Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

21 січня 2011 року помер [PERSON], який був постійним жителем [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно у вигляді земельної ділянки, площею 1,0158 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Позивач по справі проживала із померлим [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1983 року, а оскільки інші спадкоємці відсутні, звернулася до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини на вище вказане спадкове майно. Проте [PERSON] не може оформити своє право на вказану земельну ділянку, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений, окрім того позивачу, як спадкоємцю четвертої черги , необхідно встановити факт проживання однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини з померлим [PERSON], і за цих підстав нотаріус, постановою від 21.12.2016 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги ствердив та надав пояснення аналогічні поясненням викладених в позовній заяві, та звернувся до суду із відповідною заявою згідно якої просив в подальшому розгляд справи проводити без його присутності та присутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Враховуючи, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, беручи до уваги згоду представника позивача, розглядає справу без участі представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтею 15 та ст.16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією смєю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до довідок, виданих виконкомом [PERSON] сільської ради від 30.11.2016 року №1487 та за №1488, померлий [PERSON] був постійним жителем [INFO] і проживав постійно, однією сімєю з [PERSON] з 1983 року. Факт постійного проживання однією сімєю позивача по справі та [PERSON] стверджується також свідченнями свідків по справі. Зокрема свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки по справі та померлого [PERSON], і їй достовірно відомо, що вони дійсно проживали разом як сімя з 1983 року до моменту смерті [PERSON] в 2011 році, хоча свій шлюб у відповідних органах державної влади не реєстрували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона проживає недаленко від позивачки і стверджує, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом як сімя з 1983 року до моменту смерті [PERSON] без реєстрації шлюбу. Таким чином судом встановлено, що померлий [PERSON] та позивач [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1983 року до моменту смерті [PERSON], а тому позивач по справі є спадкоємицею четвертої черги у відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 159564 від 24.01.2011 року) [PERSON] помер 21 січня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис №6. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №096932, виданого на підставі розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації від 08.01.2004 року №7 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12.02.2004 року за №1055, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,02 га у межах с. Домантово Золотоніського району Черкаської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Факт належності вказаної земельної ділянки [PERSON] стверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-7104678952016. Суд бере до уваги, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачений, що стверджується оголошенням у газеті «Вісник Золотоніщини» за 22.12.2016 рік № 51. З 01 січня 2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто державні акти на право на земельну ділянку не видаються так як і не реєструється право власності на нерухоме майно за померлою людиною, а отже отримати дублікат державного акта на землю та провести його державну реєстрацію неможливо. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2016 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0158 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області, у звязку саме із відсутністю правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку та відсутності доказів факту проживання позивачки із померлим однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно з нормами ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник земельної ділянки помер, тому позивач не може отримати відповідні документи на право власності, а тому визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцями, які подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином мають право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №79/01-16 від 25.01.2017 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 06 грудня 2016 року за №279/2016. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №46046199. З матеріалів спадкової справи судом вбачається, що інші спадкоємці відсутні. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином судом встановлено, що позивач по справі є єдиною спадкоємницею після смерті [PERSON] та має право на спадкування як спадкоємиця четвертої черги, оскільки вона постійно проживала із померлим на день смерті. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа втрачений, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення \~позову. За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved