Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

21.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що він знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська - Західна №1», яка з 07.09.2010 року змінила найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» з 27.08.2001 року по 13.06.2014року, працюючи електрослюсарем 5-го розряду підземним та був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з переходом на пенсію за віком. 21.12.2013 року він, працюючи на Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» електрослюсарем 5-го розряду підземним дільниці ППС-2, в 1 зміну, о 12.00год., при виконанні наряду був притиснутий домкратом приводу підтримуючого пристрою кліті до металевої огорожі стовбура, внаслідок чого отримав закритий уламковий перелом верхнього краю правої лопатки зі зміщенням, забій, гематома, садна, грудної клітини справа, забій правого плечового суглоба, садна правої кісті, травматичний шок 1 ступеню, внаслідок чого був направлений в травматологічне відділення Димитровської ЦМЛ, де з 21.12.2013 року по 14.01.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні, а з 14.05.2014 року по 03.06.2014 року - в Комунальному лікувально-профілактичному закладі «Донецька обласна лікарня відновного лікування». По даному факту складено акт форми Н-1 від 25.12.2013 року та акт форми Н-5 від 25.12.2013 року. 12.06.2014 року міжрайонною травматологічною МСЕК м.Красноармійська первинно йому було встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. У зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку 21.12.2013року, у нього погіршилося здоров'я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, його стан здоров'я постійно погіршується, він постійно проходить лікування, не може виконувати певні види робіт у побуті, на теперішній час обмежений у виборі роботи, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 80000,00грн., заподіяної професійним каліцтвом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника [PERSON], на позові наполягає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позов задовольнити з урахуванням розумності та справедливості, передбаченої ст.23 ЦК України. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, рішення по справі винести на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 27.08.2001 року по 13.06.2014року, працюючи електрослюсарем 5-го розряду підземним та був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з переходом на пенсію за віком (а.с.5-9). 21.12.2013 року позивач [PERSON], виконуючи трудові обов'язки на виробництві, одержав в результаті нещасного випадку виробничу травму, пов'язану з виробництвом у виді закритого уламкового перелому верхнього краю правої лопатки зі зміщенням, забою, гематоми, садни грудної клітини справа, забою правого плечового суглоба, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25.12.2013 року (а.с.10-14) , актом №93 форми Н-1 від 25.12.2013 року (а.с.15-16) та знаходився в травматологічному відділені Димитровської центральної міської лікарні з 21.12.2013 року по 14.01.2014 року на стаціонарному лікуванні, а з 14.05.2014 року по 03.06.2014 року - в Комунальному лікувально-профілактичному закладі «Донецька обласна лікарня відновного лікування» (а.с.18,19). Відповідно до довідки міжрайонної травматологічної МСЕК м.Красноармійська первинно позивачу було встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності до 12.06.2015 року (а.с.48,49). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику «внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 40% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи до 12.06.2015 року, у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. 21.12.2013 року позивач [PERSON] отримав виробничу травму внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом №93 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 25.12.2013 року (а.с.15-16) і при цьому мало місце не тільки порушення позивачем вимог «Інструкції про охорону праці», безпечному виконанню і поведінки в шахті гірника, а також при цьому мала місце протиправність дій відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку (а.с.16). Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідок МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 40% до 12.05.2015 року, позивач визнаний інвалідом 3 групи до 12.06.2015 року, тобто не безстроково, а також одержує щомісячні виплати Фонду соціального Страхування у зв'язку з одержаною травмою в розмірі 3176,60грн. (а.с.38) та одержав одноразову допомогу в розмірі 62118,00грн. (а.с.39), суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору - в розмірі 243,60грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial