Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

1 Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У своєму позові позивач зазначив, що 24 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменований в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 105/6-77-7, згідно якого відповідач отримав в кредит кошти у розмірі 74 250,00 доларів США. У порушенні норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22 березня 2017 року має заборгованість у розмірі 64 666,60 доларів США за тілом кредиту та 38 676,08 дол.США - заборгованість за відсотками. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариством «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 64 666,60 доларів США за тілом кредиту та 38 676,08 дол.США - заборгованість за відсотками та стягнути судові витрати. Представник позивача Публічного акціонерного товариством «Укрсоцбанк» у судове засідання не з`явився, просить розглянути справу за відсутність їх представника, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду відзив, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що дійсно 24 липня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, на підставі якого ним отримані грошові кошти у розмірі 74 250 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 23 липня 2014 року.\~ Останній платіж був здійснений 28 листопада 2008 року у розмірі 884 дол.США, на погашення нарахованих відсотків у сумі 25 дол.США, а позивач звернувся до суду лише\~ у 2017 році, тому просить суд відмовити в задоволенні позову, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] також надав суду заяву, у якій просить суд відмовити в задоволенні позову. 2. Заяви, клопотання учасників справи 17 липня 2017 року, 19 серпня 2017 року, 31 жовтня 2017 року, 22 січня 2019 року представником позивача надана заява про розгляд справи без присутності представника позивача. 07 листопада 2017 року надана заява про вступ у справу в якості третьої особи [PERSON] 15 січня 2018 року, 26 березня 2018 року заява про відкладення розгляду справи. 19 січня 2018 року представником позивача надано заперечення про вступ третьої особи. 28 вересня 2018 року відповідачем наданий відзив на позов. 22 жовтня 2018 року представником позивача надана відповідь на відзив із додатковими доказами. 18 грудня 2018 року відповідачем надане заперечення на відповідь на відзив. 3.Процесуальні дії суду 13 червня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 08 листопада 2017 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] 19 січня 2018 року ухвалою суду визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 20 лютого 2019 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменований в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 105/6-77-7, згідно якого відповідач отримав в кредит кошти у розмірі 74 250,00 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 23 липня 2014 року (а.с.4-6, 7-8, 10, 11). У порушенні умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22 березня 2017 року має заборгованість у розмірі 64 666,60 доларів США за тілом кредиту та 38 676,08 дол.США - заборгованість за відсотками\~ (а.с.13-14). В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором кредиту № 105/6-77- від 24 липня 2007 року, та за кредитним договором № 105/6-78-7 від 24 липня 2007 року, укладеним із Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменований в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] , між позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] 24 липня 2007 року був укладений іпотечний договір № 105/24-91-7 та 15 липня 2009 року договір № 1 про внесення змін до Іпотечного договору.\~ 15 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який було перейменовано на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 105/6-77-7 від 24 липня 2007 року, якою були внесені зміни до графіку платежів та визначений новий кінцевий термін погашення кредитної заборгованості до 23 липня 2019 року. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є заборгованість за кредитним договором. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 5. Оцінка суду Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 509 ЦК України,\~ зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Що стосується посилання відповідача на пропущений строк позовної даності суд виходить з наступного. Згідно до матеріалів справи вбачається, що сторони визначили строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитом та процентами за користування ним, кінцевий строк повернення кредиту до 23 липня 2019 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів щомісячно, у розмірі та строки, визначені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору\~ до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 та 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК\~ України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення кредиту, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором лише в травні 2017 року, при тому, що останній платіж відповідачем здійснено лише в листопаді 2008 року в розмірі 884 доларів США та в червні 2012 року - 25 доларів США за відсотками. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, що є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, пред`явивши вимогу до боржника про погашення заборгованості за кредитом та процентів за його користування позивач звернувся до суду із зазначеним позовом як до боржника, з пропуском цього строку, а тому відповідно до вимог статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, а також те, що в задоволені позову відмовлено, вимоги позивача про стягнення судового збору не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed