Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

21.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок [ADDRESS], а також земельна ділянка, площею 0,1000 га, що надана для його обслуговування. Позивач є спадкоємцем за законом, яка у встановленому порядку прийняла спадщину та оформила право власності на її частину - житловий будинок. Проте нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо спірної ділянки в зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності щодо цієї ділянки. Враховуючи відмову нотаріуса в посвідченні її спадкових прав на землю та неможливість вирішення питання в адміністративному порядку, позивачка просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 05.03.2014 року замінено первісного відповідача Вознесенську міську раду Миколаївської області належним відповідачем - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON], треті особи без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В заявах на адресу суду просили розглянути справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, в вигляді житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки, площею 0,1000 га, що надана для його обслуговування. Позивач є спадкоємцем за законом, яка у встановленому порядку прийняла спадщину та оформила право власності на її частину - житловий будинок [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.12.2013 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Проте нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадкових прав щодо спірної ділянки в зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на вказане майно та не отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку. Разом з тим, факт належності спадкодавцю земельної ділянки підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченим 23.12.2003 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстр. №2302, за яким [PERSON] придбав у [PERSON] (померла [INFO], спадщину прийняв [PERSON], який помер [INFO], його спадкоємцем є [PERSON]) земельну ділянку, площею 0,100 га, що знаходиться на території Вознесенської міської ради Миколаївської області та призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю спірного майна, а тому воно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Позивачка, як спадкоємець за законом, належним чином прийняла спадщину, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не виявлено. Таким чином, враховуючи вказані обставини та те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved