Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

20.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії І-КГ №121949 від 16.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, 18.10.1997 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №10. Позивач в заяві зазначає, що на момент подачі позову вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, оскільки проживають окремо з 2010 року. Від представника позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] викликалась в судові засідання призначені на 19.03.2018 року, 05.04.2018 року, 25.04.2018 року. За адресою проживання відповідача: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Галаганівка направлялись виклики на імя [PERSON] з повідомленням про день та час судових засідань. З відділення поштового звязку судом були отримані поштові повідомлення з відмітками про вручення [PERSON] поштових відправлень з викликами до суду. Крім того, про день та час судових засідань [PERSON] повідомлялась шляхом розміщення оголошень у газеті «Рідне Прибужжя» та на сайті [PERSON] України. У звязку з поверненням поштових повідомлень з відміткою поштового відділення про вручення та відсутністю будь-яких повідомлень з боку відповідача, відповідно до ст. 128 ЦПК України повістки з викликами на імя [PERSON] вважаються врученими. 25.04.2018 року ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області призначено проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У звязку з цим, не має підстав які б перешкоджали розгляду справи по суті. З заяви представника позивача слідує, що позивач на примирення не згодний та просила задовольнити його позов про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Позивач в своїй позовній заяві висловив категоричну незгоду на примирення. З підстав зазначених вище, суд вбачає відсутність інтересу з боку відповідача щодо розгляду справи, у звязку з чим приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу, тобто не має його вільної і повної згоди на шлюб. Відсутність відповідача при розгляді справи вказує на її байдуже ставлення до шлюбу із позивачем, а тому суд розцінює це як її свідчення незгоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має.

Outcome: approved