Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

19 травня 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулось в Галицький районний суд м. Львова з зазначеним позовом до [PERSON], ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року провадження в цій справі закрито в частині вимог до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] та [PERSON] роз'єднані в самостійні провадження. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року справу за позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави передано на розгляд до Солом'янського районного суду м. Києва. Позивач у заяві посилається на те, що 02 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.18549. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 63718 гривень 31 копійки для придбання автомобіля [NUMBER], а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 02 жовтня 2017 року. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану проценту ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 0 % річних. Позивачем було направлено листи відповідачу щодо підвищення відсоткової ставки. В період з 02 жовтня 2012 року по 02 жовтня 2013 року процентна ставка становила 0,001 %, з 03 жовтня 2013 року по 02 червня 2014 року - 22,9 %, з 03 червня 2014 року - 26,85 %. Відповідачем порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов'язання. Станом на 06 травня 2015 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 55039 гривень 29 копійок, з яких: -37676 гривень 30 копійок - заборгованість по основній сумі; -5074 гривні 67 копійок - прострочений борг; -6656 гривень 42 копійки - прострочені проценти; -125 гривень 80 копійок - строкові проценти; -3461 гривня 92 копійки - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; -451 гривня 22 копійки - дебіторська заборгованість; -- 1592 гривні 96 копійок - інші штрафні санкції. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу марки «ЗАЗ Forza» державний реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить йому на праві власності. Просить суд ухвалити рішення, яким: - у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля банком будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу; - стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.18549. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 63718 гривень 31 копійки для придбання автомобіля [NUMBER], а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 02 жовтня 2017 року. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану проценту ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 0 % річних (а.с. 73-74). Позивачем було направлено листи відповідачу щодо підвищення відсоткової ставки. В період з 02 жовтня 2012 року по 02 жовтня 2013 року процентна ставка становила 0,001 %, з 03 жовтня 2013 року по 02 червня 2014 року - 22,9 %, з 03 червня 2014 року - 26,85 % (а.с. 27). Відповідачем порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов'язання. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді [PERSON] умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір його сторонами укладено в письмовій формі, зазначено розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 06 травня 2015 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 55039 гривень 29 копійок, з яких: -37676 гривень 30 копійок - заборгованість по основній сумі; -5074 гривні 67 копійок - прострочений борг; -6656 гривень 42 копійки - прострочені проценти; -125 гривень 80 копійок - строкові проценти; -3461 гривня 92 копійки - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; -451 гривня 22 копійки - дебіторська заборгованість; -- 1592 гривні 96 копійок - інші штрафні санкції. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по договору станом на 06 травня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 23). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу марки «ЗАЗ Forza» державний реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с. 79-80). Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 26 цього закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Позивач також просить суд надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ та всіх інших державних та недержавних органах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо). Зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством України не передбачено надання права вчиняти від імені особи дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial