Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

20.02.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] (далі третя особа), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову позивач зазначає, що житловий будинок № 6 по вулиці Затишна в селі Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Петропавлівською державною нотаріальною конторою 04.09.1995 року за реєстровим № 1608. Будинок [PERSON] отримав у дарунок від своєї матері [PERSON], з якою він спільно проживав до самої смерті 24.06.2004 року, тобто вона фактично прийняла спадщину після смерті сина. В травні 2003 року [PERSON] в зв'язку з тим, що на території с. Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області відсутні мешканці, передала житловий будинок № 6 по вул. Затишна на користь позивача [PERSON]. [PERSON] померла 06.02.2004 року. Позивач стверджує, що за згодою [PERSON], на початку травня 2003 року провів ремонт та вселився до житлового будинку за адресою: вулиця Затишна, буд. 6 в с. Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області, і в подальшому постійно використовував його, господарчі споруди та земельну ділянку при ньому, на власний розсуд, при цьому відкрито проживав, користувався, володів та розпоряджався таким нерухомим майном одноосібно. Посилаючись на норми ч.1 ст. 344, 392 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просить визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок № 6 по вул. Затишна в селі Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка складається з наступних будівель та споруд, визначених у технічному паспорті спеціальними позначками: будинок - «А»; сіни - «а»; тамбур - «аі»; навіс - «а2»; гараж - «Б»; навіс - «В»; навіс - «Г»; огорожа - « № 1-3». За клопотанням позивача ухвалою суду від 16.04.2018 року судом було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], сина померлої [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері, для зясування обставин щодо відсутності спору між спадкоємцем та позивачем за спірний житловий будинок. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши надані позивачкою докази, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що житловий будинок № 6 по вулиці Затишна в селі Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Петропавлівською державною нотаріальною конторою 04.09.1995 року за реєстровим № 1608, що підтверджується довідкою Павлоградського МБТІ № 3154 від 15.11.2017 року (а.с. 5). Будинок [PERSON] отримав у дарунок від своєї матері [PERSON], з якою він спільно проживав до своєї смерті. 24.06.2000 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 351228, виданим 24.06.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 6). [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, який діяв з 1963 року до 01.01.2004 року, фактично вступивши в управління спадковим майном. В травні 2003 року [PERSON] в зв'язку з тим, що на території с. Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області відсутні мешканці, передала житловий будинок № 6 по вул. Затишна в безкоштовне користування позивача. [PERSON] померла 06.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 540450, виданим 09.02.2004 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 6). Позивач з травня 2003 року провів ремонт та вселився до житлового будинку за адресою: вулиця Затишна, буд. 6 в с. Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області, і постійно використовує житловий будинок, господарчі споруди та земельну ділянку при ньому на власний розсуд, при цьому відкрито володіє і користується цим нерухомим майном одноосібно, що вбачається з акту, складеного 11.12.2017 року депутатом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно з технічним паспортом, виготовленим 12.01.2018 року ФОП [PERSON], садибний (індивідуальний) житловий будинок № 6 вул. Затишна с. Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області, складається з будинку «А», сіни «а», тамбур «а1», навіс «а2», гараж «Б», навіс «В», навіс «Г», огорожа «1-3» (а.с.7-8). За довідкою колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.10.2017 року № 3068 право власності на будинок № 6 по вул. Затишній (колишня назва Кірова) в с. Нововербське не зареєстровано (а.с. 5). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 203 (а.с. 27-36). Спірний житловий будинок [PERSON] у спадщину не приймав і не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з рекомендаціями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем вірно зазначено у позовній заяві відповідачем у даній справі Брагинівську сільську раду Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території якої розташоване спірне нерухоме майно, враховуючи, що третя особа, яка є спадкоємцем першої черги, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Таким чином, позивач понад десять років безперервно, добросовісно та відкрито володіє і користується житловим будинком № 6 по вул. Затишній (Кірова) в с. Нововербське Петропавлівського району Дніпропетровської області, який згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 12.01.2018 року ФОП [PERSON], складається з наступного: «А»; сіни - «а»; тамбур - «аі»; навіс - «а2»; гараж - «Б»; навіс - «В»; навіс - «Г»; огорожа - « № 1-3». Суд прийшов до висновку, що позивач обгрунтованно звернувся до суду, бо не може розпоряджатися цим майном у зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів на його імя, не має законних підстав для оформлення за ним права власності на земельну ділянку для обслуговування будинку. Вартість спірного домоволодіння складає 32549 грн., що підтверджується висновком про вартість обєкта оцінки, виконаного ТОВ «Земля і Право» (а.с.9). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., про що до позову додана квитанція банку від 21.03.2018 року (а.с.1). На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved