Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В жовтні 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 09.08.2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30,00% річних. В подальшому, 19.05.2015 року банк переоформив відповідачу кредитну картку на «Універсальна COLD», встановивши базові відсоткову ставку в розмірі 42,0% річних з кінцевим строком дії картки до червня 2021 року. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 19.09.2018 року у сумі 14221,81 грн., яку банк просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, справу слухати за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, надав суду пояснення, в яких вказав, що після отримання кредитної картки в 2012 році, інших платіжних карток зазначених у довідці наданої банком не отримував, а тому вважає що банк пропустив строк звернення до суду, подав заяву про застосування строку позовної давності. З цих підстав просив в позові відмовити. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дій у справі. Ухвалою суду від 05.10.2018 позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 10.12.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14.01.2019 року витребувано в ПАТ КБ «Приватбанк» письмові докази отримання відповідачем платіжних карток із значенням дати видачі, терміну дії, фотознімки відповідач при їх наданні. 14.01.2019 року відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності щодо нарахованої пені, процентів та штрафу. 3. Фактичні обставини, встановлених судом та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Встановлено, що 09.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. За вказаним договором [PERSON] отримав в банку кредит на загальну суму 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені Умовами та правилами надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.2.2 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що картка є власністю банку і видається у тимчасове користування. Згідно пункту 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг, при перевипуску карти до закінчення її терміну дії клієнт повинен звернутись у відділення банку. ПАТ КБ «Приватбанк» надано довідку б/н відповідно до якої зазначено, що [PERSON] отримав наступні кредитні картки : - № [NUMBER] з терміном дії до 06.2021 року; - № [NUMBER] з терміном дії до 10.2018 року; - № [NUMBER] з терміном дії до 10.2017 року; Разом з тим, банком не надано доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] звертався до банку із заявою про перевипуск карти до закінчення терміну дії картки виданої 09.08.2012 року із встановленим терміном дії до жовтня 2017 року. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б\\н від 09.08.2012 року складає 14221,81грн., в тому числі 1912,69грн. тіло кредиту, 2993,15грн. відсотки за користування кредитом, 8162,55грн. пеня, а також штраф 500,00грн. (фіксована частина) та 653,42грн. (процентна складова). 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувшись до суду вказував на порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, несвоєчасне повернення коштів та наявність заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання за кредитним договором, не повернув грошові кошти у визначений договором строк, чим порушив права ПАТ КБ «Приватбанк». 5. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення 1912,69 грн. заборгованості за тілом кредиту підлягають до задоволення. Щодо стягнення 2993,15 грн. заборгованості за відсотками, то судом враховано наступне. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення відсотків. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. [PERSON] отримав кредитну картку в 2012 році з кінцевим строком дії жовтень 2017 року і заперечував отримання будь-яких інших карток, разом з тим, банком не надано доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] звертався до банку із заявою про перевипуск карти до закінчення терміну дії картки виданої 09.08.2012 року та встановленням іншого терміну дії картки. Таким чином, нарахування процентів за кредитним договором б/н від 09.08.2012 року припинилось 31.10.2017 року, а тому стягненню підлягають проценти за користування кредитними коштами в сумі 1577,94 грн. Щодо стягнення штрафу 500,00грн. (фіксована частина) та 653,42грн. (процентна складова) та пені в сумі 8162,55 грн. то судом враховано наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення. Відповідач на підставі пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цих Договором. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Крім того, у пункті 2.1.1.7.6 кредитного договору визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (500 грн + 5 % від суми позову). Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 8162,55 грн. не підлягають задоволенню. Крім цього, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені та штрафу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла датися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частини перша та третя статті 264 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини три-п'ять статті 267 ЦК України). За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (провадження № 6-14цс14). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 09.08.2018 року вбачається, що [PERSON] припинив сплачувати кошти на погашення заборгованості у 19.05.2015 року, тому суд вважає, що банк звернувшись з позовом у жовтня 2018 року пропустив строк позовної давності, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. 6. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 432,40грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial