Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її рідний брат - [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5920680300:01:001:0040, загальною площею 3,51 га, розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчена державним актом серії І-СМ №022511, виданим Ганнівсько-Вирівською сільською радою 25 березня 2002 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів вказану вище земельну ділянку своїй співмешканці [PERSON] . Однак, [INFO] остання померла. За життя [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняла. Зазначає, що звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, отримала відмову у зв`язку з тим, що в заповіті вказано, що земельна ділянка розташована в с. Ганнівка-Вирівська, а фактично вона знаходиться в межах сільської ради, за межами населеного пункту. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5920680300:01:001:0040, площею 3,51 га, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Ухвалою від 25 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 23-24). Ухвалою від 13 березня 2020 року підготовче провадження по справі закрите. Справу призначено до розгляду по суті (а. с. 52). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Представник відповідача - Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з`явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують (а. с. 57). Ухвалою Білопільського районного суду від 24 березня 2020 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Заслухавши позивача, повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223, ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, яким є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах Згідно з ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В силу положень ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] помер рідний брат позивача - [PERSON] (а. с. 7-12). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5132 га, розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право власності спадкодавця на яку посвідчене державним актом серії І-СМ №022511 від 25 березня 2002 року, виданим на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації №67 від 28 лютого 2002 року (а. с. 13). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ганнівсько-Вирівської сільської ради 24 березня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №16, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку розміром 3,5132 га, розміщену в [ADDRESS] своїй співмешканці [PERSON] (а. с. 14). За інформацією Ганнівсько-Вирівської сільської ради, [PERSON] постійно та на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] один, однак фактично проживав у [ADDRESS] разом з [PERSON] (а. с. 78). Судом також встановлено, що 20 червня 2018 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О. І. за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №115/2018 після померлого [INFO] рідного брата [PERSON] , зареєстрована у Спадковому реєстрі за №62595633. Крім того, 03 вересня 2018 року заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] подала також [PERSON] . У подальшому, 19 лютого 2019 року [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке не ввійшло до складу спадщини, охопленої заповітом (а. с. 31-45). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру №59758923 від 11 березня 2020 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а. с. 34). За даними Ганнівсько-Вирівської сільської ради, на день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а. с. 48). Постановою державного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Бойко О. І. від 15 січня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка залишилася після померлого [INFO] [PERSON] , посвідчену державним актом серії І-СМ №022511 від 25 березня 2002 року, з тих підстав, що цю земельну ділянку спадкодавець заповів своїй співмешканці [PERSON] , остання протягом встановленого законом строку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, та крім того, правовстановлюючий документ посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 3,51 га на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради, тоді як на плані зовнішніх меж позначена земельна ділянка за №11 площею 3,5132 га (а. с. 16). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті рідного брата [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву та отримала свідоцтва про право на спадщину на майно, яке не ввійшло до складу спадщини, охопленої заповітом. Разом з цим, [PERSON] також у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки [INFO] померла. У той же час, неотримання останньою свідоцтва про право на спадщину, не означає, що вона не набула право на цю спадщину. А відтак, за загальними правилами спадкування, всі права, що належали [PERSON] на день смерті, у тому числі й право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , зокрема на земельну ділянку, посвідчену державним актом серії І-СМ №022511 від 25 березня 2002 року, переходять до її спадкоємців, до кола яких позивач у даній справі не входить. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, враховуючи вищенаведене, а також те, що земельна ділянка, яка є предметом даного судового розгляду, ввійшла до складу спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та її в установленому законом порядку прийняла [PERSON] , а неотримання останньою свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на цю спадщину, яке після смерті особи переходить до її спадкоємців, яким не є позивач у справі, підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання у порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON] права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчену державним актом серії І-СМ №022511 від 25 березня 2002 року, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed