Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

21 серпня 2017 року КЕВ м. Миколаїв звернувся з позовом до [PERSON] про виселення. 21 вересня 2017 року КЕВ м. Миколаїв змінив позовні вимоги та звернувся до суду з позовною заявою в новій редакції, відповідно до якої просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з кімнати №26 гуртожитку КЕВ м. Миколаїв за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 95 без надання іншого житлового приміщення. В обгрунтування позовних вимог вказав, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] безпідставно зареєстровані та проживають в кімнаті № 26 гуртожитку по пр. Героїв України, 95 в м. Миколаєві, яка є власністю Міністерства оборони України і перебуває на балансі БУ №1 КЕВ м. Миколаєва. Також вказував, що відповідач ніякого відношення до Збройних Сил України не мав та не має, ордер на його вселення не видавався, будь-які інші правові підстави проживання [PERSON] в кімнаті відсутні, в звязку з чим його проживання у спірному приміщенні є самоуправним. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з кімнати №26 гуртожитку КЕВ м. Миколаїв за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 95 без надання іншого житлового приміщення, а також покласти на відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала. Наполягала на тому, що відповідачі підлягають виселенню з підстав, зазначених ч.3\~ст.116 ЖК України, як особи, які самоправно зайняли жиле приміщення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. Третя особа служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до судового засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, враховуючі положення ч. 4 ст. 177 Сімейного кодексу, яка гарантує збереження права дитини на житло, заперечували проти виселення малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без надання їм іншого житлового приміщення. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з'явилися. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] дослідивши надані позивачем та відповідачем докази та матеріали цивільної справи № 490/7131/17, суд встановив наступне. Гуртожиток за адресою м. Миколаїв, пр. Героїв України, 95, має статус військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. [PERSON] отримав кімнату №26 в будинку №95 по пр. Героїв Сталінграду (Героїв України) відповідно до Ордеру №106 від 11.10.2001 року та проживає в кімнаті разом зі своєю дружиною [PERSON], а також двома малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], [INFO] , де мешкають до теперішнього часу. На момент отримання ордеру 11.10.2001 року в період часу з 10.05.2001 по 30.04.2002 рр. проходив службу в Збройних силах України, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] серії АХ №081505 від 01.02.2001 року. На підставі довідки відділу обліку та розподілу житла Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10.01.2018 року №16/0210/51, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] в кімнаті 26, знаходиться на обліку потребуючих поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради з 24.07.2000 року згідно Рішення №1580 у загальній черзі та включений до першочергових списків, склад сімї 4 особи (він, дружина, син та дочка). Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Аналогічне положення містить і ч.4\~ст.9 ЖК України. Загальні правила користування житловими приміщеннями у гуртожитках регулюються ст.ст.125-132 ЖК Української РСР. Правовідносини щодо користування та забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей житлом, в тому числі і приміщеннями гуртожитків, також регулюються\~ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим\~Постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081, та Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МОУ від 30.11.2011 р. №737. Зазначені норми містять диференціацію видів гуртожитків, умови надання такого приміщення у користування та збереження цього права у різних випадках, а також підстави виселення осіб з приміщень гуртожитків. Враховуючи викладене, вирішення питання про виселення залежить від статусу житлового приміщення; підстав, за яких особа поселилась до нього, тобто статус цієї особи; порядку заселення та певних умов збереження права користування приміщеннями гуртожитку тими чи іншими особами. Актом приймання передачі основних засобів №13 за 2016 рік даний гуртожиток по пр. Героїв України в м. Миколаєві переданий від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва та прийнятий на баланс основних засобів Будинкоуправління № 1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва. Відповідно п. 5.1\~Інструкції «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями»\~гуртожитки призначені для тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та офіцерського складу під час навчання у військових навчальних закладах МО України або проходження ними військової служби. На переконання позивача, підставою виселення [PERSON] та членів його сімї з гуртожитку є те, що відповідач [PERSON]ніколи військовослужбовцем не був, документів, які підтверджують право користування гуртожитком (ордеру), не має, а тому він, самоуправно зайнявши житло, підлягає виселенню за ч.3\~ст.116 ЖК України. Відповідно до ч.3\~ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 5.10\~Інструкції «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями»\~підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сімї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбаченіст.116 ЖК України.Р. Разом з тим особами, які самоуправно зайняли житло, вважаються особи, які вселились до приміщення самовільно, без будь-яких підстав або всупереч заборони про вселення. Позивач ці обставини належними та допустимими доказами не спростував, не надав будь-яких відомостей про час та підстави заселення до спірної кімнати сімї відповідача, наявність спеціального ордеру та склад його сімї під час заселення. Сам факт, що відповідач [PERSON] ніколи військовослужбовцем не був при заселенні до кімнати гуртожитку, без врахування інших обставин, а саме часу, порядку та умов вселення, не може бути достатньою та єдиною підставою для виселення особи. Не є підставою для задоволення позовних вимог акт перевірки законності заселення та мешкання громадян України, стану утримання будівлі та приміщень в гуртожитку Збройних Сил України за адресою: м. Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 95, затверджений ТВО начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку від 30.07.2013 року, оскільки не підтверджує підстави для вселення. Дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що встановлені обставини свідчать про відсутність достатніх правових підстав вважати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] особами, які самоуправно зайняли кімнату № 26 гуртожитку та підлягають виселенню згідно ч. 3\~ст. 116 ЖК України, відповідно в задоволенні позовних вимог в повному обсязі необхідно відмовити. \~\~\~\~

Outcome: dismissed