Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином відповідача. На теперішній час позивач навчається на І курсі Харківського національного університету радіоелектроніки на денному відділенні факультету комп`ютерних наук, тому не має можливості працевлаштуватися і потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає. У зв`язку із цим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 1.2. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації. Під час виконання судового доручення компетентним судом Російської Федерації відповідач пояснив, що позовні вимоги він визнає частково. Його син проживає у студентському гуртожитку та потребує матеріальної допомоги. Він згодний сплачувати аліменти за умови продовження сином навчання, а також за умови, що його син не створив власної сім`ї. Розмір його заробітної плати складає до 30000 рублів. Мати його сина також повинна брати участь в утриманні дитини. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.07.2001 Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 424. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії довідки Харківського національного університету радіоелектроніки №48/928 від 19.02.2020 [PERSON] є студентом ІТУ-19-2 першого курсу факультету КН (денна, бюджет) Харківського національного університету радіоелектроніки. З копії квитанції від 27.08.2019 вбачається, що [PERSON] сплатив за проживання у гуртожитку № 5 за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року суму в розмірі 3120 грн. Згідно з копіями посадочних документів [PERSON] сплатив 02.03.2020 за проїзд на потязі «Лисичанськ-Харків» 75,26 грн. (відправлення 09.03.2020), та 03.03.2020 за проїзд на потязі «Харків-Лисичанськ» - 23,17 грн. (відправлення 05.03.2020). Згідно із кошторисом витрат на місяць, який було складено позивачем, він зомісяця сплачує 520 грн. за проживання у гуртожитку, 200 грн. за проїзд у метрополітені з університету до гуртожитку і назад, 1700 грн. за харчування, побутові витрати, послуги з надання доступу до Інтернету, 150 грн. за квитки з Харкова до Лисичанська і назад, а всього 2570 грн. на місяць. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3.2. В постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 346/103/17 вказано, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Той факт, що під час канікул повнолітня дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати її, оскільки канікулярний час входить в період навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, адже він продовжує навчання у Харківському національному університеті радіоелектроніки на денній формі навчання, у зв`язку із чим не працює. Хоча позивач і не сплачує за навчання у зв`язку з тим, що навчається на бюджетній формі, він несе витрати на проживання у гуртожитку та проїзд до місця навчання. Так, [PERSON] надав докази сплати ним 3120 грн. за проживання в гуртожитку за шість місяців (520 грн. на місяць) та 98,43 грн. за проїзд з Лисичанська до Харкова і назад. Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що він регулярно несе витрати на проїзд у міському транспорті до місця навчання і назад до гуртожитку. Суд також враховує, що сторонами не надано доказів наявності у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, або наявності інших обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надавання відповідачем матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання. Крім того, відповідач частково визнав позовні вимоги та повідомив, що має щомісячний дохід до 30000 російських рублів, що станом на час розгляду цієї справи складає близько 11000 грн. З іншого боку суд враховує, що участь у витратах повнолітньої дитини у зв`язку із навчанням мають брати як мати, так і батько дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що справедливим та розумним буде визначити розмір аліментів у розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно. Тобто, позов підлягає частковому задоволенню. 4.2. Разом з тим, вимоги в частині визначення розміру аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають, адже мінімальний гарантований розмір аліментів на неповнолітню дитину не застосовується для визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина. Норми Сімейного кодексу України не передбачають мінімального розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки або сина. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших питань, пов`язаних з ухваленням рішення 5.1. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. 5.2. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. 5.3. Відповідно до положень частини 1 статті 498 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. З огляду на проживання відповідача в Російській Федерації, існує необхідність вручення йому копії рішення на території іноземної держави, для чого необхідно звернутися із судовим дорученням до компетентного суду Російської Федерації. На підставі викладеного,

Outcome: partial