Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

21.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 1999 року до 23.11.2004 року, який розірвано на підставі рішення суду. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім і навчається за контрактною основою вартістю 12000 грн. на рік на денній формі в «Українському державному хіміко-технологічному університеті», і не має змоги влаштуватись на роботу. Відповідач є працевлаштованим, має дітей, тому позивач вважає, що він має матеріальну можливість утримувати їх спільну дитину та брати участь у додаткових витратах. В зв'язку із зазначеним, [PERSON], посилаючись на ст. ст. 185, 199, 200 СК України, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років, у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягнути з відповідача [PERSON], на користь позивача [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг, до закінчення навчання чи до досягнення 23 років, у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги не визнає. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 27.09.1999 року до 23 листопада 2004 року (копія паспорта громадянина України [PERSON] Серії [NUMBER], виданий Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області стор. 4, копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська) (а.с.4,7). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданої 18.04.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська (а.с.19). [PERSON], станом на дату звернення позивачем [PERSON] до суду 21.09.2018 року, є повнолітнім. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки №2982 від 26.04.2018 року, виданої [PERSON], зазначено, що до складу її сім'ї за адресою: [ADDRESS], входять: син [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10). Факт навчання повнолітнього [PERSON] на факультеті «Технології органічних речовин та біотехнології» на денній формі за контрактною основою, вартістю 48000 грн. 00 коп. в період з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року, підтверджено Договором №То-005 про надання освітніх послуг від 15 серпня 2018 року, укладеним між Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» та [PERSON] (а.с. 9, 32-33). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] в обґрунтування заперечення проти позову надано документи з яких встановлено наявність у нього, окрім повнолітнього сина [PERSON], [INFO], інших дітей, а саме синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких ним за власною заявою поданою 17.09.2018 року за місцем роботи, здійснюються аліментні відрахування у наступних розмірах: 50% - до 21 березня 2019 року; 33% з 22.03.2019 року до 20.09.2029 року; 25% з 11.09.2029 року до 11.09.2034 року (а.с.26), що не суперечить вимозі ст. 187 СК України. Так, ст. 187 СК України передбачає, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. На підставі заяви одного з батьків аліменти можуть бути відраховані і тоді, коли загальна сума, яка підлягає відрахуванню на підставі заяви та виконавчих документів, перевищує половину заробітної плати, пенсії, стипендії, а також якщо з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину. Особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. На підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві. [PERSON] працює на посаді диспетчера локомотивного в РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»/СП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» і йому нараховано за період з травня 2018 року до жовтня 2018 року заробітну плату у сумі 88650 грн. 03 коп., ПФО у сумі 15957 грн. 01 коп., сплачені аліменти за період з серпня 2018 року до жовтня 2018 року становлять 16862 грн. 73 коп. (а.с.29,30) Відповідно до листа, направленого 27.09.2018 року №13.5-47/13835 Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного ТУЮ у Дніпропетровській області до Дніпровської дирекції залізничних перевезень РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зазначено, що згідно заяви стягувача [PERSON], заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №403/4643/12 від 08.12.2012 року, який виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно станом на 30.06.2018 року, відсутня (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. На підставі вищевикладеного, встановивши, що повнолітній син відповідача [PERSON], [PERSON], навчається на денній формі за контрактною основою, в зв'язку із чим не має змоги працевлаштуватися, систематично зобов'язаний сплачувати за отримувану освітню послугу, а відповідач, хоч і має на своєму утриманні інших двох неповнолітніх дітей, отримує регулярний заробіток, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] враховуючи матеріальне становище відповідача, шляхом стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Окрім того, суд зазначає, що не підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього [PERSON], [INFO], оскільки положення ст. 185 віднесеної до Глави 15 СК України регулює обов'язок матері, батька утримувати дитину. В свою чергу, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст. 6 СК України). Також, суд звертає увагу позивача на те, що під час розгляду справ щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, розмір аліментів на їх утримання визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням виключно обставин, визначених даною статтею, які закріплено у частині першій. Розмір мінімального гарантованого розміру аліментів визначений матеріальним законом стосується розміру аліментів на дитину, але правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що передбачено ч. 1 ст. 6 СК України. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 199, 200, 201 СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року,

Outcome: partial