Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

20 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 22 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк ПриватБанк та [PERSON]Д, був укладений кредитний договір MRT9G104000017, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 36 000,00 доларів США, на термін до 19 травня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідачка вказаних умов договору не виконала, у зв'язку із чим, згідно уточнених позовних вимог, станом на 22 січня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 34965,02 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 43 316,76 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 5112,00 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 73197 доларів США, а також штраф фіксований в розмірі 15,86 доларів США, штраф процентна складова 7829,54 долари США. Отже загальна сума заборгованості становить 164 436,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2 591 515,73 гривні. Оскільки рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 березня 2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки а саме на житловий будинок вартість якого становить 260 989 гривень, то просить суд стягнути різницю суми в розмірі 2 330 526,72 гривні, та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3654,00 гривні. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк ПриватБанк, що діє на підставі довіреності, [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, та пояснила суду, що заборгованість за кредитним договором була стягнута рішенням Апеляційного суду Донецької області шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак стягнутої суми не достатньо для погашення суми заборгованості, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, оскільки вважає що відповідачка вже розрахувалася з банком передав іпотечне майно. Більше у відповідачки нічого не має. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 травня 2007 року між ЗАТ «КБ»ПриватБанк» ( в подальшому найменування було змінено на ПАТ «КБ»Приватбанк») та [PERSON] укладений кредитний договір № MRТ9G104000017, відповідно до якого ПриватБанк зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 36000 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12,00 % річних, а також інші платежі передбачені договором. Кредит надано строком погашення не пізніше 19 травня 2017 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 22 травня 2007 року між тими ж сторонами укладено іпотечний договір № MRТ9G104000017, згідно до предмету якого [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передає, а ПАТ «КБ «Приватбанк» приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі, нерухоме майно житлового призначення, а саме: будинок загальною площею 89,10 кв.м., який розташований за адресою: місто Маріуполь вулиця З. Космодемьянської будинок 142. Вартість предмету іпотеки становить 260 989 гривень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» (далі Закон України «Про іпотеку») передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно розрахунку Банка сума заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 22 січня 2015 року становить: заборгованість за кредитом в розмірі 34965,02 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 43 316,76 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 5112,00 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 73197 доларів США, а також штраф фіксований в розмірі 15,86 доларів США, штраф процентна складова 7829,54 долари США, а всього 164 436,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2591 515,73 гривні. З урахуванням рішення Апеляційного суду Донецької області від 26 березня 2013 року за яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки а саме на житловий будинок вартість якого становить 260 989 гривень, позивач просить суд стягнути різницю суми в розмірі 2 330 526,72 гривні. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що зобовязання за кредитним договором не виконано а тому просить суд стягнути з відповідача різницю між сумою заборгованістю яка нарахована станом на 22 січня 2015 року та заборгованістю яка стягнута була за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 березня 2013 року. Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 26 березня 2013 року, звернуто стягнення на жилий будинок 142 по вулиці З.Космодемьянської в місті Маріуполі, загальною площею 89,10 кв.м., початковою вартістю якого, відповідно до іпотечного договору становить 260989 (двісті шістдесят тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MRТ9G204000017 від 22 травня 2007 року, в розмірі 82486,5 доларів США, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за ціною визначеною на власний розсуд іпотеко держателем, але не нижче 50% вартості предмету іпотеки, вказаного в п.11 іпотечного договору та на умовах , визначених на власний розсуд іпотеко держателя зі здійсненням всіх необхідних дій від імені іпотекодавця, у тому числі отримання витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно. ( а.с.179-182) Згідно ст.598 ч.1 ЦК України, зобовязання припиняється з підстав передбачених договором або законом. Таким чином наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст. 599 ЦК України. Крім того, відповідно до абз. 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604- 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Позивач заперечує проти визнання повного погашення суми заборгованості за кредитом посилаючись на його не виконання, вважає, що строк дії кредитного закінчується 19 травня 2017 року а тому [PERSON] має право на повторне звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту. Суд не приймає доводи позивача, вважає що заборгованість по кредиту була стягнута рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 березня 2013 року, вимог щодо стягнення коштів на підставі ст. 625 ч.2 ЦК України позивачем заявлено не було, а тому позовні вимоги ПАТ «КБ Приватбанк» до [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed