Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

20.11.2017 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, уточнивши, яку зазначає, що 01.07.2007 між сторонами було укладено договір про надання послуг, зокрема з водопостачання, проте відповідач належним чином не виконував умови договору, а тому відповідно до рішення суду з нього стягнуто розмір заборгованості. Враховуючи, те, що відповідач систематично не виконував умови договору, позивач просить розірвати договір про надання послуг з часу надання відповіді відповідачем про відмову від розірвання договору за згодою сторін, а саме з 12.05.2016. Представником відповідача надано відзив на уточнену позову заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову, вказав, що рішення судів також встановлено порушення позивачем умов договору. Відповідач до подачі позову виплатив всю заборгованість відповідно до договору про зарахування зустрічних позовних вимог, таким чином на час розгляду справи відсутні невиконані зобов'язання відповідача а від так і підстави для задоволення позову. Крім того, за рішенням суду договір розривається з моменту набрання рішенням суду. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, вказали, що відповідач систематично не виконував умови договору, послуги на даний час не надаються, оскільки відповідач автономно отримує електроенергію та водопостачання. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вказав, що на даний час відсутня заборгованість відповідача перед позивачем за умовами договору. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. 01.07.2007 між ТОВ «Трейдом-Сервіс» та [PERSON] було укладено договір №ТС-022/13М про надання послуг щодо водопостачання, водовідведення, електропостачання тощо, які [PERSON] зобов'язувався оплачувати відповідно до умов даного договору. Відповідно доп.5.4. даного договору, договір може бути розірваний достроково при переході права власності на квартиру чи будинок до іншої особи. 28.04.2016 позивачем на ім'я відповідача направлено пропозицію про розірвання договору від 01.07.2007 в зв'язку з несплатою у встановлений термін коштів за отримані послуги. 30.06.2016 позивачем на ім'я відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за надані послуги в розмірі 44549,05 грн. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Трейдом-Сервіс» заборгованість на надані послуги за договором від 01.07.2007 у розмірі 64222,33 грн. В задоволенні зустрічного позову про відшкодування матеріальних збитків - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.06.2017, рішення Голосіївського районного суду міста Києва в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Трейдом-Сервіс» на користь [PERSON] штраф за припинення надання послуг у розмірі 28200 грн. Постановою Верховного Суду від 03.10.2018 рішення Апеляційного суду міста Києва залишено без змін. 06.07.2017 між ТОВ «Трейдом-Сервіс» та [PERSON] укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до рішень Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 та рішення Апеляційного суду міста Києва. Відповідно до умов даного договору залишок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Трейдом-Сервіс» склав 36950,47 грн. 11.08.2017 державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54486076, боржник [PERSON], стягувач ТОВ «Трейдом-Сервіс» про стягнення заборгованості по договору від 01.07.2007 у розмірі 44549,05 грн. Відповідно до квитанцій від 13.09.2017 [PERSON] сплати на користь РВДВС ГТУЮ у м. Києві кошти за заборгованість згідно угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 06.07.2017 та виконавчого провадження ВП 544866076 на загальну суму 36950,47 грн. 01.03.2019 державним виконавцем Голосіївського РВДВС міста Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54486076 в зв'язку з сплатою боргу в повному обсязі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання послуг по водопостачанню, водовідведенню та електропостачанню. В зв'язку з невиконанням умов договору сторони, відповідно до рішення судів моли взаємні фінансові зобов'язання по відношенню один до одного. В судовому засіданні встановлено, що підтверджується відповідними доказами, що сторони зарахували однорідні фінансові зобов'язання по відношенню один до одного та відповідач сплатив заборгованість за невиконання умов договору на рахунок виконавчої служби, відповідно до відкритого виконавчого провадження, ще до подачі позову в суд. Таким чином, позиція позивача, що вказані кошти не отримані, спростовується дослідженими доказами, зокрема квитанціями про перерахунок коштів. Щодо можливості розірвання договору з 12.05.2016, тобто з дати надання письмової відповіді відповідачем про відмову у розірванні договору, суд виходить з наступного. Як вбачається з пояснень сторін, відповідач заперечує щодо добровільного розірвання договору, відповідно до умов оспорюваного договору від 01.07.2007 одностороннє розірвання договору не передбачено. Згідно ст.12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи, суду не надано доказів істотного порушення відповідачем умов договору, оскільки заборгованість сплачена до подачі позову, відповідач заперечує проти його розірвання, договір не передбачає можливості розірвати договір з умов вказаних в позовній заяві, а тому підстав для розірвання даного договору про надання послуг в судовому порядку не встановлено, а тому позов не підлягає до задоволення. Щодо можливості розірвати договір з моменту надання відмови відповідачем відповіді щодо розірвання договору з 12.05.2016, суд виходить з наступного. Згідно ст.653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, законодавчо визначено момент коли договір, який розірвано в судовому порядку припиняє свої дію, а отже позиція позивача щодо можливості розірвання договору з моменту надання відповіді на пропозицію про його розірвання не базується на нормам чинного законодавства та умовах оспорюваного договору. Також в даних правовідносинах не можна застосувати аналогію закону, а саме застосування ст.ст.638, 641 ЦК України щодо моменту укладення договору, оскільки момент з якого договір визнається розірваним визначена законом. З урахуванням викладеного позов не підлягає до задоволення в повному обсязі, а судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed