Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

20.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею як спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка право забудовника земельної ділянки по вул. Суворова, 77 смт Врадіївка Миколаївської області. Позов мотивований тим, що вона не може оформити спадкові права на нерухоме майно через відсутність державної реєстрації на забудову за колишнім власником та її чоловіком [PERSON] 24.10.2015 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в частині предмету позову, а саме про визнання за нею як спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 13.03.2015 року, право власності на житловий будинок за вказаною адресою. Уточнений позов обґрунтований тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка та вчасно прийняла спадщину,звернувшись з відповідною заявою до нотаріального органу за місцем відкриття спадку з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. 18.09.2015 року вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що нею не був наданий оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, який за життя чоловік отримав, але на даний час не зберігся та втрачений, через що вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач до суду не з»явилась та надіслала письмову заяву про підтримання позовних вимог. Позов просила задовольнити повністю. Представник відповідача до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову, наслідки визнання позову зрозумілі. Треті особи надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.12.1975 року. У період шлюбу вони спільно побудували житловий будок по вул. Суворова, 44-а смт Врадіївка та чоловік у 1987 році отримав свідоцтво про право власності на будівлю. У цьому ж році було проведено зміну номера будинку відповідно до рішення селищної ради від 01.10.1987 року та номер будинку змінено на «77» 13 березня 2015 року чоловік позивачки помер. На момент смерті чоловіка, [PERSON] проживала однією сім»єю з останнім у житловому будинку по вул. Суворова, 77, смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області та вели спільне господарство. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина за законом, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою вул. Суворова, 77 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, право власності на який спадкодавцю належить на підставі свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Врадіївською селищною радою народних депутатів від 20.03.1987 року. Відповідно до технічного паспорту та довідки МБТІ станом на 31.12.2012 року вказаний житловий будинок зареєстрований на праві власності за [PERSON] Згідно звіту про оцінку майна житлового будинку по вул. Суворова, 77, смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, станом на 16.11.2015 року вартість нерухомого майна становить 47991 грн. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №914909 від 08.04.2008 року, земельна ділянка площею 0, 0728 га, надана [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Суворова, 77 смт Врадіївка. Оригінал правовстановлюючого документу свідоцтво про право власності на будівлі, виданого Врадіївською селищною радою народних депутатів від 20.03.1987 року, не зберігся та втрачений, про що позивач повідомила в засобах масової інформації. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу була підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №38/2015, із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця [PERSON] та донька - [PERSON], яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Встановив вказані обставини, які повністю визнані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що між сторонами склались відносини щодо спадкування спадкоємцями за законом нерухомого майна. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,\~\~а також у разі не охоплення усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За вимогами\~Глави 86 ЦК України\~« Спадкування за законом», спадкоємці за законом одержують право на спадкування\~\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до п. 6 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач належним чином прийняла спадок який залишився після смерті її чоловіка, є спадкоємцем першої черги за законом, та оригінал правовстановлюючого документа, який видається в одному примірнику власнику, не зберігся та втрачено, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню. У іншому, окрім судового порядку, узаконити своє право власності на успадковане майно, позивач не взмозі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України позивачем при подачі позову сплачено вірно та залишаються за ним.

Outcome: approved