Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

20 грудня 2019 року представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла зазначена вище позовна заява. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 18 липня 2011 року [PERSON] надано кредит у розмірі 6800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер та згідно наданого до справи розрахунку на момент його смерті залишилася заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2011 року у розмірі 8 218, 04 грн. у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту . На підставі зазначеного представник позивача просить суд стягнути зазначену суму заборгованості з спадкоємців померлого [PERSON] - відповідачів у справі які на думку представника позивача фактично прийняли спадщину в порядку ч.3 статті 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця вони були зареєстровані та мешкали разом за адресою : [ADDRESS] , та у встановлений ст. 1279 ЦК термін не заявили про відмову від спадщини. В позові йдеться про наміри досудового врегулювання спору які виявились безрезультатними. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання на 05 березня 2020 року. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року витребувано з Другої Криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи з метою повного та всебічного з`ясування обставин, підготовче судове засідання відкладено на 30 березня 2020 року. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 30 квітня 2020 року, яке було відкладено на 06 травня 2020 року. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак до суду не з`явились, у запропонований судом строк жоден із них відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомили. Під час розгляду справи судом встановлено , що 18 лютого 2011 року на підставі договору б/н у вигляді підписаної анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку [PERSON] надано кредит у розмірі 6 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 05 грудня 2017 року (актовий запис про смерть № 1859) . Згідно наданого до позовної заяви розрахунку на час смерті [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 18 липня 2011 року існувала заборгованість у розмірі 8218,04 грн. (прострочене тіло кредиту). Кредитні правовідносини, які виникли між КБ «ПриватБанк» та [PERSON] допускають правонаступництво. 13 грудня 2018 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулося до нотаріальної контори з претензією кредитора, у якій повідомив про заборгованість спадкодавця. Відповідно ч.2 та 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Отримавши на виконання ухвали суду від 05 березня 2020 року копію спадкової справи №990/2018 року, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] встановлено , що його спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось - про що зазначено у відповіді завідуючою другої криворізької нотаріальної контори Тімошиною О .В. на претензію ПАТ КБ «Приватбанк» (вих.№ 5945/02-14 від 27.12.2018) яка міститься в матеріалах спадкової справи. Надана спадкова справа № 990/2018 року містить в собі претензію кредитора (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», інформаційну довідку зі Спадкового реєстру , яка видана 13 грудня 2018 року , витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі та відповідь на претензію кредитора , про яку йдеться вище.). Отже, у спадковій справі № 990/2018 року, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відсутня інформація про спадкову масу спадкодавця та про осіб, які звернулись із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї у встановленому законом порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.( ст. 1217 ЦК України) Відповідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). (ст. 1222 ЦК України) Відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно відомостей , що надані до матеріалів справи підтверджено те, що відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на момент смерті спадкодавця - [PERSON] були зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , тобто вважаються такими, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і тому вважаються таким, що прийняли спадщину та не заявили про відмову від неї. Однак, оскільки відомостей про те, що відповідачі в установленому законом порядку дійсно прийняли спадщину позивачем не надано. Сам по собі факт реєстрації відповідачів за адресою реєстрації спадкодавця на момент його смерті не дозволяє суду прийти до беззаперечного висновку, що відповідачі дійсно є спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] . Згідно ч.1ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Доказів, з яких би вбачалась інформація про наявність будь-якого спадкового майна, яке після смерті спадкодавця [PERSON] увійшло до спадкової маси, його вартості, часток кожного спадкоємця у спадковому майні представником позивача суду надано не було, із матеріалів спадкової справи, що витребувана судом не убачається. Вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, застосовуючи положення ст. 13 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідачі прийняли спадщину в межах вартості певного майна, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed