Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

20 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. На підставі викладеного позивач просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, починаючи від дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, та аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, починаючи від дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною трьох років (а.с.1). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Пояснила, що на час написання позову до суду вони мешкали окремо. Відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу добровільно. Зараз вже погоджується. Вони знову мешкають разом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що не відмовлявся від утримання сина, проте вони мешкають разом і не має потреби стягувати аліменти. У них сварки, бо його зарплати на вистачає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 20 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 514052 від 18 листопада 2014 року (а.с.3). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. \~ Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON], вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є повністю обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню малолітнього сина і вважає, що заявлена позивачем частка є обґрунтованою та відповідатиме матеріальному становищу сторін та інтересам малолітньої дитини. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки в судовому засіданні твердження позивача про те, що відповідач працевлаштований та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини не були спростовані, тобто позивач виконала покладений на неї ст. 60 ЦПК України обовязок щодо надання доказів, вимога позивача про стягнення із нього аліментів на її утримання підлягає частковому задоволенню. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку та інших доходів щомісячно та стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку та інших доходів щомісячно. Даний розмір аліментів буде повністю співмірним із матеріальним становищем сторін та відповідатиме їх інтересам, не порушуючи права. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, зі змінами, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20\~грн.

Outcome: partial