Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

21.05.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.02.2006 року відповідач 16.02.2006 року отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, проте відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і має заборгованість станом на 30.04.2014 року в розмірі 31 867,83 грн. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати в розмірі 318,68 грн. Заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15.10.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» було задоволено повністю. Однак, надалі ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25.08.2015 року вищевказане заочне рішення суду було скасовано та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні 12.04.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позову. Просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та просив застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. До такого висновку суд прийшов, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.3 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом встановлено, що між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 16.02.2006 року, відповідно до якого відповідач 16.02.2006 року отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. З матеріалів справи вбачається, що дія картки закінчилась 28 лютого 2009 року (а.с.60), по закінченні строку дійсності даної картки нова картка з новим строком дійсності позивачу не видавалась. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно із пунктами 3.1.1., 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. У судовому засіданні судом достовірно встановлено, що дія платіжної картки закінчилась 28.02.2009 року, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.02.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише в травні 2014 року, що свідчить про пропущення строку позовної давності, передбаченого ст.ст.256, 261, 267 ЦК України, який закінчився 28.02.2012 року. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» в звязку з пропуском строку позовної давності суд враховував правову позицію Верховного Суду України, викладену в справі №6-14цс14. Зокрема, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.02.2006 року слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed