Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 24 листопада 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду є та обставина, що [PERSON] кошти на утримання дітей надає нерегулярно, що значною мірою ускладнює утримання доньки. У поточному році донька піде до школи, що потребуватиме значних коштів. Позивачка просить суд стягнути з відповідача, аліменти на користь доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття від дня подання позову до суду, в особі матері, допустивши рішення суду негайному виконанню. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 09:00 годин 05 лютого 2021 року, в залі засідань № 2 Межівського районного суду Дніпропетровської області в смт. Межова, вул. Московська, 21. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року заяву про самовідвід судді Літвінової Л.Ф. було задоволено та матеріали цивільної справи № 181/48/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини було передано до канцелярії Межівського районного суду Дніпропетровської області з метою проведення повторного авторозподілу справи, згідно якого справу розподілено судді Юр`єву О.Ю. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 09.45 годину 22 лютого 2021 року. 17 лютого 2021 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача відповідно до якого вбачається, що [PERSON] позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень, щомісяця, оскільки його дохід у середньому становить 5031,25 гривень, так як згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2013 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно. Окрім цього, щомісячно він також несе особисті витрати, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів. 04 березня 2021 року до канцелярії суду від позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від доходу щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року було прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог. Судові розгляди справи проводилися - 05 лютого 2021 року, 22 лютого 2021 року, 09 березня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, згоден платити аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №52 від 24 листопада 2014 року, сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2014 року. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2015 року. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №23 від 18 січня 2021 року виданої виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.01.2021 року, вбачається, що позивач зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Окрім позивача за вказаною адресою проживають також відповідач [PERSON] , пасинок [PERSON] та спільна донька сторін по справі, [PERSON] , яка проживає за вказаною адресою без реєстрації. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть основну відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини в межах своїх здібностей і фінансових можливостей; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, доказів про те, що відповідач надає кошти на їх утримання немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Позивачка наполягає на стягненні аліментів у частці від доходу відповідача, а саме 1/3 частини. Втім, суд не знаходить підстав для повного задоволення позову [PERSON] з огляду на наступне. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так у судовому засіданні встановлено, що від попереднього шлюбу відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання якого відповідно до рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2013 року він сплачує аліменти в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно. Позивачем на підтвердження достатнього матеріального становища платника аліментів було надано Витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з яких вбачається, що [PERSON] є засновником та директором приватного підприємства «АЯІК» та є фізичною особою підприємцем та має на праві власності 7 об`єктів нерухомого майна, крім того є орендарем 71 земельної ділянки. Однак суд критично відноситься до вказаних доказів, так як з них неможливо встановити який саме дохід має відповідач. Натомість, згідно довідки про доходи від 10.02.2021 року вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за період 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, за винятком утримань становить 58765,00 гривень. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Крім того, суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження (ч.5 ст.183 СК України), що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. Суд враховує положення закону щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів, при умові, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Проте, дослідивши надані докази, врахувавши матеріальне становище відповідача, наявність у нього іншої неповнолітньої дитини, на утримання якого він також сплачує аліменти, а також враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дитину встановленим прожитковим мінімумом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, до досягнення донькою повноліття від дня подання позову до суду, в особі матері, допустивши рішення суду негайному виконанню. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі (як просить позивач), виходячи з того, що позивач не довела наявності будь-яких обставин, які б заслуговували у цьому сенсі на увагу і вимагали б стягнення аліментів у більшому (1/3) розмірі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом 20 січня 2021 року, від так аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 908,00 гривень.

Outcome: partial