Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

20 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 26 жовтня 2001 року №5315, укладений від його імені мати [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], який зареєстрований на Товарній біржі Нерухомість-Південь. В обґрунтування позову позивач вказував, що 26 жовтня 2001 року його мати [PERSON], яка діяла в його інтересах як неповнолітнього, придбала від його імені квартиру [ADDRESS]. Правочин між сторонами вчинений письмово та укладений на Товарній біржі Нерухомість-Південь, посвідчений за № 5315. При цьому, договір виконаний в повному обсязі, а саме виплачена грошова сума, нерухоме майно прийнято в користування. Враховуючі, що спірний договір не посвідчений нотаріально, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 жовтня 2001 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON], [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Товарній біржі Нерухомість-Південь. Власність, яка відчужена за спірним договором, зареєстрована за [PERSON], що підтверджується реєстраційним написом на правовстановлюючому документі Миколаївського обласного бюро технічної інвентаризації від 09 листопада 2001 року за №18992 та листом КП «ММБТІ» від 17 червня 2016 року №1-562. Зі змісту спірного договору вбачається, що відчужувана квартира належала попереднім власникам на підставі свідоцтва про право на житло від 04 січня 2001 року. Згідно пункту 4 спірного договору продавець засвідчував, що відчужувана квартира нікому не продана, не закладена, не подарована, не здана в оренду, у спорі та під забороною не перебуває. Кошти за купівлю-продаж квартири в розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) отримані продавцями (пункт 5 спірного договору). Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини 1 статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Судом встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, позивач, в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved