію. З посиланням на ст.ст. 71, 72 ЖК України просив визнати відповідачів такими, що втратили право проживання у вищевказаному житловому будинку. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви, в яких справу розглянути за їх відсутності, без визначення правової позиції. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. З 2006 року у спірному будинку зареєстровані відповідачі, які являлися дітьми та онуками дружини позивача - [PERSON], що померла [INFO]. Судом з'ясовано, що після здійснення реєстрації відповідачі фактично за цим місцем не проживали, а за іншою адресою, а саме, по [ADDRESS], що підтверджується довідкою сільської ради і відповідного акту від 13 березня 2014 р., що складений комісією у складі депутата сільської ради і сусідів позивача. Проте, з наданої суду заяви відповідачі надали й копії паспортів, з яких видно, що вони знялися з реєстрації спірного будинку 02 квітня 2014 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що про відсутність правових підстав щодо задоволення вимог позивача, оскільки на час розгляду справи не існує предмету позову, оскільки порушене право позивача усунено відповідачами добровільно у позасудовому порядку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

20 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Козелецький льонозавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 01.07.2004 року він працює в Публічному Акціонерному Товаристві «Козелецький льонозавод» на посаді електрика. За період з квітня 2013 року по лютий 2014 включно відповідач не виплатив заробітну плату у сумі 14 419,70 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України. У зв'язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 14 419,70 грн. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд позовної заяви без представника відповідача. Позовні вимоги визнає. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до записів в трудовій книжці 01.07.2004 року позивача прийнято на роботу до ВАТ «Козелецький льозавод» електриком 4 розряду (а.с. 2). Відповідно до довідки № 16 від 20.03.2014 року, виданої Публічним Акціонерним Товариством «Козелецький льонозавод», станом на 01.03.2014 року заборгованість по заробітній платі на користь [PERSON] з квітня 2013 року по лютий 2014 року складає 14 419 грн. 70 коп. (а.с. 5). Відповідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 14 419 грн. 70 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

20 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Козелецький льонозавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 03.03.2003 року по 15.01.2014 року він працював у Публічному Акціонерному Товаристві «Козелецький льонозавод» на посаді охоронця. 15.01.2014 року позивач був звільнений з ПАТ «Козелецький льонозавод» за домовленістю сторін згідно ст. 36 КЗпП. На день звільнення сума заборгованості ПАТ «Козелецький льонозавод» по заробітній платі склала 11 448,71 грн. У зв'язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 11 448,71 грн. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд позовної заяви без представника відповідача. Позовні вимоги визнає. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до записів в трудовій книжці 03.03.2003 року позивача прийнято на роботу до ВАТ «Козелецький льозавод» охоронником, 15.01.2014 року позивача звільнено за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України (а.с. 4). Відповідно до довідки № 17 від 20.03.2014 року, виданої Публічним Акціонерним Товариством «Козелецький льонозавод», станом на 01.03.2014 року заборгованість по заробітній платі на користь [PERSON] з серпня 2012 року по січень 2014 року складає 11 448,71 грн. (а.с. 2). Відповідно до вимог ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу не був сплачений до теперішнього часу. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 11 448,71 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

20 березня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй заяві позивач зазначила, що з 07 жовтня 1995 року по 06 лютого 2009 року перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в їх сім'ї є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач [PERSON] є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 25 травня 2012 року. Відповідач [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини з 01 січня 2014 року, тому позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час розгляду справи. Про причи ни неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що є у справі, вислухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від спільного життя у сторін мається неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області 25 травня 2012 року, актовий запис №12. (а.с. 4) Зі змісту довідки №159 від 19 березня 2014 року, наданої виконавчим комітетом Ков'язької селищної ради Валківського району Харківської області вбачається, що на утриманні позивача дійсно знаходиться неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідно стягти з відповідача на користь держави витрати по справі, а саме: судовий збір - в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved