Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

1. Позивачі звернулися до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, мотивуючи тим, що з 01.12.2009р. по 16.10.2013р. [PERSON] працювала на ПАТ «Український силікат» на посаді охоронця, з 01.03.2011р. по 16.10.2013р. [PERSON] працював на ПАТ «Український силікат» на посаді охоронця, з 03.08.2004р. по 18.10.2013р. [PERSON] працював на ПАТ «Український силікат» на посаді охоронця, з 01.12.2005р. по 17.10.2013р. [PERSON] працював на ПАТ «Український силікат» на посаді охоронця, з 15.07.2004р. по 21.03.2013р. [PERSON] працював на ПАТ «Український силікат» на посаді охоронця. Відповідно до позовної заяви, за 2013 рік підприємство ПАТ «Український силікат» має перед позивачами заборгованість по виплаті заробітної плати, а саме [PERSON] у сумі 8365,42грн., [PERSON] у сумі 8424,35грн., [PERSON] у сумі 10336,81грн., [PERSON] у сумі 10888,14грн., [PERSON] у сумі 5681,95грн. Крім того, позивачі вважають, що відповідно до ст.44 КЗпП України, у зв'язку з припиненням трудового договору на підставі ст.38 КЗпП України мають право на отримання вихідної допомоги. У зв'язку з наведеним, просять стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Український силікат» на користь [PERSON] 13886грн., з яких заборгованість по заробітній платі у розмірі 8365,42грн., вихідна допомога у розмірі 5521,00грн.; стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Український силікат» на користь [PERSON] 13984,35грн., з яких заборгованість по заробітній платі у розмірі 8424,35грн., вихідна допомога у розмірі 5560,00грн.; стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Український силікат» на користь [PERSON] 17024,81грн., з яких заборгованість по заробітній платі у розмірі 10336,81грн., вихідна допомога у розмірі 6688,00грн.; стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Український силікат» на користь [PERSON] 18003,14грн., з яких заборгованість по заробітній платі у розмірі 10888,14грн., вихідна допомога у розмірі 7115,00грн.; стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Український силікат» на користь [PERSON] 12625,95грн., з яких заборгованість по заробітній платі у розмірі 5681,95грн., вихідна допомога у розмірі 6944,00грн.; стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Український силікат» на користь [PERSON] судові витрати на нотаріальне посвідчення довіреності в сумі 200,00грн. 2. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Також зазначила, що на її картковий рахунок були перераховані відповідачем кошти в рахунок відшкодування заборгованості по заробітній платі, однак не в тій сумі, що заявлена в позові. 2.1. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Також зазначив, що на його картковий рахунок були перераховані відповідачем кошти в рахунок відшкодування заборгованості по заробітній платі, однак не в тій сумі, що заявлена в позові. 2.2. Позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. 2.3. Представники відповідача за довіреністю Осадчий С.Г. та Цикорук Л.Є. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що заборгованість по заробітній платі перед позивачами існувала, але на даний час вона погашена в повному обсязі. 2.4. Представник третьої особи за довіреністю Кравець І.В. в судовому засіданні при вирішенні питання покладалась на розсуд суду, пояснивши, що при звернення до Територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області була здійснена перевірка ПрАТ «Український силікат», під час якої було встановлено, що підприємство не провело остаточний розрахунок. Проте на теперішній час інспекції не відомо чи існує заборгованість підприємства перед позивачами. 3. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: - з 01.12.2009р. по 16.10.2013р. позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Український силікат» на посаді охоронця, що підтверджується відомостями Трудової книжки серії [NUMBER] від 01.09.1981р.; - 16.10.2013р. позивача [PERSON] було звільнено з посади за ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 24 від 16.10.2014р.; - з 01.03.2011р. по 16.10.2013р. позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Український силікат» на посаді охоронця, що підтверджується відомостями Трудової книжки серії [NUMBER] від 07.08.1972р.; - 16.10.2013р. позивача [PERSON] було звільнено з посади за ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 23 від 16.10.2014р.; - з 03.08.2004р. по 18.10.2013р. позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Український силікат» на посаді охоронця, що підтверджується відомостями Трудової книжки від 17.07.1972р.; - 18.10.2013р. позивача [PERSON] було звільнено з посади за ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 26 від 18.10.2014р.; - з 01.12.2005р. по 17.10.2013р. позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Український силікат» на посаді охоронця, що підтверджується відомостями Трудової книжки серії [NUMBER] від 20.07.1988р.; - 17.10.2013р. позивача [PERSON] було звільнено з посади за ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 25 від 17.10.2014р.; - з 15.07.2004р. по 21.03.2013р. позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Український силікат» на посаді охоронця, що підтверджується відомостями Трудової книжки від 03.09.1970р.; - 21.03.2013р. позивача [PERSON] було звільнено з посади за ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 6п від 21.03.2014р.; - заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачами станом на 01.11.2013р. складала: [PERSON] у сумі 8365,42грн., [PERSON] у сумі 8424,35грн., [PERSON] у сумі 10336,81грн., [PERSON] у сумі 10888,14грн., [PERSON] у сумі 9465,47грн., що підтверджується довідкою по заборгованості з виплати заробітної плати по звільненим працівникам, виданої головою правління ПАТ «Український силікат» Поповим В.Д.; - відповідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.02.2014р. поновлено [PERSON] на роботі у ПрАТ «Український силікат» на посаді начальника відділу безпеки і охорони, стягнуто з ПрАТ «Український силікат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 8465,47грн., стягнуто з ПрАТ «Український силікат» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1935,12грн., стягнуто з ПрАТ «Український силікат» на користь [PERSON] кошти в якості компенсації моральної шкоди в сумі 200грн.; - відповідно до рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.02.2014р. рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.02.2014р. змінено, збільшено розмір суми стягненої з ПрАТ «Український силікат» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди з 200грн. до 2000грн., стягнуто з ПрАТ «Український силікат» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 30грн., в іншій частині рішення залишено без змін; - заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсації [PERSON] станом на 21.03.2014р. складала 5681,95грн., що підтверджується довідкою №6 від 21.03.2013р., виданою ПрАТ «Український силікат»; - заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсаційних витрат [PERSON] в сумі 5681,95грн., що складається з: 2030,00грн. - сума моральної шкоди та судових витрати, 1935,12грн. - середній заробіток за час вимушено прогулу, 325,82грн. - компенсація за невикористану відпустку, 1391,01грн. - вихідна допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат при звільненні повністю виплачена, що підтверджується матеріалами справи; - позивачу [PERSON] виплачено суми заборгованості згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.02.2014р. та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.02.2014р., а саме заборгованість по заробітній платі в сумі 8465,47грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1935,12грн., що підтверджується платіжним дорученням №1852 від 15.04.2014р. та 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати в сумі 30грн., що підтверджується платіжним дорученням №1851 від 15.04.2014р.; - згідно довідки про виплату вихідної допомоги та компенсації [PERSON] нараховано заборгованість у сумі 1716,83грн. та згідно відомостей нарахування коштів №28 за березень 2014 на картковий рахунок [PERSON] 30.05.2014 року зараховано вищевказану суму; - позивачам відповідно до вимог ст.41 КЗпПУ при звільненні була нарахована та виплачена вихідна допомога у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат; - згідно довідок по нарахуванню вихідної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат при звільненні ПрАТ «Український силікат» існує заборгованість перед [PERSON] у розмірі 3805,80грн., перед [PERSON] у розмірі 3679,42грн., перед [PERSON] у розмірі 3752,25грн., перед [PERSON] у розмірі 3748,50грн. та згідно відомостей нарахування коштів №49 за червень 2014 на карткові рахунку співробітників 01.07.2014 року зараховано вищевказані суми; - заборгованість по заробітній платі перед позивачами станом на 30.05.2014р. відсутня, що підтверджується відомостями нарахування коштів №27 за жовтень 2013 на карткові рахунки співробітників. 4. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі заявлених позовних вимог(вирішити незаявлену позовну вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом. Судом під час розгляду справи вжито заходів щодо роз'яснення позивачам право збільшувати, зменшувати, уточнювати позовні вимоги, однак позивачів не скористалися зазначеним правом та наполягали на розгляді справи в межах заявлених позовних вимог. 5. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню у зв'язку з повним відшкодуванням відповідачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи. Вимога про стягнення з відповідача на користь [PERSON] судових витрат на нотаріальне посвідчення довіреності в сумі 200,00грн. - суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджена належними доказами щодо понесення цих витрат. 6.

Outcome: dismissed