Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

20 жовтня 2015 року заявник обласний протитуберкульозний диспансер №1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа [PERSON], про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні для хворих на хіміорезистентний туберкульоз з ліжками для паліативного лікування в ОПТД з 03.09.2015 р. по 20.10.2015 р. На даний час хворий на туберкульоз становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, йому необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, а саме систематично пиячить у відділенні, на зауваження медичного персоналу не реагує. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву свого довірителя, просив суд задовольнити її в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 285 ЦПК України\~заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження туберкульозу тає епідеміологічно небезпечним. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до положень частини 1\~статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу легень з 2011 року та неодноразово лікувався короткочасними курсами в різних відділеннях диспансеру без ефекту. Положеннями ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. У судовому засіданні представник заявника стверджував, що [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим. Згідно з мотивованим висновком обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради від 20 жовтня 2015 року [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та ізоляції до протитуберкульозного закладу. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, хворий підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. За положеннями п. 3 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради, примусово госпіталізувати [PERSON] до обласного протитуберкульозного диспансеру на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст.\~367, ч. 2 ст.\~286 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved