overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

1 квітня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 9 серпня 2000р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя та сварок. Вони втратили взаєморозуміння та повагу, що призвело до відчуження. Сімейні відносини припинили з серпня 2011р. Посилаючись на зазначені обставини та на неможливість виховання доньки за таких умов, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій прохав розірвати шлюб. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 9 серпня 2000р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.4). Від сумісного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про його народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.5). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки в серпні 2011р. і на примирення не згодні. Ці обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони втратили повагу один до одного, між ними неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Що стосується судового збору, то представник позивача прохав не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

1 квітня 2014р. позивачк [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 14 липня 2001р. Від спільного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. У лютому 2009р. шлюб с відповідачем був розірваний. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідач сплачував аліменти до вересня 2013р. Відповідач не заперечував проти задоволення позову і пояснив, що він сплачував аліменти до осені 2013р. Із-за кризи втратив роботу і позивач не дає дитину для зустріч та спілкування. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Він працездатний і може сплачувати аліменти на дитину. (а.с.4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дитину у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з 1 квітня 2014р. та до повноліття малолітньої дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний матеріально її утримувати. Встановлено, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

1 квітня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 1 травня 1982 року Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача та відповідача і видано свідоцтво про одруження. Від даного шлюбу у них уже повнолітні діти. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 1 травня 1982 року, який зареєстрований Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 4, і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу у них уже повнолітні діти. Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

1 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 27 квітня 2006 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідачка в своїй заяві позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 27 квітня 2006 року Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

1 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що їх дитина - донька [PERSON],[INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, матеріальну допомогу на утримання надає не постійно, а періодично, хоча зобовязаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягненням нею повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони з 27 січня 2012 року перебувають у шлюбі, від якого в них народилась донька - [PERSON],[INFO]. Проте їх відносини не склалися і вони почали проживати окремо. Відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-ФП № 158558, виданого виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 5 грудня 2011 року. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий характер своїх доходів, або отримує їх у натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню, в твердій грошовій сумі. Враховуючи обовязок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу), але їх розмір повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий характер своїх доходів, або отримує їх у натурі, що може бути підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суду представлено не було, тому суд визначив аліменти в частці від його доходу. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривен 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 27.04.2020 до Борівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Управління Державного агентства рибного господарства у Луганській області до [PERSON] , в якому позивач просив стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну незаконним виловом водних біоресурсів у розмірі 3034.50 грн. та зарахувати на розрахунковий рахунок Демино-Олександрівського Старостинського округу Троїцької ОТГ Троїцького району Луганської області. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Управління Державного агентства рибного господарства у Луганській області (далі Луганський рибоохоронний патруль) відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Луганській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року є правоохоронним органом, який здійснює державний нагляд (контроль) в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. Відповідно до Положення основним завданням Луганського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності, а саме, на території Луганської області. Луганський рибоохоронний патруль,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

1 липня 2006 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Носачівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємцями по закону на майно померлого є його дочка [PERSON] та брат [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті батька, так як постійно проживала з ним до дня його смерті, але нотаріус не може видати їй свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідачі їх визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 1 липня 2006 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Носачівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть та державним актом на право власності на землю від 5 грудня 2002 року. Після смерті спадкодавця спадщину прийняла позивач, оскільки постійно проживала разом з ним на час її відкриття, що підтверджується довідкою виконкому Носачівської сільської ради Смілянського району від 18 квітня 2016 року № 236. З повідомлення нотаріуса від 4 листопада 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], який відмовився від неї на користь позивача, про що вказав у своїй заяві від 14 лютого 2017 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті батька. На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

1 липня 2013 року [PERSON] передала в борг [PERSON] 300000 грн., який той зобов'язався повернути зі сплатою відсотків за користування ним. Строк повернення боргу сторони в розписці не обумовили. 27 листопада 2013 року позивачка надіслала відповідачу вимогу про повернення боргу, про те той в передбачений законом строк - 30 днів борг не повернув. Позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 412500 грн. ( 300000 грн. - боргу, 108000 грн. - відсотки за користування грошима та 4500 грн. - 3% річних) посилаючись на те, що відповідач борг не повернув. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до розписки від 1 липня 2013 року передала в борг відповідачу 300000 грн., які той зобов'язався повернути разом з сплатою відсотків за користування ним. З письмової вимоги позивачки від 27 листопада 2013 року вбачається, що вона ставить відповідача до відома про повернення ним їй боргу протягом семи днів з моменту отримання вимоги. В зазначений термін відповідач борг не повернув. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення такого договору може бути надана розписка або інший документ, який посвідчує передання йому грошової суми. Обов'язковою умовою такої угоди є зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в обумовлений строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми. Оскільки відповідач отриманні від позивачки кошти в зазначений термін не повернув, тому сума боргу з відповідними відсотками підлягає стягненню з нього на користь [PERSON], в сумі 412500 грн. (300000 грн. - боргу, 108000 грн. - відсотки за користування грошима та 4500 грн. - 3% річних). З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 3654 грн. На підставі ст.ст.1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

1 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження [PERSON] №11 від 06.11.2013 року, вчиненого виконкомом Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, даних про те, що він є батьком [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 01.01.1996 року виконкомом Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області мід ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Сімейне життя у них не склалося, протягом десяти років вони не підтримували сімейних відносин, разом не проживали та не вели спільного господарства, рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.09.2013р. шлюб між ними було. У травні 2014 року йому стало відомо, що [INFO] у відповідачки народилась донька [PERSON]. Оскільки на момент зачаття дитини, він ще вважався чоловіком відповідачки, при реєстрації народження дитини у Плисківській сільській раді її батьком було записали його - [PERSON], актовий запис № 11 від 06.11.2013 року. В судове засідання [PERSON] не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явився також, подала заяву в якій справу просила розглянути за її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.01.1996р. по 04.09.2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 9). [INFO] у відповідачки народилася дочка [PERSON], батьком якої у актовому записі №11 від 06.11.2013р. записаний [PERSON], [INFO] (а. с.8), однак відповідач не являється біологічним батьком дитини, оскільки протягом десяти років вони разом не проживають, проживають окремо. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст.122 СК України, згідно з якою дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; - ч.1 ст. 136 СК України, відповідно до якої особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який при реєстрації народження [PERSON], [INFO], у Плисківській сільській раді Погребищенського району Вінницької області був записаний батьком дитини, актовий запис № 11 від 06.11.2013 року, таким не є, то з метою захисту прав позивача, запис його як батька з актового запису необхідно виключити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

1 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 21 січня 2006 року зареєструвала з відповідачем шлюб, а [INFO] у них народився син, [PERSON]. Відповідач з родиною не проживає, на утримання дитини матеріально не допомагає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття сина. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на повторний виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити по наступним обставинам. Судом встановлено, що сторони 21 січня 2006 року зареєстрували шлюб, а [INFO] у них народився син, [PERSON]. Відповідач з родиною не проживає, та не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/4 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, відповідача. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved