Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

20 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять права на земельну ділянку площею 8,0199 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла [PERSON] зазначену земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку було втрачено, а отримати дублікат даного документа [PERSON] не має можливості. Ці обставини перешкоджають йому оформити права на спадкове майно. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.33). Представник Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, як відповідача у справі, письмово повідомив судові про те, що відповідач позов визнає, зазначені у ньому обставини ним не оспорюються (а.с.35). Представник Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області, як третьої особи, письмово повідомив судові про відсутність заперечень проти позову (а.с.38). У попереднє судове засідання сторони, третя особа та їх представники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.32,34,36). Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.33,35,38). Виходячи з наведеного, а також положень стст130,158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 8,0199 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області від 14 вересня 2004 року (а.с.3,6). За правилами стст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2014 року спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме, все належне їй майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено 27 лютого 2014 року секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №3 (а.с.4,39-40). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.24). Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області від 18 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Спадкоємцю було роз'яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку можлива лише у разі надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно - державного акта право власності на земельну ділянку, однак цей документ було втрачено (а.с.6,26,27). Згідно з п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі відповідного державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.6). За правилами частини 1 ст.125, ст.126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (в редакції станом на час видачі спадкодавцеві [PERSON] правовстановлюючого документа) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За таких обставин, відсутність втраченого оригінала державного акта на право власності на землю не позбавляє спадкоємця [PERSON] права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved