Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

20 серпня 2015 року КС «Метроном» (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення заборгованості за договором поруки. У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 4.12.2013 між позивачем та [PERSON] (далі - відповідач-1) було укладено кредитний договір № К993/13, за умовами якого позивачем було надано відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 10 800 грн строком з 4.12.2013 по 4.04.2015 з виплатою 36 % річних. Повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту, наведеному в додатку до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною. З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] (далі - відповідач-2) було укладено договір поруки № К993/13-п від 4.12.2013. Згідно з п. 1.1. договору поруки, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 у повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору, за умовами якого позивачем було надано відповідачу - 1 кредит на споживчі цілі у розмірі 10 800 грн строком з 4.12.2013 по 4.04.2015 з виплатою 36% річних. Згідно з п. 3.1. договору поруки, відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. У порушення умов договору відповідач-1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 17.08.2015 виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 13 111,17 грн, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак представник КС «Метроном» Барбой О.В., який діє на підставі довіреності від 25.06.2015, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, визнали у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. 4 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір №К993/13, відповідно до якого позивач надав відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 10800 грн строком з 4 грудня 2013 року по 4 квітня 2015 року з виплатою 36 % річних (а.с. 4). Згідно з п. 3.1. договору поруки, відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. У відповідності до п. 3.3. кредитного договору № К993/13 від 4 грудня 2013 року та графіку погашення кредиту, наведеному в додатку до кредитного договору, відповідач-1 повинен щомісячно, починаючи з січня 2014 року по квітень 2015 року, сплачувати позивачу в рахунок погашення кредиту встановлені у графіку суми (а.с. 5). Згідно з п. 3.7. кредитного договору № К993/13 від 4.12.2013 за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 72 % річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. З метою забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки № К993/13-п від 4 грудня 2013 року (а.с. 7). Згідно з умовами договору поруки № К993/13-п, зокрема п. 1.1., відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 у повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору № К993/13 від 4.12.2013 . Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № К993/13 від 4.12.2013 виконав та надав відповідачу-1 кредит на споживчі цілі у розмірі 10 800 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 4 грудня 2013 року (а.с. 9). Водночас відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, унаслідок чого станом на 17.08.2015 виникла заборгованість у розмірі 13 111,17 грн, з них: прострочена заборгованість по основному боргу - 8 059,06 грн; прострочена заборгованість по відсотках - 5 052,11 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, забезпеченої порукою, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Окрім того, згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, оскільки судом установлено, що відповідач-1 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а відповідач-2 поручилася перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором № К993/13 від 4.12.2013, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за цим договором. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів солідарно 13 111,17 грн заборгованості за кредитним договором належить задовольнити у повному обсязі. Водночас, на думку суду, позовні вимоги про розірвання кредитного договору № К993/13 від 4.12.2013, укладеного між позивачем та відповідачем-1, задоволенню не підлягають, виходячи із такого. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № К993/13 від 4.12.2013, строк дії договору - 16 місяців: з 4 грудня 2013 року по 4 квітня 2015 року (а.с. 4). Отже, станом на день ухвалення цього рішення кредитний договір № К993/13 від 4.12.2013 не діє, а отже розірванню цей договір не підлягає. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити лише частково. У зв'язку із частковим задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частинах судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України (а.с. 1).

Outcome: partial