Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

21.06.2018 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі заочного рішення Ізяславського районного суду від 20.12.2017 року на користь відповідача для утримання спільної доньки [PERSON], [INFO], з 2000 грн. на 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послався на своє складне матеріальне становище через те, що він ніде не працює, немає постійного доходу на проживання. Крім того, вказав, що має заборгованість за виконавчим листом №2-195, виданим Турійським районним судом Волинської області про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання його сина [PERSON], [INFO], в сумі 44738,50 грн. Також вказав, що дочка [PERSON] навчається в Ізяславському навчально реабілітаційному центрі Хмельницької області та не перебуває на повному державному утриманні (тобто на утриманні за рахунок держави). Ухвалою суду від 27.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення, документів на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 18.09.2018 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Також витребувано з Ізяславського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС України у Хмельницькій області відомості про доходи позивача за період з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року включно. 18.09.2018 року в підготовчому провадженні від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить залишити рішення Ізяславського районного суду від 20.12.2017 року без змін, так як в даний час знаходиться у важкому матеріальному становищі та є обмеженою в працездатності через погіршення стану здоровя, що підтверджується доданим до відзиву письмовими доказами. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. При цьому, підтвердив, що з моменту винесення заочного рішення Ізяславського районного суду від 20.12.2017 року є працюючою особою та отримує постійний дохід, матеріальний та сімейний стан, стан здоровя в нього не змінився з того часу. Заяву про скасування вказаного заочного рішення суду не подавав. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила. Вказала, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів майновий стан позивача не змінився, він є працездатним та може платити аліментів у визначеному судом розмірі. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків. Сторони по справі перебувають в шлюбі з 08.08.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ №136975, та не заперечується сторонами. З копії свідоцтва про народження (повторно) серії І-БВ №252652 вбачається, що позивач та відповідач у справі є батьками [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заочним рішенням Ізяславського районного суду від 20.12.2017 року, що набрало законної сили 06.02.2018 року, з позивача на користь на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2017 року і до повноліття дитини. Дані обставини підтверджуються копією судового рішення, яке міститься в матеріалах справи. Згідно довідки про доходи, виданої ФОП [PERSON] №13/06-18 від 13.06.2018 року, загальна сума доходу позивача за період з 01.06.2017 року 31.05.2018 року становить 33375,30 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Ізяславського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 25.09.2018 року №11457, наявна інформація про доходи фізичної особи [PERSON] за період з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року, загальний розмір яких становить 57015, 74 грн., з яких 51491 грн. доходи, отримані за місцем основної роботи, а 5524, 74 грн. доходи отриманні від надання майна в лізінг. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який виданий Сватівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Луганській області 29.05.2018 року, в позивача з липня 2009 року по травень 2018 року виникла заборгованість за виконавчим листом №2-195, виданим Турійським районним судом Волинської області про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання його сина [PERSON], [INFO], в сумі 44738,50 грн. Нарахування аліментів за травень місяць в розмірі ? від його доходу (заробітку) становить 930,00 грн. Судом також взято до уваги, що відповідно до довідки головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.09.2018 року №68737 [PERSON] на обліку у вказаному управлінні не перебуває. Також, згідно довідки управління соціального захисту населення Ізяславської РДА від 18.09.2018 року №985 відповідач соціальні виплати в даному управлінні не отримує. Крім того, відповідачем надано письмові докази медичних закладів, які підтверджують погіршення стану її здоровя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 цього ж Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положенням ч.1 ст.183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній або з'явився додатковий обов'язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища, зміна інших, визначених законом, обставин у платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення заочного рішення судом про стягнення аліментів на утримання дитини матеріальний та сімейний стан позивача не змінився. При вирішенні даної справи суд також враховує і те, що відповідач будь-яких доказів зміни стану свого здоровя за цей період в бік погіршення не надав. Крім того, як зазначено вище, відповідач є здоровою працездатною особою, він може працевлаштовуватись на іншу більш оплачувану роботу або працювати за сумісництвом чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини, а отже він спроможний та зобовязаний утримувати свою дитину. Також суд приймає до уваги, що законодавством встановлено розмір аліментів - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку лише як мінімум, який має сплачуватись на утримання дитини. Позивачем же заявлено вимогу про зменшення розміру аліментів до 500 грн., що значно менше встановленого мінімуму, а отже буде погіршувати матеріальне становище відповідача та негативно впливати на інтереси та потреби неповнолітньої дитини. Судом враховується і те, що в заочному рішенні Ізяславського районного суду від 20.12.2017 року визначено про право позивача на перегляд даного рішення протягом тридцяти днів з дня його отримання, чим останній не скористався та не подав відповідну заяву до суду. При цьому, позивачем суду підтверджено, що вказане рішення суду він отримав в травні 2018 року, але замість подання заяви про перегляд заочного рішення, він в червні 2018 року звернувся до суду із даним позовом. Таким чином, дослідивши всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що підстави, передбачені СК України, для зменшення розміру аліментів відсутні, а стягуваний з позивача розмір аліментів відповідає принципам розумності, справедливості, і реальній можливості позивача сплачувати відповідні кошти. Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм, суд вважає, що у позові слід відмовити. Підстав для розподілу судових витрат немає.

Outcome: dismissed