Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

21.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 11.07.2015 року відбувалося залиття належних їй на праві власності нежилих приміщень з № 1 по № 8 (групи № 123) (літера А) розташованих на першому поверсі в будинку [ADDRESS] в м. Києві. Вказане залиття відбулось з розташованого вище нежилого приміщення належного відповідачу Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення Залізничного транспорту «Укрзалізничпостач» внаслідок пошкодження гнучкої підводки до умивальника. Внаслідок залиття було пошкоджено меблі, комп'ютер та інші речі. Для встановлення розміру спричинених матеріальних збитків 22.07.2015 року вона звернулася до судового експерта [PERSON] За результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження було надано висновок, яким встановлено, що розмір матеріальної шкоди становить 30460,67 грн. Відповідно до договору від 22.07.2015 року нею були сплачені послуги експерта в розмірі 2 500, 00 грн. З наведених підстав позивачка просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у зазначеному вище розмірі та витрати на проведення експертизи. Крім того, зазначає, що в результаті залиття їй з боку відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягала в моральних стражданнях переживаннях за зіпсоване майно. До того ж, вона була вимушена з'ясовувати питання компенсації збитків, звертатись до суду. Все це завдавало їй психологічних страждань та порушило звичний ритм життя. У зв'язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 5000,00 грн., виходячи із характеру та обсягу зазначених моральних (душевних) страждань та витрат немайнового характеру, їх тривалості, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Також просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з наданням правової допомоги адвокатом Вовченко С.М., за що нею сплачено 2 500, 00 грн., згідно договору про надання послуг адвоката від 13.07.2015 року. Представник позивачки Вовченко С.М., під час розгляду справи в суді, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Пічугіна С.С. проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що твердження, викладені у позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими та такими що суперечать чинному законодавству України. Зокрема, вказувала, що надані позивачкою докази, а саме, акт від 13.07.2015 складений без участі відповідача та для підпису представнику ДП «Укрзалізничпостач» не пред'явлений, суперечить додатку форми №4 згідно п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 не містить підпису потерпілої внаслідок залиття особи. Також у відповідача виникають сумніви щодо правильності нарахованої суми завданих збитків, зазначеної у висновку судового експерта, запрошеного позивачем і вважає її значно завищеною, оскільки при візуальному огляді приміщення позивачки після залиття, представником ДП «Укрзалізничпостач» виявлено, що деякі стіни не покриті штукатуркою, а фарба накладена на цеглову кладку, як це вбачається з фото №3-4 висновку судового експерта. З наведених підстав представник відповідача вважала, що акт від 13.07.2015 та висновок експерта від 31.07.2015 не є належними доказами у справі. Окремо зазначила, що ДП «Укрзалізничпостач» намагалося вирішити ситуацію, що склалася, мирним шляхом та пропонувало позивачці провести ремонт в приміщенні за рахунок відповідача з метою усунення недоліків залиття, однак позивачка від даної пропозиції відмовилася. У зв'язку з цим вважає, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди є безпідставними. Також просила врахувати суд, що ДП «Укрзалізничпостач» перебуває у скрутному матеріальному становищі, наявна велика кредиторська заборгованість, необхідна підготовка до осінньо-зимового періоду, створення запасів дизельного палива, а підприємство перебуває на стадії реорганізації. Третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» свого представника для участі в розгляді справи не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення експерта [PERSON] дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежилих приміщень з № 1 по № 8 (групи № 123) (літера А) в будинку [ADDRESS] в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.12.2014 року індексний номер 31449269. Будинок [ADDRESS] в місті Києві знаходиться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва» та перебуває на обслуговуванні житлово-експлуатаційної дільниці № 901 вказаного підприємства. З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2015 мало місце залиття зазначених вище нежитлових приміщень. Так, згідно акту 13 липня 2015 року слідує, що комісією ЖЕД 901 КП «ККЗУЖФ Солом'янського району м.Києва» в складі майстра ремонтної дільниці Гавриленко А.Е., майстра технічної дільниці Олефіренко М.О., слюсара-сантехніка Сліжевського М.Д. було проведено обстеження нежилих приміщень з № 1 по № 8 (групи № 123) (літера А) в будинку [ADDRESS] в м. Києві на предмет залиття. За результатами комісійного обстеження було встановлено, що залиття сталося з вище розташованого нежилого приміщення ДП МТЗ Залізничного транспорту «Укрзалізничпостач» внаслідок пошкодження гнучкої підводки до умивальника. З зазначеного акту вбачається, що при обстеженні виявлено сліди залиття: вбиральня S=2,8 м2 - стяеля та стіни /водоемульсійне фарбування/, (фарба тикуріла); кімната S=25,8 м2 висота 4,6 м - стеля та стіни /водоемульсійне фарбування/, (фарба тикуріла), стеля підвісна /гіпсокартон/ 10 м2, плінтуси 10 п.м., наличники 10 п.м., підлога /ковролін/ 15 м2, паркет 20 м2; кімната S=19,4 м2 висота 4,6 м - стеля та стіни /водоемульсійне фарбування/, (фарба тикуріла). Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою вказаної статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, матеріальна шкода завдана позивачці в результаті залиття належних їй на праві власності нежитлових приміщень. Залиття сталося з вище розташованого нежилого приміщення ДП МТЗ Залізничного транспорту «Укрзалізничпостач» внаслідок пошкодження гнучкої підводки до умивальника. При цьому з боку відповідача не надано доказів на підтвердження того, що останнім вжила всіх залежних від нього заходів щодо забезпечення схоронності майна та устаткування в належному йому нежитловому приміщенні. В той же час, згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З наведених підстав, суд вважає, що відповідачем недоведеного того, що залиття належних позивачці нежитлових приміщень сталося не з його вини, хоча в даному випадку тягар доказування зазначеної обставини лежить саме на відповідачеві. Також вбачається, що відповідачем не оспорюються сам факт залиття, та те що залиття відбулось через пошкодження гнучкої підводки до умивальника. Таким чином доводи про те, що акт обстеження від 13.07.2015 є неналежним доказом у справі через відсутність підписів позивачки та представника ДП «Укрзалізничпостач» є формальними та у зв'язку з цим не приймаються судом до уваги. Зважаючи на наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що на відповідача у відповідності до ст. 1166 ЦК України має бути покладено обов'язок відшкодувати завдану позивачці матеріальну шкоду у зв'язку із залиттям належного їй на праві власності нежитлового приміщення. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно представленого позивачкою висновку експерта за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 31.07.2015 № 24/27-15 складеного експертом [PERSON], розмір матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття нежитлових приміщень групи №123 у будинку [ADDRESS] в м. Києві станом на дату проведення експертного дослідження становить 30 460,67 грн. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтримав даний висновок та дав відповіді на всі поставлені питання. Згідно свідоцтва № 803 [PERSON] має кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз. В той же час доводи відповідача про те, що розрахунок матеріального збитку здійснений експертом неправильно у завищеному розмірі суд до уваги не приймає. Фактично дані доводи грунтуються на тому, що експертом при здійснені розрахунку не враховано, що деякі стіни не покриті штукатуркою, а фарба накладена на цеглову кладку. Однак відповідачем не обґрунтовано як зазначена обставина вплинула на кінцевий результат і в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачці є меншим від визначеного у висновку експерта. Таким чином доводи відповідача про необґрунтованість висновку експерта носять формальний характер, висновок експерта 31.07.2015 №24/27-15 є належним доказом у справі, так як містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, відповідачем в супереч положень 10, 60 ЦПК України не доведено тих обставин на які він посилається як на підставу заперечень проти позову, а саме, що розмір матеріальної шкоди насправді є меншим ніж заявлений позивачкою. Враховуючи обставини справи викладені вище, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивачки в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30460,67 грн. знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню. При цьому за змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд, беручи до уваги обставини встановлені в ході судового розгляду, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає за можливе задовольнити вимогу позивачки про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 1000,00 грн., оскільки прийшов до висновку, що внаслідок залиття позивачці з вини відповідача завдано моральної шкоди, яка полягала в моральних стражданнях та душевних хвилюваннях, яких позивачка зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, неможливості нормального користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать: витрати на правову допомогу витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Встановлено, що за подання позову позивачкою сплачено 304,62 грн. та 243,60 грн. за кожну вимогу. Також у зв'язку із проведенням експертного дослідження позивачкою понесено витрати у розмірі 2 500,00 грн. Таким чином, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення двох заявлених вимог з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 548,22 грн. судового збору, а також витрати, пов'язані із залученням експерта в розмірі 2500,00 грн. Встановлено, що представництво інтересів позивачки в суді здійснювала адвокат Вовченко С.М. на підставі договору від 22.07.2015. За послуги адвоката позивачкою сплачено 2500,00 грн. Розмір даних витрат є обґрунтованим, що вбачається із наявного в матеріалах справи акту виконаних робіт. З урахуванням цього з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати за надання правової допомоги в розмірі 2500,000 грн.

Outcome: partial