Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

20 березня 2017 року позивачі\~звернулися до Розівського районного суду Запорізької області з позовом до КТ «ТОВ «Розсервіс», Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, третя особа: Розівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що позивачі [PERSON] та [PERSON] з 4 березня 1977 року до 7 вересня 2004 року перебували у шлюбних відносинах, від яких у них 11 листопада 1977 року народилася донька [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в період часу з вересня 1988 року до 31 липня 1995 року працювали на державному підприємстві Розівське ремонтно-транспортне підприємство, яке з 1 жовтня 1989 року було перетворене на Розівське експериментальне виробництво «Агропромвпровадження» (далі Розівське ЕВ «Агропромвпровадження»), від якого позивачі, згідно наказу № 41 від 18 лютого 1991 року та протоколу засідання профспілкової організації № 12 від 18 лютого 1991 року отримали двокімнатну квартиру № 2 в шістнадцятиквартирному будинку № 48 по вул. Леніна в смт. Розівка Запорізької області. Комісією по приватизації житла Розівського «Агропромвпровадження» було винесено розпорядження № 5 від 8 грудня 1997 року про безоплатну передачу квартири у спільну сумісну власність позивачів. 15 грудня 1997 року органом приватизації було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого співвласниками квартири на праві спільної сумісної власності стали позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. \~В квітні 1998 року в процесі роздержавлення на базі Розівського ЕВ «Агропромвпровадження» було створено відкрите акціонерне товариство «Агропромсервіс», яке в лютому 2011 року було перетворене в КТ «ТОВ «Розсервіс». В лютому 2017 року позивачі вирішили розпорядитися своєю власністю спірною квартирою, в зв`язку з чим звернулися до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області з метою продажу належної їм квартири, але нотаріусом було відмовлено в посвідчені договору купівлі-продажу квартири на підставі того, що свідоцтво про право власності на житло скріплене печаткою КТ «ТОВ «Розсервіс», а не печаткою органу приватизації Розівського ЕВ «Агропромвпровадження», про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 лютого 2017 року. Вищевикладені обставини вимусили позивачів звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі не зявились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 60).\~\~ Представник відповідача в особі директора КТ «ТОВ «Розсервіс», в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 59). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Розівського району Запорізької області в особі спеціаліста І категорії селищної ради [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги позивачів визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують (а.с.57-58). Представник третьої особи Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області в особі завідуючого нотаріальної конторою [PERSON] також в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечує (а.с. 56). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~ Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] з 04.03.1977 року до 07.09.2004 року перебували у шлюбі, від якого мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7,17, 20). В лютому 1991 року відповідно до наказу № 41 від 18.02.1991 року та протоколу засідання профспілкової організації № 12 від 18.02.1991 року по Розівському експериментальному виробництву «Агропромвпровадження» позивачі отримали ордери на отримання житла двокімнатної квартири № 2 у збудованому будинку за адресою: Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Леніна, буд. 48, що підтверджується довідкою КТ «ТОВ «Розсервіс» № 11 від 21.02.2017 року (а.с. 31). В грудні 1997 року позивачі звернулись до органу приватизації із заявою про приватизацію квартири, за результатами розгляду якої комісією по приватизації житла Розівського ЕВ «Агропромвпровадження» було винесено розпорядження № 5 від 08.12.1997 року про безоплатну передачу квартири у спільну сумісну власність членів родини позивачів (а.с. 26, 30, 36 зворотній бік). 15.12.1997 року органом приватизації комісією по приватизації житла Розівського експериментального підприємства «Агропромвпровадження» було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого співвласниками спірної квартири на праві спільної сумісної власності стали: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34). Право власності на спірну квартиру зареєстровано в бюро технічної інвентаризації та видано технічний паспорт на квартиру (а.с. 35-36). В квітні 1998 року в процесі роздержавлення на базі Розівського ЕВ «Агропромвпровадження» було створено відкрите акціонерне товариство «Агропромсервіс», яке в лютому 2011 року було перетворено в командитне товариство «Товариство з обмеженою відповідальністю «Розсервіс» (а.с.33). Відповідно до Рішення Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області № 1 від 20.11.2015 року вул. Леніна в смт. Розівка було перейменовано на вул. Центральну (а.с. 37). В лютому позивачі звернулись до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області з метою оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири, але нотаріусом було відмовлено в посвідченні даного договору з підстав того, що свідоцтво про право власності на житло скріплене печаткою КТ «ТОВ «Розсервіс», а не печаткою органу приватизації Розівського ЕВ «Агропромвпровадження», про що винесено відповідну постанову (а.с. 38). Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності.\~\~\~\~\~\~ Частиною 1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачі вважали, що правовстановлюючі документи на квартиру оформлені належним чином, то на відсутність печатки на свідоцтві про право власності на житло уваги не звернули, а коли дана обставина була виявлена, зясувалось відсутність такого органу приватизації, яким було видане свідоцтво Розівський ЕВ «Агропромвпровадження» та, відповідно, й печатки такого органу. Тому свідоцтво про право власності на житло було посвідчено печаткою підприємства-правонаступника КТ «ТОВ «Розсервіс». На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що позивачі є власниками спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1997 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] по теперішній час зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] (колишня Леніна)[ADDRESS], та продовжують користуватися цією квартирою, позивач [PERSON] була зареєстрована в даній квартирі з 19.09.1992 року по 21.07.2015 року (а.с. 21), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved