overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

20.12.1986 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені з 2014 р., спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі.Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.12.1986 р. у м. Києві в Палатці реєстрації шлюбів і новонароджених, актовий запис № 6503. В судове засідання позивач не з`явилась, до суду звернулась з телефонограмою про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав телефонограму, в якій позов визнає, просить суд слухати справу за його відсутності. В зв`язку з відсутністю сторін на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 104, 110-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

20.12.2005 року [PERSON] отримала в ЗАТ КБ «Приватбанк» ( в подальшому ПАТ КБ «Приватбанк») кредит в розмірі 6900 грн. при умові сплати відсотків 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В травні 2014 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10 149,07грн. заборгованості по договору кредиту, посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за вказаним договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій наполягає на задоволенні позову та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи вважається такою, що повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] розрахунку по кредитному договору б/н від 20.12.2005 року не провела і заборгованість, станом на 31.03.2014 року складає: 11696,27 грн., з них 2404грн.30коп. заборгованість за кредитом, 9291,97грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штраф фіксована частина, 459,48 грн. штраф процентна складова. За мінусом суми боргу 2506,68грн., що була задоволена судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду, до стягнення з відповідача належить сума 10149,07 грн. Дані факти підтверджуються: заявою на відкриття картрахунку від 20.12.2005 року; правилами надання банківських послуг; копією паспорту позичальника; розрахунком розміру заборгованості, судовим наказом від 12.06.2008 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідач умови кредитного договору виконує неналежним чином, що є підставою для стягнення позики та нарахованих за користування кредитом процентів та штрафів. Судові витрати становлять 243 грн.60 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

20.12.2009 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком записано відповідача. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вказує, що дитина знаходиться на повному її утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від усіх видів прибутку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 23. 01. 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст.182 СК України) Суд вважає, що вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, тому слід стягувати з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Оскільки вимоги задовольняються, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

20.12.2010 р. Кам»янка-Бузьким районним судом Львівської області було прийнято рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] без зміни його змісту, а лише доповнити після розлучення [PERSON] повернути прізвище попереднє Прокопович. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, дала пояснення аналогічні до викладених вище та просила ухвалити додаткове рішення без зміни його змісту, а лише доповнити після розлучення [PERSON] повернути прізвище попереднє Прокопович Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Відповідно до ч. З ст. 220 ЦПК України присутність сторін при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою. Заслухавши пояснення заявника, оглянувши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, шр заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Як вбачається з копії рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.12.2010р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Не вирішеним залишилось питання про присвоєння відповідачці [PERSON] після розлучення прізвища. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

20.12.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-3», третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. До канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON], в якій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] та представник ЖБК «Харчовик-3» не з'явився, про дату час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили суд задовольнити заяву про винесення додаткового рішення. Представник Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про дату час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі з наступних підстав. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2012 року позов [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-3», третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування - задоволено. Визнано за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 11.04.2013 року № 1572543, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], оскільки наявна невідповідність заявлених вимог. Як вбачається з копії технічного паспорту[ADDRESS], яка належить [PERSON], знаходиться у будинку [ADDRESS]. У відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення, з зазначенням вірного номеру будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

20.12.2012 року позивач подала в суд позов в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 09.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] Також позивач просила визнати право спільної сумісної власності з [PERSON] на квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], на паркувальне місце [ADDRESS], банківські рахунки та рухоме майно. В обґрунтування вимог позивач та її представник посилались на те, що з 2005 року [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю і за цей період придбали спільно все спірне майно. Договір дарування підлягає визнанню недійсним, оскільки фактичним власником предмета дарування був [PERSON], так як за власні кошти придбав квартиру що до укладення з [PERSON] спірного договору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі в судові засідання не з'являлись, повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили. Представник третьої особи проти позову заперечувала, посилалась на те, що з листопада 2001 року по 21 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, тому вони є законним співвласниками спірного майна. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження у справі за наявними доказами. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє засідання не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Не зважаючи на те, що справа перебувала в провадженні суду майже рік, позивач та її представник не надали суду жодних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовували позовні вимоги. Після скасування першого заочного рішення, яке було скасоване за заявою [PERSON], оскільки останній посилався на наявність доказів, що впливають на правильність вирішення спору, відповідачі, зокрема [PERSON], так і не надав жодного належного та допустимого доказу, які б могли свідчити про обґрунтованість вимог позивача хоча б в якійсь їх частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

20.12.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №594 (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Спору про розподіл майна на даний час немає. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено в липні 2018 року. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2013 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу не просить змінювати. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований 20.12.2013 між [PERSON] та [PERSON] Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №594 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

20.12.2013 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2005, шлюб між ними було розірвано 03.03.2009. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину – сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач позов підтримала за вимогами викладеними в ньому та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з‘явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.14), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Суд вважає можливим, зі згоди позивача, справу розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 03.03.2009 (а.с.4), від якого мають неповнолітню дитину – сина [PERSON], [INFO], батьками якого вони являються (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого 07.12.2013, [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Примєра» (а.с.16). Батьки зобов’язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини – не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров’я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

20.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, справ та господарства. Через це більш ніж два роки тому їх родина фактично розпалася. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності та повернути дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 19.01.2008 року сторони уклали шлюб, від якого спільних дітей не мають. (а.с. 6) Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили понад два роки до зверненню до суду із позовом про розірвання шлюбу. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Майнового спору між сторонами немає. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

20.12.2013 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . Шлюб між сторонами було укладено 02.08.2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Мар»янської сільської ради Апостолівського районну Дніпропетровської області, актовий запис № 8. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який народився до укладення шлюбу, однак відповідач не оспорює своє батьківство відносно дитини. Дитина проживає разом з матір'ю. Причиною розпаду сім»ї стали різні інтереси, втрата почуття взаємоповаги один до одного, різні погляди на життя , відсутність нормального морального клімату в родині. Подальше збереження шлюбу неможливе. Позивачка просить не надавати строк для примирення, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище -[PERSON], витрати пов'язані з розірванням шлюбу стягнути з відповідача. Позивачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з»явилася, надавши суду письмову заяву за якою позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав письмову заяву, за якою позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі. Просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» . Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Відповідно вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином в судовому засідання встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами не склалися, постійно між ними виникали непорозуміння та суперечки, вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя. На даний час сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між подружжям слід розірвати. Крім того, відповідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивачка сплатила судовий збір у розмірі 229 грн. 41 коп. (а.с. 1), який і повинен бути повернутий їй відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

20.12.2013 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2003 року, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи представник заявника подав через канцелярію суду заяву в якій просив його заяву задовольнити, справу розглядати без його участі. В судовому засіданні встановлено, що 04 грудня 2003 року на підставі розпорядження (наказу) від 03.12.2003 року за № 1484 виконавчим комітетом Деснянської районної ради було видано свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та членів його сім'ї - [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до відомостей, що надав суду заявник 25.09.2013 року останній отримав новий паспорт [NUMBER], виданий Деснянським РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області від 25.09.2013 року замість виданого раніше - [NUMBER], виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області від 31.05.2000 року. Заміна паспорта заявником була здійснена у зв'язку із неправильним написанням у попередньому паспорті ім'я заявника - «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», що підтверджується копією довідки про заміну паспорту на новий та знищення старого [NUMBER], виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області від 31.05.2000 року (а.с. 4). 03.12.2003 року за № 1484 виконавчим комітетом Деснянської районної ради було видано свідоцтво про право власності на квартиру, на ім'я [PERSON] та членів його сім'ї - [PERSON] в рівних частинах (а.с. 7). В свідоцтві зазначено ім'я «[PERSON]» замість «[PERSON]». Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 2701434 від 30.01.2004 року право власності на квартиру що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровано в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] належить свідоцтво на право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] видане 04 грудня 2003 року на підставі розпорядження (наказу) від 03.12.2003 року за № 1484 виконавчим комітетом Деснянської районної ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved