Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

20.10.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який потім уточнив (а.с.75-76) та просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею та огорожею, що розташовані в [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0629 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею та огорожею, що розташовані в [ADDRESS], який [PERSON] заповідав позивачу. 19.09.2017 року державний нотаріус видала позивачу свідоцтво на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0629 га, а у видач свідоцтва на житловий будинок відмовила, у з в'язку з тим, що в договорі купівлі-продажу помилково вказана загальна площа ? частини житлового будинку 19,90 кв.м., а в довідці ПП «Одеське БТІ» та технічному паспорті вказана загальна площа цілого житлового будинку 77,40 кв.м., житлова площа 42,90 кв.м. та рекомендовано звернутися до суду. До судового засідання позивач не з`явився, але надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу у його відсутність (а.с.90). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність (а.с.77). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16.01.2017 року (а.с.7). Після смерті якого залишилася спадщина на земельну ділянку та житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], який [PERSON] заповідав позивачу, що підтверджується заповітом від 11.02.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. (а.с.12). 19.09.2017 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0629 гектарів, що розташована в [ADDRESS] (а.с.5). Позивач звернувся із заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на житловий будинок, однак листом від 19.09.2017 року № 3665/02-14 (а.с.10) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через не відповідність житлової площі та рекомендовано звернутись до суду. Згідно, довідки ПП «Одеське БТІ» №128/9/2017 від 12.12.2017 року, повідомлено, що згідно даних технічного паспорту від 25.07.2017 року за адресою: [ADDRESS], розташовані літ. «А» житловий будинок загальною площею 77,4 кв.м., житловою 42,9 кв.м., літ. «Б» сарай, №1-5 огорожа, в договорі купівлі-продажу ? частина нерухомого майна посвідченого Біляївською державною нотаріальною конторою від 22.02.1991 року реєстр №2-449, зазначена загальна житлова площа ? частина будинку - 19,9 кв.м., що відповідає житловій площі ? частини будинку, якою володів власник [PERSON]. В договорах загальна житлова площа застосовується, як житлова площа, згідно даних технічних паспортів від 12.10.1960 року, 05.10.1990 року, 08.02.2011 року виготовлених КП «ОМБТІ та РОН» загальна площа 77,4 , житлова площа 42,9, згідно архівних даних був вказаний глинобитний сарай літ. «Б» побудований в 1917 році, та як вбачається з практики, в зв'язку з невеликою кількістю угод з нерухомим майном в минулі часи, нотаріус при посвідченні угоди описав частину, яка відчужувалась, без опису всього будинку (а.с.81). Той факт, що вищевказаний житловий будинок дійсно належав померлому [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу від 22.02.1991 року (а.с.13-14). Положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved