overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

20.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через регулярні сварки і скандали, пов'язані з небажанням відповідача працювати і утримувати сім'ю, дітей. Також позивачка зазначила, що відповідач неодноразово відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Після останнього звільнення з місць позбавлення волі в травні 2015 року він взагалі припинив спілкування із родиною. У зв'язку з цим шлюбні відносини між ними остаточно припинені. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. При цьому зазначила, що шлюбні стосунки із відповідачем припинені три роки тому. Також просила повернути їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Подав заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 14.12.1998 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 6, 9-11) Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки остаточно припинили в травні 2015 року. З того часу вони проживають окремо і спільне господарство ними не ведеться. (а.с. 7, 8) Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Майнового спору та спору про місце проживання дітей між сторонами немає. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

20.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 25.01.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 39. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо заявлених вимог не заперечив та позовні вимоги визнав. Дослідивши та оцінивши подані докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 25.01.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 077112 від 25.01.2013 року (а.с. 7). У шлюбі в сторін народився: син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, спільна дитина проживає із позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

20.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 31 липня 2004 року Довжицькою сільською радою Маневицького району Волинської області, запис №, стягнути із відповідача судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2015 року провадження у справі було зупинено, у звязку із наданням сторонам у справі строку на примирення. 12.01.2016 року провадження у справі було відновлено у звязку із закінченням строку на примирення. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги у судовому засіданні визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 31.07.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕГ № 9075436 від 31.07.2001 року (а.с. 4). У шлюбі в сторін народилися: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, спільні діти проживають із позивачем, вжиті судом заходи до примирення сторін позитивних результатів не дали. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

20.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що із 15.07.1986 року перебуває із відповідачем у шлюбі, від якого мають троє спільних дітей, що вже є повнолітніми. Проте подружнє життя не склалося, так як відповідач зловживав алкогольними напоями, погано ставився до неї, тому припинили подружні відносини: проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення неможливе, так як у відповідача є інша жінка. Продовження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] будучи належно повідомленим про дату, час і місце слухання справи повторно в судове засідання не з'явився, що дає суду підстави за згодою позивачки вирішити спір за правилами, передбаченими ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 15.07.1986 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 40 у відділі ЗАГС Турківського району Львівської області; при реєстрації одруження позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.4); мають дітей, які уже досягли повноліття. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо: позивач у [ADDRESS], а відповідач - у селі Страшевичі Старосамбірського району; подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони із-за неналежної поведінки відповідача подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, це свідчить що сім'я розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки із-за невизначеності соціального статусу, неможливості влаштувати особисте життя і викликаного цим психологічного дискомфорту, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

20.11.2015 року АК «Харківобленерго» звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення нарахування по акту, в якому вказано, що за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Лиман, вул. Лиманська, 66, особовий рахунок № 107176 оформлено на [PERSON], який є споживачем електричної енергії за даною адресою, Договір про користування електричною енергією укладено 23.10.2007 року. 21.06.2015 року при проведенні технічної перевірки електроустановки домоволодіння за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Лиман, вул. Лиманська, 66, персоналом Зміївського РВЕ АК «Харківобленерго» було виявлено порушення відповідачем (споживачем [PERSON]І.) [PERSON] користування електричною енергією для населення (далі [PERSON]) у вигляді підключення фазного проводу прихованої електропроводки поза приладом обліку, виявити яке представники енергопостачальника при проведенні контрольного огляду приладу обліку не мали можливості. Безобліковий фазний дріт підключено до розетки, при відключенні запобіжників навантаження в розетці присутнє. Прихована електропроводка виявлена за допомогою засобу «Дятел-121». Вказане свідчить про порушення [PERSON] ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п.п. 42, 48 [PERSON]. За результатами перевірки був складений Акт від 21.06.2015 року № 205049, який підписав відповідач [PERSON], зауважень до Акту не вносив. 26.06.2015 року було проведено засідання комісії, на якому відповідач був присутнім, та визначено вартість використаної, проте не оплаченої електроенергії, яка підлягає сплаті. Нарахування по акту було проведено

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

20.11.2015 року до Карлівсько районного суду надійшла заява представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», в якій він просить виправити описку, що була допущена при написанні судового наказу у справі №531/1913/15-ц, де судом помилково зазначено про стягнення з боржника на їхню користь 608 грн. судового збору, тоді як правильно стягнути сплачені 609 грн. судового збору. Для розгляду питання про виправлення описки в судове засідання було викликано боржника та стягувача. Стягувач просив у своїй заяві розглядати справу без його участі; боржник в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Виходячи з положень ч. 4 ст. 219 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності боржника та стягувача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення. Судом досліджено матеріали справи №531/1913/15-ц, з яких вбачається, що при подачі заяви ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було сплачено судовий збір у розмірі 609 грн. (121,80 грн. та 487,20 грн.), що відповідає вимогам підпункту 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». 30.10.2015 року судом видано судовий наказ, яким стягнуто заборгованість про яку просив стягувач - у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 608 грн. з боржника на користь стягувача. Заявник обґрунтовано посилається на норми ст. 88 ЦПК України у своїй заяві, відповідно до ч. 1 якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при написанні судового наказу було допущено описку, а саме: вказано «608 грн.» замість правильного «609 грн.». Суд вважає за можливе виправити таку описку на підставі заяви стягувача. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

20.11.2015 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, що її матір [PERSON], яка померла 25 вересня 2004 року є рідною дочкою [PERSON], яка померла 06.03.2007 року. В судове засідання заявник не зявилась, до його початку надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Першої Чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи Чернігівської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. В судовому засіданні встановлено, що заявник зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 року дана квартира належала [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах. 14.06.1995 року помер рідний дідусь заявника [PERSON]. 29.09.2004 року померла рідна мати заявника [PERSON]. 13.03.2007 року померла рідна бабуся заявника [PERSON]. У встановлений строк заявник звернулась до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте на підтвердження того, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], необхідно було надати відповідні документи. Оскільки [PERSON] народилась 11.08.1937 року у м. Дятьково, Брянської області, Російської федерації і документи на підтвердження її народження були втрачені. Для прийняття спадщини заявнику необхідно встановити факт родинних стосунків, що [PERSON], яка померла 29.09.2004 року є дочкою [PERSON], яка померла 13.03.2007 року. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], яка померла 29.09.2004 року є дочкою [PERSON], яка померла 13.03.2007 року, що підтверджується матеріалами справи та нічим не спростовано в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

20.11.2015 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки- Гоібової [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривен щомісяця. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що до 11.07.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 06.04.2007 року у них з відповідачем народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано рішенням суду 11.07.2012 року. Під час перебування у шлюбі, а саме - 06.04.2007 року у сторін народилася донька [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, також суд враховує, що у відповідача відсутні інші аліментні зобовязання. Крім того, суд при визначенні розміру аліментних платежів виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний Бюджет України на 2015 рік», який з 01.09.2015 року для дитини віком від 6 років до 18 років складає 1455 грн. на місяць та приходить до висновку, що 500 гривен аліментних платежів щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

20.11.2015 року з Київського районного суду м.Харкова надійшла зазначена справа, де позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що їх подальше спільне життя стало неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, що відповідач нехтує сімейними цінностями, не поважає її як жінку, не хоче мати спільних дітей, дати позивачу своє прізвище. Крім того, відповідач неодноразово знущався з позивачки та здійснював інші насильницькі дії. В 2014 року він вигнав позивачку з дому. Строк на примирення, який був наданий судом, не сприяв відновленню сім'ї. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що обставини, на які посилався позивач, не відповідають дійсності. Відповідач намагався помиритись з позивачкою, але вона не погодилась відновити сімейні відносини. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2004 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини сторони по справі припинили з грудня 2014 року, спільне господарство не ведуть, ніяких сімейних відносин не підтримують, між ними відсутнє взаєморозуміння. Під час судового розгляду сторонам по справі було надано строк для примирення загальним терміном 1 місяць. В зазначений строк примирення між подружжям [PERSON] та [PERSON] не відбулось. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, з'ясувавши причини розірвання браку, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

20.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вказує, що 11.05.2015 року померла його баба, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру № 27 в житловому будинку № 13, по пр. Соборності у м. Луцьку. Водночас, зазначає, що не має можливості оформити право власності, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. Просить визнати за ним право власності на квартиру № 27 в житловому будинку № 13, по пр. Соборності у м. Луцьку, після смерті [PERSON], яка померла 11.05.2015 року Представник позивача у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що на праві власності [PERSON] належала квартира № 27 в житловому будинку № 13 по пр. Соборності в м. Луцьку, що стверджується копією технічного паспорту, копією будинкової книги, з яких вбачається, що вказана спадкова квартира є кооперативною, та належала спадкодавцю на підставі довідки ЖБК № 31 від 21.02.1994 року (а.с.9-12) Після смерті [PERSON], 11 травня 2015 року, відкрилась спадщина на належну їй на праві власності спірну квартиру (а.с.6). Відповідно до копії заповіту, посвідченого 17.05.1994 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла [PERSON] вищевказану квартиру (а.с.7). Постановою Першої Луцької державної нотаріальної контори від 20.11.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що відповідач не оспорює право позивача на отримання спадщини, заяв щодо прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом строк не подавав. Таким чином позивач [PERSON] належним чином прийняв спадщину по заповіту, оскільки в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому за ним слід визнати право власності на квартиру № 27 в житловому будинку № 13, по пр. Соборності у м. Луцьку, після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

20.11.2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 06.07.2013 року, від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з серпня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове\~\~засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис № 28 ( а.с.4 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 5).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved