Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

19 червня 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири; судові витрати по справі просив покласти на відповідача. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 08 червня 2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNHDGK00000043. Відповідно до кредитного договору відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 35400,00 доларів США строком до 06.06.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір іпотеки №DNHDGK00000043, згідно умов якого, відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, виникла заборгованість за кредитом; позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2013 року зміненим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року в розмірі 29686,60 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], проте, відповідач, до теперішнього часу квартиру не звільнила, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2013 року (а.с.15-16) зміненим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2013 року (а.с.17-19), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року в розмірі 29686,60 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ст.109 ЖК України примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Крім того, згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №3 роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі зареєстрована (а.с.53), на виконання вимог ст.109 ЖК України, ст.ст.39-40 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель направив відповідачу вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення (а.с.20), у зв'язку з чим, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 (сорок) копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved