Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Мотивувала тим, що 19.07.2011 року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1451. 20.02.2012 року народилась донька [PERSON]. Сімейне життя подружжя фактично припинене, оскільки між ними часто виникають конфлікти, свідком яких стає дитина, тому позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Крім того, оскільки відповідач проживає окремо, добровільно не надає коштів на утримання дитини, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] 25% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила, з серпня 2015 року вони спільно з [PERSON] не проживають, примирення і збереження сімї неможливе. Оскільки відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, просила стягнути аліменти примусово і наполягала на визначенні аліментів в частці від заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] не заперечив щодо розірвання шлюбу та погодився сплачувати по 500 грн. щомісяця або 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зауважив, що матеріально він дитині допомагав та купував їй речі. В даний час він не працює, інших утриманців не має. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 19.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1451 (а.с. 15). 20.02.2012 року у них народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Разом з тим, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що не бажають зберегти сім`ю і прийшли до твердого переконання що шлюб необхідно розірвати. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Формальне перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України. [PERSON], [INFO], проживає із матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 16). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те, що відповідач інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює і перебуває у пошуку роботи, тому суд приходить до висновку, що 1/4 частка від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка буде стягуватись як аліменти на дочку з дня звернення до суду з позовом, буде обґрунтованою та законною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів 487,20 грн., а на користь [PERSON] половину сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved