Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень щомісячно з дня подання позовної заяви до суду. З позовної заяви вбачається, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Кілійського районного суду від 22.04.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, у зв'язку з чим, позивач вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання, не з'явилась, але подала до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В разі неявки в судове засідання відповідача просить розглянути справу заочно. У судове засідання відповідач, який про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, повторно не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 12.11.2010 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району, актовий запис про шлюб № 25. [INFO] народилась [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району 02.11.2011 року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.04.2013 року, справа №502/578/13ц розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON]. Сімейні стосунки між подружжям не підтримуються і позивачка разом з дитиною мешкає в [ADDRESS], відповідно до довідки від 14.03.2014 року №224, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в частині 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно, ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved