Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

21.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за розписками у розмірі 12\~409\~255 грн. 40 коп., з яких 8\~255\~670 грн. 70 коп. - сума основної заборгованості, 3964004 грн. 00 коп. - проценти, 22\~400 грн. 52 коп. - 3% річних, 167\~180 грн. 83 коп. - сума інфляційних збитків; стягнути судовий збір у розмірі 6890 грн. 08.02.2017 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за розписками у розмірі 22\~737\~777 грн. 33 коп. (вимоги у первісному позові 12409255,40 грн. + розмір збільшення вимог 10328521,93 грн.), з яких 16379040 грн. 70 коп. сума основної заборгованості; 6145119 грн. 65 коп. проценти; 46436 грн. 80 коп., 167180 грн. 83 коп. сума інфляційних збитків. В обґрунтування вимог посилається на те, що 21.09.2010 року між ним та відповідачем укладено усний договір позики, за яким він передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 8000,00 доларів США, зі строком повернення суми боргу за вимогою, відповідно до норм ч. 2 ст. 530 ЦК України та ч. 2 ст. 1049 ЦК України. Аналогічні усні договори було укладено 08 серпня 2012 року на 120000,00 грн., 01 вересня 2012 року - 47,868,60 доларів США, 08 вересня 2012 року - 27500,00 доларів США, 05 жовтня 2012 року -15 000,00 доларів США, 18 жовтня 2012 року - 14000,00 доларів США, 17 листопада 2012 року - 2000,00 доларів США, 06 листопада 2013 року - 100000,00 доларів США. Також, 01 вересня 2015 року між ним та відповідачем укладено усний договір позики, за яким він передав Відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 400000,00 доларів США зі строком повернення: 10000,00 доларів США до 27.07.2016, 90000,00 доларів США до 01.09.2016, 300000,00 доларів США до 31.12.2016. Факт передачі грошових коштів, умови та строк повернення грошових коштів за усними договорами позики від 21 вересня 2010 року, 08 серпня 2012 року, 01 вересня 2012 року, 08 вересня 2012 року, 05 жовтня 2012 року, 18 жовтня 2012 року, 17 листопада 2012 року, 06 листопада 2013 року зафіксовано у розписках від 21 вересня 2010 року, 08 серпня 2012 року, 01 вересня 2012 року, 08 вересня 2012 року, 05 жовтня 2012 року, 18 жовтня 2012 року, 17 листопада 2012 року, 06 листопада 2013 року, оригінали яких є. Факт передачі грошових коштів, умови та строк повернення грошових коштів за усним договором позики від 1 вересня 2015 року зафіксовано у розписці від 1 вересня 2015 року, мається лише копія. Він направив претензійну вимогу від 08 листопада 2016 року, що була надіслана рекомендованим листом із описом вкладення до Відповідача. Однак, відповідачем позика повернута не була. Відповідно до Договору позики від 1 вересня 2015 року сторони домовилися про те, що повернення суми позики буде здійснено Позичальником 10000 доларів США до 27.07.2016, 90000 доларів США до 01.09.2016. Грошові кошти у розмірі 10\~000 доларів США та 90 000 доларів США відповідач не повернув, в добровільному порядку повертати відмовляється. Офіційний курс гривні до 1 долара США, встановлений НБУ станом на 12 грудня 2016 року складає 25,8794 грн. Тому відповідно до ст. 526 курс гривні до 1 долара США, встановлений НБУ на 12 грудня 2016 року складає 25,8794 грн. і буде тим курсом еквівалентно якого буде обчислюватися сума заборгованості. Таким чином, загальна сума основного боргу відповідача складає 8255670,70 грн. Договорами позики не було встановлено розміру процентів, а отже відповідач повинен сплатити суму заборгованості по всім договорам позики з урахуванням процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентів складає - 3964004,00 грн. Загальна сума 3% річних за прострочення виконання зобов'язань: за усним договором позики від 1 вересня 2015 року за період з 28 липня 2016 року до 13 грудня 2016 року за зобов'язання у розмірі 10000 доларів США (258794,00 грн.), за період з 02 вересня 2016 року до 13 грудня 2016 року за зобов'язання у розмірі 90000 доларів США (2329146,00 грн.), становить - 22400,52 грн. Загальна сума інфляційних збитків від суми заборгованості за договором позики від 1 вересня 2015 року складає - 167180,83 грн. На підставі викладеного, загальна сума боргу відповідача з урахуванням нарахування несплачених відсотків, 3 % річних та інфляційних збитків становить: 8255670,70 грн. + 3964004,00 грн. + 22400,52 грн. + 167180,83 грн. = 12409255,40 грн. У заяві про збільшення позовних вимог від 08.02.2017 (а.с. 62-66) позивач зазначив, що відповідно до Договору позики від 1 вересня 2015 року сторони домовилися про те, що повернення суми позики буде здійснено Позичальником 300000 доларів США до 31.12.2016. Грошові кошти у розмірі 300000 доларів США відповідач не повернув, в добровільному порядку повертати відмовляється. Офіційний курс гривні до 1 долара США, встановлений Національним банком України станом на 06 січня 2017 року складає 27,0779 грн. Тому курс гривні до 1 долара США, встановлений Національним банком України на 06 січня 2017 року складає 27,0779 грн. і буде тим курсом еквівалентно якого буде обчислюватися сума заборгованості. Таким чином, сума боргу відповідача перед Позивачем за Договору позики від 1 вересня 2015 року в частині повернення позики 300000 доларів США складає 8123370,00 грн., розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ складає - 2181115,65 грн., сума 3% річних за прострочення виконання зобов'язань за період з 01 січня 2017 року до 06 лютого 2017 року за зобов'язання у розмірі 300000,00 доларів США (8123370,00 грн.) становить -24036,28 грн. На підставі викладеного, сума боргу відповідача з урахуванням нарахування несплачених процентів, 3 % річних: 8123370,00 грн. + 2181115,65 грн + 24036,28 грн. = 10328521,93 грн. Таким чином, позовні вимоги збільшились на 10328521,90 грн. (за договором позики від 01.09.2015 року в частині повернення позики 300000 доларів США). Загальна сума заборгованості із урахуванням обсягу позовних вимог у первісному позові та розміру збільшення позовних вимог: 12409255,40 грн. + 10328521,93 грн. = 22737777,33 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Також зазначив, що ніякого тиску на відповідачку він не здійснював, ці розписки вона писала добровільно. Йому відомо, що відповідачка заборгувала кошти багатьом людям, йому відомо, що є кримінальна справа щодо завдання відповідачці тілесних ушкоджень, однак він не має до цього ніякого відношення, по тій справі він проходив свідком, тому між ним та відповідачем лише цивільно-правові відносини, тому не має відношення ні до яких катувань відповідачки. У нього є всі оригінали розписок за позиками, крім розписки від 01.09.2015, мається лише її копія. Цю копію розписки від 01.09.2015 передав йому друг, він зрадів, що відповідачка добросовісно написала розписку, порахувавши раніше надані ним їй кошти, оскільки він їй раніше довіряв та не брав розписок. Відповідачка та її представник в судові засідання неодноразово не зявилися, суд неодноразово повідомляв відповідачку та її представника про судові засідання, однак вони не зявилися, причини неявки не повідомили. В ході розгляду справи 28.09.2017 відповідачка пояснила, що вона не знає позивача, коштів у нього не позичала. Одного дня вона йшла по вулиці, підїхала машина, її затягнули до машини, та відвезли в гараж, де вона під фізичним тиском написали одразу всі ці розписки. В ході розгляду справи 17.11.2017 представник відповідачки адвокат [PERSON] у задоволенні позову просила відмовити, пояснила, що між [PERSON] та позивачем дійсно були партнерські відносини стосовно заробітку грошей та зазначені грошові кошти позивачем дійсно надавалися для її бізнесу, на той час відповідачка працювала в пункті обміну валюти. Зазначені суми відповідачка брала на короткий термін і віддавала в повному обсязі. Відповідачці не відомо за яких підстав саме ці розписки в оригіналі зберігались у позивача. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк і в порядку, які встановлені договором. Всі розписки надані позивачем до суду в оригіналах написані відповідачкою як під копірку та в кожній зазначене строк повернення грошових коштів саме із зазначенням дати. Дивною є обставина, що у разі «неповернення відповідачкою грошей Позивачу» він продовжував і надалі надавати їй не малі суми грошей. Крім того, позовні вимоги не можуть буди задоволенні, оскільки до даного спору слід застосувати позовну давність, оскільки 3-х річний строк позовної давності за розписками від 2010 та 2012 рр. минув. У звязку з різними позиціями відповідачки та її представника в судовому засіданні було оголошено перерву за клопотанням представника відповідача з метою узгодження позиції представника відповідачки та самої відповідачки. 18.12.2017 до канцелярії суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, підписана від імені [PERSON], також міститься підпис адвоката [PERSON] про розгляд цієї заяви без участі [PERSON] При цьому, змісту вказаної заяви відповідає тим обставинам, які адвокат [PERSON] надавала в судовому засіданні 17.11.2017 (а.с.113-115) Після чого, відповідачка та її представник в засідання не зявлялися. 16.01.2017 ухвалою суду відкрито провадження у справі. 21.05.2018 проведено підготовче засідання у звязку з розглядом справи в загальному позовному провадженні, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, також задоволено клопотання представника позивача та витребувано у слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області копії протоколів допитів [PERSON] здійсненого в рамках кримінального провадження №12014220540000508. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з оригіналом розписки від 21.09.2010, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 800 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 08.08.2012, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 120000 грн., які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 01.09.2012, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 47\~868,60 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 08.09.2012, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 27500 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 05.10.2012, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 18.10.2012, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 14\~000 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 17.11.2012, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Згідно з оригіналом розписки від 06.03.2013, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 100\~000 доларів США, які зобовязується повернути у строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує\~передання йому\~позикодавцем визначеної\~грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, вказані оригінали розписок підтверджують укладення між сторонами договору позики. Зі змісту розписок вбачається, що в них не встановлений строк повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з претензії від 08.11.2016 про повернення боргу, опису вкладення у рекомендований цінний лист, квитанції Украпошти від 09.11.2016, позивач направив [PERSON] вимогу про повернення боргу за розписками від 21.09.2010, від 08.08.2012, від 01.09.2012, від 08.09.2012, від 05.10.2012, від 18.10.2012, від 17.11.2012, від 06.03.2013 у строк до 12 грудня 2016 року (а.с.38-41). Таким чином, у вимозі (претензії) від 08.11.2016 зазначено про повернення вказаних коштів «до 12.12.2016». Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, до 12.12.2016 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (11 грудня 2016 року). Таким чином, останнім днем повернення відповідачкою грошових коштів за вказаними розписками було 11 грудня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві\~позику (грошові кошти\~у такій\~самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, до теперішнього часу відповідачем не надано суду доказів щодо повернення позивачу вказаної суми коштів. Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ у справі № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. У звязку з цим, суд не приймає до уваги посилання відповідача та її представника щодо неотримання грошових коштів за вказаними розписками чи написання вказаних розписок одним днем тощо, оскільки відповідачем не спростовано факт отримання коштів за позиками та факт повернення коштів позивачу. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Враховуючи, що позивач надав оригінали вказаних розписок, а відповідачка відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України не надала належних та допустимих доказів на підтвердження виконання грошових зобов'язань, то відсутні підстави стверджувати про виконання відповідачем свого обовязку з повернення позивачу грошових коштів за позиками. Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, в ході судового розгляду відповідачкою та її представником не було надано належних, допустимих доказів на підтвердження написання вказаних розписок під тиском. з застосуванням насильства тощо, будь-яких клопотань (витребування доказів, призначення експертизи) з цього приводу не заявлялось. Надані відповідачкою відеозаписи, витяги з ЄРДР щодо її катування не містять інформацію щодо предмета доказування, оскільки з них неможливо встановити, що вказані відповідачкою факти мали місце з приводу написання саме розписок, які надані позивачем; не надано доказів що, саме за наданими позивачем розписками здійснюється кримінальне провадження, предявлено підозру чи мається вирок суду за цими фактами тощо. Крім того, з пояснень представника відповідачки адвоката [PERSON], які надані 17.11.2017 в ході розгляду справи, та письмової заяви підписаної від імені [PERSON] та наданої 18.12.2017 до канцелярії суду, вбачається, що [PERSON] фактично підтверджує, що кошти за вказаними розписками вона позичала у позивача, однак повернула йому ці кошти. На виконання ухвали суду від 21.05.2018 про витребування доказів, листом від 07.06.2018 ст. слідчий СВ Слобідьского ВП ГУ НП в Х/о [PERSON] повідомила, що виконати ухвалу суду не має можливості, оскільки під час кримінального провадження №12014220540000508 [PERSON] жодного разу не допитувалась, бо її місце знаходження встановити не надалось можливим. Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою не виконано свій обовязок з повернення позивачу грошових коштів за вказаними розписками, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суми позики за розписками. Згідно з положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Враховуючи, що у позивача виникло право пред'явити вимогу про повернення суми позик за вказаними розписками - 12.12.2016 року, а з позовом позивач звернувся до суду 21.12.2016 року, то строк позовної давності щодо повернення основної суми боргу ним не пропущено, тому підстави для застосування позовної давності відсутні. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за розпискою\~від 08.08.2012\~у розмірі\~1200000\~грн. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Результат аналізу норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання, є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суми позик за розписками від 21.09.2010, від 01.09.2012, від 08.09.2012, від 05.10.2012, від 18.10.2012, від 17.11.2012, від 06.03.2013, стягнути еквівалент доларів США в гривні за курсом НБУ станом на 12.12.2016 року 1 долар США = 25,8794 грн. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи закріплений принцип диспозитивності, беручи до уваги, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (18.07.2018) курс долара США є більшим (26,221563 грн.), ніж за яким позивач просить стягнути позику, то суд визначає стягнення позики за курсом НБУ заявленим позивачем станом на 12.12.2016 року 1 долар США = 25,8794 грн. У звязку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у гривневому еквіваленті сума основної заборгованості: за розпискою від 21.09.2010 у розмірі 207\~035 грн. 20 коп. (8000 х 25,8794), за розпискою від 01.09.2012 у розмірі 1\~238\~810 грн. 65 коп. (47868,60 х 25,8794), за розпискою від 08.09.2012 у розмірі 711\~683 грн. 50 коп. (27500 х 25,8794), за розпискою від 05.10.2012 у розмірі 388\~191 грн. 00 коп. (15\~000 х 25,8794), за розпискою від 18.10.2012 у розмірі 362\~311 грн. 60 коп. (14\~000 х 25,8794), за розпискою від 17.11.2012 у розмірі 51\~758 грн. 80 коп. (2000 х 25,8794), за розпискою від 06.03.2013 у розмірі 2 587 940 грн. 00 коп. (100 000 х 25,8794). Згідно з копією розписки від 01.09.2015, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі: 10\~000 доларів США, які зобовязалась повернути 27.07.2016; 90\~000 доларів США, які зобовязалась повернути 01.09.2016; 300\~000 доларів США, які зобовязалась повернути 31.12.2016 (а.с. 17). Позивач просив стягнути суму основної заборгованості за вказаною розпискою у гривневому еквіваленті 258794 грн., 2329146 грн. (10000 + 90000 за курсом 25,8794), та з урахуванням збільшених вимог 8123370 грн. (300000 за курсом 27,0779 станом на 06.01.2017). Разом з тим, відповідачка позовні вимоги, в тому числі за розпискою від 01.09.2015, не визнала, зазначила, що кошти були повернуті. Враховуючи, що позивач не надав оригінал розписки від 01.09.2015, то відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України позивач не підтвердив допустимими доказами, що відповідачка не повернула йому вказані кошти, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості за розпискою від 01.09.2015, суми процентів на підставі ч. 2 ст. 1048 ЦК, 3-х відсотків річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК задоволенню не підлягає. Крім того, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом розписки від 01.09.2015, індексації не підлягає. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Таким чином, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у разі, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі №6-36цс14). За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі №6-79цс14). Як вбачається\~зі змісту\~розписок від\~21.09.2010,\~від 08.08.2012,\~від 01.09.2012,\~від 08.09.2012,\~від 05.10.2012,\~від 18.10.2012,\~від 17.11.2012,\~від 06.03.2013,\~вказані договори\~позик не\~є безпроцентними; в них не вказано розмір процентів за користування коштами, отже згідно з ч. 2 ст. 1048 ЦК їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; оскільки домовленість щодо строку сплати процентів відсутня, то проценти згідно з ч. 2 ст. 1048 ЦК виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті). Оскільки у відповідача виникав обовязок зі сплати процентів за користування коштами щомісячно, що встановлено ч. 2 ст. 1048 ЦК, то право позивача вважається порушеним з моменту несплати відповідачем кожного місяця процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов'язку зі сплати процентів щомісячно й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Отже, оскільки відповідач мав сплачувати проценти за позиками в останній день кожного місяця, перебіг позовної давності для стягнення процентів за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну сплати щомісячного платежу з процентів. Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 21.12.2016, то позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування позиками за період з 21.09.2010 по 31.10.2013 заявлені з пропуском 3-хрічного строку позовної давності і поважні причини такого пропуску позивачем не зазначені, то на підставі ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності. У звязку з цим, суд розраховує відсотки за користування позикою за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно (в межах заявлених позивачем вимог щодо зазначення кінцевого терміну проведення розрахунку). Облікова ставка НБУ у річних становить: з 13.08.2013 по 14.04.2014 - 6,50 \~ \~ \~ \~ з 15.04.2014 по 16.07.2014 - 9,50 з 17.07.2014 по 12.11.2014 - 12,50 \~ \~ \~ \~ з 13.11.2014 по 05.02.2015 - 14,00 \~ \~ \~ \~ з 06.02.2015 по 03.03.2015 - 19,50 \~ \~ \~ \~ з 04.03.2015 по 27.08.2015 - 30,00 \~ \~ \~ \~ з 28.08.2015 по 24.09.2015 - 27,00 \~ \~ \~ \~ з 25.09.2015 по 21.04.2016 - 22,00 \~ \~ \~ \~ з 22.04.2016 по 26.05.2016- 19,00 \~ \~ \~ \~ з 27.05.2016 по 23.06.2016 - 18,00 \~ \~ \~ \~ з 24.06.2016 по 28.07.2016 - 16,50 \~ \~ \~ \~ з 29.07.2016 по 15.09.2016 - 15,50 \~ \~ \~ \~ з 16.09.2016 по 27.10.2016 - 15,00. \~ \~ \~ \~ з 28.10.2016 по 26.01.2017 - 14,00. \~ \~ \~ \~ Як зазначалось вище, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що сума боргу за розпискою від 21.09.2010 становить 207035 грн. 20 коп., то за формулою (сума боргу х ставка НБУ /100%/365(366)днів х кількість днів користування позикою) сума процентів на рівні облікової ставки НБУ згідно з ч. 2 ст. 1048 ЦК за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 111\~115\~грн.\~15\~коп. (207035,20 х 6,5%/100%/365х 165 =6083,43; 6083,43 + 5011,39 +8437,39 +6749,91 +2875,80 +30119,37 +4288,18 +12229,26 +13938,11+ 3761,70 +2850,98 +3266,74 +4296,26 +3563,72 + 3642,91) Оскільки сума боргу за розпискою від 08.08.2012 становить 120000 грн. 00 коп., то за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 65 047 грн. 46 коп. (3526,03 + 2904,66 +4890,41 + 3912,33 +1666,85 +17457,53 +1597,81 +1531,49 +7088,22+ 8078,69 +2180,33 +1652,46 +1893,44 +2490,16 +2065,57 +2111,48) Оскільки сума боргу за розпискою від 01.09.2012 становить 1\~238\~810 грн. 65 коп., то за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно (в межах заявленої суми) складає 664 865 грн. 88 коп. (36400,67+ 29986+ 50485,77 + 40388,62 + 17207,59 + 180221,47 + 25658,65+ 73174,67 + 83399,71 + 22508,44 + 17059,03+ 19546,81 +25707,01 +21323,79 +21797,65). Сума боргу за розпискою від 08.09.2012 становить 711\~683 грн. 50 коп., тому за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 381\~958 грн. 37 коп.(20911,80 + 17226,64 + 29003,54 +23202,83 + 9885,58+ 103535,32 + 14740,62 + 42038,07+47912,24 +12930,86 +9800,23 + 11229,43 + 14768,40+ 12250,29 + 12522,52) Сума боргу за розпискою від 05.10.2012 становить 388\~191 грн. 00 коп., тому за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 208\~340 грн. 94 коп. (11406,43 + 9396,35+ 15820,11 + 12656,09 +5392,13 +56473,81 + 8040,34 +22929,86 +26133,95 +7053,20 +5345,58+ 6125,15 +8055,49 + 6681,98+ 6830,47) Сума боргу за розпискою від 18.10.2012 становить 362\~311 грн. 60 коп., тому за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 194\~469 грн. 59 коп. (10\~646,01 + 8769,93 +14765,44 +11812,35 +5032,66 +52708,89 + 7504,32 +21401,20 +24391,69 +6601,02 +4989,21 +5716,80+7518,46+ 6236,51 +6375,10) Сума боргу за розпискою від 17.11.2012 становить 51\~758 грн. 80 коп., тому за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 27\~778 грн. 81 коп. (1520,86 +1252,85 +2109,35 +1687,48 +718,95 +7529,84+ 1072,05+ 3057,31 +3484,53+ 940,43 +712,74 +816,69 +1074,07 +890,93 +910,73). Сума боргу за розпискою від 06.03.2013 становить 2 587 940 грн. 00 коп., тому за вказаною формулою сума процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.11.2013 до 12.12.2016 включно складає 1452971 грн. 10 коп. (76042,89 + 62642,33 +105467,41 +84373,93 +35947,55 +376492,08 +53602,26 +1528665,71 +174226,33 +47021,31 +35637,20 +40834,30 +53703,29 +44546,51 +45536,43 +4594,48 +15286,57 +17422,63 +4702,13 +3563,72 +4083,43 +5370,32 +4454,65 +4553,64). На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за розписками 21.09.2010, від 08.08.2012, від 01.09.2012, від 08.09.2012, від 05.10.2012, від 18.10.2012, від 17.11.2012, від 06.03.2013 сума основної заборгованості 5\~667\~730 грн. 75 коп. (207\~035,20 + 1200000 + 1\~238\~810,65 + 711\~683,50 + 388191 + 362\~311,60 + 51758,80 + 2587940), проценти 3\~106\~547 грн. 30 коп. (111\~115,15 + 65\~047,46 + 664\~865,88 + 381\~958,37 + + 208\~340,94 + 194\~469,59 + 27\~778,81 + 1 452 971,10) При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 6890 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2658 грн. 78 коп. (8\~774\~278,05 х 6890 / 22737777,30) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial