Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

20.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просив визнати [PERSON] та [PERSON] , особами, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . До вказаної квартири були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Однак, за вказаною адресою відповідачі не проживає з 2016 року без поважних причин. Крім того, відповідачі не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей у квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2020 року відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача, не заперечував. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] підтверджується договором купівлі - продажу від 24.07.2002 року. Судом встановлено, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає з 2016 року, спірною житловою площею не користуються, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несуть, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 05.07.2020 року. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] та [PERSON] у житловому приміщенні спірної квартири, понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин більше строків, встановлених ст. 71 ЖК України. Оскільки між позивачем та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні не проживають та не користуються зазначеною квартирою більше року, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . На підставі наведеного та

Outcome: approved