Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

20 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 02 грудня 2006 року. Шлюб було зареєстровано Виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 44. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У Свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний їх батьком. Діти проживають і на подальше будуть проживати разом із нею. Спору з цього приводу у них немає. Діти знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та не бажає цього робити. У відповідача інших утриманців немає, вважає, що відповідач має змогу і повинен виплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином (а.с.14). 20 лютого 2018 року надала Заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], яка діє на підставі Ордеру серії ДН № 00023780 та Договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 20 лютого 2018 року (а.с.8-9) у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.17). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не зявився. 28 лютого 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обємі та просив їх задовольнити (а.с.13). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 02 грудня 2006 року, шлюб було зареєстровано Виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 44, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-НО № 069875 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження [PERSON] 1-НО № 146073, [PERSON] 1-НО № 146072, [PERSON] 1-НО № 224137, виданими Виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області (а.с.4-6). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). \~\~\~\~\~ Відповідно до розяснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту предявлення позову до суду, тобто з 20 лютого 2018 року\~ до досягнення дітьми повноліття. На підставі\~ ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 20 лютого 2018 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 88 ЦПК\~та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга\~ст. 88 ЦПК)». Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. \~ Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. \~\~\~\~ Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII\~прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року складав 1762 грн. \~\~\~\~ Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. \~ \~ \~\~Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved