Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

20 березня 2018 року представник [PERSON] за довіреністю заявника [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 15 березня 2011 року померла мати заявника [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну частку (пай), розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, які перебували у колективній власності САПТЗТ «Бобрицьке», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бобрицької сільської ради, виданої на імя [PERSON] на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 13 квітня 1998 року за № 79, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0255240 від 14 травня 1998 року. Зазначає, що встановлення юридичного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини на земельну частку (пай), як спадкоємцю першої черги за законом після смерті матері, що не є спором про право. На даний час заявник не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки було виявлено розбіжності у написанні по-батькові спадкодавця у деяких правовстановлюючих документах. Посилаючись на викладені вище обставини, представник заявника просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що сертифікат серії СМ № 0255240 на земельну частку (пай), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в САПТЗТ «Бобрицьке», виданий на імя «Приходько Любов Радіонівни» на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 13 квітня 1998 року за № 79, дійсно належить матері заявника [PERSON], яка померла 15 березня 2011 року. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, його представник за дорученням [PERSON] подала до суду заяву про уточнення заявлених вимог, а саме просила встановити факт належності померлій 15 березня 2011 року [PERSON], земельної частки (паю), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в САПТЗТ «Бобрицьке», виданої на імя [PERSON] на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 13 квітня 1998 року за № 79, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0255240. Представник просила провести розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримує (а. с. 21 ). Заінтересована особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, надіслала листа про розгляд справи без участі нотаріуса (а. с. 17 ). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Крім того, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце, час і народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з розясненнями, які містяться в абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, суд може встановлювати також факти належності особі правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що матірю заявника [PERSON], [INFO], є [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 218224 (а. с. 8). Зі змісту Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13 липня 2017 року вбачається, що дошлюбне прізвище матері заявника було [PERSON] (а. с. 11). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-БП № 284013 [PERSON] померла 15 березня 2011 року в м. Білопілля Сумської області (а. с. 7). Крім того, з довідки відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області від 26 жовтня 2017 року за № 521/162-17 вбачається, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів на території Бобрицької сільської ради, САПТЗТ «Бобрицьке» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0255240 від 14 травня 1998 року, виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 13 квітня 1998 року № 79. Сертифікат одержаний на руки, про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікатів (а. с. 9). Заявником надавалось в газету «Білопільщина» від 09 вересня 2017 року оголошення про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0255240, виданий на підставі розпорядження Білопільської РДА від 14 травня 1998 року № 580 на імя [PERSON], вважати недійсним (а. с. 12). За інформацією Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області [PERSON], яка померла 15 березня 2011 року, а/з № 127 від 15 березня 2011 року за життя належало право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Бобрицьке», розміром 4,66 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Заповіт від імені померлої виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 19 ). Зі змісту письмового розяснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 20 жовтня 2017 року вбачається, що оформлення спадкових прав після [PERSON], яка померла 15 березня 2011 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а. с. 20 ). Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності померлій 15 березня 2011 року [PERSON], земельної частки (паю), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в САПТЗТ «Бобрицьке», виданої на імя [PERSON] на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 13 квітня 1998 року за № 79, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0255240. Наведене вище свідчить про те, що заявник має право розпоряджатись спадковим майном, яке залишилося після смерті матері, але не може його реалізувати внаслідок різного написання по-батькові у деяких правовстановлюючих документах, а тому необхідно встановити зазначений факт саме у судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про захист права заявника і задоволення заявлених вимог у повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved