Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

19 серпня 2019 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради Хорошок О.С. звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила суд примусово госпіталізувати до спеціалізованого стаціонару [PERSON] строком на 3 місяці, посилаючись на ухилення останнього від лікування, що становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в 2 терапевтичному відділенні «Чернігівського обласного медичного центру соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР з діагнозом: МРТБ (27.02.19) в/д легень (інф.) Дестр+ МБТ+ М+ МГ+ Риф+ К+ Резист. І+ (HREZ) Рзист.ІІ- Гіст.0 Кат.4 (ВДТБ) Ког.1 (2019 рік) з 28.02.2019 року по 19.07.2019 року. Був виписаний в зв`язку з порушенням стаціонарного режиму (самочинно залишив відділення). 01.07.2019 року пацієнта було відпущено для здачі листка непрацездатності. 05.07.2019 року в телефонному режимі було повідомлено про відсутність хворого у відділенні та необхідність його повернення. В той же день пацієнта було викликано на прийом, повідомлено про діагноз і необхідність ізоляції/карантину в умовах спеціалізованого стаціонару. 08.07.2019 року пацієнт з`явився на прийом, діагнозу не визнавав, від госпіталізації відмовлявся, пізніше наполягав на амбулаторному лікуванні. [PERSON] було роз`яснено, що амбулаторне лікування є неможливим, так як у нього наявний розпад легеневої тканини з бактеріовиділеннями та мультирезистентністю збудника. Хворий також був попередженим про процедуру примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. 15.07.2019 року [PERSON] не з`явився в стаціонарі, в зв`язку з чим 19.07.2019 року його було виписано за порушення режиму. В одному будинку з хворим проживають неповнолітні діти, що становить небезпеку для дітей та оточуючих людей. У судовому засіданні представник заявника лікар-фтизіатр КНП «Куликівська ЦРЛ» Харін В.В. заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у заяві. Відповідно до положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву не підтримав та висловлював сумнів щодо встановленого діагнозу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового засідання, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в 2 терапевтичному відділенні «Чернігівського обласного медичного центру соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР з діагнозом: МРТБ (27.02.19) в/д легень (інф.) Дестр+ МБТ+ М+ МГ+ Риф+ К+ Резист. І+ (HREZ) Рзист.ІІ- Гіст.0 Кат.4 (ВДТБ) Ког.1 (2019 рік) з 28.02.2019 року по 19.07.2019 року Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов`язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з висновком лікаря-фтизіатра КНП «Куликівська ЦРЛ» Харіна [PERSON] .В. [PERSON] представляє епідеміологічну небезпеку, підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу «Чернігівського обласного медичного центру соціально значущих та небезпечних хвороб». За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня», примусово госпіталізувати [PERSON] до спеціалізованого протитуберкульозного закладу на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.430, ч.2 ст.346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі ст.ст.1, 11, 20, 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»,

Outcome: approved