Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

20 листопада 2013 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, у якій викладені вимоги про визнання за [PERSON], [PERSON] співвласниками квартири [ADDRESS] право продажу зазначеної квартири іншим особам, що не є співвласниками будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Даний будинок складається з трьох квартир. Зазначають, що виникла необхідність продати квартиру [NUMBER]. Для вчинення необхідних дій з продажу квартири позивачі видали довіреність на ім'я [PERSON]. [PERSON] усно повідомила усіх співвласників будинку про намір продати квартиру і приватним нотаріусом [PERSON] були поштою відправлені письмові повідомлення [PERSON], [PERSON], [PERSON], про намір продати квартиру [NUMBER], вказавши ціну квартири та з пропозицією переважного права на купівлю. Відповідачі не отримують листи і в усній розмові зазначають, що не мають наміру використовувати переважного права на купівлю квартири і отримувати листи теж не бажають. При зверненні до декількох нотаріусів у м. Полтаві останніми було відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу квартири з особою без наявних повідомлень співвласників з пропозицією переважного права на покупку квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зв'явились. Про причини неявки суду не повідомили, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом оголошення в редакції газети «Зоря Полтавщини» від 10.01.2014 року за № 4-5. Згідно п. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.03.2013 року посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. 01 грудня 2007 року, спадкоємцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є [PERSON], [INFO]. Спадщини на яку видано свідоцтво складається з: 5/75 часток житлового будинку з частиною надвірних побудов, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 48,2 кв.м. (а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2013 року посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. 01 грудня 2007 року спадкоємцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є його син [PERSON], [INFO], на яку видано свідоцтво, складається з: 10/75 часток житлового будинку з частиною надвірних побудов, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 48,2 кв.м. (а.с.11). Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п. 1 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відправлялися на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], листи з рекомендованим повідомленням, однак вказані листи були повернені без вручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання.(а.с.16-18). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], за інвентарним номером 359, [PERSON] належить 17/25 частин даного житлового будинку, [PERSON] - 3/25 частини і [PERSON] -5/25 частини житлового будинку.(а.с. 19). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. В силу ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. Відповідно п.п. 5.6, 5.7 п. 5 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, якщо решта учасників спільної часткової власності відмовиться від здійснення права переважної купівлі або не здійснить цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо іншого майна - протягом десяти днів з дня одержання повідомлення про намір і умови продажу, то нотаріус після одержання заяви про відмову або після спливу встановленого терміну може посвідчити договір купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі. Договір купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі може бути посвідчений нотаріусом за наявності відомостей про те, що учасники спільної часткової власності відмовились одержати надіслані на їх адресу заяви продавця про його намір продати свою частку. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу зв'язку. З огляду на наведенні вище норми права, відповідачі мають право, а не зобов'язанні відмовитися від здійснення переважного права купівлі або можуть не здійснювати цього права щодо нерухомого майна. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення, оспорення чи не визнання саме відповідачами у справі прав позивачів щодо реалізації права на продаж квартири. При цьому, судом враховується, що [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Права позивачів, як власників вказаного вище майна визначені та гарантовані Законом, а тому не потребують додаткового визнання та підтвердження у судовому порядку. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, щодо посвідчення договору купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі. Враховуючи вищезазначені обставини у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed