Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

21.08.2015 року позивач подала у суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та додаткові витрати утримання дитини. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому 19.12.2012 року шлюбі. Під час перебування шлюбі у них з відповідачем, 26.02.2013 року народився син. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Сторони мешкають окремо. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином та своєчасно. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідач про дату розгляду справи повідомлявся належними чином декількома шляхами, по-перше шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями та по-друге, шляхом направлення sms-повідомлень, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, з 19.12.2012 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1571. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України зазначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів в тому числі: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того ч. 2 ст.182 СК передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків у разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає можливим задовольнити частково. Визначаючи розмір аліментів, який належить стягнути з відповідача, суд враховує, стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, є працездатною особою, також, ту обставину, що відповідач має інші аліментні зобовязання та приймає до уваги те, що розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний Бюджет України на 2015 рік», з 01.01.2015 року для дитини віком до 6 років складає 1032 грн. на місяць та приходить до висновку, що 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліментних платежів щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача, про стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 500 гривен щомісяця, оскільки вказані вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. Згідно зі ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial