Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

20 серпня 2011 року сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.08.2011. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.04.2012. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25.12.2012 по справі № 2/0817/352/2012 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23.04.2013 по справі № 322/225/13-ц шлюб між сторонами, укладений 20.08.2011, було розірвано. Довідкою виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 07.11.2013 № 2503 підтверджується, що позивачка проживає разом з її сином за адресою: [ADDRESS]. Листом Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 08.11.2013 № 72 підтверджується те, що позивачка оформляла її сина, [PERSON] на виховання до цього закладу, вносила плату за харчування дитини, благодійні внески та несла інші витрати, приводила та забирала дитину з даного закладу, а також брала участь у батьківських зборах та забезпечила [PERSON] всім необхідним для нормального розвитку та навчання. У вказаному листі також зазначається про те, що ні завідувач, ні співробітники в закладі відповідача не бачили. З січня по березень 2013 року відповідач працював продавцем побутової техніки в магазині «Побутова техніка» в смт. Новомиколаївка, що підтверджується характеристикою відповідача від 17.12.2013, виданою приватним підприємцем [PERSON] Довідкою ПП «Ліком», м. Київ, від 25.04.2013 № 10 підтверджується, що відповідач працював у цьому підприємстві на посаді мерчендайзера з 01.04.2013. Довідкою ПП «Ліком» від 20.12.2013 № 26 підтверджується, що відповідач працює у цьому підприємстві на посаді агент торговий з 01.06.2013. Згідно з довідкою про середню заробітну плату (дохід) вих. № 66 від 16.12.2013, виданою ПП «Ліком», сума нарахованої заробітної плати відповідача за період з червня по листопад 2013 року склала 9 600,00 грн. Довідкою відділу державної виконавчої служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області від 13.12.2013 № 5468, а також довідками відділу ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві від 19.12.2013 № 2089/40, № 2090/40, підтверджується відсутність заборгованості відповідача по сплаті аліментів. За місцем роботи відповідач характеризується позитивно, що підтверджується його характеристикою, підписаною директором ПП «Ліком» [PERSON] На обліку у лікарів нарколога та психіатра відповідач не перебуває, що підтверджується довідкою від 17.12.2013. 20.12.2013 відповідач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини із заявою, в якій просив визначити йому дні побачення із сином у першу та третю суботу місяця. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], невістка позивачки зазначила, що з грудня 2012 року відповідач не приходив до позивачки та сина на свята. Дитина виховувалася позивачкою. В суботу або неділю [PERSON] допомагала позивачці доглядати дитину. Свідок повідомила, що між сторонами після розірвання шлюбу склалися негативні відносини, а під час шлюбу між ними відбувалися лише дрібні сварки, проте відповідач під час перебування у шлюбі з позивачкою добре ставився до дитини. Свідок [PERSON], товариш відповідача, зазначив про те, що відповідач у розмовах із ним розповідав йому про те, як росте дитина, та пишався тим, що у нього є син. Також свідок зазначив, що 21.12.2013 він підвозив відповідача до будинку позивачки з метою зустрічі з дитиною, проте мати позивачки в грубій формі відмовила їм в цьому. Зазначені обставини підтвердила і допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], мати відповідача, яка додатково зазначила, що на початку квітня 2013 року позивачка, знаходячись біля школи, не дала їй підійти до дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона неодноразово чула від інших людей, не конкретизувавши від кого саме, як відповідач казав про те, що [PERSON] не є його дитиною, а також зазначила, що була очевидцем сварки між сторонами восени 2012 року. Свідок [PERSON], подруга позивачки, зазначила, що вона особисто не бачила відповідача з дитиною та не чула, що казав відповідач, а також повідомила суду, що доглядала дитину лише позивачка. Свідок [PERSON], який працює разом з позивачкою, зазначив, що вона зі свого боку належним чином виконує батьківські обов'язки, проте відповідача він особисто не бачив, у зв'язку з чим, повідомити про нього нічого не зміг. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], батько позивачки, зазначив, що відповідач недостатньо уваги приділяв дитині, оскільки надміру захоплювався комп'ютером. [PERSON] повідомив, що у вересні 2013 року, коли він та позивачка разом з дитиною знаходилися в будинку його сина, відповідач запитував про дитину та просив дозволу її побачити, на що позивачка відмовила. Також свідок зазначив, що у нього з відповідачем відбулася розмова, в якій відповідач запитував, чи схожий на нього син. На запитання суду про те, чи відмовлявся відповідач будь-коли виконувати свої обов'язки щодо дитини, посилаючись на те, що [PERSON] не є його дитиною, [PERSON] відповів, що таких фактів не було, як не було з боку відповідача і негативного ставлення до дитини. Дослідивши вищенаведені докази, суд при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення позову виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками та наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проте, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Такої поведінки відповідача по відношенню до його сина, [PERSON], судом не встановлено. Так, доводи позивачки стосовно того, що відповідач не цікавиться дитиною та не відвідує її, спростовуються вищезазначеними доказами, отриманими під час розгляду справи, якими встановлено, що відповідач з квітня 2013 року проживає та працює в м. Києві, а отже з об'єктивних причин не може приділяти постійну увагу сину. Встановленим також є факт особистих неприязних відносин між сторонами, а також декілька фактів перешкоджання позивачкою (її родичами) відповідачу у побаченні з дитиною. При цьому суд зазначає, що те, коли відповідач виявив бажання побачитися з дитиною, а саме до пред'явлення позивачем позову, чи після цього, не має значення та у будь-якому випадку не може бути підставою для перешкоджання відповідачу у зустрічі з дитиною. За таких обставин, суд визнає необґрунтованими твердження позивачки про невиконання відповідачем обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, оскільки своїми діями вона умисно перешкоджає відповідачу в цьому. Посилання позивачки на те, що відповідач не бере участі в додаткових витратах на утримання дитини, суд визнає необґрунтованими з огляду на те, що під час судового розгляду було встановлено своєчасне та повне виконання відповідачем обов'язків щодо сплати аліментів, присуджених за вищезазначеним рішенням суду, а також те, що позивачка не зверталася ні до відповідача з проханням щодо участі у таких витратах, ні до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Судом також взято до уваги висновок органу опіки та піклування Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 20.12.2013 № 01-01-17/1169 про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, обґрунтований відсутністю підстав для цього. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] Стосовно позовних вимог про зміну прізвища дитини, суд зазначає, що при вирішенні цього питання, відповідно до ч. 5 ст. 148 СК України, беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Інших доводів, крім тих, що наводились в обґрунтування вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, позивачка в обґрунтування вимог про зміну прізвища дитини не навела. Оскільки судом не було встановлено факту неналежного виконання відповідачем батьківських обов'язків, а доводи позивачки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, суд визнає вимоги щодо зміни прізвища дитини безпідставними. Таким чином, суд визнає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed