Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 278618,06 грн. і три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 35594,85 грн., а всього 3114212,91 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначила, що рішенням Хмельницького міського суду від 07.12.2000 року на її користь було присуджено з [PERSON] кошти на загальну суму 76881,00 грн., які, однак, до даного часу не повернуті. За таких обставин вважає, що вона має право на стягнення з боржника 3% річних та інфляційні нарахування за час прострочення. Період прострочення, за який бажає стягнути вказані платежі, обраховує з 1.06.2001 року по 1.11.2016 року; згідно виконаних нею розрахунків інфляційні нарахування становлять 278618,06 грн., 3% річних становить 35594,85 грн., а всього 314212,91 грн. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що рішення про стягнення боргу на користь його довірительки не було виконано ані повністю, ані частково, коштів їй не повернуто. Будь-яких коштів від відчуження автомобіля відповідача вона також не отримувала. До 2010 року позивач зверталася з чисельними скаргами на бездіяльність державних виконавців, але після 2010 року ходом виконання практично не цікавилась. На даний час виконавче провадження щодо стягнення з відповідача боргу за рішенням суду на користь позивача перебуває в процесі відновлення, хоча ще не відновлене. Постанова апеляційного суду Хмельницької області від 14.03.2018 року є незаконною, постановлена без врахування всіх обставин справи, а тому оскаржена в касаційному порядку. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили і просять в його задоволенні відмовити, пояснивши, що рішення суду від 07.01.2000 року повністю виконано, тому підстав для будь-яких додаткових нарахувань немає. В рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження було звернуто стягнення на автомобіль відповідача, після реалізації якого його було повідомлено, що борг погашено повністю, внаслідок чого виконавче провадження закінчено. Документів на підтвердження цього в нього не збереглося, а матеріали виконавчого провадження на даний час знищені за терміном зберігання. Судом дійсно було видано державному виконавцеві за його поданням дублікат виконавчого листа про стягнення боргу, однак ухвалу про видачу цього дубліката на даний час скасовано. Також просять застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Після залишення 4.11.2016 року Хмельницьким міськрайонний судом позовної заяви без руху 24.11.2016 року позивач звернулася до суду з клопотанням про відстрочку сплати судового збору на три місяці в звязку зі скрутним матеріальним становищем. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.11.2016 року справу призначено до судового розгляду. Судовий збір в сумі 3142,12 грн. сплачено 14.02.2017 року. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2017 року позов у даній справі було задоволено. 17.08.2017 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28.09.2017 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних суду скасовано, справу призначено до судового розгляду. 04.12.2017 року представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи за заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ухвала суду в якій була оскаржена ним, і перебувала на розгляді суду апеляційної інстанції. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 4.12.2017 року провадження у справі було зупинено до вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. 28.03.2018 року представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про відновлення провадження у справі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.03.2018 року провадження у справі поновлено. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів. Встановлено, що рішенням Хмельницького міського суду від 7.12.2000 року у справі № 2-5541/2000 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення позики було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] позику в сумі 76120,80 грн. та сплачене держмито в сумі 760,20 грн., а всього 76881 грн., а також на користь держави держмито в сумі 1 грн. Рішення набрало законної сили 18.12.2000 року. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення Хмельницького міського суду від 7.12.2000 року (а.с. 8). В межах розгляду вище зазначеної справи ухвалою суду від 2.08.2000 року (а.с. 20) було вжито заходи забезпечення позову накладено арешт на автомобіль [NUMBER], належний [PERSON] Вище зазначені рішення та ухвала Хмельницького міського суду були направлені на примусове виконання, що ніким з учасників справи не оспорюється. 31.01.2001 року ПП «Фенстер» було складено акт № 1550 судової автотоварознавчої експертизи згідно постанови ВДВС м. Хмельницький від 31.01.2001 року, яким визначено залишкову вартість автомобіля [NUMBER], належного [PERSON], в сумі 25138,15 грн. (а.с. 93 95). Належність станом на зазначену у висновку дату зазначено автомобіля відповідачу додатково підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 11.07.2017 року № 31/22-3012 (а.с. 81 82). 20.03.2001 року [PERSON], як стягувача, було повідомлено листом за вих. № 5-12/з-5 за підписом начальником ВДВС Хмельницького МУЮ про те, що для повернення коштів у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] 76881 грн. вилучена і передана на реалізацію автомашина Кіа Спортідж, належна боржнику. Після реалізації автомобіля та надходження коштів на рахунок ДВС частина заборгованості буде погашена. Ухвалою Хмельницького міського суду від 10.07.2001 року за клопотанням державного виконавця Хмельницького МВ ДВС про скасування забезпечення позову як такого, що перешкоджає примусовому виконанню рішення суду було скасовано ухвалу Хмельницького міського суду від 2.08.2000 року про накладення арешту на автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Ухвала набрала чинності 26.07.2001 року. зазначені обставини підтверджуються копією ухвали Хмельницького міського суду від 10.07.2001 року (а.с. 84). 27.07.2001 року автомобіль було знято з обліку для реалізації власником [PERSON] Основний документ-підстава для реєстрації рішення суду, видане 20.03.2001 року. На підставі довідки-рахунку серії МОЛ № 084872 від 28.07.2001 року автомобіль 31.07.2001 року зареєстрований на [PERSON] Матеріали щодо відчуження автомобіля знищені в звязку із закінченням трирічного строку зберігання. Зазначені обставини підтверджуються карткою реєстрації з бази даних «Автомобіль» Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 27.06.2017 року, повідомленнями Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 17.10.2017 року за вих. № 31/22-4409, 16.11.2017 року за вих. № 31/22-Л-71за (а.с. 66, 86, 96). В травні 2016 року Другий МВ ДДВС Хмельницькому МРУЮ звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з поданням про видачу Другому МВ ДВС ХМРУЮ дубліката виконавчого листа № 2-5541, виданого Хмельницьким міським судом 18.12.2000 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 76881 грн. і на користь держави 1 грн. Подання (а.с. 73) вмотивоване тим, що даний виконавчий лист втрачено при реорганізації МВ ДВС ХМРУЮ на Перший та Другий МВ ДВС ХМРУЮ. Ухвалою від 27.05.2016 року Хмельницький міськрайонний суд подання задовольнив. 17.06.2016 року позивачу було видано дублікат відповідного виконавчого листа № 2-5541/2000 від 18.12.2000 року. Зазначені обставини підтверджуються копіями ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 27.05.2016 року та дубліката виконавчого листа № 2-5541/2000 від 18.12.2000 року (а.с. 9, 72). 01.07.2016 року Другим ВДВС м. Хмельницький за зазначеним дублікатом виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП № 51539784, фактично виконання за яким не відбувалося. Зазначене підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2016 року, листами Другого МВ ДВС ХМРУЮ Хмельницької області від 10.08.2016 року за вих. № 24706, від 16.12.2016 року за вих. № 38154/0792 (а.с. 10, 11, 25). Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 14.03.2018 року у справі № 686/9871/16-ц ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2018 року скасовано, подання державного виконавця Другого МВ ДВС Хмельницького МРУЮ про видачу дубліката виконавчого листа залишено без задоволення. Копія постанови наявна у справі. Детальніші відомості щодо факту та розміру погашення заборгованості відповідача перед позивачем у справі відсутні. Докази щодо підтвердження або спростування точної суми заборгованості відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи жодною зі сторін суду надані не були. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Позивачем було надано суду в якості доказу розміру належних до стягнення сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних виконаний нею розрахунок по ст. 625 ЦК України (12 16). Зазначений доказ суд відхиляє з наступних мотивів. Як було зазначено вище, у справі наявні відомості про продаж на виконання рішення суду про стягнення заборгованості на користь позивача належного відповідачу автомобіля. Обєктивно підтверджено як факт продажу автомобіля, так і мету продажу (виконання рішення суду), однак відсутні докази отриманої в результаті продажу суми, яка мала бути передана стягувачу в рахунок погашення заборгованості. З огляду на втрату матеріалів виконавчого провадження за 2001 рік та знищення за строками зберігання матеріалів щодо перереєстрації автомобіля на нового власника встановити отриману від продажу суму коштів в ході розгляду справи не вдалося. За таких обставин в суду існують обґрунтовані сумніви щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки даний розрахунок ґрунтується лише на твердженні позивача про непогашення суми боргу в жодній частині. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. В якості основної підстави для задоволення позову позивач зазначає наявність у відповідача перед нею невиконаних грошових зобовязань, за прострочення сплати яких має наставати відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд погоджується з логікою міркувань позивача, однак не може покласти цей довід позивача в основу ухвалюваного рішення, оскільки, як зазначено вище, можливість перевірки фактичного виконання рішення суду про стягнення боргу з відповідача на користь позивача на даний час відсутня. За умови відсутності даних про факт виконання чи невиконання рішення суду, розміру виконання в разі його здійснення неможливо не лише обрахувати належні позивачу суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, але й встановити, чи були насправді порушені відповідачем права позивача на своєчасне повне виконання зазначеного рішення. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, для обґрунтування власних вимог позивачу слід було довести факт наявності заборгованості та розмір відповідних нарахувань на несплачену суму, а відповідачу для обґрунтування його заперечень слід було відповідні відомості спростувати. Згідно ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. Відповідач надав суду докази реалізації ним власного автомобіля на виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості на користь позивача, тобто свій обовязок з доказування виконав. Обовязок позивача з доказування залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Відповідач, окрім наведених ним обставин погашення заборгованості перед позивачем, в ході судового розгляду справи посилався також на сплив у справі строків позовної давності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності з частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Дійсно, представник позивача в судовому засіданні стверджував, що з 2010 року позивач практично припинила стежити за ходом виконання рішення на її користь. Однак суд прийшов до висновку про відмову в позові з підстави недоведеності позовних вимог, а тому позовна давність застосуванню до спору у даній справі не підлягає. Зазначені підстави відмови в позові є взаємовиключними, тому не можуть бути покладені в основу судового рішення одночасно. 8. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду (3142,12 грн.) та за публікацію оголошення про виклик відповідача в друкованих ЗМІ (180 грн.), на загальну суму 3322,12 грн. (а.с. 42 - 44). Оскільки в позові відмовлено, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed