Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

21 вересня 2021 року позивач звернувсь до суду з позовною заявою, яку 21 грудня 2020 року уточнив та остаточно просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати Центр надання адміністративних послуг «Правобережний» м. Дніпра зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначає, що він є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . З ним у будинку зареєстрований брат його колишньої дружини [PERSON] . Проте, останній ніколи там не проживав, комунальні послуги не сплачував і не приймав участі в його утриманні. Де зараз проживає та працює [PERSON] йому не відомо. Він є батьком трьох дітей та має законну дружину в якої є ще свої діти. Оскільки, вони мають намір оформити статус багатодітної сім`ї, реєстрація [PERSON] у його будинку не дозволяє йому отримати субсидію на оплату комунальних послуг та інших документів і значно обмежує його права. Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та справу слухати без його участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 грудня 2016 року (а.с.12). Згідно з домовою книгою для прописки громадян, у будинку [ADDRESS] з 19 лютого 2009 року зареєстрований [PERSON] , що є братом колишньої дружини позивача (а.с. 16-25). Однак, відповідач [PERSON] , [INFO] , у будинку [ADDRESS] ніколи не проживав, що підтверджується актом про встановлення факту не проживання особи за місцем реєстрації від 17 вересня 2020 року (а.с. 15). Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України,\~зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , не проживає більше одного року у будинку [ADDRESS] , а тому є таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Що стосується вимоги позивача стосовно зобов`язання Центра надання адміністративних послуг «Правобережний» м. Дніпра зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України»,\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак вимога позивача щодо зняття\~\~відповідача з реєстраційного обліку є передчасною, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідачем є достатньою підставою для зняття його з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial