Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

21 грудня 2012 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з указаною заявою про встановлення факту народження дитини, у якому зазначив, що 20 жовтня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом ДРАЦС Ялтинського міського управління юстиції АРК, актовий запис №614, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Після одруження [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». 26 грудня 2014 у подружжя [PERSON] народилась двійня: син - [PERSON], про що 15 січня 2015 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим складено актовий запис №19 та видано свідоцтво про народження [NUMBER], дочка - [PERSON], актовий запис №20, свідоцтво про народження [NUMBER] від 15 січня 2015 року. Оскільки вищезазначені свідоцтва про народження дітей, видані на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим є недійсними і не створюють правових наслідків на території України, заявник просить установити факт народження дітей: сина- [PERSON], який народився [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Ялта Автономної Республіки Крим, у матері - [PERSON], [INFO], громадянки України та батька - [PERSON], [INFO], громадянина України, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2016 року, дочки - [PERSON] яка народилась [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Ялта Автономної Республіки Крим, у матері - [PERSON] та батька - [PERSON]. У судове засідання заявник не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Представник заінтересованої особи - Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій областіу судове засідання не з'явився, однак надав заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Вивчивши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON], громадяни України, уклали шлюб 20 жовтня 2016 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС Ялтинського міського управління юстиції АРК, актовий запис №614, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». 26 грудня 2014 у подружжя [PERSON] народилась двійня: син - [PERSON], про що 15 січня 2015 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим складено актовий запис №19 та видано свідоцтво про народження [NUMBER], дочка - [PERSON], актовий запис №20 та свідоцтво про народження [NUMBER] від 15 січня 2015 року. Відповідно до вищевказаних свідоцтв про народження, в графі «батько» зазначено [PERSON], «мати» - [PERSON]. Отримати медичні документи на підтвердження народження дітей встановленого законодавством України зразка [PERSON] та [PERSON] не мають можливості, через знаходження медичної установи на тимчасово окупованій території АР Крим, у зв'язку з чим зареєструвати їх народження у законодавчо-встановленому порядку неможливо. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8.08.2006 № 545 (гі 150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о (гі 151-06), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 (гі 150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 року № 9. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов'язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Надані заявником документи, видані закладами, що підпорядковані російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ч. 3 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Беручи до уваги вищенаведене, оцінюючи матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявником надано достатні докази того, що 26 грудня 2014 у м. Ялта народились діти - хлопчик [PERSON] та дівчинка - [PERSON]. Враховуючи, що реєстрація народження дітей в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась належним чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту народження дітей: хлопчик - [PERSON] та дівчинка - [PERSON] у батьків - [PERSON], [PERSON]у судовому порядку. Установлення факту народження дитини в певний час має для заявника юридичне значення, оскільки є необхідним для здійснення належної реєстрації народження.

Outcome: approved