Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане та посвідчене державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори 17 серпня 2000 року на майно [PERSON], яка померла [INFO] , її сину [PERSON] на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень» розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 18967 гривень, яке належало померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08 квітня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №210, та скасування вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом; визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04.08.2004 року [PERSON] В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті матері в будинку залишився проживати його батько [PERSON]. Позивач зазначає, що на підставі ст.549 ЦК України в редакції 1963 року його батько вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті матері позивач також прийняв спадщину, так як проживав у будинку, проводив ремонт будинку, обробляв присадибну земельну ділянку. Батько позивача [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті позивач подав заяву про прийняття спадщини до Брусилівської державної нотаріальної контори. Також заяву про прийняття спадщини подав брат позивача [PERSON] Після смерті батька позивачем було оформлено спадщину на 1/2 частину спадкового майна. Після смерті брата [PERSON], який помер [INFO], спадщину прийняла його дочка [PERSON] В кінці 2013 року позивачу стало відомо, що його мати мала право на земельну частку (пай). В липні 2014 року на свою заяву отримав відповідь з відділу Держземагенства у Брусилівському районі про те, що [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], 24.11.2000 року здійснено переоформлення сертифікату на [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2000 року за №2-366. 04.08.2004 року [PERSON]був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Позивач вважає, що його брат [PERSON] не мав права оформляти на себе усе спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], оскільки спадкоємцями першої черги були позивач, його брат [PERSON] та їх батько [PERSON] Згідно з поданими заявами про збільшення та уточнення позовних вимог позивач, посилаючись на ст.ст.48, 529, 549 ЦК України (1963р.), ст.ст.203, 215, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1269, 1301 ЦК України (2003р.), просить: - визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане спадкоємцеві майна [PERSON], яка померла [INFO], її сину [PERSON] на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень» розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 18967 гривень, яке належало померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08 квітня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №210, посвідчено державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори 17 серпня 2000 року, недійсним та скасувати його; - визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 04.08.2004 року [PERSON]; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 травня 2012 року, яке видане спадкоємцеві майна [PERSON], який помер [INFO], його дочці [PERSON] на спадкове майно, що складається із права власності на земельну ділянку по державному акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04.08.2004 року [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 3,5125 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Соболівської сільської ради (за межами населеного пункту) Брусилівського району Житомирської області. В обгрунтування збільшення позовних вимог зазначено, що брат [PERSON]подав заяву до нотаріуса державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 17 серпня 2000 року через 1 рік 2 місяці після смерті [PERSON] В заяві зазначив про те, що інших спадкоємців немає, приховавши те, що з матір'ю проживав батько [PERSON], який на той час був живим та відповідно до ст.549 ЦК України (1963р.) прийняв спадщину. Брат [PERSON]помер [INFO] і після його смерті спадщину прийняла його дочка [PERSON], яка отримала 16 травня 2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 3,5125 га. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивач [PERSON] надіслав до суду ощадну книжку матері [PERSON] із заявою, в якій зазначив, що він забрав ощадну книжку матері з будинку батьків на протязі шести місяців з дня смерті матері і тому вважається таким, що прийняв спадщину. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнив, що в позовній заяві поряд з вимогами про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та державних актів на право власності на земельну ділянку помилково зазначено про скасування оспорюваних правовстановлюючих документів. Пояснив, що ними пред'явлені лише вимоги про визнання вказаних правовстановлюючих документів недійсними. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що позивач після смерті матері в будинку батьків не проживав. Там постійно проживав її чоловік [PERSON], який говорив їй, що оформив на себе земельний пай матері. Представник відповідача [PERSON] оголосив в судовому засіданні письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що з матеріалів спадкової справи №335, відкритої після смерті [PERSON], вбачається, що спадщину прийняли та оформили 17.08.2000 року син спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, так як у нього був документ, що підтверджував право власності спадкодавця на земельну ділянку, та 30.07.2007 року чоловік спадкодавця [PERSON], так як у нього знаходилися ощадні книжки, які належали спадкодавцю. Позивач [PERSON] із заявою про прийняття та оформлення спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався. Так як після смерті [PERSON] позивач [PERSON]спадщини не прийняв, тому його права не були порушені отриманням [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. З досліджених судом свідоцтв про народження, свідоцтв про смерть, витягу з погосподарської книги Соболівської сільської ради, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2014 року вбачається, що в [ADDRESS], проживав [PERSON] разом з дружиною [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцями за законом першої черги померлої [PERSON] були її чоловік [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON] Спадкоємцями за законом першої черги померлого [PERSON] були його діти [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину. Згідно з матеріалами спадкової справи №335 до майна померлої [INFO] [PERSON] жоден із спадкоємців заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом визначеного ст.549 ЦК України (1963р.) шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не подавав. 17 серпня 2000 року [PERSON] звернувся державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої [PERSON], яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень» розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 18967 гривень, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08 квітня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №210. На підтвердження прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] надав державному нотаріусу сертифікат на право на земельну частку (пай). У вказаній заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] зазначив, що інших спадкоємців немає, тим самим приховавши від нотаріуса достовірно йому відому інформацію про інших спадкоємців першої черги за законом, зокрема, про свого батька [PERSON], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке складалося із частки померлої [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя, та про свого рідного брата [PERSON] 17 серпня 2000 року державний нотаріус Коростишівської державної нотаріальної контори, який був введений в оману [PERSON]щодо інших спадкоємців померлої [PERSON], видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцеві майна [PERSON], яка померла [INFO], на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Жовтень» розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 18967 гривень, яке належало померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08 квітня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №210. 30 липня 2007 року [PERSON] звернувся державного нотаріуса Брусилівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої [PERSON], яке складається з грошових вкладів в Брусилівському відділенні Ощадбанку на рахунку № [NUMBER]. В заяві [PERSON] не зазначено про інших спадкоємців померлої [PERSON] Зважаючи на те, що у спадковій справі вже була заява [PERSON], державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 30 липня 2007 року було видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцеві майна [PERSON], яка померла [INFO], на спадкове майно, що складається з ? частини грошових вкладів, компенсацій, індексацій та нарахувань на них, що знаходяться в Брусилівському відділенні Ощадного банку на рахунку померлої №91551-14706. Згідно з повідомленням відділу Держземагенства України у Брусилівському районі від 08.07.2014 року №14536/01.08/03, наданого за вимогою адвоката Кієнка Д.О., 24 листопада 2000 року було зареєстровано переоформлення сертифіката на право на земельну частку (пай), який був виданий [PERSON], на [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2000 року. 04 серпня 2004 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,51 га, яка знаходиться на території Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області та належала померлому на підставі державномого акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Брусилівською райдержадміністрацією 04.08.2004 року, зареєстрованої в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під кадастровим номером [NUMBER]. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] оформила державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 3,5125 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Соболівської сільської ради (за межами населеного пункту) Брусилівського району Житомирської області. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 травня 2012 року, державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] подав до суду ощадну книжку матері [PERSON] із заявою, в якій зазначив, що він забрав ощадну книжку матері з будинку батьків на протязі шести місяців з дня смерті матері і тому вважається таким, що прийняв спадщину. Такі твердження позивача [PERSON] не спростовані, а тому є достатні підстави вважати, що [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК України (1963р.) вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 18/5 від 14.06.94р., яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до ст.48 ЦК України (1963р.) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Частиною першою ст.529 ЦК України (1963р.) визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З огляду на викладене суд вважає, що є достатні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори 17 серпня 2000 року і видане спадкоємцеві майна [PERSON], яка померла [INFO], її сину [PERSON] на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай), оскільки позивач має право спадкувати за законом 1/3 частину у спадщині [PERSON], в тому числі, 1/3 частину спадкового майна, яке складається з права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], але перешкодою для реалізації цього права є оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно підлягають задоволенню як похідні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 04 серпня 2004 року [PERSON]; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2012 року, яке видане спадкоємцеві майна [PERSON], який помер [INFO], його дочці [PERSON] на спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,51 га, яка знаходиться на території Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області та належала померлому на підставі державномого акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2012 року на земельну ділянку площею 3,5125 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Соболівської сільської ради (за межами населеного пункту) Брусилівського району Житомирської області. Суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даними позовними вимогами про захист свого цивільного права, оскільки в даному випадку позивач дізнався про порушенння свого права, передбаченого ст.ст.560, 561 ЦК України (1963р.) на одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину з часу, коли він отримав відповідь з відділу Держземагенства України у Брусилівському районі від 08.07.2014 року №14536/01.08/03 про те, що 24 листопада 2000 року було зареєстровано переоформлення сертифіката на право на земельну частку (пай), який був виданий [PERSON], на [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2000 року, та 04 серпня 2004 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти в розмірі 974,40 гривень на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору. На підставі ст.ст.48, 529, 549, 560, 561 ЦК України (1963р.),

Outcome: approved