overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатною його дружину - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що остання через свій стан здоров'я не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник та представник заінтересованої особи до суду не з'явились, просили справу розглядати без їх участі, заяву задовольнити, про що подали до початку судового засідання письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 746 від 04.12.2014, у [PERSON] мають місце клінічні ознаки мультиінфарктної деменції з моторною афазією, у зв'язку з чимвона позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 20-22). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 20 грудня 2008 року; шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 1288. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дітей сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 грудня 2008 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 1288 (л.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (л.с. 7), та [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дітей сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 13) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами, тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки половину понесених нею витрат на сплату судового збору при зверненні до суду. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 13 травня 2011 року у відділі РАЦС Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис №85. Від спільного шлюбу в подружжя є троє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та розбіжність в поглядах на шлюб та сім'ю. Відповідач часто провокував конфлікти, що переростали в сварки і скандали, які відбувалися в присутності дітей. Крім того, чоловік зраджує у подружній вірності, що принижує її гідність. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 4,5), копії свідоцтв про народження (а.с.6-8), копію паспорта позивача (а.с.9), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182, ч.2 ст.183 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем. Відповідач в добровільному порядку не надає постійної матеріальної допомоги на утримання позивача, яка на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 26.11.2015 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 18 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Хоньковецької сільської ради Могилів-подільського району Вінницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою МКП «Житловокомунгосп» від 20.10.2014 року №1657. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення м. Могилів-Подільського від 21 жовтня 2014 року №956 [PERSON] знаходиться на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Як вбачається з довідки АТ «УкрСиббанк» від 22.10.2014 за №02-31/1067 з 21 лютого 2013 року по [INFO] включно [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд, враховує матеріальне становище позивача на утриманні якої знаходяться малолітні діти та яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріальне становище відповідача, який офіційно працює, фізично здоровий, а також те, що відповідач позов визнав повністю та вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 липня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №101. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 30 липня 1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Чоловік проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги. Шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'я є неможливим. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, позивачка вказала, що шлюб між нею та відповідачем фактично розпався 11 жовтня 2014 року, з цього часу сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що з дружиною не зійшлися характерами. Відповідач також підтвердив, що з 11 жовтня 2014 року він та [PERSON] мешкають окремо. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 липня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 101. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 21 липня 2012 року у Виконавчому комітеті Губиниської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 11. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з березня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, оскільки чоловік не працював, пішов із сім'ї, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище змінити на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2012 року у Виконавчому комітеті Губиниської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 11, що підтверджується відповідним свідоцтвом.. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з березня 2014 року, не ведуть спільне господарство, не проживають спільно, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

21 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками -[PERSON], [INFO], який навчається на І курсі професійного ліцею та потребує матеріальної допомоги батька. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до 30.06.2016 року. Сторони до початку судового засідання звернулися із письмовою заявою, в якій просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та навчається на І курсі Вознесенського професійного ліцею, термін навчання 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Суд, при визначенні розміру аліментів, те що відповідач визнав позовні вимоги, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved