Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

19 травня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 4908,02 грн.. У позовній заяві зазначав, що відповідно до рішення Славутицької міської ради від 13.07.2007 р. № 286-14-V є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому секторі м. Славутича. Відповідачка э наймачем квартири у багатоквартирному будинку, підключеному до інженерних мереж і отримує житлово-комунальні послуги. Однак свого обовязку з оплати послуг своєчасно і в повному обсязі не виконує, у звязку з чим має заборгованість за період з 26.01.2012 р. по 28.10.2014 р. на суму 4908,02 грн.. Ухвалою від 3 червня 2015 року до участі у справі як третю особу без самостійних вимог залучено [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позов просив задовольнити, пославшись на наявність правовідносин щодо надання житлово-комунальних послуг та заборгованість з їх оплати. Відповідач позов визнала повністю. Суду пояснила, що з 2004 року у неї був договір з позивачем про надання житлово-комунальних послуг. Вона отримувала квитанції на оплату послуг, які оплачувала не всі і не в повному обсязі тому, що у той період у неї була велика сума боргу у звязку з лікуванням чоловіка від тяжкого захворювання і грошей не вистачало. Син тоді не міг працювати тому, що чоловік потребував постійного догляду. Після смерті чоловіка мусила віддавати борги. Зараз отримує пенсію і працює, син також працює і борг по оплаті житлово-комунальних послуг поступово сплатить. Дочка з дітьми років пять як у квартирі не проживає, а тільки зареєстрована. Претензій до неї щодо участі в оплаті послуг вона не має. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що проти позову не заперечує і підтверджує пояснення позивача. Третя особа [PERSON] Згідно правила ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Славутицької міської ради Київської області № 169-17-IV від 28.02.2003 р. реорганізовано комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» шляхом виділення з його складу структурного підрозділу «Житлово-комунальний цех» і створення на його базі самостійного комунального підприємства «Житлово-комунальний центр». Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 27 жовтня 2003 року № 534 погоджено передачу з балансу комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» на баланс комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» обєктів комунальної власності територіальної громади м. Славутича. Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 13.07.2007 р. № 286-14-V визначено комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 1 вересня 2007 року. 4 вересня 1990 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області видано ордер на житлове приміщення [PERSON] із сімєю з чотирьох осіб на право заселення в житлове приміщення житловою площею 42,7 кв.м., яке складається з трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS]. 11 травня 2004 року позивач з відповідачем уклали договір про забезпечення житлово-комунальним послугами, який втратив чинність з 1 січня 2006 року відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно довідки ф. 3 від 13 травня 2015 року у квартирі зареєстровано місце проживання пяти осіб. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки (ч. 1). Однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як встановлено судом, укладений між сторонами 11 травня 2004 року договір про забезпечення житлово-комунальним послугами втратив чинність з 1 січня 2006 року відповідно до положень прийнятого Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами не укладалось. Згідно правила ч. 1 ст. 218 цього Кодексу недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Факт вчинення правочину з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій жодною із сторін спору не заперечувалось в судовому засіданні. Відповідач визнала факт отримання житлово-комунальних послуг та наявність обовязку з їх оплати, суму боргу не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку розміру заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг станом на 01.11.2014 р. [PERSON] має заборгованість за період з 26.01.2012 р. по 28.10.2014 р. на загальну суму 4908,02 грн.. Виходячи з цього, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права інших осіб і підлягає задоволенню в повному обсязі за правилом ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, що становитиме 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved