Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

21 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі\~ 30583,64 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 28 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачу видано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконав умови вказаного договору, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року за ним рахується заборгованість всього в сумі 30583,64 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав частково в межах позовної давності, а також не погодився із застосування до нього банком подвійної відповідальності у виді пені та штрафу за одне і те саме порушення. У звязку із скрутним матеріальним становищем просив розстрочити стягнення з нього заборгованості, також просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що 28 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 22). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), зобовязалося надати позичальнику, тобто [PERSON] кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 1,9 % на місяць, тобто 22,80 % на рік. Згідно вказаної заяви, позичальник ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також цією заявою позичальник виразив згоду про те, що вищевказана заява разом із «Памяткою клієнта», Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 22 зв. бік). Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач, скориставшись кредитними коштами, допускає порушення термінів погашення заборгованості (а.с.12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в звязку з чим має кредитну заборгованість. Разом з тим, за заявою відповідача, на підставі ст. 257, ч. 3\~ст. 267 ЦК України, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності, у звязку з чим, з урахуванням направлення позивачем позову 09.03.2016 року, та відсутністю доказів щодо домовленості сторін про збільшення строку позовної давності, \~суд вважає необхідним стягнути заборгованість за процентами в розмірі 14602,92 грн., тобто в межах трьох років. Сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню в повному обсязі 9604,66грн. Щодо застосування до відповідача неустойки, то умовами вище вказаного Договору (його складові: анкета-заява, [PERSON], Умови і Правила надання банківських послуг) передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (стаття 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013, від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13). Вирішуючи питання щодо належної до стягнення суми пені, то розрахунок останньої (а.с. 12-14) не відповідає розміру пені, визначеної Тарифами банка (а.с. 15). Так, з розрахунку слідує, що пеня нарахована у певних місяцях за порушення строків оплати в розмірі по 50 грн., тоді як зі змісту наданих суду [PERSON] вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається з пеня 1 + пеня2, де пеня 1 базова процентна ставка по договору/30- нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, що нараховується один раз на місяць, при наявності заборгованості по кредиту та відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. За вищевказаного, суд вважає, що позивачем не доведено підстав нарахування пені у розмірі, зазначеному в розрахунку [PERSON]. Щодо застосування неустойки у виді штрафу, то відповідно до [PERSON] та п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що штраф складається з 500 грн.+5% від ціни позову. В той же час, такий спосіб забезпечення виконання зобов'язання\~\~як сплата штрафу в розмірі 5% від суми позову не відповідає положенням\~\~ч.2\~ст. 549 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд вважає, що на користь [PERSON] із відповідача підлягає стягненню заборгованість за основним кредитом, відсотки за користування кредитом в межах строку позовної давності за три роки, і штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина), тобто 24707,58 грн., з яких заборгованість по кредиту 9604,66 грн., проценти 14602,92 грн. та штраф 500 грн. З урахуванням скрутного матеріального становища відповідача, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, та з огляду на розмір його доходу (2024,82 грн. середній), про що останнім надано відповідні докази, на підставі ст. 217 ЦПК України, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення на 12 місяців зі стягненням з відповідача щомісячних платежів в розмірі 2058 грн. 97 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1116 грн. 18 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial