Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

21 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути на її користь із відповідача, [PERSON], аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, зумовлені затриманням психічного розвитку дитини і необхідністю додаткових занять для розвитку дитини в сумі 400 грн. щомісяця до семилітнього віку дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що із відповідачем по справі з вересня 2010 року по вереснь 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах від яких мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вонасамостійно опікується матеріальним становищем сина, у той час як відповідач (батько дитини) у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, не надає. У судовому засіданні 29 грудня 2015 року позивачка усвідомлюючи наслідки, передбачені ч.3 ст. 206 ЦПК України, які наступають при відмові від частини позовних вимог, заявила клопотання про відмову від частини позовних вимог, згідно якого [PERSON] відмовляється від позову у частині стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на дитину у звязку з хворобою в сумі 400 грн., щомісяця до семилітнього віку дитини. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 29 грудня 2015 року зазначена відмова була прийнята судом і провадження по справі в цій частині закрите. 15 лютого 2016 року позивачка, [PERSON], у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. У своїй пісьмовій заяві просить справу розглядати за її відсутності, при цьому, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення заперечує. Відповідач в судовому засіданні участі не приймав оскільки відсутній у останньому відомому місці проживання. Його виклик до суду був здійснений на підставі ч. 9\~ст. 74 ЦПК України, шляхом дачі оголошення в друкованому засобі масової інформації, що підтверджується приєднаною до справи копією газети «Вісті Придніпров'я»\~ №3(1702) від 21 січня 2016 року. /а.с.36/ Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність неявки його до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони з вересня 2010 року по вереснь 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються відповідно свідоцтва про народження останнього (а.с. 7). На даний час сторони проживають окремо. Малолітня дитина сторін проживає разом із матірю, знаходячись на утриманні останньої, відповідач, являючись батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обовязком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і\~ ч.3 181 СК України. Згідно\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за\~винятком випадку передбаченого\~ст. 184 цього кодексу. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач заперечень щодо позову не надав, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також ненадання ним достатньої матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], що знаходиться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття останнього. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved