Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

20.10.2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що після смерті її матері [PERSON], яка як колишній працівник ДП “СГП імені Іваненка” була внесена до списку осіб, які мають право на земельну часту (пай) площею 5,3549 умовних кадастрових гектарів на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області відкрилася спадщина. Але при оформленні позивачкою спадщини виявилося, що правовстановлюючий документ – сертифікат про право на земельну частку (пай), [PERSON] за життя не отримала. Відсутність правовстановлюючого документу про право на земельну частку (пай) позбавляє позивача можливості оформити за собою вказане спадкове майно через нотаріальну контору, що змусило його звернутися з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її матері, [PERSON], право на отримання земельної частки (паю) на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області Полтавської області в розмірі 5,3549 умовних кадастрових гектарів, внаслідок розпаювання земель Державного підприємства “Сільськогосподарське підприємство імені Іваненка”. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], який діє на підставі довіреності, просив задовольнити її позовні вимоги повністю. Представник Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з’явився. Сільська рада направила на адресу суду лист про розгляд справи без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову не навели. Представник третьої особи Державного підприємства “Сільськогосподарське підприємство імені Іваненка”, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги [PERSON]. Представник третьої особи Головного управління Держземагенства у Полтавській області в судове засідання не з’явився. Про час та місце проведення судового засідання управління повідомлено належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], померла 16 листопада 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно копії заповіту від 10 грудня 2008 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON], даний заповіт було посвідчено секретарем виконкому Петрівцівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №804 (а.с.32). Згідно довідки №121 від 10.02.2014 року виданою Петрівцівською сільською радою (а.с.31) [PERSON] на момент смерті проживала і вела спільне господарство разом з позивачкою. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки наданої Другою миргородською державною нотаріальною конторою, після померлої [PERSON] яка проживала в с. Петрівці заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї до нотаріальної контори не надходило (а.с.49). А отже, [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. За свого життя [PERSON] працювала в ДП “Сільськогосподарському підприємстві імені Іваненка» (а.с.28, довідка №181 від 08.09.2014 надана директором ДП «СГП ім. Іваненка») та згідно проекту приватизації земель ДП “СГП імені Іваненка” на території Петрівцівської та Гаркушинської сільських рад Миргородського району станом на 23.09.2010 року була внесена до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) за №332, земельна ділянка №296 на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площа - 5,3549 умовних кадастрових гектарів (а.с.29, довідка №281 від 23.09.2014 надана директором ДП «СГП ім.. Іваненка»). [PERSON] за життя правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) не отримала, на яку набула право, що позбавляє можливості позивачку яка прийняв спадщину відповідно до заповіту, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), внаслідок чого їй було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 30). Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995р. “Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. На відміну від паювання, приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств здійснюється за правилами, передбаченими ст. 25 Земельного кодексу, яка надає гарантоване право працівникам таких підприємств на безоплатне одержання земельної частки (паю), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] за життя була включена до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Враховуючи вищенаведене, суду приходить до висновку, що вона за життя набула право на земельну частку (пай) при приватизації земель ДП “СГП імені Іваненка”, а тому це право відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини. За таких обставин, права позивачки [PERSON], як спадкоємця за заповітом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved