Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

21.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ним та відповідачем [PERSON] 14.07.2015 року було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого, [PERSON] отримав від нього грошові кошти у розмірі 400 доларів США, та зобовязався повернути до 28.09.2015 року. На теперешній час відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Він неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте відповідачем вказані вимоги залишені без відповіді. Крім того, він (позивач) звертався до Ленінського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за скоєння відносно нього(позивача) та інших осіб шахрайства. Крім того [PERSON] у позові зазначав, що грошові кошти, які він позичив відповідачу належать його батькам пенсійного віку. Внаслідок злісного ухилення відповідача від виконання взятих зобовязань щодо повернення боргу, у нього (позивача) з батьками виникають сварки, що призвело до погіршення його стану здоровя, та стану здоровя батьків. Позбавлення спокійного спілкування з батьками спричиняє йому (позивачу) душевний біль та страждання. Крім того він (позивач) вимушений звертатися за юридичною допомогою, що порушує узвичаєний спосіб життя, спричиняє моральні страждання. Посилаючись на викладене [PERSON] просив стягнути з [PERSON] суму позики 400 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 10484 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн., та судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. З відома позивача суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положення ст. 224 ЦПУ України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними задачами судочинства є: законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до оригіналу розписки, наданою позивачем 14.07.2015 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 400 дол. США для особистого використання. Зобовязався повернути борг без процентів до 28.09.2015 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд констатує, що між сторонами було укладено договір позики. У термін, зазначений у розписці, борг відповідачем [PERSON] повернуто не було, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позикодавців [PERSON] 02.12.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з колективною заявою до Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області, в якій просили вжити заходи щодо громадянина [PERSON], який шахрайським шляхом заволодів їх грошовими коштами. Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР №12015150040005689 від 02.12.2015 року, за правовою кваліфікацією, визначеною ч.1 ст.190 КК України. 31.03.2016 року слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області було винесено Постанову про закриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики в сумі 400 дол. США (що еквівалентно 10484 грн.) підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не грунтуються на законі. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини за договором позики, умови якого порушені позичальником [PERSON] Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом даної норми відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання можливе лише коли такий правовий наслідок встановлений договором або законом. Стаття 1050 ЦК України, яка встановлює відповідальність позичальника за порушення договору позики, не передбачає відшкодування моральної шкоди. Не передбачає такого і укладений між сторонами договір позики. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди . На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20 гривень судових витрат.

Outcome: partial