Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

19 січня 2016 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 10.11.2007 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін є дитина [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча фізично здоровий, офіційно працевлаштований, також отримує дохід у виді орендної плати за належну йому земельну ділянку, інших осіб на утриманні не має. За таких підстав просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила позов задовольнити повністю. Суду пояснила, що син [PERSON] перебуває на її утриманні, а відповідач матеріально не допомагає утримувати сина. У дитини хворе серце, також син часто хворіє на інші захворювання і на його лікування потрібні значні кошти. Також вона здійснює оплату репетиторів для навчання сина. Разом з тим позивач в судовому засіданні підтвердила, що з 01.09.2015 син знаходиться в школі-інтернаті і перебуває на неповному утриманні держави. В школі-інтернаті дитина навчається, харчується, проживає та ночує, вона забирає дитину до дому на вихідні та святкові дні, на канікули, проте лікування дитини вона проводить за власні кошти. Стверджувала, що в місяць, без витрат на лікування та витрат на придбання засобів гігієни й навчального приладдя для потреб сина в школі-інтернаті, на утримання дитини вона витрачає приблизно 900 грн. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходу. Зазначив, що розмір його заробітної плати залежить від розмірів виробітку. Стверджував, що він також систематично купує для сина засоби гігієни та навчальне приладдя, а також бере участь у його житті, відвідуючи його в школі-інтернаті. Представник відповідача суду пояснила, що відповідач не ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину і готовий сплачувати аліменти на його утримання. Однак, з урахуванням того, що держава взяла на себе зобов'язання забезпечувати дитину харчуванням, лікувати та навчати її під час знаходження в школі-інтернаті, аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача є необґрунтованими. Вважає, що за таких умов достатніми для забезпечення потреб дитини будуть аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу [PERSON], які повинні акумулюватись на рахунку, відкритому в банку на ім'я дитини сторін та використовуватись за виникненням потреб у дитини. При цьому вказувала, що відповідач бере активну участь у вихованні сина, що підтверджується довідкою зі школи-інтернату, і надалі готовий виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 10 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 74, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Разом з тим, при вирішенні спору суд бере до уваги, що згідно з довідками Мурованокуриловецької загальноосвітньої санаторної школи-інтернату ІІІ ступенів для дітей із захворюваннями серцево-судинної системи № 45 від 18.02.2016 та № 01-56/47 від 09.02.2016 [PERSON] з 01.09.2015 навчається в даній школі, перебуває на неповному державному утриманні і проживає з матір'ю [PERSON] під час канікул, вихідних і святкових днів (а.с. 25, 27). Як встановлено в судовому засіданні, держава в особі Мурованокуриловецької школи-інтернату забезпечує дитину харчуванням, навчає її за свій рахунок, дитина проживає в школі та ночує там, окрім святкових, вихідних днів та канікул. Вказане не заперечувалось і сторонами у справі, а також спростовує твердження позивача, що дитина знаходиться на її повному утриманні. Обов'язок сторін в утриманні та матеріальному забезпеченні сина під час його перебування в школі-інтернаті полягає в придбанні для нього одягу, навчального приладдя та засобів гігієни. Під час знаходження дитини дома, як пояснила позивач, на його утримання витрачається приблизно 900 гривень в місяць. Посилання позивача на те, що вона несе витрати на оплату репетиторів та лікування сина, судом відхиляються, оскільки такі витрати у розумінні положень ст. 185 СК України є додатковими витратами, про стягнення яких позивач в позові не просить. Також суд відхиляє доводи представника відповідача щодо необхідності стягувати аліменти, які повинні акумулюватись на рахунку, відкритому в Державному ощадному банку України на ім'я дитини сторін та витрачатись за наявності в тому потреб дитини, оскільки згідно з ч. 3 ст. 193 СК за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів, але не існує визначеного механізму створення таких рахунків та перерахування коштів на них. Крім того, стягнення аліментів на рахунки дитини чи на користь органів опіки та піклування або інших державних установ є дієвим за умови, коли держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа (узагальнення Верховного Суду України Практики розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008). В даному випадку, судом встановлено, що дитина перебуває на неповному державному утриманні, у вказані вище дні син сторін проживає у матері, сторони не позбавлені батьківських прав, а будь-які докази, які б свідчили, що аліменти позивачем будуть витрачатись не за цільовим призначенням, суду надані не були. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року становить 1455 гривень. При визначенні розміру аліментів суд, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 182 СК України, бере до уваги стан здоров'я дитини, яка хворіє, зокрема, захворюванням серцево-судинної системи (а.с. 8, 9, 24), стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, офіційно працює (а.с. 10), отримує дохід у виді орендної плати за належну йому земельну ділянку (а.с. 11), а також відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, і приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і достатніми та можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial