Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

21.10.2014 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач)звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором з [PERSON] (далі за текстом -відповідача) у розмірі 35 755,38 (тридцять п'ять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 38 копійок та судові витрати. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 27.02.2014 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКом» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н від 27.02.2014 р., відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, відповідно до умов договору. 22.10.2014 р. Саратським районним судом Одеської області відкрито провадження у справі. [INFO] відповідач [PERSON] помер. 12.01.2016 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області закритопровадження у справі у зв'язку зі смертю відповідача - [PERSON] /а. с. 134, Т. 1/. 15.03.2016 р. Апеляційним судом Одеської області ухвала суду першої інстанції від 12.01.2016 р. про закриття провадження у справі скасована, справа направлена для продовження розгляду до того ж суду /а. с. 164, 165, Т. 1/. 23.03.2016 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області повторно відкрито провадження у даній справі /а. с. 170, Т. 1/. 11.08.2016 р. позивач уточнив позов, в якому просив суд замінити померлого відповідача - боржника [PERSON] на його спадкоємця - [PERSON] /а. с. 230, Т. 1/. 11.08.2016 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області залучено як відповідача по справі правонаступника - [PERSON] /а. с. 232, Т. 1/. 01.08.2017 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області справа передана за підсудністю до Арцизького районного судуОдеської області за місцем проживання правонаступника відповідача - [PERSON] /а. с. 98, 99, Т. 2/. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву від 11.11.2014 р. про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 43, Т. 1; а. с. 123, Т. 2/. Відповідач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, особи належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити в позові у повному обсязі. 15.12.2017 р. набув чинностіЗакон України №2147-VIIвід 03.10.2017 р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», на підставі якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із зобов'язального права за договором кредиту, пов'язані з вимогою за боргами спадкодавця, тому при вирішенні спору слід керуватися Цивільним Кодексом України (далі за текстом - ЦК України). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши надані сторонами докази, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених Законом. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, відповідно до Глави 6 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКом» та [PERSON], на підставі Заяви і Умов та Правил надання банківських послуг від 27.02.2014 р. укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого позивач повинен був передати кредит позичальникуу вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом/а. с. 6-31, Т. 1/. До позовної заяви в якості доказів позивачем надані Умови та Правила надання банківських послуг, які не підписані позичальником. У даному випадку суд позбавлений можливості з'ясувати, що саме ті Умови та Правила надання банківських послуг мав на увазі [PERSON], підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в яких зазначені порядок розрахку процентів, пені, комісії та штрафних санкцій по кредиту/а. с. 8-31, Т. 1/. Також, з письмових доказів, які надані позивачем до суду, суд не вбачає видаткових документів (квитанції, ордеру, розписки, банківської виписки, платіжного доручення), що підтверджують отримання відповідачем [PERSON] кредиту в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що позичальнику був наданий кредит у розмірі 25 000,00 (двадцять п'ять тисяч) гривень 00 копійок.Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг,позичальник не зазначив точну суму або ліміт кредиту, яий він бажає отримати /а. с. 6, Т. 1/. Позивач надав до суду доказ у вигляді фото-звіту про отримання банківської картки відповідачем [PERSON], однак суд не приймає до уваги вказаний доказ, оскільки не вбачається можливим встановити, який баланс кредитних коштів був на зазначеній банківській картці, яку тримає у руках невстановлена особа на фото /а. с. 34, 80, Т. 2/. Як вбачається із пояснень відповідача [PERSON] (при його житті) та його представника [PERSON] кредит або кредитну картку у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКу» він не отримував. Крім того, відносно відповідача [PERSON] проводились судово-психіатричні експертизи, які однозначного та остаточного висновку щодо його дієздатності не зробили, при цьому зазначили, що особа страждає малоумієм /а. с. 87-89, 107-111, Т. 1/. Стаття 81 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, відповідно до ст. 76 ЦПК України. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-79 ЦПК України. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України. За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди, відповідно до норм статті 638 ЦК України. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позичальник [PERSON]від 27.02.2014 р. не отримував кредит у фінансовій установі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 25 000,00 (двадцять п'ять тисяч) гривень 00 копійок, з підстав того, що вказаний факт не доведено позивачем та не підтверджується наданими до суду жоднимидоказами, що містяться у матеріалах цивільної справи. При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач [PERSON] помер [INFO] Дані відомості зазначені у лікарському свідоцтві №7 від 08.01.2016 р.; підтверджені копією свідоцтва про смерть /Серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], померлого [INFO] /а. с. 131, 132, Т. 1/. 12.01.2016 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області закритопровадження у справі у зв'язку зі смертю відповідача - [PERSON] /а. с. 134, Т. 1/. 27.01.2016 р. позивач подав на ухвалу Саратського суду Одеської області апеляційну скаргу про скасування вище зазначеної ухвали від 12.01.2016 р. про закриття провадження у справі. 15.03.2016 р. апеляційним судом Одеської області ухвала суду першої інстанції від 12.01.2016 р. про закриття провадження у справі - скасована, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду /а. с. 164, 165, Т. 1/. 23.03.2016 р. на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області суд першої інстанції повторно відкрив провадження у даній цивільній справі /а. с. 170, Т. 1/. 11.08.2016 р. позивач уточнив позов, в якому просив суд замінити померлого відповідача - боржника [PERSON] на його спадкоємця - [PERSON] /а. с. 230, Т. 1/. 11.08.2016 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області залучено як відповідача по справі правонаступника - [PERSON] /а. с. 232, Т. 1/. 01.08.2017 р. на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області справа передана за підсудністю до Арцизького районного судуОдеської області за місцем проживання правонаступника відповідача - [PERSON] /а. с. 98, 99, Т. 2/. 11.08.2016 р. позивач уточнив позов, в якому просив суд замінити померлого відповідача - боржника [PERSON] на його спадкоємця [PERSON] /а. с. 230, Т. 1/. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Відповідно до довідки №508/01-16 від 12.05.2016 р., виданої Саратською районною державною нотаріальною конторою Одеської області вбачається, що спадкова справа стосовно майна [PERSON], померлого [INFO], заведена приватним нотаріусом Саратського нотаріального округу Одеської області Сулаковим І. І., за номером 76-2016 /а. с. 193, Т. 1/. 31.03.2016 р. приватним нотаріусом Сулаковим І. І., згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, відкрита спадкова справа на підставі заяви сестри померлого - [PERSON] /а. с. 210, 213, 214, Т. 1/. З відповіді Головного управліня Держгеокадастру в Одеській області №9-15-0.51-10797/2-16 від 30.06.2016 р. зазначено, що за померлим [PERSON] зареєстровано на праві власності дві земельні ділянки /а. с. 226, 227, Т. 1/: -на підставі державного акту на право власності серія [NUMBER] від 20.04.2005 р., на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 2.99 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, з кадастровим номером [NUMBER], за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -на підставі державного акту на право власності серія [NUMBER] від 20.04.2005 р., на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 2.53 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, з кадастровим номером [NUMBER], за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Іншого майна у померлого [PERSON] не встановлено /а. с. 221, Т. 1/. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що спадщину за законом прийняла сестра померлого - [PERSON] /а. с. 210, 213, 214, Т. 1/. Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Як вбачається із письмових пояснень [PERSON], її брат не отримував кредит в банкі, зі слів брата, боргів у нього не було, ті обставини він підтверджував при житті /а. с. 124, 125, Т. 2/. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Якщо кредитор спадкодавця не знав, і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України.Доказів, стосовно пред'явлення претензій кредитора до спадкоємців, позивачем не надано. Крім того, суд звертався до нотаріуса, який завів спадкову справу №76-2016 на померлого [PERSON] про факт зверненя фінансової установи з претензією до спадкоємців боржника. Нотаріус повідомив суд, що з претензіями ніхто у 2016 році не звертався. Судом встановлено, що кредитор знав про відкриття спадщини на померлого боржника [PERSON] щеу січні 2016 р., так як отримав ухвалу Саратського районного суду Одеської області про закриття провадження у справі у зв'язку зі смертю відповідача, та вже 27.01.2016 р. подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду до апеляційної інстанції. Суд звертає увагу на те, що позивач не використав своє право щодо звернення до суду із позовом до спадкоємиці [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно, яке залишилось після смерті боржника [PERSON] протягом шости місяців, в строк до 26.06.2016 р. , включно, чим на думку суду, позбавив себе права вимоги, відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За правилами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКу» про стягнення з правонаступника [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 35 755,38 (тридцять п'ять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 38 копійок. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed