Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

19 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментівна утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 вересня 2011 року розірвано. Мають сина [PERSON] , [INFO] .13 вересня 2010 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30 серпня 2010 року до його повноліття. 25 грудня 2015 року він уклав шлюб із [PERSON] . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 січня 2019 року вказаний шлюб розірвано. У них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 03 жовтня 2018 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30 серпня 2018 року до її повноліття. Вказує, що на сьогоднішній день у нього змінилось матеріальне становище та сімейний стан, з нього, крім стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка також потребує належного матеріального забезпечення. 12 лютого 2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив. В якому відповідач позов не визнала та вказує, що від другого шлюбу у позивача народилась донька, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Вказує, що аліменти на другу дитину стягується із позивача з листопада 2018 року, а до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів він звернувся 19 січня 2021 року, тобто через більш ніж два роки. Тобто позивач не вважав, що його матеріальне становище погіршилось через сплату ним аліментів на утримання другої дитини. Із довідки про доходи від 13 січня 2021 року вбачається, що нарахована заробітна пдата [PERSON] не зменшилась, а навпаки зросла, тому погіршення матеріального стану не підтверджується наданими ним доказами. До того ж, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно із іншою. Їх син [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, хворіє. Також нею витрачаються кошти на платні послуги з навчання сина. Просить відмовити в задоволенні позову. В судове засіданні позивач не з`явився. Представник позивача позов підтримав та пояснив, що матеріальне становище [PERSON] на теперішній час погіршилось. Позивач хворіє хронічними захворюваннями, має на утриманні мати-інваліда. Також позивач кожні пів року проходить санаторно-курортне лікування. Розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON] перевищує мінімальний розмір аліментів встановлений Законом. Просить позов задовольнити. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 вересня 2011 року /а.с. 10/ шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 вересня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2010 року і до його повноліття /а.с. 11-12/. Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 січня 2019 року /а.с.13/ шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.14/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2018 року і до повноліття дитини /а.с. 15-16/. Постановою головного державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Ніколаєвою О.В. від 13 листопада 2018 року /а.с. 17/ відкрито виконавче провадження № ВП 57671852 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30 серпня 2018 року до її повноліття. Як вбачається із довідки № 271 від 13 січня 2021 року /а.с. 18/ [PERSON] працює на ВП «ЮУ АЕС» з 13 листопада 2001 року та з липня 2020 року по грудень 2020 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 222225,22 грн., утримання із зарплати 166052,11 грн., фактично отримана заробітна плата 56173,11 грн. Згідно довідки про отримання аліментів від 03 лютого 2021 року /а.с. 35/ з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] за виконавчим листом Южноукраїнського міського суду №2-1037 від 28 вересня 2010 року, яка складає 104 049,85 гривень. Відповідно до довідки про доходи загальна сума доходу [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 96528,30 грн. /а.с. 36/. Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 182 СК України та роз`яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішеннями судів, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей. Сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що у житті позивача з моменту винесення рішення дійсно відбулися зміни сімейного стану, а саме він одружився та став батьком. Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів, позивач не надав доказів, що у нього суттєво погіршився матеріальний стан або погіршився стан здоров`я і ці зміни є підставою для суттєвого зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України. Позивач на цей час має ще одну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання також якої сплачує аліменти. Суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що на його утриманні перебуває мати-інвалід, оскільки доказів надання матеріальної допомоги суду не надано. Щодо наявності у позивача хронічних захворювань, вказані обставини не вагомими чином впливають на матеріальну спроможність відповідача сплачувати аліменти. Позивач офіційно працевлаштований, має постійний дохід. Посилання відповідача на факт відвідування сином [PERSON] групи з надання платних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки ці витрати не є обов`язковими та не становлять обов`язкових витрат на утримання дитини. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Сплата аліментів в розмірі 1/6 частині не може забезпечити дитині необхідний та достатній гармонійній розвиток, і не забезпечить рівне матеріальне становище обох дітей позивача. Тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) суперечить, перш за все, інтересам неповнолітнього сина [PERSON] , а також нормам ст. 183 СК України. Разом з тим, з урахуванням того, що у позивача у новому шлюбі народилась дитина, на утримання якої [PERSON] сплачує аліменти, можливо зменшити розмір аліментів, що стягуються до 1/5 частки всіх видів доходу позивача. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23).

Outcome: partial