Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

19 червня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 84502, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], в особі представника - адвоката [PERSON] - звернулась з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якого: 84502, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим у квартирі [ADDRESS] (колишній Артемівськ) Донецької області. В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що сторони перебували у шлюбі, який 21 січня 2014 року розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2014 року по справі № 219/10654/2013-ц, яке 19 лютого 2014 року набрало законної сили, визнано за позивачем право власності на квартиру № 19, розташовану будинку [ADDRESS]. Згідно постанови ДВС міста Бахмут Донецької області від 11 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2014 року по справі № 219/10654/2013-ц виконано, про що свідчить розписка, написана відповідачем про отримання коштів - 1/2 частини вартості квартири. Відповідач з січня 2014 року (після розірвання шлюбу) не мешкає в квартирі [ADDRESS] що підтверджується актом про не проживання від 18 червня 2018 року, виданим ПП «Житловик». Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачу оформити субсидію, оскільки комунальні послуги нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб, а також позивач несе, як власник, додаткові витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб. Для поновлення порушених прав позивач вимушена визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з огляду на що звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 12 годину 30 хвилин 10 липня 2018 року, яке в подальшому відкладено на 22 серпня 2018 року на 09 годину 45 хвилин у зв'язку із відпусткою судді. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2018 року у зв'язку з перебуванням судді Любчика О.В. у відрядженні на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області Таранової Н.Ю. справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. Судове засідання, призначене на 09 годину 45 хвилин 22 серпня 2018 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року відкладене на 24 вересня 2018 року на 08 годину 00 хвилин у зв'язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв'язку, що оформлено відповідною телефонограмою та довідкою про доставку sms-повідомлення. Представником позивача подано до суду заяву, в якій він просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 27 червня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2014 року, яке 19 лютого 2014 року набрало законної сили (а.с. 5), та ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2014 року, яка 25 лютого 2014 року набрала законної сили (а.с.6), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 березня 2014 року за № 18785655 (а.с. 7) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 24 вересня 2018 року за № 138768184 (а.с. 38-39). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, 21 січня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після розірвання шлюбу залишено прізвище, набуте у шлюбі, - «[PERSON]» (а.с. 6 зворот). Згідно копії розписки [PERSON] за рішенням суду по справі № 219/10654/2013-ц, 2/219/663/2014 про розподіл майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], отримав від [PERSON] компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості квартири у сумі 40000 гривень (а.с. 8 зворот). З копії акту від 18 червня 2018 року, складеного комісією у складі майстра дільниці ПП «Житловик» Солдатихіної І.А. та паспортиста Кушнєрової О.В. ПП «Житловик», вбачається, що внаслідок обстеження виявлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач, яка є власником, та відповідач, який є її колишнім чоловіком, та який згідно показів сусідів: [ADDRESS] [PERSON].)[ADDRESS] ([PERSON]) у квартирі за вищевказаною адресою не проживає з січня 2014 року (а.с. 9). З копії довідки № 510, виданої керівником ПП «Житловик» Чернишевим С.М. та паспортистом ПП «Житловик» Кушнєровою О.В. 15 червня 2018 року, вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], з 22 травня 2002 року зареєстровані: позивач, яка є власником квартири, та відповідач, який згідно довідки зазначений її чоловіком (а.с. 9). З відповіді заступника міського голови Бахмутської міської ради Точеної В.В. за вхідним № 19794 від 26 червня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час (а.с. 14). Згідно відповіді директора ПП «Житловик» Чернишева С.М. за вхідним № 20773 від 05 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 22 травня 2002 року по теперішній час (а.с. 24). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], до січня 2014 року, тобто у вказаній квартирі відповідач не проживає понад шість місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі без поважних на те причин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved