Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

21 жовтня 2016 року позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго», в особі Приазовського району електричних мереж, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи тим, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 10.07.2016 року о 8 год. 45 хвл. по вулиці Кооперативній в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області була збита опора №6 ВЛ-0,4 кВ,Ф-2 ЗТП-22/101, яка відновленню не підлягає. Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року [PERSON] визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Загальна вартість опори №6 ВЛ-0,4 кВ,Ф-2 ЗТП-22/101 та відновлювальних робіт становить 2677,80 грн., яку і просив стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання щодо відшкодування понесених ним судових витрат. Під час розгляду справи суд, за клопотанням позивача замінив неналежного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА», про що постановив ухвалу від 25 січня 2017 року. В судовому засіданні під час розгляду справи представник позивача [PERSON] позов підтримала, в його обґрунтування послалася на ті ж підстави, але зазначила, що під час розгляду справи в суді відповідач - ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» відшкодував матеріальну шкоду на суму 2677,80грн. (дві тисячі шістсот сімдесят сім гривень 80 копійок), а судові витрати не відшкодував, тому просила суд задовольнити вимогу щодо відшкодування понесених судових витрат на суму 1370,00грн., стягнувши судові витрати з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Приазовського району електричних мереж. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 63). 3-особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] до суду не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 62). Представник 3-особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги та відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 30-31) проти позову в частині стягнення витрат пов*язаних із оплатою судового збору, заперечував, так як вважає, що позивач не був позбавлений можливості у досудовому порядку вирішити питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, звернувшись з такою вимогою безпосередньо до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», а тому підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, фактично при добровільному відшкодуванні шкоди, відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що 10.07.2016 року о 8 год. 45 хвл. по вулиці Кооперативній в смт. Новоасилівка Приазовського району Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, з*їхав у правий по ходу руху кювет, де скоїв наїзд на опору ЛЕП №6, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху в Україні про що зазначено у постанові Приазовського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року , яка набула чинності 05.08.2016 року (а.с.6), [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00грн. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», що підтверджено полісом №АЕ/7387690, період дії якого з 06.04.2016 року по 05.04.2017 року, а страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 тисяч гривень (а.с.34). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Законом України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року\~ N 1961-IV (надалі Закон № 1961-IV), регулюються відносини у сфері обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і він спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяному життю, здоров*ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст..3 вказаного Закону\~ N 1961-IV обов'язкове страхування\~ цивільно-правової\~\~ відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди,\~ заподіяної життю,\~\~ \~здоров'ю\~\~\~ та/або\~\~\~ майну\~\~\~\~ потерпілих\~\~\~\~ внаслідок дорожньо-транспортної\~\~ пригоди\~\~ та\~ захисту\~ майнових\~ інтересів страхувальників. А згідно зі статтею 6 Закону N 1961-IV страховим випадком\~є\~подія,\~внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди,\~яка сталася за\~ участю\~ забезпеченого\~ транспортного\~ засобу\~ і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність\~ особи,\~ відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до статті 9 Закону \~ N 1961-IV обов'язковий\~ ліміт\~ відповідальності\~ страховика\~ -\~ це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового\~ відшкодування відповідно до умов договору страхування. У п.16 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статті 21\~Закону № 1961-IV\~на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Оскільки відповідно до статті 3\~Закону № 1961-IV\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. А відповідно до пункту 17 зазначеної постанови необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Згідно листа ПАТ «Страхова компанія «Уніка» (а.с.33) власник транспортного засобу [PERSON], який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.07.2016 року і в наслідок якої пошкоджена опора електромережі №6 ВЛ-0,4 кВ,Ф-2 ЗТП-22/101, шляхом телефонного дзвінка зареєстрував страховий випадок в СК «Уніка» за номером 00197713, а також виконав всі необхідні дії для оформлення виплати страхового відшкодування компанії власнику даної опори. Отже, з урахуванням викладеного, подія, що сталася 10.07.2016 року о 8 год. 45 хвл. по вулиці Кооперативній в смт. Нововасилівці Приазовського району Запорізької області, внаслідок якої була збита опора №6 ВЛ-0,4 кВ,Ф-2 ЗТП-22/101 і тим самим завдано шкоду ВАТ «Запоріжжяобленерго» під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу [PERSON], є страховим випадком і є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності. Як зазначено судом, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить сто тисяч гривень (а.с.34). За підрахунком позивача сума відшкодування становить 2677,80 грн. (а.с. 3-4). Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідач ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» в повному обсязі відшкодувала завдану шкоду позивачу (а.с. 33), тому відповідач ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» цивільно-правову відповідальність перед позивачем ВАТ «Запоріжжяобленерго» не несе. Відповідно до ч.1,2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Розмір судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Приазовського району електричних надав суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) (а.с.1), який відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, де зазначено, що у випадку, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред*явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже, позов в частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору на суму 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) підлягає задоволенню: з ПАТ «СК«УНІКА» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Приазовського району електричних належить стягнути 1378,00 грн. ( одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок). Відповідно до ст..10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з?ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязків, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: partial