Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

21 лютого 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 липня 1991 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Старозагорівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, у них різні характери, інтереси та погляди на життя. З 2016 року вони разом не проживають. Спільного господарства не ведуть, домашнім побутом не пов`язані. Переконаний, що примирення позитивного результату не дасть, оскільки спроби примирення не принесли позитивних результатів. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а формальна його реєстрація суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 20 липня 1991 року, зареєстрований Старозагорівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6 06 травня 2020 року позивач у судове засідання не з`явився. Одночасно з матеріалами позовної заяви подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач 06 травня 2020 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 липня 1991 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Старозагорівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 липня 1991 року (а.с. 6). Від спільного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 01 квітня 2005 року ( а.с. 8). Подружнє життя сторін не склалося. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнала до початку розгляду справи по суті, що стверджується її письмовою заявою 06 травня 2020 року (а.с. 19). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Чатиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що разі укладення мирової угодидо прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по сутісуд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved