Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

20 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини мотивуючи його тим, що 14 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Вона займається вихованням дітей, забезпечує їх усім необхідним для навчання у школі, купує їм одяг, продукти харчування, вітаміни, ліки. Крім того, син [PERSON] являється дитиною - інвалідом, який потребує постійного лікування та прийому ліків. У зв'язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов'язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить гармонійний розвиток дитини та буде відповідати вимогам ст. 182 СК України. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved