Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

21.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на на земельну ділянкув порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через різницю зазначених в оригіналі правовстановлюючого документу на спадкове майно та інших документах, прізвищ позивача та померлої спадкодавці. Уповноважені представники сторін в судове засідання не зявились. Від позивача надійшла заява, в якій він свої вимоги підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі. Від представника відповідача надійшов лист в якому він зазначив що позов визнає та просить розглянути справу без його присутності. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: 21.08.2016 року [PERSON], [INFO] (зазначено російською мовою) померла на території Російської Федерації, про що видане свідоцтво про смерть серії ІV-АН № 561372 від 25.08.2016 року, відділом РАЦС адміністрації Октябрського району Ростовської області. [PERSON], [INFO], склала заповіт, що був посвідчений 31.01.2011 року секретарем Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 21. Відповідно до вказаного заповіту земельну ділянку в розмірі 0,9818 га., належного їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 546542, виданого 05 серпня 2008 року Великоновосілківським відділом земельних ресурсів Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області у межах згідно з планом на території Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства і зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-149-100053, вона заповідає сину [PERSON] Позивач [PERSON] є рідним сином померлої 21.08.2016 року [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ЯГ № 881329 від 24.04.1952 року, в якому зазначено російською мовою [PERSON], [INFO], його матірю зазначено [PERSON], [INFO] ( російською мовою) . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46669137 від 07.02.2017 року, виданого Великоновосілківською державною нотаріальною конторою, 07.02.2017 року Великоновосілківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 60203816 (номер у нотаріуса 5/2017) на спадкодавця [PERSON] померлу 21.08.2016 року. Відповідно до Постанови державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори [PERSON], від 16.11.2017 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельну ділянку, після смерті матері [PERSON], померлої 21.08.2016 року, посилаючись на невідповідність написання прізвищ спадкодавця та спадкоємця у правовстановлюючих та особистих документах. Неможливість оформити право власності на домоволодіння в позасудовому порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про відновленні порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ст.ст. 1216-1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України,заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин невідповідність написання прізвищ спадкодавця та спадкоємця у правовстановлюючих та особистих документах не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України,захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через невідповідність написання прізвищ спадкодавця та спадкоємця у правовстановлюючих та особистих документах, а з урахуванням того, що відповідна похибка виникає при написанні прізвищ різними мовами та в даному випадку вирішення питання виправлення цієї помилки не може бути врегульовано жодними існуючими нормами і правилами, а тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved