Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

20 листопада 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування заявлених вимого зазначила, що від спільних відносин з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання позивача, як матері дитини, не надає, має постійне місце роботи, аліменти на третіх осіб з нього не утримуються. Єдиним джерелом доходу позивача є одноразова допомога при народженні дитини. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою [PERSON] трьох років, починаючи з дня звернення до суду. Допустити негайне виконання рішення. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову наполягає та згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про народження серій I-КИ №670318, виданого виконкомом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 13 лютого 2018 року, актовий запис №02, [PERSON] народилася 29 січня 2018 року, батьком якої записано [PERSON], а матірю [PERSON] Довідкою виконавчого комітету Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №481 від 11 жовтня 2011 року підтверджується, що до складу сімї позивача входить син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання матері дитини в період догляду за дитиною до трьохрічного віку не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання матері, з якою проживає дитина до трьохрічного віку. Відповідно до ч.2\~ст.91 СК України,\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Згідно\~ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання ... має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно\~ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Статтею 81 ЦПК України передбачено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Отже, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи зі сталих критеріїв добросовісності, справедливості, пропорційності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial