Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

19 січня 2017 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка мотивована тим, що 20 серпня 2011 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб в Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 699. Шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З початку 2014 року сторони мешкають окремо, можливості примирення немає. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від позивача та відповідача надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Проти постановлення рішення за їх відсутності не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 699, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 189150, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17 січня 2012 року, актовий запис № 42. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з початку 2014 року з причин відсутності взаєморозуміння. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть, обидва наполягають на розірванні шлюбу. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Позивач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовні вимоги про розірвання шлюбу відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги в цій частині Що стосується позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд встановив наступне. Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви. Позивач [PERSON] на даний час працює у дитячому садку № 146 в м. Запоріжжя на посаді помічника вихователя, їй важко самотужки виховувати та утримувати дитину, а відповідач добровільно кошти на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює у ПАТ «ЗТМК» на посаді машиніста крана. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. За таких обставин суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~\~Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як розяснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як свідчать матеріали справи, відповідач працює, має постійне джерело доходу. Доказів стосовно наявності у відповідача на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб відповідач суду не надав. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі ? частки від його доходу. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі частини 3 статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 640,00 грн., за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved