Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

21 березня 2019 року до Обухівського районного суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що шлюб між сторонами зареєстровано 02 червня 2012 року. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, через протиріччя поглядів на життя, несумісність характерів, втрати почуття один до одного. Вже на протязі пів року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не ведуть, хоч проживають в одній квартирі. Шлюб носить формальний характер, вважає, що примирення не можливе, просила суд розірвати шлюб. 23 квітня 2019 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 20 червня 2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. 09 серпня 2019 року ухвалою суду за клопотанням відповідача про надання строку на примирення, провадження у справі зупинено, призначено сторонам чотиримісячний строк для примирення. 09 грудня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання після примирення не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 02 червня 2012 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] серії №1-ОК, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із позову та заяви позивача, поданої на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між сторонами є неможливим, строк, що був наданий судом сторін не примирив. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, в наданий судом чотиримісячний строк для примирення сторони не примирились, а тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до заяви позивача слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved