Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

19 червня 2018 року до Валківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області Біндус Микола Васильович, завідувач Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Зміївська Тетяна Миколаївна про визнання заповіту недійсним. В позові зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала з 1979 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із: земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; приватного домоволодіння з надвірними будівлями площею 50,7 м.кв., що заходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, що розташована за адресою: Харківська обл., Нововодолазький р-н, на території Старовірівської сільської ради, КСП «Путь Леніна». На час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги були діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як зазначила позивач, вона, маючи намір, як спадкоємець першої черги, прийняти свою частку спадкового майна, звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Змієвської Т.М., яка поінформувала її про те, що спадкодавець склала заповіт, яким заповіла своє майно братові позивача, [PERSON] . В позові [PERSON] стверджувала, що вказана інформація приголомшила та здивувала не лише її, а й близьких родичів, сусідів та знайомих заповідача, оскільки за життя мати неодноразово говорила їй та своїм сусідам і знайомим, що не має наміру складати заповіт через те, що має трьох дітей та бажає, щоб її майно вони розділили між собою в рівних частках. Однак, брат позивача, [PERSON] помер після відкриття спадщини, а саме [INFO] . За життя мати позивача [PERSON] неодноразово скаржилася їй, її братові [PERSON] , сусідам та знайомим, що відповідач, який зловживав та і на даний час зловживає алкогольними напоями, привласнював особисті грошові кошти матері. Позов обґрунтований, окрім іншого тим, що відповідач не мав і не має по теперішній час постійної роботи та засобів на існування, здійснював на матір систематичний психологічний тиск, щодо складання нею заповіту на його ім`я та забезпечення його засобами для існування, ображаючи її гідність, вживав на її адресу нецензурні висловлювання, погрожуючи фізичною розправою, а також застосовував до неї фізичну силу. При цьому, на час складання оспорюваного заповіту, заповідач була у дуже поважному віці (86 років) та через численні хронічні захворювання і поважний вік мала обмежені фізичні можливості. Однак ці факти не лише не зупиняли відповідача від проявів насилля відносно матері, а навпаки, на думку позивача, були використані ним на свою користь та призвели до укладання заповідачем оспорюваного заповіту. Крім того в позові зазначено, що на схильність відповідача до насильницьких дій та протиправної поведінки, які були спрямовані відносно заповідача, може вказати інформація, надана Первомайським ВП ГУНП в Харківській області, оскільки відповідач неодноразово попадав у поле зору правоохоронних органів через вчинення ним протиправних дій. Також психологічний та фізичний тиск чинився з боку відповідача і відносно брата [PERSON] , який після смерті матері залишився жити в її будинку [ADDRESS] та в наслідок тяжкого серцево-судинного захворювання був прикутий до ліжка. Користуючись фізичним станом брата, [PERSON] принижував його, погрожував фізичною розправою та вживав усілякі заходи для пришвидшенням його смерті. Отже, позивач зауважує, що при складанні заповіту волевиявлення заповідача - [PERSON] не було вільним, а тому це є підставою для визнання в судовому порядку її заповіту недійсним. Згодом, 29.11.2018 року [PERSON] уточнила обґрунтування позову, зазначивши що її мати [PERSON] не підписувала заповіт, що так чи інакше, тягне за собою визнання його недійсним. Одночасно позивач заявила клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. 05.12.2018 року до призначення справи до розгляду по суті померла позивач [PERSON] , в результаті чого її донька [PERSON] 03.10.2019 року звернулась із заявою про залучення її в якості правонаступника. Ухвалою суду від 12.11.2019 року до участі у справі залучено в якості правонаступника на стороні позивача [PERSON] 20.01.2020 року правонаступник позивача [PERSON] звернулась з клопотанням про проведення судово-психіатричної (посмертної) експертизи, таким чином, змінивши обгрунтування позову на первісне. Позивач вимагає визнати недійним заповіт, складений [PERSON] , яким призначено спадкоємцем [PERSON] , посвідчений 27.07.2015 року головою Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Біндусом Миколою Васильовичем. В судовому засіданні представник правонаступника позивача позов підтримала та пояснила, що заповідач [PERSON] , будучи особою похилого віку, піддалась тиску та склала заповіт. Крім того, як зауважила представник, є сукупність обставин, які свідчать про те, що [PERSON] склала заповіт під тиском: - [PERSON] особисто привозив заповідача до сільської ради з метою посвідчення заповіту; - [PERSON] привласнював особисті грошові кошти матері; - [PERSON] зловживав та на даний час продовжує зловживати алкогольними напоями; - [PERSON] не мав і не має по теперішній час постійної роботи та, відповідно, засобів на існування. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що заповіт [PERSON] зробила з власної волі і він був оформлений відповідно до закону, та син [PERSON] не здійснював тиску на заповідача. Згідно змісту поданого до суду відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. При цьому, на думку позивача, твердження позивача про недодержання вимог щодо укладення заповіту є необгрунтованими, а пояснення позивача про те, що [PERSON] висловлювала наміри поділити спадщину на всіх дітей, - не відповідає дійсності. [PERSON] вказав, що він надавав всіляку допомогу матері, в той час як позивач постійно знаходилась в м. Харкові, провокувала конфлікти з матір`ю, вимагала включити її до заповіту, погрожувала, що відмовиться від спілкування з нею. Відповідач зазначає, що будь-яких доказів, що мати зробила заповіт всупереч своїй волі чи здійснила його не розуміючи значення своїх дій, позивачем не надано. Представник третьої особи секретар Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Сизова А.В. в судовому засіданні пояснила, що вважає позов таким, що задоволенню не підгягає, оскільки заповіт був посвідчений нею, як уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій, при цьому нею було дотримано усіх норм та законів, що регламентують її діяльність з посвідчення заповітів. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що до неї зателефонувала особисто [PERSON] та поцікавилась можливістю посвідчення нею заповіту. Згодом домовившись про дату складання заповіту [PERSON] приїхала до неї у супроводі сина [PERSON] . Із дотриманням усіх вимог для посвідчення заповіту, як пояснила [PERSON] , нею був складений заповіт спадкодавцем [PERSON] , при цьому, не схоже було, що остання перебувала під якимось психологічним тиском, оскільки бажання заповідати усе майно одному з трьох дітей вона чітко обґрунтувала. У письмових пояснення на позов представник третьої особи - Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області зазначив, що заперечує проти позову, та заначив, що заповіт був складений відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, а саме у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Крім того, [PERSON] за період з 27.07.2015 року по день смерті [INFO] до Старовірівської сільської ради, щодо питання скасування заповіту, зміни заповіту, не зверталась. Також, до Старовірівської сільської ради жодного разу не надходило скарг від [PERSON] щодо того, що її син [PERSON] їй погрожує фізичною розправою та здійснює на неї систематичний психологічний тиск. Представник третьої особи - завідувач Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Зміївська Т.М., в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву, в якій прохала розгляд справи проводити за її відсутності, та прийняти рішення на розсуд суду. Рішення має містити, відповідно до п. 3 ч. 3\~ст. 265 ЦПК України, зазначення процесуальних дій у справі. Ухвалою судді від 22.08.2018 року провадження у справі відкрите та призначено підготовче судове засідання. 12.02.2019 року ухвалою суду провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] , оскільки позивач померла. Рішенням вищої ради правосуддя від 14.03.2019 року суддя Валківського районного суду Харківської області [PERSON] відбув у відрядження строком на 1 рік. У зв`язку із чим, цивільна справа розподілена судді Товстолужському О.В. та ухвалою судді від 03.04.2019 року прийнята до свого провадження та одночасно зупинено провадження до залучення у справі правонаступника позивача. Ухвалою суду від 12.11.2019 року поновлено провадження у та залучено до участі у справі в якості правонаступника на стороні позивача її доньку [PERSON] . Ухвалою суду від 27.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача та вирішено викликати та допитати в якості свідків під час розгляду справи по суті: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 23.06.2020 року, клопотання представника відповідача задоволено, та вирішено викликати та допитати в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 05.10.2020 року клопотання представника правонаступника позивача [PERSON] про витребування доказів - задоволено. 25.11.2020 року ухвалою Валківського районного суду Харківської області в задоволенні клопотання представника правонаступника позивача про призначення судово-психіатричної (посмертної) експертизи відмовлено. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 09.06.2017 року, а також довідкою про смерть № 45 від 09.06.2017 року, та лікарським свідоцтвом про смерть №35 від 08.06.2017 року. (том 1, а.с.7-9) За життя [PERSON] належали: - земельна ділянка, площею 5,1700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, на території Старовірівської сільської ради, КСП «Путь Леніна», що підтверджується фотокопією Державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ХР №044213 (а.с.41); - житловий будинок, загальною площею 50,7 м.кв., що заходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується фотокопіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1773193 від 21.10.2003 року, а також фотокопією технічного паспорту, що виданий Н.Водолазьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації за реєстровим №14-1406 (а.с.27-33). - земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер 6324285501:00:001:0072, що розташована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить фотокопія державного акту на право власності на земельну ділянку. (том 1, а.с.47) Спадкоємцями першої черги були діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Один із спадкоємців - [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , довідка про смерть №60 від 02.10.2017 року, лікарське свідоцтво про смерть №45 від 29.09.2017 року. (том 1, а.с.18-20) [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27.07.2015 року за р. №226 секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Сизовою А.В.(том 1, а.с.82) В заповіті зазначено: «на випадок своєї смерті роблю таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, на що я матиму право за законом чи заповітом, я заповідаю своєму синові [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ». Заповіт [PERSON] зареєстровано у Спадковому реєстрі за №57751333, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.08.2017 року №48682392 (том 1, а.с.11). Відповідно до довідки №1231, що видана Виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 10.08.2017 року, померла [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [INFO] . На момент своєї смерті остання мешкала разом з синами [PERSON] та [PERSON] . Правонаступник позивача наголошує на тому, що заповіт [PERSON] був складений під психологічним тиском, який проявлявся, окрім іншого, погрозами фізичною розправою, а також застосуванням до неї фізичної сили. Водночас, дослідивши надані сторонами докази, суд не знайшов підтверджень зазначених позивачем відомостей. В обґрунтування своїх вимог сторона позивача посилається на свої пояснення в якості свідка, а також пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Правонаступник позивача [PERSON] була допитана в судовому засідання в якості свідка. Остання пояснила, що вона часто бувала в селі у бабусі [PERSON] . Як зазначила [PERSON] , відповідач не проживав разом з матір`ю [PERSON] , а приїжджав до неї лише в день отримання нею пенсії, яку він відбирав, при цьому це супроводжувалось криками. Бабуся боялась його. Одного разу, [PERSON] навіть викликала поліцію, після того як [PERSON] забрав у неї гроші. Правонаступник позивача стверджує, що бабуся їй повідомляла, що в кінці 2015 року вона підписувала пустий листок із зошита, оскільки [PERSON] погрожував їй. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON] та особисто знав покійну з 2007 року. Спочатку [PERSON] проживала сама, а потім з нею почав проживати її син [PERSON] , який хворів. Як зазначив свідок, вони разом з дружиною їздили на вихідні до неї, допомагали по господарству. Син померлої - [PERSON] приїжджав до матері рідко. Як вказав свідок, [PERSON] була залякана, в присутності [PERSON] нервувала, останній дуже погано до неї ставився. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] фактично не містять відомостей про те, що відповідач вчинив конкретні дії спрямовані на примус [PERSON] на складання заповіту на його користь. Ці пояснення мають лише загальну характеристику ставлення відповідача до власної матері, проте і вони не можуть бути прийняті судом на підтвердження вимог позову, оскільки зазначені свідки фактично є родичами і зацікавлені у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2005 року проживає в с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області. Та вона часто спілкувалась з [PERSON] . Свідок вказала, що сина [PERSON] , вона там майже не бачила. Потім він почав приїжджати до матері приблизно в 2015 році, в час коли вона отримувала пенсію. Часто він приїжджав в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, вимагав, щоб на нього матір склала заповіт. Також у [PERSON] був ще один син [PERSON] , який жив з нею з 2012 року. [PERSON] зазначила, що їй відомо той факт, що був випадок, коли син [PERSON] забрав гроші у матері, а остання викликала поліцію. Крім того, свідок зауважила, що [PERSON] хотіла все майно розділити на трьох дітей. Свідок припустила, що заповіт [PERSON] був підписаний нею під тиском. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] він знає з 2005 року. Його дружина [PERSON] спілкувалась з нею. Як вказав свідок, йому відомо лише, що [PERSON] син померлої, приїжджав до неї лише в день отримання пенсії останньою, та став проживати в будинку, що належав [PERSON] , лише після її смерті та смерті брата [PERSON] . Як повідомив [PERSON] , [PERSON] боялась [PERSON] , та останній взагалі забороняв спілкуватись їй з людьми. Аналізуючи зазначені пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що вони також не містять інформаці,ї з якої можна було б зробити однозначний висновок про те, що [PERSON] склала заповіт під тиском спадкоємця. Крім того, відомості надані Первомайським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2018 року (том 1, а.с.115-117) не вказують на вчинення [PERSON] дій спрямованих на протиправне отримання права на спадщину. В судовому засіданні за ініціативою сторони відповідача також були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначені особи надали пояснення на спростування обґрунтування позову. Крім того, посилання сторони позивача на те, що секретар сільської ради нібито не має повноважень на посвідчення заповіту спростовується Посадовою інструкцією секретаря сільської ради та виконавчого комітету затвердженої сільським головою від 16.11.2010 року, а також рішенням І сесії VІ скликання Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 15.11.2010 року, яким на секретаря сільської ради [PERSON] покладено відповідальність за виконання нотаріальних дій.(том 1, а.с. 166-168, 171) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені\~статтею 37\~цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Пункт 2 ч. 1 ст. 37 Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачає,\~що у сільських\~населених пунктах\~уповноважені на\~це посадові\~особи органу\~місцевого самоврядування\~вчиняють,\~окрім інших,\~ такі\~нотаріальні дії: посвідчують заповіти. Відповідно до\~ст. 1233-1235 ЦК України,\~заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті та кожна особа може залишити за заповітом все своє майно або його частку однієї, або кільком особам, як таким, що входять, так і таким що не входять у коло спадкоємців по закону. Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини (ст. 202-214 ЦК України) та положення про недійсність правочинів (ст. 215-236 ЦК України). Згідно ст. 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 203 ЦК України,\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. На підставі ч. 2\~ст. 1257 ЦК України,\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що підстав для визнання недійсним оспорюваного заповіту в межах заявленого обгрунтування позовних вимог судом не встановлено, суд приходить до висновку, що позов задоволеним бути не може.

Outcome: dismissed