Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, свої вимоги мотивувала наступним. 24 січня 2016 року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на частину будинку за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32. 17 серпня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку. Однак отримала відмову на тій підставі, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. В своєму позові [PERSON] вказує, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 68 від 16 березня 1989 року було виділено [PERSON] земельну ділянку площею 600 кв. м по вул. Гризодубової, 32, після чого її чоловік уклав Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. Відповідно до даного договору, [PERSON] було збудовано житловий будинок загальною площею 150,3 кв. м, житловою 53,2 кв. м. Позивач зазначає, що в довідці-характеристиці, виданій 25 липня 2016 року КП «Сумське МБТІ» Сумської міської ради, вказано, які саме будівлі розташовані за адресою: м. Суми вул. Гризодубової, 32, про відсутність в будинку самочинних реконструкцій та відсутність реєстрації права власності в матеріалах інвентарної справи станом на 28 грудня 2012 року. Будинок побудовано в 1991 році. Крім того, експертним висновком будівельно-технічного дослідження № 910 від 08 вересня 2016 року встановлено, що приміщення житлового будинку та інші будівлі, розташовані за адресою м. Суми вул. Гризодубової, 32, відповідають державним будівельним, пожежним та санітарним нормам. Тому, посилаючись на п.3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, ст.ст. 1261, 1268, 1218 ЦК України, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом за померлим чоловіком право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. В своїх запереченнях (а.с.31-32), посилаючись на пункти Типового договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного з [PERSON], звертає увагу суду на те, що після закінчення будівництва, будинок вводиться в експлуатацію актом комісії, після чого повинен бути зареєстрований. Посилаючись на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказує, що законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Третя особа КП «Сумське МБТІ» Сумської міської ради направило в судове засідання лист, з проханням розглянути справу у відсутність представника та повідомило, що функції реєстраторів БТІ, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», з 01 січня 2013 року перейшли до державних реєстраторів Державної реєстраційної служби України та нотаріусів (а.с.54). Третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області в судове засідання направила лист з проханням розглянути справу у відсутність представника, та просила прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів (а.с.95-96). Суд, вислухавши позивача та представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 19 червня 1986 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів №68 від 16 березня 1989 року [PERSON] було виділено земельну ділянку за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32, площею 600 кв. м. в безстрокове користування громадянам для будівництва житлових будинків на праві приватної власності (а.с.12). Як наслідок, 11 травня 1989 року між Виконкомом Сумської міської ради та [PERSON] було укладено Типовий Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності (а.с.13-14). Відповідно до рішення Сумської міської ради від 25 лютого 1998 року, [PERSON] було передано у приватну власність 0,0777 га земельної ділянки розташованої за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.23). 24 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом, в тому числі, має той з подружжя, який його пережив, тобто позивач [PERSON] Як встановлено судом, інший спадкоємець за законом син померлого [PERSON] [PERSON] своєю заявою, поданою до нотаріуса, відмовився від спадщини за законом після смерті батька - на користь [PERSON] (а.с. 72 зворот). Інші спадкоємці за законом відсутні. Спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину у вигляді частки квартири [ADDRESS] (а.с.69, 70-71). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З копії спадкової справи судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса СМНО [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом, в тому числі і спірного будинку (а.с.57). Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] від 18 серпня 2016 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право власності на ? частину в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32, на тій підставі, що правовстановлюючий документ на житловий будинок Типовий договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений заст. ст. державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори 11 травня 1989 року, належним чином не зареєстрований (а.с.94). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 17 серпня 2016 року, власником земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32 є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом 11 серпня 2016 року (а.с.24). В серпні 2016 року позивач зверталася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з питання щодо прийняття в експлуатацію будинку за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32. Однак листом від 03 серпня 2016 року Управління відмовило [PERSON] в задоволенні її заяви, посилаючись на Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництв, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, з тих підстав, що будинок побудований у 1991 році, а відповідно до вказаної інструкції, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та будинки, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва (а.с.42). Тобто, в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, на день звернення, відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32. Позивачу рекомендовано звернутися за захистом своїх прав до суду (а.с.42). Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект; - при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Так, 16 травня 2013 року Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в своєму листі № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.3.2) визначив, що якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Як вбачається з наданих та досліджених судом доказів, спадкодавцю [PERSON] було рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 68 від 16 березня 1989 року виділено земельну ділянку в безстрокове користування, на підставі чого укладено Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідчений нотаріально. Крім того, спадкодавець в 1998 році став власником земельної ділянки, на якій збудовано спірний будинок, отримавши Державний акт на право власності на землю. У вказаному вище листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 зазначено, що рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями, має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: - рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; - ступінь готовності самочинного будівництва; - чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; - в якому році було зведено самочинні будівлі; - відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; - наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; - якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 25 липня 2016 року на звернення позивача, КП «Сумське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради склало Довідку-характеристику №0421339, в якій зазначено розмір спірного домоволодіння: яке складається: житловий будинок літ. «А-1» загальної та житлової площі 150 кв. м. та 53,2 кв. м. відповідно, цокольний поверх літ. «цок», веранда літ. «а», веранда літ. «а1», тамбур літ. «а2», ганок літ. «а3», погріб літ. «пг», літня кухня літ «Б», сарай літ «В», навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», огорожа літ. «№1-5»; визначено інвентарну вартість будівлі і споруд (як окремих споруд так і в цілому). Крім того, у вказаній довідці зазначено про відсутність самочинних будівель та реконструкцій. Рік будівництва спірного житлового будинку зазначено - 1991; також вказано, що станом на 28 грудня 2012 року реєстрація права власності на вищевказане майно відсутня (а.с.15). КП «Сумське БТІ» Сумської міської ради 25 липня 2016 року виготовило технічний паспорт на вказаний будинок (а.с.16-18). Експертним висновком будівельно-технічного дослідження № 910 від 08 вересня 2016 року встановлено, що не здані в експлуатацію приміщення житлового будинку з цокольним поверхом, веранди, веранди, тамбуру та надвірні будівлі: ганок, літня кухня, сарай, навіс, навіс, огорожа, розташовані за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, 32 відповідають державним, будівельним, пожежним та санітарним нормам (а.с.22). Таким чином, суд вважає доведеним в судовому засіданні факт того, що будівництво житлового будинку з надвірними спорудами відбувалося на законних підставах, однак будинок не був введений в експлуатацію та зареєстрований у встановленому законом порядку за життя спадкодавця. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON]І про визнання за нею в порядку спадкування за законом за померлим чоловіком [PERSON] права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Гризодубової, буд. 32, яке складається: житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 53,2 кв.м., цокольний поверх літ. «цок», веранда літ. «а», веранда літ. «а1», тамбур літ. «а2», ганок літ. «а3», погріб літ. «пг», літня кухня літ «Б», сарай літ «В», навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», огорожа літ. «№1-5», - підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved