Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] за участю третьої особи Органу опіки та піклування Комарської сільської ради Великоновосільківського району Донецької області про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку з його ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки. Позивачка [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі /а.с.34/. У позовній заяві позивачкою зазначено про те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11 серпня 2007 р., від якого [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. В 2010 р. фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, вони стали мешкати окремо, за різними адресами. З цього часу відповідач не надавав належної матеріальної допомоги на утримання доньки, а 29.11.2010 р. рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівка з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від всіх видів доходів відповідача. 31 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин і до теперішнього часу дитина проживає з позивачкою, всі обов?язки по вихованню дитини покладені на позивачку. Відповідач перестав цікавитися життям доньки, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, не вітає дитину з днями її народження, не купує для неї іграшок, одягу та взуття. За весь час відповідач ніколи не ставив питання про своє бажання спілкування з дитиною, на участь у її вихованні та житті, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини без поважних причин, на підставі положень статті 164 Сімейного кодексу України позивачка просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги б/н від 12.12.2015 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі /а.с.35/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання [PERSON], що позбавлює суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.32/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник органу опіки та піклування Комарської сільської ради у судове засідання не з?явився, на адресу суду надійшла заява від сільського голови Комарської сільської ради [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування Комарської сільської ради, в заяві зазначено про підтримання раніше прийнятого рішення № 17 від 29.03.2016 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав /а.с.36/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівка Донецької області від 29 листопада 2010 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.8/. Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівка Донецької області від 31 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.9/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»( зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно статті 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї [PERSON] б/н від 10.12.2015 р., складеного комісією у складі секретаря та депутата Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO], та матір?ю [PERSON], батьком [PERSON], братом [PERSON] Зазначене житлове приміщення належить на праві власності батькам [PERSON], санітарний стан приміщення задовільний, дитина має все необхідне. Загальний доход сім?ї складає 12000 грн. на 4-х осіб, взаємовідносини з дитиною добрі, конфліктів не буває, проблем у вихованні немає, дитина виховується в добрих умовах /а.с.10/. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей у вищевказаних документах та зазначені позивачкою обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої доньки з 2012 року. Судом встановлено, що з 2012 р. відповідач [PERSON] не піклувався про дитину, не брав участі в її утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Таким чином, він повністю самоусунувся без поважних причин від участі у житті своєї доньки. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 29 березня 2016 року № 17, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO], оскільки батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків /а.с.11/. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] протягом тривалого часу (з 2012 року) відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], без поважних причин не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про його винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до нього, як батька дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, звідси позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, - таким, що підлягає задоволенню. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, яка самостійно про батька не згадує, теплих почуттів до нього не показує. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Позивачка не вимагала компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і з розглядом даної справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved