Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07 лютого 1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Шаргородського районного суду від 17 квітня 2014 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають біля нього та знаходиться на його утриманні. Просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідачка не займається вихованням дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач позов підтримує, відповідачка позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 04.06.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 1999 року, який рішенням Шаргородського районного суду від 17 квітня 2014 року розірвано (а.с.4,5). Від шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), які проживають біля позивача і знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області №445 від 08.05.2014 року (а.с.9). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачка є молодою працездатною особою і спроможна сплатити аліменти на утримання дітей в обсязі, визначеному позивачем, а саме: у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 травня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином право неповнолітніх дітей на матеріальне утримання з боку відповідачки порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідачки судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved