Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

20 травня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У позові позивач вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 листопада 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник, [PERSON] помер. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 18.03.2017 по 18.09.2017. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . 19 лютого 2019 року позивачем було отримано відповідь Першої миргородської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкова справа по померлому [PERSON] відкрита в Першій миргородській державній нотаріальній конторі, претензія банку від 19.12.2018 долучена до спадкової справи. 30 вересня 2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь станом на дату смерті спадкодавця заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 22.11.2012 в сумі 12347 грн. 84 коп. з яких: 12347,84 грн. заборгованість за тілом кредита, а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн. 22 травня 2020 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року підготовче провадження по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 17 червня 2020 року представник позивача, адвокат Долженко О.М. подала відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором за умови прийняття спадщини та в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Спадкова справа після смерті позичальника [PERSON] не заводилась, майна у спадок він не залишив. [PERSON] майна у спадок не отримав та заяву про прийняття спадщини не подавав. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Вказувала, що [PERSON] на час смерті позичальника з ним однією сім`єю не проживав, оскільки з 2000 року проживає зі своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] . , на підтвердження даного факту надала Акт підтвердження фактичного місця проживання особи на території міста Миргород від 05.06.2020. Просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими. 22 липня 2020 року представник позивача подав відповідь на відзив, зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, тому в просив задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.6,121,122). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 128 ЦПК України (а.с. 69,108,124). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснюється секретарем судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенню позову. Судом встановлено, що 22.11.2012 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н від 22 листопада 2012 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.18) Частиною 1 ст. 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов`язання перед [PERSON] надавши останньому кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором на платіжну картку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала, щомісячно кредит не сплачував. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] зареєстроване та видане Миргородським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.40). Позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.11.2012 станом на 11.11.2019, після смерті боржника [PERSON] [INFO] , яка становить 12347 грн. 84 коп. (а.с.10-17). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» 19 грудня 2018 року направив Першій миргородській державній нотаріальній конторі претензію кредитора (а.с. 46). Відповідно до відповіді завідувача Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. №82/02-14 від 13.02.2019 повідомлено АТ КБ «ПриватБанк», що претензія з вимогами до спадкоємців долучена Першою миргородською державною нотаріальною конторою до матеріалів спадкової справи №07/20175 (а.с. 47). 16.09.2019 АТ КБ «ПриватБанк» Браславському Юрію Васильовичу було направлено лист-претензію, згідно яких АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив свої вимоги (а.с.48). 19.02.2019 АТ КБ «ПриватБанк» отримав повідомлення завідувача Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. Згідно даного повідомлення по померлому [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа за №07/2017, за претензією банку від 19.12.2018 (а.с. 47). Відповідно до матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , заяв про прийняття чи відмову від спадщини, в тому числі від відповідача [PERSON] , до нотаріальної контори не надходило (а.с. 70-92). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у [PERSON] , рнокпп [NUMBER] записів не виявлено (ас. 116). Відповідно до Акту підтвердження фактичного місця проживання особи на території міста Миргород від 05.06.2020, [PERSON] з 2000 року проживає зі своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 98), що є доказом , що відповідач не проживав зі спадкодавцем на момент смерті та не прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною в постанові ВСУ від 01 липня 2020 року справа №22/1109/17. Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 21 травня 2020 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] з 23.08.2018 (а.с. 63). Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки заяв про прийняття спадщини не подавав, на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживав, та померлий не мав у власності нерухомого майна в межах вартості якого, одержаного у спадщину спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора померлої особи, тому, суд приходить до висновку про відмову задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не можуть бути покладені на відповідача.

Outcome: dismissed