Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

21.07.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 03.12.2008 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала заяву № б/н. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідачка своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами Банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Банком [PERSON] було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку. Відповідачка надала свою згоду на встановлення кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою Банку і надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором. Відповідачка своїх зобов`язань не виконала, не надала своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, тобто порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 09.03.2021 року відповідачка за кредитним договором № б/н від 03.12.2008 року має заборгованість в сумі 23 942 грн. 95 коп., яка складається із: 7 780 грн. 23 коп. - тіла кредиту; 16 162 грн. 72 коп. - нарахованих відсотків за користування кредитом. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 23 942 грн. 95 коп. за кредитним договором № б/н від 03.12.2008 року та судові витрати. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2021 року надану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Ухвалою суду від 14.07.2021 року розгляд справи відкладено за клопотання відповідачки для надання їй можливості отримати правову допомогу. Представником відповідачки заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, мотивоване тим, що 07.10.2015 року відповідачкою востаннє було погашено кредит на суму 487 грн. 20 коп., а тому з листопада 2015 року у позивача виникло право вимоги на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за черговим платежем за кредитом. Крім того, прострочена сума заборгованості за основною сумою кредиту виникла 28.02.2018 року в сумі 7 780 грн. 23 коп. Тобто, з наступного дня 01.03.2018 року розпочав перебіг строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за останнім щомісячним платежем по кредиту, який сплив 28.02.2021 року. Банк звернувся до суду з наданим позовом 14.04.2021 року, а відтак позивачем пропущено строк позовної давності, що відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 29.07.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача для долучення до справи пояснень та письмових доказів. Станом на день розгляду справи по суті сторонами не подано будь-яких клопотань, заяв тощо. Позивачем не подано заперечень щодо наслідків спливу позовної давності. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, наданими сторонами, враховуючи письмові позиції сторін, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 03.12.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н з кредитним лімітом в сумі 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 2,5% в місяць, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. [PERSON] ознайомлена з фінансовими умовами надання кредитки, а також прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, про що свідчить її підпис у Довідці про умови кредитування з використання кредитки. Відповідачкою факт укладання договору не оспорюється. За своєю сутністю укладений кредитний договір є договором приєднання. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Банком [PERSON] було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку. У заяві зазначено, що [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з номером [NUMBER] . Відповідно до умов кредитування відповідачка мала здійснювати погашення кредиту щомісячно у відсотковому відношенні від суми заборгованості. [PERSON] було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому періодично збільшувався. Надалі відповідачкою було відкрито ще дві картки, строк дії останньої - до травня 2016 року. Такі обставини підтверджуються довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідкою про наданні кредитних карток. [PERSON] користувалася кредитним лімітом: отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазині тощо, що підтверджується розрахунками Банку та випискою з рахунку про рух коштів. Станом на 09.03.2021 року відповідачка має заборгованість в сумі 23 942 грн. 95 коп., яка складається із: 7 780 грн. 23 коп. - тіла кредиту; 16 162 грн. 72 коп. - нарахованих відсотків за користування кредитом. З наданого розрахунку Банку та виписки з рахунку про рух коштів вбачається, що станом на 09.03.2021 року відповідачкою останній платіж здійснено 07.10.2015 року в сумі 487 грн. 20 коп. шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER] , а отже з того часу позивач достеменно знав про порушення відповідачкою умов укладеного договору. З листопада 2015 року відповідачкою погашення кредиту не здійснювалось, Банк лише списував відсотки за користування кредитним лімітом та штрафні санкції за невиконання зобов`язання. З виписки також вбачається, що з листопада 2015 року відповідачка взагалі не користувалася кредитними коштами. Саме з цього часу у позивача винило право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Крім того, прострочена заборгованість за основною сумою кредиту, яку позивач просить стягнути, в розмірі 7 780 грн. 23 коп., виникла 28.02.2018 року, тобто відповідачка мала би до цього часу здійснити повне погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Тобто, з 01.03.2018 року розпочав свій перебіг строк позовної давності для вимог Банку про стягнення заборгованості за останнім щомісячним платежем по кредиту, який сплив 28.02.2018 року. При цьому, якщо строк позовної давності сплив до вимоги за останнім періодичним платежем, то очевидно, що він сплив і за будь-яким з іншим періодичних платежів за кредитом, а відповідно й за усією основною сумою кредиту та нарахованими відсотками. З того часу до звернення Банку до суду минуло більше трьох років, тобто визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності сплинув до пред`явлення наданого позову. Крім того, строк дії випущеної картки триває до останнього дня травня 2016 року, тоді як до суду Банк звернувся лише квітні 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно з положеннями ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, згідно ст. 261 ЦК України, а не закінченням строку дії договору. Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) та від 3 червня 2015 року (справа № 6-31цс15) Частиною четвертою ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed