Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача: Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є приватним підприємцем по ремонту з технічного обслуговування автомобілів. Протягом тривалого часу він виконував технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу відповідача марки «Опель Комбо»,\~ автомобіля марки «Хюндай Гетц», всі роботи виконувались за домовленістю в усній формі без укладання договорів в письмовій формі. Відповідач у 2014 році звернувся до нього для ремонту автомобіля, де позивач пояснив, що є несправність паливної системи; несправність циліндропоршневої групи, на що відповідач залишив свій автомобіль для ремонту. Так, за ремонт паливної апаратури [PERSON] сплатив власними коштами суму у розмірі 4 500 грн. Під час ремонту ним був складений акт № 24 від 04 листопада 2014 року, згідно якого були здійснені дії: зняття встановлення двигуна, його мийка, дефектовка, зняття- встановлення ПНВД, ремонт ПНВД та форсунок, транспортні видатки та придбані матеріали та запасні частини за кошти, що належать ФОП [PERSON] на суму 2 905,00 грн.; по акту № 24 вартість робіт та матеріалів становить 11 625,00 грн. Складений акт № 4 від 29 січня 2015 року, відповідно до якого було проведено вакуумну перевірку паливо проводу, зняття - встановлення паливного баку, ремонт паливного модуля, профілактика стартеру, зарядка акумулятора та вартість робіт та матеріалів становить 560 грн. Згідно до акту № 12 від 01 березня 2015 року відповідно до якого було проведено зняття встановлення паливного баку, ремонт паливного модуля, зняття-встановлення стартеру, заміно щіток стартеру, чистка реле свіч накалу, перепакування клапанів, а також придбання щітки стартеру у ФОП [PERSON], де вартість робіт та матеріалів становить 850 грн. По вказаним актам відповідач грошові кошти не сплачував взагалі. У звязку із зазначеним просив суд стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 035 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору 487,20 грн., 5 000 грн. витрати на правову допомогу.\~\~ У своєму позові посилається на вимог ст.ст.629, 633, 837, 865, 866, 870 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилався на обставини викладені в позові. У звязку із зазначеним просив суд стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 035 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору 487,20 грн., 5000 грн. витрати на правову допомогу.\~\~ Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача в судовому засіданні не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову, посилався на обставини, викладені у відзиві на позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. У своєму відзиві посилається на те, що рішенням суду вже встановлено, що між сторонами договір в письмовій формі не укладався та не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Також між сторонами не було визначено об'єм роботи та її ціну. Акти виконаних робіт відповідачем не підписані, тому не відповідають дійсності. Окрім цього, в документах на підтвердження надання правової допомоги, вказані представництво інтересів в Дніпровському районному суді, а не в Заводському районному суді м.Дніпродзержинська, а тому не приймаються до уваги. 2.Заяви, клопотання учасників справи: 26 січня 2017 року від відповідача надійшла заява про скасування заочного рішення суду. 04 липня 2017 року відповідачем наданий відзив на позов. 3.Процесуальні дії суду 23 травня 2016 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 15 листопада 2016 року заочним рішення суду позовні вимоги задоволені. 17 березня 2017 року ухвалою суду заочне рішення скасоване. 4.Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин: В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] у 2014 році звертався\~ до позивача [PERSON] з проханням відремонтувати його автомобілі марки «Опель Комбо»,\~ автомобіля марки «Хюндай Гетц». Позивачем були складені акт № 24 від 04 листопада 2014 року, згідно якого були здійснені дії: зняття встановлення двигуна, його мийка, дефектовка, зняття- встановлення ПНВД, ремонт ПНВД та форсунок, транспортні видатки та придбані матеріали та запасні частини за кошти, що належать ФОП [PERSON] на суму 2 905,00 грн.; по акту № 24 вартість робіт та матеріалів становить 11 625,00 грн., складений акт № 4 від 29 січня 2015 року, відповідно до якого було проведено вакуумну перевірку паливо проводу, зняття - встановлення паливного баку, ремонт паливного модуля, профілактика стартеру, зарядка акумулятора та вартість робіт та матеріалів становить 560 грн., згідно до акту № 12 від 01 березня 2015 року, відповідно до якого було проведено зняття встановлення паливного баку, ремонт паливного модуля, зняття-встановлення стартеру, заміно щіток стартеру, чистка реле свічнакалу, перепакування клапанів, а також придбання щітки стартеру у ФОП [PERSON], де вартість робіт та матеріалів становить 850 грн. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем\~ обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є відшкодування коштів. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, який урегульований ЦК України та предметом спору є відшкодування коштів. 5. Оцінка суду. Вислухавши сторони, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~ Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст.208 ЦК України визначені правочини, які підлягають вчиненню у письмовій формі, де у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно до вимог ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.\~ Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Ст.626, ст.628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до вимог ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до вимог ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. Згідно до ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Відповідно до вимог ст.870 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. У випадках, передбачених договором, матеріал може бути наданий підрядником у кредит (із розстроченням платежу). Подальша зміна ціни наданого в кредит матеріалу не призводить до перерахунку, якщо інше не встановлено договором. Так, як вбачається з наданих суду документів, а саме акту виконаних робіт № 24 від 04 листопада 2014 року (а.с.12), акту виконаних робіт по ремонту та обслуговування № 4 від 29 січня 2015 року, акту виконаних робіт по ремонту та обслуговування № 12 від 01 березня 2015 року, останні складені та підписані лише позивачем [PERSON], підписи замовника на вказаних документах відсутні (а.с.13, 14). Окрім цього, з наданих суду товарних чеків від 25.12.2014 року № 25121, від 15.12.2014 року № 15121, від 09.12.2014 року № 9121, від 01 березня 2015 року № 66 та квитанції по ремонту паливної апаратури ФОП Литвиненко від 06 листопада 2015 року не вбачається, що придбані запчастини були використані саме для ремонту автомобілів відповідача [PERSON] (а.с.15, 21).\~ Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на виконання вимог ст.81 ЦПК України, позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами того, що між сторонами дійсно був укладений договір побутового підряду, не підтверджено видачу квитанції чи іншого документа, що підтверджує укладання договору, не підтверджено, що замовник відповідно до вимог ст.870 ЦК України, замовник, тобто відповідач надав згоду на здійснення роботи з матеріалу підрядника, тобто позивача по справі. Окрім цього, рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року встановлено, що між сторонами не був укладений у письмовій формі договір підряду на виконання робіт, тому не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, не було визначено об'єм роботи та її ціна, порядок розрахунку за договором, обовязок позивача сплатити ціну роботи в розмірі, визначеному відповідачем та не була визначена відповідальність сторін за порушення умов договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України, не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами того, що дійсно між сторонами виникли договірні відносини та між ними був укладений побутовий договір, згідно якого позивач зобовязується здійснити ремонт автомобіля, який належить відповідачу, та останні надав згоду на такий ремонт. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 6.Судові витрати. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору, але з урахуванням відмови в задоволені позову, судовий збір поверненню не підлягає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed