Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 19 лютого 2021 року [PERSON] уклала з позивачем договір дарування кватири, за яким вона безоплатно відчужила у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В цій квартирі залишилось зареєстрованим місце проживання [PERSON] , який є рідним братом позивача. Понад 20 років поспіль відповідач не проживає в спірній квартирі та систематично ухиляється від участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Тому [PERSON] просить суд розірвати договір найму квартири [ADDRESS] , укладений в 1996 році між [PERSON] та відповідачем. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2021 року (а.с.20) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2021 року (а.с.22-23) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 липня 2021 року (а.с.27) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] , його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 3.2. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що [PERSON] не віддає його речі, які залишились в спірній квартирі. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 19 лютого 2021 року [PERSON] уклала з позивачем договір дарування квартири (а.с.7-8), за яким вона безоплатно відчужила у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 4.2. В той же день за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245065401 від 19 лютого 2021 року (а.с.9). 4.3. Зі штампу, розміщеному на запиті до РС Бориспільської міської ради (а.с.21), вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] . 4.4. Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщен-нями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» розділу ІІІ «Забезпечення громадян жилими приміщеннями. Користування жилими приміщеннями» ЖК України та главою 32 «Право користування чужим майном» розділу ІІ «Речові права на чуже майно» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. 5.2. Згідно з ч.2 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. 5.3. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. 5.4. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5.5. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 жовтня 2020 року у справі №447/455/17 (провадження №14-64цс20), у частині першій статті 156 ЖК України не визначені правила про самостійний характер права члена сім`ї власника будинку (квартири) на користування житловим приміщенням, не визначена і природа такого права. Передбачено право члена сім`ї власника житлового будинку користуватись житловим приміщенням нарівні з власником, що свідчить про похідний характер права користування члена сім`ї від прав власника. 5.6. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 5.7. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.8. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.9. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що в 1996 році між [PERSON] та відповідачем був укладений договір найму квартири [ADDRESS] . Водночас, [PERSON] був сином [PERSON] та вселився в це житло як член сім`ї власниці квартири. Ці обставини свідчать про те, що позивач та його представник [PERSON] помилились щодо юридичної підстави набуття відповідачем права користування спірною квартирою. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 13 лютого 2020 року у справі №904/349/19, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. 6.2. [PERSON] не є членом сім`ї позивача в розумінні ч.2 ст.156 ЖК України. У зв`язку з припиненням права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинилось право відповідача на користування цим житлом. Крім того, зі змісту актів обстеження житлово-побутових умов (а.с.11, 12) вбачається, що більше 5 років поспіль [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . 6.3. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою, яка проживає в квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] стверджувала, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] протягом останніх 5 років. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою, яка проживає в квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] повідомила про те, що вона часто бувала в квартирі [ADDRESS] та не бачила в ній відповідача ще з 2007 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою, яка проживає в квартирі [ADDRESS] . Їй відомо про те, що на початку 2000-х років [PERSON] одружився. Його батьки придбали квартиру для подружжя. У зв`язку з тим, що відповідач разом з його дружиною переїхав у нову квартиру, він припинив проживати в квартирі [ADDRESS] . В цій квартирі [PERSON] не проживає понад 18 років. 6.4. Таким чином, в ході розгляду цивільної справи суду подано достатню кількість належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що [PERSON] втратив право користування спірною квартирою. Та обставина, що [PERSON] утримує в своєму володінні речі відповідача, не має жодного значення для правильного вирішення цього спору та може бути підставою лише для пред`явлення [PERSON] позову про витребування свого майна з чужого незаконного володіння позивача. 6.5. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] належить визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що укладення договору найму житла залишилось не доведеним, підстави для розірвання цього договору відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. 6.6. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 6 квітня 2021 року (а.с.10) та копії квитанцій (а.с.13-15). Ці письмові докази не містять інформацію, що стосується предмета доказування, та є неналеж-ними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судо-вого збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 7.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропор-ційно розміру задоволених позовних вимог. 7.3. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень та витратив грошові кошти в розмірі 5000 гривень на професійну правничу допомогу. Ці обставини підтверд-жуються квитанцією (а.с.1), а також довідкою №41 від 16 квітня 2021 року (а.с.17) та розрахунком суми витрат на професійну правничу допомогу (а.с.18). Пред`явлений позов задоволений лише частково. 7.4. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 454 гривень (908 : 2) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень (5000 : 2).

Outcome: partial