Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

20.11.2017 р. [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Споживчого Товариства «Колос», в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 135896,14 грн., яка складається з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначає, що в період часу з 03.09.2007 р. по 11.03.2011 р. працював на посаді економіста у СТ «Колос» з окладом 1647,00 грн. щомісячно. 11.03.2011 був звільнений з займаної посади за ст. 38 КЗпП за згодою сторін. На день звільнення у СТ «Колос» існувала заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в розмірі 3969,69 грн. Крім того, за період з 2007 по 2011 р. позивач жодного разу не перебував у щорічній відпустці, в звязку з чим на день звільнення у СТ «Колос» також виникла заборгованість з компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Оплату заробітної плати та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки позивач отримав лише 31.05.2017 р., тобто через 1609 днів після звільнення, в звязку з чим звернувся з даним позовом до суду. 29.11.2017 р. арбітражний керуючий [PERSON] подав до суду заяву, з якої вбачається, що СТ «Колос» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено арбітражного керуючого. 31.05.2017 р. з боку СТ «Колос» сплачено на користь позивача 8518,29 грн. в рахунок погашення заборгованості. Станом на 27.11.2017 р. заборгованість з виплати середнього заробітку за весь час затримки перед позивачем не погашена в звязку з банкрутством і відсутністю коштів. Погашення заборгованості відбувається в порядку черговості, визначеному ст. 45 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Просив суд розглянути справу за відсутності представника СТ «Колос». В судове засідання [PERSON], його представник не зявились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~11,\~60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до наказу №6-к «Про прийняття на роботу» від 03.09.2007 р., виданого директором СТ «Колос», [PERSON] був прийнятий на посаду економіста, на основне місце роботи з повним робочим днем з окладом згідно штатного розкладу. Відповідно до наказу №17-к «Про звільнення з посади» від 11.03.2011 р., виданого директором СТ «Колос», [PERSON] був звільнений з займаної посади з 11.03.2011 на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Відповідно до довідки СТ «Колос» №17/03 від 17.03.2011 р., на день звільнення у СТ «Колос» виникла заборгованість перед [PERSON] з виплати заробітної плати у розмірі 3969,69 грн. та виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 4548,60 грн. Матеріалами справи підтверджується, що 31.05.2017 з боку СТ «Колос» сплачено на користь позивача 8518,29 грн. в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Рішенням Конституційного суду України від 22.02.2012 р. №4-рп/2012\~дано офіційне тлумачення положень\~ст. 233 КЗпП України\~у взаємозв'язку з положенням ст.ст.117, 213-1 КЗпП України. Так, визначено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Крім того, Рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 р. №1-18/2013 дано офіційне тлумачення положень ч. 2\~ст. 233 КЗпП України, де зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 2\~ст. 233 КЗпП України\~слід розуміти так, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Враховуючи, що затримка у виплаті заробітної плати допущена з вини відповідача, згідно зі\~ст. 117 КЗпП України,\~з останнього на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2\~ст. 233 КЗпП України\~не обмежені будь-яким строком. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача складає: 1647,00 грн. (січень 2011 р.) + 1647,00 грн. (лютий 2011 р.) / 39 робочі дні за два місяці (19 робочі дні в січні 2011 р. і 20 робочих днів в лютому 2011 р.) = 84,46 грн. Період невиплати належних при звільненні сум заробітної плати позивачу з 12.03.2011 (наступний день після звільнення) по 14.08.2017 (день розрахунку заборгованості) становить 1609 дні (2011р.+2012р.+2013р.+2014р.+2015р.+2016р.+2017р.). Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 135896,14 грн. (84,46 грн. (середньоденна заробітна плата)* 1609 робочі дні). З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 135896,14 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved