overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

21 лютого 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що в даний час вона з дітьми проживає окремо, діти знаходяться на її утриманні. Більше року відповідач матеріально не забезпечує дітей. Він є працездатний і не має на утриманні інших дітей. Просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала і зменшила позовні вимоги до 300 грн. аліментів щомісячно на дитину. Пояснила, що чоловік періодично працює неофіційно, і може сплачувати таку суму аліментів. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що в даний час ніде не працює і така сума аліментів на утримання дітей для нього є завеликою. Просить її зменшити. Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, де він записаний батьком (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач є прецездатною особою, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, інших осіб на утриманні не має, отже з нього слід стягувати аліменти на утримання дітей у сумі, вказаній позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

21 лютого 2014 року позивачка звернулась із позовом до [PERSON] про звільнення від раніше присуджених періодичних платежів, починаючи з 14 січня 2013 року, треті особи: [PERSON], МВДВС Білоцерківського міськрайонного Управління юстиції. 05 травня 2014 року позивачка надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила звільнити її від раніше присуджених періодичних платежів щодо стягнення з неї на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] щомісячно аліментів в розмірі 600,00 гривень починаючи з 01 червня 2013 року у зв'язку із закінченням його навчання. Також просила зобов'язати міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ зробити перерахунок раніше нарахованих аліментів по виконавчому листу по справі №265/269/13-ц, провадження №2/265/506/13. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивачка посилалася на те, що рішенням суду від 19 квітня 2013 року було частково задоволено позов [PERSON] до неї про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та стягнуто аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно до закінчення навчання, починаючи з 14 січня 2013 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2013 року дане рішення було залишено без змін. 01 червня 2013 року син закінчив загальноосвітню школу та не продовжував навчання, натомість переїхав жити до неї у місто Біла Церква, де знаходився на її повному утриманні. Таким чином вважає, що дані обставини мають бути враховані судом, а її позовні вимоги задоволенні у повному обсязі. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності за участю її представника. Представник позивачки [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та надала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 28 липня 2014 року та 04 серпня 2014 року, не з'явився, надав суду заяви з проханням відкласти зазначені судові засідання у зв'язку із знаходженням його на лікуванні. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Отже, суд постановляє рішення у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, незалежно від причин його неявки. Таким чином,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

21 лютого 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з під час проживання однією сімєю з відповідачем без укладення шлюбу, а саме, [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Вказала, що відповідач покинув сім'ю і з ними не проживає, вона сама утримує дитину, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. У своїй заяві позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку в разі неявки відповідача. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з позовної заяви, сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. У період спільного життя, а саме, [INFO] у них народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач у справі. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї, а дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту позовної заяви видно, що відповідач є працездатним, однак не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, не надає позивачу допомоги на її утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 21 лютого 2014 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

21 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області за актовим записом № 29, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії І-СР № 117042 від 28.04.2015 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини та про поділ спільного майна на час звернення з позовом до суду між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2016 року, сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, просив суд розглядати справу без нього. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, направивши до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без неї, позовні вимоги визнає у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище Падалка. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у підготовчому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~21 лютого 2015 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № [NUMBER], згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 600 гривень, відповідно до умов договору відсотки за користування кредитом становлять 1,6 % за кожен день користування кредитом, та з кінцевим терміном повернення до 09 березня 2015 року, крім того між позивачем та відповідачкою були підписані додаткові угоди до договору кредитування № [NUMBER] щодо продовження строку погашення, згідно яких сторони дійшли до згоди продовження строку погашення до 04 травня 2015 року. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 27 серпня 2015 року в сумі 2547,60 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 600 гривень; заборгованості по відсоткам 153,60 грн; пені 1794 грн; які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «АРТ ФІНАНС», розірвавши кредитний договір. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 243,60 гривень судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № [NUMBER] від 21 лютого 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 600 гривень, відповідно до умов договору відсотки за користування кредитом становлять 1,6 % за кожен день користування кредитом, та з кінцевим терміном повернення до 09 березня 2015 року, крім того між позивачем та відповідачкою були підписані додаткові угоди до договору кредитування № [NUMBER] щодо продовження строку погашення, згідно яких сторони дійшли до згоди продовження строку погашення до 04 травня 2015 року. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 27 серпня 2015 року в сумі 2547,60 грн., які складаються із заборгованості по кредиту 600 гривень; заборгованості по відсоткам 153,60 грн; пені 1794 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, ст. 651 ЦК України передбачає розірвання судом договору на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення умов договору другою стороною що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат 243,60 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

21 лютого 2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 червня 2013 року виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 15. У судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

21 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, уточнивши його в ході розгляду справи, в якому зазначає, що після смерті 01 листопада 2008 року матері [PERSON] він успадкував належні їй земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,07 га та для обслуговування житлового будинку розміром 0,23 га, що знаходяться по вул. 8 Березня, 26, в с. Бузаки Камінь-Каширського району, які було передано їй рішенням № 10/5 від 24 лютого 2000 року Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського району. 20 квітня 2000 року [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю 111-ВЛ № 024354. Рішенням Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського району № 35/4 від 19.08.2013 року відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,25 га, а рішенням цієї ж сільської ради №4-5/2016 від 22.03.2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і надано у власність [PERSON] земельну ділянку, площа якої складає 0,2498 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по вул. 8 Березня, 28, в с. Бузаки Камінь-Каширського району і межує з належною йому земельною ділянкою. При виділенні вказаної ділянки відповідачу меж останньої з ним ніхто не погоджував, що суперечить вимогам чинного законодавства. Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який знаходиться в технічній документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наданої відповідачем, яка була затверджена 22 березня 2016 року вищевказаним рішенням №4-5/2016 від 22.03.2016 року, містить підробку його підпису, як власника суміжної земельної ділянки і є незаконним. Надана [PERSON] земельна ділянка накладається на належну йому земельну ділянку, яка розміщена по вул. 8 Березня, 26, в с. Бузаки Камінь-Каширського району, площа накладення становить 10,9545%. Земельна ділянка, яка надана [PERSON], була сформована ще в 2000 році і не могла бути передана [PERSON] Накладення земельної ділянки порушує його права, як її власника, оскільки відповідач збудував на його земельній ділянці сарай, а тому вважає, що [PERSON] повинен повернути йому зайняту земельну ділянку з попереднім знесенням сараю. Також вважає, що назва оскаржуваного рішення не відповідає його змісту. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

21 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (з урахуванням уточнення до позову від 19.04.2017 року) суд стягнути аліменти щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, стягнути на користь позивача з відповідача кошти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. В теперішній час доходів позивача не вистачає для свого утримання та для утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, у які просив розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання дитини та дружини. Доходів позивача в теперішній час недостатньо для свого самостійного утримання та утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.ст.181,182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

21 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved