Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

20.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої дитини: [PERSON] з позовом, в якому просить скасувати рішення (реєстраційний запис) державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради Наумець А.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31660797 від 30.09.2016 року про реєстрацію права комунальної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], та вилучити зазначений реєстраційний запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 25.05.2017 року представником позивача подана позовна заява, в якій позовні вимоги доповнено вимогою про скасування рішення (реєстраційний запис) державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради Наумець А.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31660797 від 30.09.2016 року про арешт нерухомого майна на підставі постанови № 51440964 від 14.06.2016 року Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України про арешт майна боржника (Львівської міської ради) та оголошення заборони на його відчуження, та вилучити зазначений реєстраційний запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] працює в органах прокуратури Львівської області. Наказом прокурора області № 807к від 13.06.2014 року йому надано службову двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2016 року № 464/3844/16-ц забезпечено позов [PERSON] шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] та заборони Львівській міській раді та її виконавчим органам вчиняти дії щодо розпорядження квартирою. 25.05.2016 року [PERSON] подав до Львівської міської ради, міського голови, виконавчого комітету міської ради та департаменту житлового господарства та інфраструктури міської ради заяву про прийняття до відома та виконання зазначеної ухвали суду. Всупереч накладеному ухвалою суду арешту, державним реєстратором Наумець А.Г. 30.09.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право комунальної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Окрім цього, державним реєстратором Наумець А.Г. 30.09.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким накладено арешт на цю квартиру. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02.08.2016 року у справі № 464/3844/16-ц за [PERSON] та членами його сім'ї визнано право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація права власності на цю квартиру за міською радою здійснена з порушенням житлового законодавства, оскільки квартира належить до відомчого житлового фонду, що порушує права позивачів щодо користування зазначеним житлом. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору з боку позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду позову відповідачі повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду позову від відповідачів не надходило. Від відповідача - Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради надійшло заперечення проти позову, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Львівської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що державний реєстратор не отримував ухвали суду, не мав інформації щодо накладення арешту на квартиру, тому діяв в повній відповідності із законодавством. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Департаменту житлового господарства Львівської міської ради в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду позову третя особа повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду позову або заперечень проти позову від третьої особи не надходило. Заслухавши представника позивачів, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 985 від 20.12.2013 року квартирам №№ 321, 324, 361, 386, 390, 406, 410 на [ADDRESS] та квартирам №№ 1, 2, 3, 7, 37, 39, 41, 42, 48, 55, 60, 61, 64, 76, 81, 84, 107, 111, 112, 115, 116 на [ADDRESS] надано статус службових прокуратури Львівської області (п. 1); прокуратурі Львівської області провести закріплення вказаних квартир згідно з вимогами законодавства України. Наказом прокурора Львівської області № 807к від 13.06.2014 року, погодженого головою профспілкового комітету працівників органів прокуратури Львівської області, надано двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] старшому прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби управління прокуратури області [PERSON] на склад сім'ї 3 особи (він, дружина, донька). Вказана квартира виділялася адміністрацією прокуратури Львівської області як службова. З протоколу №10 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету прокуратури Львівської області від 13.06.2014 року вбачається підтвердження рішення про надання позивачу службового житла. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2016 року у справі № 464/3844/16-ц забезпечено позов [PERSON] до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської області, Департаменту житлового господарства Львівської міської ради, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування квартирою, вселення та зобов'язання до вчинення дій. Вказаною ухвалою накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] та заборонено Львівській міській раді та її виконавчим органам вчиняти дії щодо розпорядження квартирою. 25.05.2016 року вказана ухвала суду передана позивачем до відома та виконання Львівській міській раді, Львівському міському голові, Виконавчому комітету, Департаменту житлового господарства Львівської міської ради, а також начальнику Юридичного департаменту Львівської міської ради. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02.08.2016 року у справі № 464/3844/16-ц за [PERSON] та членами його сім'ї визнано право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] з подальшим вселенням їх в цю квартиру; Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради зобов'язано укласти договір житлового найму квартири з [PERSON] 29.08.2016 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 770, якою вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на квартиру [ADDRESS] (п. 1.3.14 ухвали). 30.09.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради Наумець А.Г. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31660797, яким за Львівською міською радою на підставі ухвали міської ради № 770 від 29.08.2016 року зареєстровано право комунальної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], а також на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 14.06.2016 року зареєстровано обтяження, а саме: арешт вищезазначеної квартири. Вважаючи своє право на житло порушеним, позивач звернувся до суду. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. В ч. 1 ст. 5 ЖК УРСР зазначено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Згідно зі ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Згідно зі ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Квартира за адресою: [ADDRESS], є квартирою відомчого житлового фонду. Вказана квартира виділена як службова для проживання позивача та членів його сім'ї. Позивач та члени його сім'ї на законних підставах мають право користування цією квартирою. Вказані факти встановлені рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02.08.2016 року у справі № 464/3844/16-ц, яке набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 22.11.2016 року, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують додатковому доказуванню в даному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи № 464/3844/16-ц, ухвалою суду від 05.05.2016 року накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] та заборонено Львівській міській раді та її виконавчим органам вчиняти дії щодо розпорядження квартирою. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. В ч. 1 ст. 14 ЦПК України зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 25.05.2016 року вищезазначена ухвала суду передана Львівській міській раді та її виконавчим органам, зокрема, Юридичному департаменту Львівської міської ради. При вирішенні позову, судом враховано, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник Львівської міської ради посилається на те, що державний реєстратор не отримував ухвалу суду від 05.05.2016 року, оскільки ухвала була передана позивачем Львівській міській раді та її виконавчим органам, зокрема, Юридичному департаменту Львівської міської ради, а державний реєстратор є окремою структурою. Суд вважає таке посилання неспроможним, оскільки жодним чином не доведено. Крім того, таке посилання не ґрунтується на законі. Так, згідно ч. 1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. При цьому, державними реєстраторами за вимогами ч. 1 ст. 10 Закону є: - громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; - нотаріус; - державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Виходячи з вимог законодавства, державний реєстратор перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, тобто з виконавчим органом Львівської міської ради. Отже, отримавши ухвалу суду про накладення арешту на квартиру, виконавчі органи міської ради повинні були передати вказану ухвалу державному реєстратору. Після отримання вищезазначеної ухвали суду про накладення арешту, державний реєстратор повинен був діяти відповідно до вимог п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127. Вказаною нормою передбачено, що у разі надходження до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв. Як встановлено в судовому засіданні, державним реєстратором, всупереч вимогам діючого законодавства, не було зареєстровано обтяження за ухвалою суду від 05.05.2016 року. В запереченнях проти позовних вимог Юридичний департамент Львівської міської ради посилається на те, що під час прийняття рішення про державну реєстрацію від 30.09.2016 року державний реєстратор діяв у відповідності з вимогами ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому в запереченнях зазначено, що здійснюючи перевірку черговості розгляду заяв в базі даних, державним реєстратором не виявлено зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, ухвала суду від 05.05.2016 року про арешт квартири була отримана виконавчими органами Львівської міської ради, проте всупереч вимогам п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не була зареєстрована державним реєстратором. Це порушення потягло за собою порушення черговості розгляду заяв та як наслідок - безпідставну реєстрацію права власності Львівської міської ради на житло відомчого фонду з подальшим арештом цього житла. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено судом, державна реєстрація права власності Львівської міської ради на службове житло проведена державним реєстратором не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто неправомірно, чим порушено передбачене ст. 47 Конституції України право позивачів на житло, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved