Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

21.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення яким: визнати квартиру № 1 в житловому [ADDRESS] в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторська в м. Одеса, Ѕ частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області спільною сумісною власністю подружжя. Розділити зазначене нерухому майно, залишивши у приватній власності [PERSON]: квартиру № 1 в житловому будинку № 170/2 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса; ј частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області та залишити у приватній власності [PERSON]: квартиру № 39 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторській в м. Одеса, ј частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними за сімейні кошти було придбане майно, однак відповідач не визнає його право на Ѕ частину зазначеного майна, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги. На стадії дослідження матеріалів справи представник [PERSON] покинув залу судового засідання та до судового засідання не повернувся. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що майно, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та поділити, є особистою приватною власністю інших людей, а тому не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу, у звʼязку з чим просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Разом з позовною заявою, позивачем [PERSON] було подано заяву про відстрочення сплати судового збору, заяву про забезпечення позову та заяву про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2017 року було відмовлено у відстроченні судового збору та позовну заяву [PERSON] залишено без руху у звʼязку з несплатою судового збору. 28.09.2017 року представник позивача подав до суду заяву до якої додав квитанцію про сплату судового збору, чим усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року було відкрито провадження у справі та забезпечено позов шляхом накладення арешту на: - квартиру № 1 в житловому будинку № 170/2 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса; - квартиру № 39 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторська в м. Одеса; - двоповерховий житловий будинок № 4-а по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області; - Ѕ частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області. У судовому засідання 12.12.2017 року представником позивача [PERSON] було подано заяву про часткове залишення позовної заяви без розгляду в частині поділу двоповерхового житлового будинку № 4-А по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області. Також, у судовому засідання 12.12.2017 року представником [PERSON] було подано заяву про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року, позовну заяву [PERSON] в частині вимог стосовно поділу двоповерхового житлового будинку № 4-А по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області залишено без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року судом було задоволено клопотання представника [PERSON] та витребувано докази. У судовому засіданні 19.03.2018 року представником [PERSON] було заявлено ряд клопотань: про призначення судової автотоварознавчої експертизи; про призначення судової почеркознавчої експертизи; про призначення судової товарознавчої експертизи; про відстрочення плати судового збору за подання клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи; про витребування доказів. Також, представником [PERSON] було подано додаткову позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судових автотоварознавчих експертиз, про відстрочення судового збору за подання клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи, про призначення почеркознавчої експертизи, про витребування доказів залишено без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року, додаткову позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя залишено без розгляду. Також, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року витребувано з Закарпатського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів, на підставі яких був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, 794, від 04.04.1973 року, посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області [PERSON] У судовому засіданні 22.05.2018 року представником [PERSON] було заявлено клопотання про обʼєднання в одне провадження позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2018 року було відмовлено у задоволені клопотання представника позивача [PERSON] про обʼєднання в одне провадження позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя. У судовому засіданні 22.05.2018 року представником [PERSON] було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2018 року, було відмовлено у задоволені клопотання представника позивача [PERSON] прозупинення провадження по справі [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Також, у судовому засіданні 22.05.2018 року, на стадії дослідження матеріалів справи, представник [PERSON] залишив залу судового засідання, пославшись на погане самопочуття. Судом було оголошено перерву у судовому засіданні на 2 хвилини, однак представник [PERSON] покинув будівлю суду та до судового засідання не повернувся, при цьому жодного клопотання або заяви до канцелярії суду не надав. Враховуючи, що справа слухається вже тривалий час, учасниками справи були надані суду пояснення по справі, судом були витребувані всі необхідні докази, позиція сторін для суду є зрозумілою, представник відповідача не заперечувала проти продовження розгляду справи, суд вважає за можливим продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача, який не повернувся до судового засідання. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що 25.04.1971 року, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кондратюк) [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Переймівською сільською радою Балтського району Одеської області, актовий запис № 05. 05.02.2010 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру № [ADDRESS]. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 284 (т. 1, а.с.83) Позивач, [PERSON], своєю заявою від 02.02.2010 року, надав згоду дружині [PERSON] на купівлю квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Заява була особисто підписана [PERSON], справжність підпису [PERSON] в заяві засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 238 (т. 1, а.с. 91) 05.11.2011 року, [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] управляти і розпоряджатися всім його майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в тому числі будь-якими належними йому транспортними засобами, укладати всі передбачені законом угоди щодо управління і розпорядження майном: купувати, продавати, приймати в дарунок, обмінювати, заставляти і приймати під заставу, здавати оренду і орендувати житлові будинки та інше нерухоме та рухоме майно, в тому числі земельні ділянки тощо… Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 2570 (т. 1, а.с. 50). [PERSON] 12.03.2013 року було надано згоду дружині [PERSON] на відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Заява була особисто підписана [PERSON], справжність підпису [PERSON] в заяві засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 45 (т. 1, а.с. 49) Своїм листом приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу [PERSON] від 24.01.2018 за № 81 повідомила, що дійсно 29.01.2013 року за реєстраційним номером 45, нею було засвідчено справжність підпису [PERSON] під заявою до компетентного органу про згоду на відчуження дружиною [PERSON] квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Також, позивач, [PERSON], своєю заявою від 12.03.2013 року, надав згоду дружині [PERSON] на відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Заява була особисто підписана [PERSON], справжність підпису [PERSON] в заяві засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 245 (т. 2, а.с.\-\-34) 18.03.2013 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру № [ADDRESS]. Договір було посвідчено державним нотаріусом Пʼятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3-350 (т. 1, а.с. 226) 13.04.2013 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру № [ADDRESS]. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Пʼятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3-459 (т. 1, а.с.174) Відповідно до приписів ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, судом встановлено що у 2013 році обидві квартири, які позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя були відчужені відповідачем [PERSON], при цьому позивач [PERSON] особисто надавав згоду на відчуження кожної квартири, що підтверджується його заявами, які були нотаріально посвідчені. 15.05.2013 року [PERSON] своєю заявою відкликав свої підписи під завами про надання згоди своїй дружині [PERSON] на відчуження квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], який було засвідчено 29.01.2013 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстраційним номером 45 та під заявою про надання згоди своїй дружині [PERSON] на відчуження квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], який було засвідчено 12.03.2013 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстраційним номером 245. Справжність підпису [PERSON] у заяві про відкликання своїх підписів засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстраційним номером 865 (т. 2 а.с. 79). Суд вважає, що оскільки відкликання [PERSON] своїх підписів під заявами про надання згоди дружині на відчуження квартир відбулося після укладення договору купівлі-продажу та договору дарування квартир, це жодним чином не може впливати на законність укладання договорів по відчуженню квартир, тому що на момент укладання зазначених договорів діяли нотаріально посвідчені добровільні згоди [PERSON] на відчуження обох квартир, тому суд критично ставиться до цього доказу. Подружні стосунки між сторонами не склались, у звʼязку з чим заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 27.08.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кондратюк) [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07.09.2015 року (т. 1, а.с. 57). Таким чином, на момент набрання законної сили судовим рішенням про розірвання шлюбу, ні [PERSON], ні [PERSON] вже не були власниками квартир, розташованих за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], тобто у них було відсутнє право спільної сумісної власності на зазначені квартири. Відповідно до надісланого з Закарпатського обласного державного нотаріального архіву договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності, укладеного на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради депутатів трудящих від 28.03.1973 року, вбачається, що земельна ділянка за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 97-а була виділена мешканцям м. Рахів, вул. Партизанська, 91 під будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку (т. 2, а.с. 103-105). У судовому засіданні було зʼясовано, що на момент виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON], відповідач по справі [PERSON] вже майже два роки була одружена з позивачем [PERSON], більш того, відповідач [PERSON] ні коли не проживала в м. Рахів та ніколи не була знайома з [PERSON] і жодного відношення до будинку, розташованого за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 99/97/А не має. Суд вважає, що власник будинку за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 99/97/А [PERSON] та відповідач [PERSON] це різні особи, які мають однакові прізвище, імʼя та по батькові. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, ті інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем та його представником не було надано суду переконливих доказів того, що будинок, розташований за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 99/97/А є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] 22.07.2016 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру № [ADDRESS]. Договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 8-605 (т. 1, а.с. 128) Того ж дня, 22.07.2016 року, також було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру № [ADDRESS]. Договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 8-611 (т. 1, а.с. 162) В подальшому, 11.08.2017 року, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру № [ADDRESS]. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 8-786 (т. 1 а.с. 118) У судовому порядку вищезазначені договори купівлі-продажу та дарування квартир не були визнані недійсними, тож на момент подання позову власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], а власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу або після розірвання шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 2 ЦПК України, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи, що майно, яке вказане позивачем у позові не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], вона не підлягає поділу. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У звязку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір по справі відшкодуванню не підлягає, що передбачено ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, відмову у задоволенні позову, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для забезпечення позову, а тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 29.09.2017 року повинні бути скасовані у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed