Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

20.04.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача [PERSON] до відповідача [PERSON], третьою особою зазначено Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якій позивач просиластягнути на її користь з відповідача матеріальну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 14015 грн. 72 коп. як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.11.2017 року близько 16 год. 25 хв. в м. Харкові по проспекту Л. Малої водій [PERSON] керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. JTC380, при виїзді з двору будинку №22 не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався під її керуванням по проспектуЛ. Малої біля будинку №22, та скоїв з ним зіткнення.На підставі ДТП був складений протокол у відношенні відповідача про адміністративне правопорушення, матеріали справи передані до Жовтневого районного суду м. Харкова. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2017 року, яка 19.12.2017 року, яка набрала законної сили, було визнано відповідача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 гривень та стягнуто з відповідача на користь держави 320 гривень 00 коп. В наслідок ДТП автомобіль позивача отримав ряд механічних пошкоджень. Матеріальний збиток, в результаті пошкодження автомобіля складає 32 375 грн., що підтверджується [PERSON] виконаних робіт №ФЛВ00000217 від 03.02.2018 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (поліс АМ537648), позивач звернулася із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії. 19.12.2017 року відповідач компенсував позивачу суму франшизи у розмірі 2 000 грн. 00 коп. Разом з тим, 03.01.2018 року страхова компанія виплатила позивачу 16 359 грн. 28 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 14015 грн. 72 коп. (32375 - 16359,28 - 2000 = 14015,72)., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДТП. Призначено судове засідання. Від представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній, не оспорюючи події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.11.2017 року, заперечує проти належного доведення позивачем розміру позовних вимог, посилаючись на ст.ст.7,9 Закону України «Про страхування» та ст. 29, 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також «Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24.07.2009 року та ст..ст. 7, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», просить відмовити у задоволенні вказаного позову у повному обсязі, оскільки вважає наданий позивачем акт виконаних робіт від 03.02.2018 року з відображенням вартості відновлювального ремонту автомобіля неналежним доказом і таким, що складений без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіляКІА [NUMBER] (перша реєстрація 23.05.2007 року), який знаходився в експлуатації на момент ДТП більше ніж 10 років. Позивач подала заяву про зменшення позовних вимог до 10343 грн. 87 коп., враховуючи, що 03.09.2018 року третя особа відшкодувала їй вартість ПДВ за ремонт автомобіля у розмірі 3671, 85 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов в розмірі зменшених позовних вимог підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення вказаного позову, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 гривень 00 копійок. Крім того, стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень 00 копійок. Постанова набрала чинності 19.12.2017 року. Зазначеною постановою встановлено, що 29.11.2017 року близько 16 год. 25 хв. в м. Харкові по пр.-туЛ. Малої водій [PERSON] керував автомобілем ВольксВаген Пассат д.н.з. JTC380, при виїзді з двору будинку №22 не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався по пр-ту Л. Малої біля будинку №22, та скоїв з ним зіткнення, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні правопорушник за обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення свою провину визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повну доведеність вини [PERSON], яка підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР№201322 від 29.11.2017 року, схемою місця ДТП, яке сталось 29.11.2017 року, письмовими поясненнями потерпілою [PERSON] від 29.11.2017 року (а.с.11-12, 13). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 799354 від 21.09.2017 року [PERSON] є власником КІА PICANTO 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с.17). Згідно з копією полісу АМ/537648 про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (код страховика №132) вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ-0000537648 від 10.07.2017 року (а.с.15). Відповідно до копії акту виконаних робіт №ФЛВ00000217, складеного Фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 03.02.2018 року, до наряду-замовлення 00000000128 від 22.01.2018 рокуна надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля КІА PICANTO 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] на замовлення [PERSON] надано послуги з ремонту зазначеного автомобілю і вказано обсяг, трудомісткість і вартість таких послуг, найменування та позначення складових частин і матеріалів на загальну суму 32375, 00 грн. (а.с. 16). Зазначена сума в розмірі 32\~375,00 грн. сплачена [PERSON] на рахунок ФЛП [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №167 від 03.02.2018 року на суму 18375, 00 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №34 від 08.01.2018 року на суму 14000, 00 грн. (а.с.79-80). Позивач [PERSON] отримала від Страхової компанія «Альфа-Гарант» 03.01.2018 року 16359, 28 грн. та від [PERSON] 2000 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 05.03.2018 року (а.с.14). Додатково Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» прийнято рішення щодо доплати [PERSON] вартості ПДВ у розмірі 3671, 85 грн., що вбачається з листа від 04.09.2018 року (а.с. 70). Таким чином, судом встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням ДТП, яке сталося 29.11.2017 року, складає 10\~343, 87 грн. (32\~375,00 грн. - 16 359,28 грн. - 2\~000, 00 грн.- 3671, 85 грн. = 10\~343, 87 грн.)., яку позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За своєю правовою природою зобовязання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобовязанням.\~Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної\~небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст.\~1166,\~1187 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або\~утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені\~колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309 цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що\~право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, позивач, скориставшись своїм правом, обрала спосіб захисту, звернувшись з позовом саме до відповідача [PERSON], як особи, винної у спричиненні шкоди. Судом, на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що позивачем доведено спричинення їй матеріальної шкоди, завданої відповідачем [PERSON] внаслідок ДТП, що сталося 29.11.2017 року з вини [PERSON] в розмірі 32\~375,00 грн., оскільки позивач сплатила зазначену суму за ремонт автомобіля у звязку з його пошкодженням. При цьому не підтверджені жодними доказами доводи відповідача та його представника, які заперечували проти позову в повному обсязі у звязку з неправильним визначенням позивачем розміру шкоди, однак з клопотаннями про призначення товарознавчої експертизи або з клопотаннями про витребування будь-яких доказів до суду не звертались, самостійно таких доказів не надали, а посилання відповідача та його представника на законодавчі норми та вимоги підзаконних нормативних актів не спростовують наданих позивачем доказів. Також судом встановлено і ніким не оспорювалось, що відповідач [PERSON] сплатив позивачу 2 000 грн. відповідно до договору страхування, а третя особа -Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатила позивачу 16\~359, 28 грн. та 3671, 85 грн. вартість ПДВ.. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди, спричиненої майну позивача у звязку з ДТП та страховою виплатою у звязку з ДТП, яке сталося 29.11.2017 року, складає 10\~353, 87 грн. і становить розмір зменшених позовних вимог. Оскільки обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зменшених позовних вимог. Задовольняючи позов в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачасуму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved