Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

21.01.2019 року позивач звернулася до суду та просила визнати припиненим її зобовязання за іпотечним договором від 24.06.2008 року №14/Zkin-08 та зняти заборону на відчуження нежитлової будівлі магазину з підсобними приміщеннями загальною площею 206,3 кв.м. за адресою: вул. Медведєва, 2, м. Новоград-Волинський, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що між ТОВ «Український промисловий Банк» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №14/К-08, за умовами якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти у розмірі еквіваленту 530 000,00 грн. на строк з 24 червня 2008 року по 22 червня 2018 року включно. В забезпечення своєчасного та повного виконання умов Кредитного договору між банком та фізичною особою [PERSON] було укладено іпотечний договір від 24.06.2008р. №14/Zkin-08. Предметом іпотеки за яким виступило нерухоме майно нежитлова будівля магазин з підсобними приміщеннями загальною площею 206,3 кв.м. за адресою: вул. Медведєва, 2, м. Новоград-Волинський, Житомирська область. У 2010 році між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ укладеного договір про передачу активів та кредитних зобовязань, в тому числі і право вимоги виконання ФОП [PERSON] зобовязань за кредитним договором №14/К-08 від 24.06.2008 року та договорам забезпечення. Рішенням господарського суду м. Києва врегульовано питання щодо умов виконання кредитного договору. Також рішенням №906/1371/15 Господарського суду Житомирської області відмовлено ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення суду набрало законної сили. Однак залишилось не вирішеним питання припинення обтяження та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В добровільному порядку немає можливості вирішити спірне питання. З метою захисту свого права змушена звернутись до суду. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві позивач просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки свого представника в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. 24.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий Банк» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №14/К-08, за умовами якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти у розмірі еквіваленту 530 000,00грн. на строк з 24 червня 2008 року по 22 червня 2018 року включно. В забезпечення своєчасного та повного виконання умов Кредитного договору між банком та фізичною особою [PERSON] було укладено іпотечний договір від 24.06.2008р. №14/Zkin-08. Предметом іпотеки за яким виступило нерухоме майно нежитлова будівля магазин з підсобними приміщеннями загальною площею 206,3 кв.м. за адресою: вул. Медведєва, 2, м. Новоград-Волинський, Житомирська область. Одночасно з нотаріальним посвідченням Іпотечного договору 24.06.2008р. накладена заборона відчуження предмету Іпотечного договору з реєстраційним номером обтяження 7441217, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 23.11.2018р. №146649466. У 2010 році між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань, в тому числі і право вимоги виконання ФОП [PERSON] зобовязань за кредитним договором №14/К-08 від 24.06.2008 року та договорам забезпечення. Рішенням по справі №910/1161/15-г Господарського суду м. Києва від 19 травня 2015 року зобовязано ПАТ «Дельта Банк» виконувати умови кредитного договору №14/К-2008 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 24.06.2008р. в частині валюти кредиту, та надати фізичній особі підприємцю [PERSON] можливість сплачувати кредит відповідно до встановленого графіку в Додатку №1 до договору. Також рішенням №906/1373/15 Господарського суду Житомирської області від 11 серпня 2016 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08 листопада 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 13 лютого 2017 року та є таким, що набрало законної сили. Як слідує з умов Кредитного договору строк дії договору встановлювався до 22 червня 2018 року. За умовами п.6.2. Іпотечного договору останній діє по дату повного виконання зобовязань, забезпечених іпотекою. Відсутність заборгованості за Кредитним договором підтверджується обставинами встановленими рішенням Господарського суду Житомирської області від 11 серпня 2016 року у справі №906/1373/15, що набрало законної сили, які в силу ст. 82 ч. 4 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи. Але в порушення п. 2.2.1 Іпотечного договору Іпотекодержатель у строки та порядку, встановлені чинним законодавством України, не забезпечив внесення до Державного реєстру іпотек та Реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідних записів. Така протиправна поведінка призводить до того, що власник спірного майна обмежений вільно розпоряджатися ним на власний розсуд. Відповідно до ст. 17 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. На сьогоднішній день порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема статті 74 Закону України «Про нотаріат», з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до переконання, що на день подання цього позову до суду настала не лише дата закінчення Кредитного договору і Іпотечного договору, а також своєчасно та в повному обсязі виконані всі зобовязання, які ними передбачались. Відтак встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved