Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 10,37 га, розташовану на території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що є рідною сестрою померлої [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майна у виді вищевказаної земельної ділянки. Її сестра заміжня не була, дітей не мала, тому вона є єдиною спадкоємицею майна після смерті сестри [PERSON] Однак у передбачений законом строк вона до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася через похилий вік та поганий стан здоров'я, що вимагав неодноразово проходження лікування, а також у зв'язку з юридичною необізнаністю. З цих підстав нотаріусом їй було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно, а також про те що видачі вказаного свідоцтва перешкоджає неможливість надати всі документи необхідні для оформлення спадкових прав відносно земельної ділянки, а саме: витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги, оскільки спадкодавцем за життя не було проведено дій з реєстрації вказаної земельної ділянки. Через вказане за захистом своїх спадкових прав позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом. Представник позивачки [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила справу розглянути у їх відсутність. Відповідач Бармашівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вищевказану земельну після смерті [PERSON] визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 1 від [INFO] (а.с. 16). Згідно відомостей Бармашівської сільської ради, [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] з 11.10.1978 року та 08.07.2003 року вибула в Шевченківський інтернат та людей похилого віку (а.с. 17-18) . За даними територіального центру соціального обслуговування, [PERSON], перебувала у Шевченківському стаціонарному відділенні осіб похилого віку з 21.07.2003 року по [INFO]. Вказаним центром заповіт громадянки [PERSON] не посвідчувався (а.с. 19, 33). Відповідно до копії державного акту серії ІІ-МК № 012466, виданого 22.04.2002 року на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Бармашівської сільської ради народних депутатів від 22.08.2001 року № 2, [PERSON] на час смерті мала у власності земельну ділянку площею 10,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 21). За даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, отже спадкові відносини не вичерпано (а.с. 30-31). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2013 року, що набрало законної сили 02.09.2013 року, було встановлено родинні відносини між позивачкою [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], як рідних сестер (а.с. 20). Посилаючись на поважність причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри позивачка вказує на свій похилий вік, адже на день смерті [PERSON], позивачці виповнилося 80 років. Також на підтвердження свого незадовільненого стану здоров'я, що, як вказує позивачка, перешкоджало їй здійсненню дій щодо оформлення своїх спадкових прав, [PERSON] надано виписки з її лікарняних карт, згідно яких вона неодноразового в період з 2002 року по 2009 рік проходила стаціонарне лікування (а.с. 22-26) . Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 26.12.2013 року № 1648/01-16, яким [PERSON] було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з порушенням вимог ст. 1270 ЦК України щодо строків звернення із заявою про прийняття спадщини. Також нотаріусом вказано про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину також через не надання всіх документів, необхідних для оформлення спадкових прав щодо земельної ділянки - витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги (а.с. 13). За положеннями ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. З огляду на похилий вік позивачки та її поганий стан здоров'я, що підтверджено документально, враховуючи, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася та спадкові правовідносини не вичерпано, доводи [PERSON] щодо поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини та наявність підстав захисту її права на спадкування майна після смерті сестри [PERSON] заслуговують на увагу. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності на земельну ділянку у зв'язку з неможливістю оформлення цих прав в нотаріальному порядку, то відповідно до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі відповідних документів, в тому числі, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги. Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. За ст.3 цього Закону слідує про обов'язковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти (земельні ділянки, розташовані на території України). Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. З огляду Державного акту, яким посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 10, 37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, слідує, що кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно, а отже поземельна книга не заводилася, що дійсно перешкоджає позивачці в оформленні її спадкових прав відносно цього майна в нотаріальному порядку. Однак, відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, встановивши, що відповідно до положень ст.1262 ЦК України, позивачка є спадкоємицею другої черги після смерті [PERSON] та спадкоємців попередньої черги немає, що термін прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, та спадкові відносини на цей час не вичерпані, проте оформити свої спадкові права позбавлена можливості через вищевказані обставини, тому відповідно до ст.16 ЦК України, суд вважає, що її цивільні права підлягають захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку к спадкоємця майна [PERSON]

Outcome: approved