Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

21 серпня 2020 року предстанвик позивача, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 18 вересня 2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви б/н від 18.09.2012 року, на підставі якої відповідач отримала кредит в розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана заява разом з «Умовами на правилами надання банківських послуг» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua , складає між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг. [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк не проводила чергові платежі, а тому станом на 17 травня 2020 року за неюпо укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 187364,81 грн, з яких 456 грн- заборгованість за кредитом, 181518,08 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5389,94 грн -заборгованість за пенею. На даний час позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, а також заборгованість про процентам за період з 18.09.2012 року по 01.11.2019 рік у сумі 139813,44 грн. Крім цього прохає суд стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала частково та визнала позов в частині суми заборгованості, однак при цьому прохала відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, оскільки з Умовами та правилами надання банківських послуг при укладенні договору не ознайомлювалась та нічого не підписувала. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 вересня 2012 року [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку уклала договір з АТ «ПриватБанк» та отримала кредитну картку з персональним ідентифікаційним номером для авторизації. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» приклади використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна» з розрахунком загальної суми витрат клієнта та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. В подальшому [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.37). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.05.2020 року становить 187364,81 грн, з яких 456 грн- заборгованість за кредитом, 181518,08 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5389,94 грн -заборгованість за пенею. При цьому заборгованість за процентами за період з 18.09.2012 року по 01.11.2019 року - 139356,65 грн (а.с.5-7). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника процентна ставка по кредиту не вказаний. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Однак як встановлено з розрахунку заборгованості розмір процентної ставки за кредитом не визначено. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у справі № 342/180/1, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.04.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.10.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем фактично отримані та використані кошти та у добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в цій частині слід задовольнити, стягнувши із відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту в розмірі 456,79 грн, яка не оспорюється та визнається сторонами. Разом з тим, у задоволенні позову в іншій частині слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що відповідач ознайомлена саме з тими Умовами та правилами надання послуг ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи. Крім цього, статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що сума позову, з якою звертався позивач до суду становила 139813,44 грн, відповідно до якого було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. На даний час судом прийнято рішення про задоволення позову в розмірі 456,79 грн, а тому на користь позивача з відовідача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволеного позову, що становить 150,74 грн.

Outcome: partial