Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

20.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 12.09.2011 року він передав відповідачу позику в розмірі 6300 евро, 10.10.2011 року він передав відповідачу позику в розмірі 3725 евро, 29.12.2011 року він передав відповідачу позику в розмірі 1000 евро з кінцевим терміном повернення 01.02.2012 року. Однак у встановлений договором займу термін, відповідач грошові кошти зазначені у розписці не повернув, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просив суд стягнути з відповідача суму боргу за розпискою у розмірі 130578 грн. 79 коп. 3% річних в розмірі 7834 грн. 72 коп та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву з клопотанням слухати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінку, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 12.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу грошових коштів, на виконання якого позивачем були передані відповідачу грошові кошти у сумі - 11025 евро з терміном їх повернення до 01 лютого 2012 року, про що відповідачем власноруч була написана розписка. (а.с. 4). Однак у встановлений договором займу термін, відповідач грошові кошти зазначені у розписці не повернув. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов»язання перебачені ст.611 ЦК України. Позивач у відповідності до вимог чинного законодавства, на підтверження укладеного договору позики надав суду розписку відповідача, написану ним власноруч. Статею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлені договором. Із змісту наданої суду розписки, остаточною датою повернення боргу зазначено дату 01 лютого 2013 року, але як встановлено в судовому засіданні до теперішнього часу відповідач зобов'язання за договором позики не виконав та борг не повернув. Крім того згідно ч.1 ст..1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язується сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вищенаведене суд вважає, що уклавши договір позики, у відповідача [PERSON] виникли зобов'язання по поверненню суми позики, які він зобов'язаний виконати, а тому відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд погоджується з розрахунок 3% річних наданим позивачем, оскільки він відповідає формулі нарахування та нормам чинного законодавства. Статтею 88 ГПК України передбачений розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до положень зазначеної статті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved