Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

21 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить встановити факт проживання однією сім`єю його батька [PERSON] з [PERSON] , померлою [INFO] , з 1983 року до 04 вересня 2005 року та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 9,15 га, розташовану в межах території Прибузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , яку останній як спадкоємець четвертої черги за законом прийняв, але не оформив після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яку вона прийняла, але не оформила після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який з 1983 року проживав однією сім`єю з [PERSON] та її донькою [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] шлюб з [PERSON] не реєстрував, однак їх відносини були суто родинними та сімейними. Після смерті [PERSON] у 2005 році, батько позивача продовжив проживати разом з [PERSON] , яка згодом також померла. За життя [PERSON] одержала у власність спірну земельну ділянку та після її смерті указану земельну ділянку успадкувала [PERSON] . Оскільки на час смерті [PERSON] з нею однією сім`єю проживав та був зареєстрований за однією адресою лише [PERSON] , він як спадкоємець 4 черги за законом успадкував спірну земельну ділянку. Позивач у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року позовна заява залишена буз руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які усунуті 09 серпня 2021 року. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року витребувано докази. Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Колесник Ю.В. у вступному слові позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві, не заперечувала щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач - Галицинівська сільська рада Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подали, правом на подання відзиву не скористались. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). З урахуванням наявних у справі доказів та одночасного існування умов, передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України, ухвалою суду від 16 грудня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено про розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 24 грудня 2021 року. Заслухавши вступне слово та пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Колесник Ю.В., показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 жовтня 1959 року серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявивпро відмову від неї. Згідно довідки виконкому Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 26 лютого 2021 року №179 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем за однією адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.10). Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] [INFO] , в межах строків, передбачених статтею 1270 ЦК України, звернувся до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття всієї спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] та повідомив нотаріуса про відсутність інших спадкоємців (а.с.59). Як убачається зі спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] №80/2009, заведеною Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач [PERSON] . Отже, в силу частини першої статті 1261, частини першої статті 1269 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [PERSON] , та такими, що прийняв усю спадщину після його смерті та набув право на спадкове майно. Як передбачено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 березня 2010 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку в межах території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,15 га (а.с.78-79). Позивач уважає, що до складу спадщини [PERSON] необхідно включити земельну ділянку в межах території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,15 га, яку він успадкував, але не оформив після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яку остання успадкувала, але не оформила після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . З указаною позицією суд погоджується з огляду на таке. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13 жовтня 2021 року №00033163925 [INFO] померла [PERSON] (а.с.84). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с.52). Згідно довідки виконкому Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 26 лютого 2021 року №181 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем за однією адресою у [ADDRESS] були зареєстровані та проживали співмешканець [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.12). Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13 жовтня 2021 року №00033166756 [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] (а.с.82-83). [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 9,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Прибузької сільської ради Миколаївської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №029255, виданого 28 травня 1999 року Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №309 (а.с.6-7). Державна реєстрація указаного державного акту на землю та належність права власності на спірну земельну ділянку [PERSON] підтверджується також й листом відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31 травня 2021 року №445/109-21 (а.с.8). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, в силу частини першої статті 1261, частини третьої статті 1268 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] та такою, що прийняла спадщину після її смерті та набула право на спадкове майно. За життя спадкоємець [PERSON] - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 30 квітня 2021 року №0030594671 [INFO] померла [PERSON] (а.с.15). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с.50). Згідно довідки виконкому Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 26 лютого 2021 року №180 на день відкриття спадщини [PERSON] , тобто на [INFO] разом з спадкодавцем за однією адресою у [ADDRESS] був зареєстрований та проживав вітчим [PERSON] (а.с.11). Відповідно до акту про проживання від 25 березня 2021 року складеного комісією у складі старости с. Прибузьке та с-ща Степова Долина Алдабаєва С.А. депутата сільської ради Баєвої І.Я., інспектора із соціальної роботи Геращенко І.М. , встановлено, що в будинку [ADDRESS] з 1983 року по 2005 рік постійно мешкали [PERSON] , [INFO] зі співмешканкою [PERSON] , [INFO] та пасербицею [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно витягу з погосподарської книги обліку Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області головою домогосподарства по [ADDRESS] з 1983 року по 2005 рік значиться [PERSON] , а його родиною вказані [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька (а.с.23). З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] вбачається, що померлий [PERSON] є його рідним дідом по лінії батька. Він пам`ятає, що дід [PERSON] проживав у с. Прибузьке з бабою [PERSON] та її донькою [PERSON] . Вони жили однією сім`єю, вели спільне домогосподарство, разом відпочивали, ходили на сімейні свята, мали спільний бюджет. Дід завжди називав бабу [PERSON] своєю дружиною, а її дочку [PERSON] вважав своєю рідною донькою. Дід [PERSON] пережив свою цивільну дружину та її доньку, проживав з ними до їх смерті. Як зазначила в своїх показаннях, наданих у судовому засіданні, свідок [PERSON] , вона знала [PERSON] та його родину, оскільки була їх сусідкою. Спочатку [PERSON] проживав з першою дружиною [PERSON] та чотирма дітьми у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] згодом почав проживати з [PERSON] та її донькою [PERSON] . Вони проживали разом з середини 80-х років та до їх смерті. Проживали як одна сім`я, в них все було спільне. [PERSON] завжди говорив про [PERSON] як про свою дружину, а про [PERSON] - як про доньку. Після смерті [PERSON] , в той же рік померла [PERSON] . Оцінюючи показання свідків у сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , з 1983 року до [INFO] в [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З урахуванням встановленого судом факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] ,факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] її донькою [PERSON] та набуття неюправа на спадкове майно в силу частини третьої статті 1268 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом майна померлої [PERSON] . Отже, до складу спадщини [PERSON] включається спірна земельна ділянка, яку він успадкував, але не оформив після смерті [PERSON] ,яку остання успадкувала, але не оформила після смерті своєї матері [PERSON] . Вартість спірної земельної ділянки становить 134 345,00 грн (а.с.17). Оформлення спадщини позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується відмовою державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Оксани Краснікової 12 травня 2021 року №262/01-16 (а.с.5). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбачених статтею 16 ЦК України. Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved