Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 вересня 2019 року о 08 год. 40 хв. відповідачка, здійснюючи рух вул. Юрасова в м. Очакові Миколаївської області, керувала транспортним засобом «Opel Vivaro» номерний знак [NUMBER] , при цьому в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснила зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року, що набрала законної сили 01 листопада 2019 року, відповідачку було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок отриманих механічних пошкоджень ним було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу, вартість якого відповідно до акту виконаних робіт № 84 від 30 червня 2020 року «ФОП [PERSON] » становить 11515 грн., які ним були сплачені. Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент вчинення ДТП застрахована не була. Крім того, позивач зазначив, що йому заподіяно моральну шкоду, яка виражається в тому, що він постійно перебуває у стані психічного дискомфорту, оскільки під час ДТП зазнав сильного душевного потрясіння (стресу), порушений звичайний спосіб його життя, він позбавлений можливості працювати, оскільки використовував автомобіль для перевезення товару. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідачки на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 11515 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. 05 листопада 2020 року заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області позов було задоволено повністю. Ухвалою від 10 лютого 2021 року вказане заочне рішення було скасовано. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, а саме: погодившись із визначеним позивачем розміром заподіяної йому майнової шкоди, просила відмовити у стягненні з відповідачки суми моральної шкоди, оскільки позивачем не було доведено підстав її відшкодування. Вислухавши думки учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року у справі №483/1726/19 провадження №3/483/793/2019, що набрала законної сили 01 листопада 2019 року [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Крім іншого, постановою суду встановлено, що [PERSON] 12 вересня 2019 року о 08 год. 40 хв., здійснюючи рух вул. Юрасова в м. Очакові Миколаївської області, керувала транспортним засобом «Opel Vivaro» номерний знак [NUMBER] , при цьому в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснила зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок винних дій відповідачки автомобілю «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] , що перебував в користуванні позивача [PERSON] , були спричинені механічні ушкодження (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, що підтверджується інформацією з сайту ОСЦПВВНТЗ (а.с. 21). Частиною 2 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до акту виконаних робіт № 84 від 30 червня 2020 року, здійснених «ФОП [PERSON] », вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ГАЗ-24» номерний знак [NUMBER] , становить 11515 грн. (а.с. 14). Згідно з копіями квитанцій № 346 від 02 лютого 2020 року та № б/н від 30 червня 2020 року позивачем перераховано «ФОП [PERSON] » 2000 грн. та 9515 грн. (а.с. 15-16). Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шкода, заподіяна відповідачкою, позивачеві не відшкодована, а тому з неї на користь позивача слід стягнути 11515 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Судом не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на те, що внаслідок ДТП він був позбавлений можливості працювати, оскільки жодним належним та допустимим доказом вказана обставина не підтверджена. Згідно з п. 5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того, хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, вважає, що позивачеві дійсно завдано моральну шкода у зв`язку з пошкодженням автомобіля, який перебував в його користуванні. Разом з тим, виходячи з характеру моральної шкоди, глибини і тяжкості моральних страждань позивача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 300 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд встановив, що ухвалою суду від 07 вересня 2020 року позивачу [PERSON] було відстрочено сплату суми судового збору до ухвалення рішення у справі, а тому у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial