Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

21.07.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що відповідача знала давно. З квітня 2014 року по липень 2014 року проживали однією сім`єю у будинку відповідача, за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали близькі інтимні відносини. У вказаний період спільного проживання вона завагітніла. [INFO] у неї народився син [PERSON] , якого було\~зареєстровано матір`ю\~з її\~слів на\~підставі ч.\~1\~ст.\~135\~СК України.\~Після народження\~дитини відповідач\~бажання бачити,\~спілкуватися з\~сином,\~приймати участь\~у його\~житті,\~матеріально забезпечувати\~сина не\~виявив.Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У зв`язку з чим, позивач просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини заробітку відповідача до його повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 27.06.2021 року, через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що дійсно відповідач знайомий з позивачем та разом проживали, але не з квітня, а з червня по липень 2014 року. Про народження дитини відповідач дізнався від сторонніх осіб. Позивач не зверталася з вимогою до відповідача про визнання батьківства або допомоги. Зважаючи на короткий час спільного проживання та поведінку позивача, як при розтаванні, так і після народження дитини, відповідач не може стверджувати, чи є батьком [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення аліментів, представником зазначено, що у випадку встановлення за результатами експертизи, що відповідач є батьком [PERSON] , відповідач не заперечує проти сплати аліментів, однак у меншому розмірі, а саме в розмірі 1/6 частини його заробітку. У зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває також Неповнолітній син [PERSON] , як і те, що розмір його щомісячного доходу є незначним, в середньому 6000 грн на місяць. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2021 року у справі призначено судову-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2021 року провадження у справі поновлено у зв`язку із отриманням висновку експертизи, призначеної ухвалою суду 31.08.2021 року. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00015263368 виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.06.2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до довідки про склад сім`ї № 13-03/103, виданої 18.05.2021 року старостою Малополовецького старостинського округу № 3, власнику [PERSON] про те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу сімї (зареєстровані) входять, зокрема, [PERSON] , [INFO] (син). 16.11.2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-257-2021, згідно якого зазначено, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Нummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Ознайомившись із висновком експерта, сторони, під час розгляду справи, не оскаржували результати експертизи та не піддавали висновок сумніву. Отже, вказані докази, суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Частиною 3\~статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125 СК України. Підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 СК України. Відповідно до частини другої\~статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1\~ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 4\~ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). За клопотанням позивача, на підставі ухвали суду, була проведена судова медична (молекулярно-генетична) експертиза. Результатом висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-257-2021 від 29.10.2021 року біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (99,9%). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved