Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

20 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.05.2016 року на вул. Ульянова в м. Дніпрі сталося зіткнення автомобілів марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АН6909АХ, під керуванням відповідача у стані алкогольного спяніння, і марки «ВАЗ», реєстраційний номер А5762ЕС, під керуванням [PERSON] У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі були пошкоджені. Ризики пошкодження автомобіля марки «Mitsubishi» були застраховані позивачем, і сума страхового відшкодування склала 17 786,39 грн., які позивач добровільно сплатив потерпілій особі. У добровільному порядку відповідач не відшкодовує позивачеві понесені витрати, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування, а також відшкодування судових витрат (а.с.а.с. 2 4, 26). Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що 21.12.2015 року між сторонами було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АЕ/2779953), за яким відповідач застрахував ризики пошкодження автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АН6909АХ (а.с. 7). 20 травня 2016 року на вул. Ульянова в м. Дніпрі сталося зіткнення автомобілів марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АН6909АХ, під керуванням відповідача у стані алкогольного спяніння, і марки «ВАЗ», реєстраційний номер А5762ЕС, під керуванням [PERSON] (а.с.а.с. 11, 12). 25 травня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.а.с. 13, 14). 08 червня 2016 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанову було ухвалено за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.05.2016 року (а.с. 12). 07 липня 2016 року позивач сплатив вигодонабувачеві за договором страхування у рахунок відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в сумі 17\~786,39 грн. (а.с.а.с. 15 24). Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Згідно зі статтею 993 ЦК до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності з підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 01.07.2004 року №1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з участю відповідача, який перебував у стані алкогольного спяніння, отже позивач, виконавши свої зобовязання страховика у повному обсязі, набув право подати регресний позов до страхувальника. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача також підлягають відшкодуванню витрати останнього зі сплати судового збору в сумі 1 600,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved