Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

21.11.2016 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення частки у спільному майні та про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Уточнивши свої позовні вимоги (а.с.68-69), позивач позов обґрунтувала тим, що вона являється дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказує, що на момент смерті, [PERSON] проживала разом зі нею [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері позивач прийняла, оскільки в шестимісячний строк звернулась до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом, спадкоємці за заповітом, особи, які мають право на обов*язкову частку в спадковому майні, після смерті [PERSON], відсутні. Зазначає, що з метою оформлення спадкових прав вона звернулась до нотаріальної контори, однак нотаріус Третьої Вінницької державної нотаріальної контори своєю постановою їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не відомий розмір частки житлового будинку, яка належить померлій особисто. Вказує, що на підтвердження факту належності спадкового майна спадкодавиці, нею було надане рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2002 р., яким визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на цілий жилий будинок з погосподарськими будівлями в [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] і [PERSON], без визначення часток кожного співвласника. Вважає, що встановлення частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належить померлій [PERSON] інакше як в судовому порядку неможливо. Просить суд визначити, що [PERSON] належала 1/3 частка будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]; визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 1/3 частка будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належить померлій [PERSON]; визначити, що [PERSON] належить 1/3 частки будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, подали суду заяви, в яких просятьть розглянути справу у їх відсутність, позовну заяву підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно рішення Вінницького районного суду від 20.11.2002 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, без визначення частки кожного, належить цілий житловий будинок, з господарськими будівлями [ADDRESS]. (а.с.5-6). Оскільки спірний житловий будинок належить вищезазначеним особам на праві спільної сумісної власності, то частки кожного із співвласників є рівними, тобто по 1\\3 частці. [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з частки будинку, з господарськими будівлями [ADDRESS]. Позивач є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], як її донька, що вбачається з копії свідоцтва про народження позивача (а.с.10), яка спадщину прийняла, оскільки в шестимісячний строк звернулась до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом, спадкоємці за заповітом, особи, які мають право на обов*язкову частку в спадковому майні, після смерті [PERSON], відсутні, що вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.39-47). Однак, нотаріус третьої Вінницької державної нотаріальної контори постановою від 17 листопада 2016 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки у правовстановлюючому документі на спадковий будинок - рішенні Вінницького районного суду, не визначено і не зареєстровано відповідним чином в КП «ВООБТІ» розмір частки співвласників у праві власності на будинок, який розташований [ADDRESS], а отже не визначено склад спадкового майна (а.с.13). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 1 статті 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є власниками будинковолодіння в [ADDRESS] оскільки будинок належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому їх частки у праві власності на квартиру є рівними і мають дорівнювати по 1/3 частці на кожного. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина саме на 1/3 частку вищезазначеного будинку. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах володіла і користувалась своєю часткою у спірному будинку, а позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після неї, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Outcome: approved