Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

21.04.2021 позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що відповідно договору купівлі- продажу квартири від 07.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу І.М.Ткаченко, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, він є власником квартири [ADDRESS] . На момент укладання вказаного договору купівлі - продажу, в квартирі залишилась зареєстрованою за місцем проживання відповідачка, яка з моменту продажу в ній не проживає, її особистих речей у квартирі немає, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. Реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує його права як власника, тому він звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.05.2021 позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні, з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.- 4). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Відповідачу було надіслано виклик в судове засідання за адресою, відповідно відомостей Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: [ADDRESS] , який було повернуто на адресу суду з позначкою « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.24). Згідно акту від 24.05.2021, складного комісією, призначеної 02.11.2020 наказом № 2-АГ керівника апарату Рубіжанського міського суду Луганської області, яка встановила, що з 17.05.2021 відправка поштової кореспонденції здійснювалося не в повному обсязі у зв,язку з тим, що обсяг поштових марок та конвертів обмежений. Станом на 24.05.2021 у Рубіжанському міському суді Луганської області закінчилися поштові марки, тому відправка поштової кореспонденції у судових справах тимчасово припинена ( а.с.-21), а тому виклики відповідача в судове засідання було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі» (а.с. 23). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови №36 «Про перейменування вулиць м. Рубіжне» від 15.02.2016, вулиця Калініна перейменована на вулицю О.Бондаренка. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі- продажу квартири від 07.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу І.М.Ткаченко, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 722 (а.с.8-9) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2017 № 102946586 ( а.с. 10). Згідно витягу № 746 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданого 19.04.2021 Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , з 21.03.1964 по теперішній час, зареєстрована за місцем проживання [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 19.04.2021, засвідченого Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з листопада 2017 року по цей час, її особистих речей у квартирі немає. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки право власності відповідача на вищезазначену квартиру припинено, то вона втратила право користування нею. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямє обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved