Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

20.08.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, [PERSON], про визнання незаконним акту про прийняття в експлуатацію та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. У подальшому позов неодноразово уточнювався, в останній редакції уточненої позовної заяви від 28.10.2016 року позивачі просили суд: - визнати незаконним та скасувати акт державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007 року про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта , а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - визнати незаконним та скасувати розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2007 року №1730 в частині затвердження акту державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007 року про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - зобов'язати Відповідачів - [PERSON], [PERSON], усунути перешкоди у користуванні Позивачами - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - земельними ділянками, що знаходяться за адресами: 67821, [ADDRESS], шляхом приведення у відповідність до державних будівельних норм і правил нерухомого майна у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд на суміжній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що оскаржуваним розпорядженням затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, при цьому, на думку позивачів, оскаржувані розпорядження та акт привели до порушення законних прав та інтересів позивачів в зв'язку з тим, що будівництво об'єкту проведено з грубими порушеннями норм діючого законодавства, Державних будівельних норм ,санітарних, протипожежних норм та правил для житлового будинку, без врахування прав і інтересів користувачів прилеглих земельних ділянок, забудовником не дотримано вимог нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості, створені суттєві перешкоди у користуванні суміжними земельними ділянками. Вказано, що оскільки на зауваження позивачів відповідач [PERSON] не звертає ніякої уваги, позивачі були змушені звернутися до Сухолиманської сільської ради з колективною скаргою від 07.08.2015 року, і одразу ж отримали відповідь від 10.08.2015 року № 266, якою сільська рада повідомила, що нерухоме майно відповідача [PERSON] введене в експлуатацію ще 22.12.2007 року, а значить порушень під час будівництва немає. Таким чином, позивачі узнали про порушення своїх прав лише 10.08.2015 року з листа Сухолиманської сільської ради. Позивачі вказують, що акт державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007 року про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] затверджений відповідачем - Овідіопольською районною державною адміністрацією, порушує вимоги чинного законодавства України та їхні права та інтереси, що відповідач [PERSON] створив перешкоди у користуванні їхніми земельними ділянками, які мають бути усунені. Вказують, що відповідно до вимог п.3.25* ДБН 360-92** протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог. Розташування та орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватись з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до «Санитарных норм и правил обеспечения инсоляцией зданий и территорий жилой застройки» та СНІП ІІ-4-79 «Естественное и искусственное освещение» як в будинках, що будується, так і в сусідніх житлових і громадських будинках. Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менш 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнізів будівель на територію суміжних ділянок. Представником Позивачів було подано суду належним чином оформлене клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого вони просили суд призначити судову будівельно-технічну експертизу для одержання висновку щодо дотримання вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва під час будівництва нерухомого майна у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на вирішення експерта поставити такі питання: чи відповідає нерухоме майно у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо)?; якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?, доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи судовому експерту [PERSON], діючому на підставі посвідчення № 1337, виданого Міністерством юстиції України 24.04.2009 р. Ухвалою Овідіопольського районного суду від 02.10.2017 року вказане клопотання було задоволено, у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. У ході розгляду справи, [INFO] року, померла позивач [PERSON], в зв'язку з чим суд був зобов'язаний зупинити провадження у справі. Ухвалою суду від 22.02.2017 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON], яка померла [INFO] року. Ухвалою суду від 31.07.2017 р. у зв'язку з тим, що встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті померлої [INFO] року [PERSON] сплинув, провадження у справі було відновлено. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.01.2018 року, за заявою правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги позивача [PERSON] залишено без розгляду, виключено із складу відповідачів [PERSON], який помер [INFO] року і правонаступником якого є відповідач [PERSON]. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги у останній редакції підтримав та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Овідіопольської РДА в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON] та її представник в втретє поспіль судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника відповідача в черговий раз надійшла заява про відкладення судового засідання, що судом розцінено як зловживання своїми процесуальними правами, в зв'язку з чим справа розглянута за відсутність сторони відповідача [PERSON] з урахуванням наданих суду письмових заперечень, відповідно до яких представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у зв'язку з не наданням належних доказів в обґрунтування тверджень про порушення оскаржуваним рішенням прав позивачів, не передбачення законодавством обраного позивачами способу захисту, відсутність підстав для визнання акту незаконним та спливу строку позовної давності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до частини п'ятої статті 24 Закону України «Про планування та забудову територій» дозвіл на будівництво, виданий відповідним органом місцевого самоврядування, дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом, а згідно частини чотирнадцятої статті 24 Закону України «Про планування та забудову територій» дозвіл на будівництво об'єкта містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Відповідно до ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Статтею 29 цього закону передбачено, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і передбачає відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до статті 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію. Згідно частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлені повноваження виконавчих органів місцевих рад в галузі будівництва, до яких віднесено: надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, зупинення будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності, видача забудовникам архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування, будівництво, реконструкцію будинків і споруд,благоустрій територій та надання дозволу на проведення цих робіт. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до листа роз'яснення Державної архітектурно-будівельної інспекції від 15.01.2009 року №22/7-185 «Щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», роз'яснено, що якщо державна приймальна комісія з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, утворена до 1 січня 2009 року, тобто, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 923, прийняття в експлуатацію таких об'єктів будівництва слід здійснювати відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243 при цьому зазначено, що згідно із ч. 4 ст. 4 Цивільного кодексу України, актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. При цьому, відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів фактично розпочинається з моменту утворення компетентним органом державної приймальної комісії. Згідно до п.6 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, до складу робочої комісії включаються представники генерального підрядника, субпідрядної організації, генерального проектувальника (автор проекту), експлуатаційної організації, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, органів державного санітарно-епідеміологічного нагляду, державного пожежного нагляду, промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, державного енергетичного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, державної інспекції з енергозбереження та інших органів, що здійснюють державний нагляд відповідно до призначення об'єкта. \ Абзац перший пункту 6 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 88 ( 88-2007-п ) від 31.01.2007 \ Головою робочої комісії призначається представник замовника. Голова робочої комісії установлює за погодженням з генеральним підрядником порядок роботи комісії. Як випливає з акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта №1730 від 20.12.2007 року, в порушення чинного на той час Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, представники генерального підрядника, субпідрядних організацій, генерального проектувальника (автор проекту)- у склад робочої комісії взагалі включені не були. Головою комісії було призначено заступника голови Овідіопольської райдержадміністрації. Відповідно до п.7 даного акту, пред'явлене до прийняття нерухоме майно має такі показники - житловий будинок під літ. «А», наявність жодних інших будинків, будівель, господарчих будівель та споруд у даному акті не відображено. При цьому, згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №44/15 від 03.11.2015 року, було встановлено, що нерухоме майно, розташоване за адресою [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А-2», рік побудови-2007, літ «Б»- бані, рік побудови-2007, альтанки - рік побудови 2010, навісу - рік побудови 2010, що не заперечується сторонами по справі. Згідно до п.23 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, вбудовані-прибудовані приміщення у житловому будинку можуть прийматися в експлуатацію за окремим актом, якщо вони згідно з проектною документацією виділені в окремий пусковий комплекс і передбачена їх ізоляція від житлової частини будинку. При цьому житлова частина будинку повинна мати відокремлене від вбудовано-прибудованих приміщень інженерне забезпечення та належні умови щодо її безпечної експлуатації. Але, згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №44/15 від 03.11.2015 року, інженерне обладнання літ. «Б»- бані - включає в себе «електрозабезпечення, водопостачання, каналізацію та газопостачання від місцевих мереж, опалення індивідуальне від цегляної печі ті від газового котла в будинку, водяний підігрів підлоги, вентиляція природна, водостік зовнішній пластиковий». Судом було встановлено, що на момент складення акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта від 20.12.2007 року, баня - літ «Б» вже була побудована та оздоблена інженерним обладнанням, при цьому спільно з житловим будинком літ «А» була підключена до електрозабезпечення, водопостачання, каналізації та мала опалення індивідуальне від цегляної печі ті від газового котла в будинку, що виключало можливість прийняття в експлуатацію будинку літ. «А» за окремим актом, а бані літ. «Б»- за окремим. Таким чином, по-перше, інформація , викладена у п.7 акту не відповідає дійсності, по-друге, прийняття в експлуатацію будинку літ. «А» за окремим актом є грубим порушенням Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243, порушенням вимог протипожежної безпеки, оскільки будинок літ «А» та баня - літ «Б» мають спільне інженерне забезпечення та опалюються від одного газового котла, розташованого в будинку. Також у акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта №1730 від 20.12.2007 року, вказано, що будинок літ. «А» побудовано «господарчим способом». Однак, зокрема, роботи з газопостачання відносяться до категорій робіт підвищеної небезпеки. Монтажна організація, яка виконує роботи з газопостачання, повинна мати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки у обов'язковому порядку. Проведення робіт з газопостачання з подальшим підключенням до газової мережі «господарським способом» абсолютно виключено. При прийнятті в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, підключеного до газопостачання, представник організації, яка виконує роботи з газопостачання, має бути обов'язково включений до складу державної приймальної комісії, чого у даному випадку не відбулося. Монтаж внутрішніх інженерних мереж, систем, приборів та засобів заміру, а зокрема водопроводу, каналізації, опалення, електроосвітлення, підключення до мереж електропостачання, водопостачання, каналізації також є ліцензованими роботами та аж ніяк не могли бути виконані «господарчим способом». Ці роботи, безумовно, були виконані субпідрядниками, при цьому представники жодної субпідрядної організації до складу державної приймальної комісії включені не були, хоча згідно до п.6 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243, їх участь була обов'язковою. Згідно з п.8 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243, робоча комісія повинна перевірити відповідність: архітектурних і конструктивних рішень закінченого будівництвом об'єкта затвердженому проекту, санітарним, протипожежним, радіаційним та екологічним вимогам і нормам, а також вимогам з охорони праці, промислової безпеки, нормативам щодо технічного стану електричних, теплових та тепловикористовувальних установок і мереж та енергозбереження; \Абзац другий пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 88 ( 88-2007-п ) від 31.01.2007\; виконаних будівельно-монтажних робіт вимогам нормативної документації; результатів проведених індивідуальних і комплексних випробувань устаткування нормативним показникам; виробничої документації нормативним вимогам. Згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №44/15 від 03.11.2015 року, було встановлено, що: житловий будинок літ. «А-2», розташований за адресою [ADDRESS] не відповідає наступним вимогам державних будівельних, санітарних, протипожежних норм та правил для житлового будинку: - щодо розміщення на земельній ділянці на відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни менше, ніж 1.0 м, та незабезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі будівлі на територію суміжних ділянок - частині 3 п.3.25*, п.3.30 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», що є істотним відхиленням від ДБН та вимог протипожежної безпеки; - щодо розміщення каналізаційних ям перед житловим будинком та у глибині двору на відстані ближче, ніж 15 м(а саме 3,50 м та 9,0 м) від вікон житлового будинку-пп. 3.25а*, 3.26, 3.31 ДБН 360-92**; - щодо відсутності прямого природного освітлення житлових приміщень «1-4», «1-15», недостатнього природного освітлення житлового приміщення «1-12» - п.3.4 ДБН В 2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», п.3.3 «Методических указаний по осуществлению государственного санитарного надзора за устройством и содержанием жиліх зданий». Літ. «Б»- баня, згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №44/15 від 03.11.2015 року, не відповідає наступним вимогам державних будівельних, санітарних, протипожежних норм та правил для житлового будинку: - щодо розміщення на земельній ділянці на відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни менше, ніж 1.0 м, та незабезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі будівлі на територію суміжних ділянок - частині 3 п.3.25*, п.3.30 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень»; - щодо розміщення каналізаційних ям перед житловим будинком та у глибині двору на відстані ближче, ніж 15 м(а саме 3,50 м та 9,0 м) від вікон житлового будинку-пп. 3.25а*, 3.26, 3.31 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», що є істотним відхиленням від ДБН та вимог протипожежної безпеки. Тем не менш, незважаючи на грубі порушення ДБН, санітарних норм та правил для житлового будинку та вимог протипожежної безпеки , державною приймальною комісією, до складу якої входив у тому числі й представник державного пожежного нагляду, був складений акт №1730 від 20.12.2007 року про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта за адресою: [ADDRESS] Крім перешкод у користуванні позивачами суміжними земельними ділянками, прийняттям цього об'єкту в експлуатацію була створена суспільна небезпека, яка насамперед полягає не в недотриманні встановленого порядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті будівництва, здійсненого з порушенням вимог протипожежної безпеки, відсутності контролю за безпечністю побудованого об'єкта містобудування з початку його використання. Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно приписів ч.1 ст.21 Цивільного Кодексу України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до вимог пп. «г», «е» ч.1 ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до вимог ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила або здійснює будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила або здійснює будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила ( здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила ( здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З огляду на обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що оскаржуваний акт державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007 року про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню, як складений неналежним складом державної приймальної комісії та з грубими порушеннями діючого законодавства. Відповідно, розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2007 року №1730 в частині затвердження вищевказаного акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - є неправомірним та також підлягає скасуванню,а відтак вимоги позивачів в частині визнання протиправним та скасування вищезазначених акта та розпорядження є обґрунтованими та підлягають задоволенню, крім того є обґрунтованою та підлягає задоволенню вимога позивачів про зобов'язання відповідачів, [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачами [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою, що знаходиться за адресами: [ADDRESS], шляхом приведення у відповідність до державних будівельних норм і правил нерухомого майна у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд на суміжній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Що стосується заперечень представника відповідача щодо спливу строку позовної давності, суд вважає, що строк позовної давності позивачами не пропущений, з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачі звернулися до Сухолиманської сільської ради з колективною скаргою від 07.08.2015 року і 10.08.2015 року № 266 отримали відповідь, якою сільська рада повідомила, що нерухоме майно відповідача [PERSON] введене в експлуатацію ще 22.12.2007 року, а значить порушень під час будівництва немає. Отже, позивачам стало відомо про наявність акту та розпорядження, що оскаржуються, 10.08.2015 року, а позов до суд було подано 20.08.2015 року. Про порушення вимог ДБН при будівництві позивачам взагалі стало відомо після отримання висновку судової будівельно-технічної експертизи №44/15 від 03.11.2015 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як передбачено ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на викладене суд вважає, що позивачі звернулися до суду в межах строку позовної давності.

Outcome: approved