Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

19 червня 2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області суду із вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. За заявою батьків, на підставі рішення Очаківської міської ради № 167 від 17 листопада 2017 року дитина була влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини. Сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 18 грудня 2015 року по 20 липня 2016 року, але за результатами проведеної роботи встановлено, що батьки не прикладали зусиль для повернення дитини у родину. Протягом всього часу перебування дитини у закладі, вони лише один раз відвідали сина. При цьому, батько перебував у нетверезому стані, через що не був допущений до хлопчика. Відповідачі двічі викликались на засідання комісії з питань захисту прав дитини для з'ясування їх намірів по відношенню до сина, однак [PERSON], який офіційно не працює, схильний до вживання алкоголю, жодного разу на засідання комісії не з'явився. Відповідачами не створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Враховуючи вище викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дитини та стягнути з них аліменти на утримання дитини на користь Миколаївського обласного будинку дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, з кожного. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні, яке відбулося 02 жовтня 2017 року, представник органу опіки та піклування Череватенко Т.Є. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні, яке відбулося 02 жовтня 2017 року, позов не визнавали. Пояснили, що після народження їх сина [PERSON], [INFO], вони не забирали його з лікарні додому у зв'язку зі складними життєвими обставинами та він був влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини. Відвідували дитину вони лише один раз, оскільки не мають коштів для поїздки в м. Миколаїв. Вважають, що можуть забезпечити дитині належні умови для утримання та виховання, однак з питання повернення їм дитини, нікуди не звертались та не цікавилися наявністю такої можливості. Пояснили, що офіційно не працюють. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився [INFO] року (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] надали заяви від 06 листопада 2015 року та від 12 листопада 2015 року, відповідно, про тимчасове влаштування їх новонародженої дитини в будинок дитини на строк 6 місяців, у зв'язку зі складними життєвими обставинами (а.с. 70,71). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області від 17 листопада 2015 року № 167, новонароджений [PERSON], який перебував у дитячому відділенні Очаківської центральної районної лікарні, влаштований до Миколаївського будинку дитини терміном на шість місяців (а.с. 12). Після закінчення вказаного терміну, 11 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] надали повторні заяви про тимчасове влаштування малолітнього сина в будинок дитини, у зв'язку з чим термін перебування дитини у дитячому закладі було продовжено ще на шість місяців, тобто до листопада 2016 року (а.с. 13,14). При цьому, як у листопаді 2015 року, так і у травні 2016 року відповідачі були письмово попереджені про наслідки необґрунтованої відмови забрати дитину у зазначений в заяві строк та відмову від участі в її вихованні без поважних причин. Як вбачається з повідомлень адміністрації Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради від 21 січня 2016 року № 03-64-04, від 04 квітня 2016 року № 03-352-04 та від 07 вересня 2017 року № 03-875-03, неповнолітній [PERSON], [INFO], перебуває в будинку дитини на повному державному забезпеченні з 20 листопада 2015 року, має ряд захворювань. За увесь час перебування дитини у закладі мати відвідувала його лише один раз - 30 березня 2016 року, батько був у нетверезому стані, тому не був допущений до дитини. Батьки долею сина не цікавилися та не приймали участі у його вихованні (а.с. 17, 18, 46). З пояснень відповідачів в судовому засіданні слідує, що їм нічого невідомо про наявність захворювань у дитини, що свідчить про те, що вони не цікавилися станом здоров'я сина. Згідно довідки-характеристики, виданої Очаківським МРВ кримінально-виконавчої інспекції від 07 квітня 2016 року №524, та характеристики комунального підприємства «Очаківводоканал», [PERSON] перебував на обліку в інспекції як особа, засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. За період відбування покарання в комунальному підприємстві «Очаківводоканал» зарекомендував себе як безвідповідальна особа, не з'являвся без поважних причин на відпрацювання громадських робіт, схильний до вживання алкогольних напоїв (а.с 73). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16 червня 2017 року, відповідачі проживають в будинку [ADDRESS], санітарно-гігієнічні умови в якому для проживання є незадовільними (а.с. 9-10). Таким чином, судом встановлено, що за увесь час перебування дитини у дитячому закладі батьки не цікавилися його долею та не приймали ніякої участі у її вихованні, та після закінчення строку перебування дитини у дитячому закладі згідно їх заяв, який закінчився у листопаді 2016 року, жодним чином не виявляли бажання забрати дитину з будинку дитину та виховувати її самостійно. Відповідачі, будучи батьками малолітньої дитини, не приділяють уваги його вихованню та утриманню, не піклуються про дитину, не беруть участі у її вихованні та матеріальному забезпечені. Будь-яких доказів на підтвердження створення ними належних умов дня виховання та утримання дитини суду не надали. Більш того, твердження про відсутність коштів для періодичного відвідування дитини у дитячому закладі свідчить про неможливість забезпечення ними належного виховання та утримання дитини. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Очаківської міської ради від 11 вересня 2017 року № 1051/02-10-07 вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини, доцільно позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідно до ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачені вичерпні підстави для позбавлення батьківських прав, серед яких - ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №-20 від 19.12.2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виконання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому є всі підстави для позбавлення їх батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому позов в підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідачів інших дітей та утриманців. З урахуванням наведеного, суд визначає, розмір аліментів, що підлягає стягненню з них у розмірі по 1/4 частці всіх видів їх заробітку /доходу/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які виходячи з положень ст. 79 СК України, слід присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 19 червня 2017 року. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі по 800 грн. 00 коп., від сплати якого при зверненні до суду із позовом позивач був звільнений.

Outcome: approved