Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

21.07.2017 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось із-за різних характерів. Між ними постійно виникають суперечки. За таких обставин подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливими. У судовве засіданні позивач який повідомлений належним чином не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справі у судове засідання не зявилася. У поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 04.10.2013 р. сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №113210 від 04.10.2013 року, виданого виконавчим комітетом Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія 1-БВ №260418 від 01.06.2016 З позовної заяви видно, що сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Син проживає і після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, фактичне визнання відповідачем позову, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved