Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

20 листопада 2014 року Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем-1 укладено Кредитний договір № 131, відповідно до якого, Банк надав відповідачу-1 [PERSON] кредит в сумі 358 000,00 гривень, де останній в свою чергу зобов'язався забезпечити повернення кредиту не пізніше 09 вересня 2018 року, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 131, між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] укладено Договір поруки № 131/1 від 12 вересня 2008 року, згідно якого відповідач-2 поручився перед банком за виконання зобов`язань відповідачем-1. 05 січня 2011 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачів своїх обов'язків, передбачених умовами Кредитного договору та Договору поруки в частині своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно суму заборгованості по кредиту у період з 01 жовтня 208 року по 27 грудня 2010 року, де 31 січня 2001 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецьким Д.І. було прийнято рішення по цивільній справі № 2-1983/11, яким позовні вимоги банку задоволенні в повному обсязі та присуджено до стягнення суму заборгованості у розмірі 596 735,84 гривень. Так, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року на залишок заборгованості за кредитом було нараховані відсотки. Тому, оскільки відповідач-1 умови кредитного договору не виконує в повному обсязі, в зв'язку з чим, станом на 14 жовтня 2014 року заборгованість за договором складає 147 576,78 гривень. Позивачем 17 березня 2014 року на адресу відповідачів були направлені Претензії №46-12/327 та №45-12/326, згідно яких позивач просив сплатити суму заборгованості, що виникла. Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість не сплачена, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримає в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно до ст. 11,16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України») і відповідачем-1 [PERSON] укладений Кредитний договір № 131, відповідно до якого, Банк надав відповідачу-1 [PERSON] кредит в сумі 358 000,00 гривень, де останній в свою чергу зобов'язався забезпечити повернення кредиту не пізніше 09 вересня 2018 року, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 131, між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] укладено Договір поруки № 131/1 від 12 вересня 2008 року, згідно якого відповідач-2 поручився перед банком за виконання зобов`язань відповідачем-1. Договором поруки визначено, що Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язання за Кредитним договором. У разі порушення Боржником виконання зобов'язання Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання Боржника перед Кредитором згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором Поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним Кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Дія Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов`язань, згідно умов Договору поруки. 12 вересня 2008 року, згідно Заяви на видачу готівки №91-25, позивачем надано відповідачу-1 грошові кошти в сумі 358 000,00 гривень. Судом також встановлено, 05 січня 2011 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачів своїх обов'язків, передбачених умовами Кредитного договору та Договору поруки в частині своєчасної сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно суму заборгованості по кредиту у період з 01 жовтня 208 року по 27 грудня 2010 року, де 31 січня 2001 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецьким Д.І. було прийнято рішення по цивільній справі № 2-1983/11, яким позовні вимоги банку задоволенні в повному обсязі та присуджено до стягнення суму заборгованості у розмірі 596 735,84 гривень. Відповідно до розрахунку станом на 14 жовтня 2014 року на залишок заборгованості за кредитом було нараховані відсотки, а тому загальна сума заборгованості станове 147 576, 78 гривень, яка складається з: · простроченої заборгованості по відсоткам за пре од з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 76 969,72 гривень; · пені за прострочення платежів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 41 295,86 гривень; · 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу за пре од з 04 липня 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 21 391,72 гривень; · 3% річних за несвоєчасну сплату платежів за відсотками за період з 29 листопада 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 6 181,32 гривень; · витрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу за період з 04 липня 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 1 253,00 гривень; · витрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів за період з 29 листопада 2012 року по 14 жовтня 2014 року - 485,00 гривень. 17 березня 2014 року позивачем на адресу відповідачів направлено претензії №46-12/327 та №46-12/326, згідно яких позивач просив сплатити суму заборгованості, що виникла, однак відповідачі, кожен окремо, проігнорували вимоги банку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. У відповідності до параграфу 1 вказаного Договору поруки Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Так, відповідно до п.2.1. Договору поруки передбачається, що в разі порушення Позичальником виконання зобов'язання, Банк має право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання Позичальника перед Банком, згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому Договором поруки. Відповідно до п.2.4. Договору поруки передбачається, що якщо при настанні строку платежу за Кредитним договором Позичальником не буде сплачено платіж, Позичальник та/або Банк зобов'язується повідомити Поручителів про прострочення сплати платежу. Відповідно до п.2.5 Договору поруки протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання повідомлення Банку або Позичальника про прострочення сплати платежу, Поручитель зобов'язується виплатити Банку несплачену Позичальником суму боргу. Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель відповідає по зобов'язаннях за Кредитним договором в тому ж обсязі, що і Позичальник. Відповідно до п.3.2. Договору поруки солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Оскільки положеннями п.4.2.2 кредитного договору передбачено право банка на дострокове повернення кредиту, банком своєчасно направлено претензії про сплату боргу боржнику та поручителю, суд вважає позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором обґрунтованими. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 1 475,77 гривень, які підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Outcome: approved