Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

19 травня 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] приходиться їй сином та є зареєстрованим у квартирі, однак не проживає у ній з 15 травня 2015 року, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні майна не приймає, особистих речей у житлі не має. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні виклденим в позовній заяві, в останнє судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, що підтверджується актом складеним ЖКП «Азовжитлокомплекск» від 01.07.2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з 15 травня 2016 року. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом\~ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до договору купівлі-продаж від 19 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5476, [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру\~\~№ 6 в будинку № 99 розташовану по проспекту Перемоги в місті Маріуполі. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16381941 від 23.10.2007 року\~[PERSON] є власником квартири № 6 в будинку № 99 розташовану по проспекту Перемоги в місті Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. \~\~\~\~ Так, відповідно до ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~\~\~\~ Згідно ж із ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~ В аспекті ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту, складеного КСН «Жемчужний» 18 травня 2016 року, вбачається, що [PERSON], будучи зареєстрованим у [INFO], не проживає у ній з 15 травня 2015 року і по сьогодення. Факт непроживання відповідача в спірній квартирі підтверджений також поясненнями свідка [PERSON], допитаного у судовому засіданні. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред'явлений позов у повному обсязі. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів пред'явленого позову, і тим самим його не оспорює. На підставі наведеного,

Outcome: approved