Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

20.11.2020 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.09.2010 позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку крім позивача зареєстровані також [PERSON] - син позивача, [PERSON] - син позивача, [PERSON] - невістка позивача та [PERSON] - онука позивача. Однак невістка позивача [PERSON] за вказаною адресою не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з травня 2008 року після розлучення з сином позивача. Відповідач комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача у будинку немає. На даний час відповідач можливо проживає в м. Вінниця. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її право власності, гарантоване їй ст. 41 Конституції України. За таких підстав відповідно до вимог ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування належним їй на праві власності житловим будинком. Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті. 05.02.2021 позивач [PERSON] та її представник адвокат Грабар С.А. у судове засідання не з`явились Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розгляд справи проводити в його та позивача відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.09.2010, яке набрало законної сили 04.10.2010 (а.с. 7). Вказане також підтверджується копією витягу про реєстрацію права № 27979876 від 12.11.2010 (а.с. 8). Згідно копії рішення Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 117 від 29.02.2016 із змінами затвердженими рішенням 8 сесії міської ради 7 скликання від 26.04.2016 № 175 [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Згідно з копією довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 4321 від 21.09.2020 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] вказала, що відповідач є її колишньою невісткою і з 2008 року без поважних причин не проживає у спірному будинку, чим порушує її право власності на належний їй житловий будинок, а тому вона відповідно до ст. 405 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Визначаючи характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, суд виходить з такого. Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач [PERSON] до 2008 року була її невісткою. Разом з тим, згідно з копією витягу про державну реєстрацію прав № 27979876 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] , зареєстроване за позивачем 12.11.2010. Той факт, що відповідач з 2008 року, тобто до набуття права власності на спірний будинок позивачем, не проживає у належному позивачу будинку підтверджується довідкою № 160 від 25.09.2020 виданої Головою квартального комітету № 7 м. Могилева-Подільського Вінницької області (а.с. 10). Отже, відповідач набула право користування належним позивачу будинком до 2010 року, тобто до того часу, як остання стала його власником, що виключає застосування судом в даному випадку норм ст. 405 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Судом не встановлена наявність іншої домовленості між сторонами щодо користування відповідачем житлом, що належить позивачу. Зважаючи на викладене вище та те, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаному будинку, неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved