Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

21 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначивши в якості заінтересованих осіб Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Вимоги було обґрунтовано тим, що він є етнічним німцем, проте через незалежні від нього причини у відповідних документах був зазначений як українець. Заявник прагне зберегти національну, культурну та релігійну самобутність, і бажає скористатися можливістю взяти участь у програмі «Пізній переселенець» у рамках законодавства Німеччини. Між тим, заявник не має можливості реалізувати заплановане через те, що факт належності його до німецької нації документально не підтверджено. Викладені обставини стали причиною звернення заявника до суду із заявою про встановлення того факту, що він належить до національності «німець» (є етнічним німцем), унесення змін до відповідних актових записів (а.с.а.с. 2, 3). 16 січня 2017 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості заінтересованих осіб Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області, Міністерство закордонних справ України. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги. Представники заінтересованих осіб до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності зі статтею 11 Закону України від 25.06.1992 року №2494-ХІІ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Судом встановлено, що заявник є громадянином України, народився 22.06.1971 року у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с.а.с. 8 - 14). Заявник вважає себе етнічним німцем, планує скористатися можливістю взяти участь у програмі «Пізній переселенець» у рамках законодавства Німеччини, проте перешкодою для реалізації запланованого є відсутність документального підтвердження його приналежності до німецького етносу. Між тим, той факт, що заявник є етнічним німцем підтверджуються результатами системного аналізу усієї сукупності добутих судом доказів, а саме: -листом Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 08.12.2014 року №66/24/1/К-459/12, згідно з яким [PERSON] (дід заявника), [INFO], уродженець м. Запоріжжя Дніпропетровської області, німець, громадянин СРСР. До арешту працював викладачем німецької мови у бібліотечному технікумі м. Кременчука. На момент арешту [PERSON] мав наступний склад сім'ї: дружину [PERSON], [INFO], сина [PERSON] віком 4 місяці. В архівній кримінальній справі також згадуються наступні родичі [PERSON]: батько - [PERSON], [INFO], німець, уродженець м. Варшави (Польща), заарештований 1937 року органами НКВС та засуджений до вищої міри покарання: старша сестра - [PERSON]; молодша сестра - [PERSON]. [INFO] [PERSON] було заарештовано і 22.07.1938 року - засуджено до 10 років таборів (а.с. 7); -посвідкою про народження батька заявника, [PERSON], [INFO], уродженця м. Кременчука Харківської області, батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6); -свідоцтвом про народження заявника, у якому батьком заявника вказано [PERSON] (а.с. 4); -витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 04.11.2014 року №00014670023, згідно з яким [PERSON] (дід заявника) помер [INFO] і був німцем за національністю (а.с. 15). Відтак, наведені документи відображають прямий родинний зв'язок між прадідом заявника ([PERSON]), дідом заявника ([PERSON]) та батьком заявника ([PERSON]), які були етнічними німцями. Крім того, опосередковано факт міцного духовного зв'язку між заявником та німецьким етносом підтверджується численними письмовими доказами, наданими останнім суду (подяки КНЗ «Дніпродзержинське обласне музичне училище» за сприяння розвитку духовності та культури Німеччини в Україні, КП «Дніпропетровський будинок органної та камерної музики» за пропаганду культурної спадщини Німеччини в Україні, творчою характеристикою КП «Дніпропетровський будинок органної та камерної музики», лист Дніпропетровського обласного товариства німців «Відергебурт» щодо тривалого активного членства у ньому заявника) (а.с.а.с. 33 - 38). Таким чином, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Встановлення вказаного у заяві факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. При цьому для уможливлення ефективної реалізації права заявника на індивідуальність та вільний вибір її проявів суд вважає за необхідне внести відповідні зміни до актових записів про народження сина заявника, [PERSON], та про одруження заявника, у яких він зазначений як українець (а.с.а.с. 5, 16).

Outcome: approved