Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

19 травня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, у якому зазначили, що 07 листопада 2005 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 6,53 га та 5,71 га розташовані в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким земельні ділянки заповіла їм порівну, але нотаріусом відмовлено в оформленні спадкових прав на земельні ділянки у звязку з відсутністю оригіналів державних актів на право власності на землю. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати за ними в рівних долях право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачі в судове засідання не з'явились, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти позовних вимог позивачів. За частиною 2 ст.197 ЦПК України, оскільки від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 016861 виданого 10 листопада 2005 року виконавчим комітетом Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що [PERSON] померла 07 листопада 2005 року, про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис № 23 (а.с.7). Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.71 га, розташована в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала покійній згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV- МК №038967, виданого 05.08.1999 року на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Маліївської сільської ради народних депутатів від 16 червня 1999 року №6, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 941, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,53 га, розташовану в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала покійній згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №089922, виданого 27.05.2005 року на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації від 15 грудня 2004 року №926, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010500800007, кадастровий номер 4821182600:01:000:0105 (а.с.9-12). На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт складений 22 вересня 2005 року, посвідчений секретарем Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрований у реєстрі за № 192, за яким належні їй земельні ділянки, грошовий вклад в філії Ощадбанку в с.Маліївка Березнегуватського району Миколаївської області за № 5438/011 на рахунку №915511291 та все що буде їй належати на день смерті заповіла позивачам в рівних долях (а.с.8). З копії спадкової справи №50/2015 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 134, а у спадковому реєстрі за № 57123972 убачається, що позивачі спадщину прийняли, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців які б бажали прийняти спадщину немає (а.с.31-38). Однак, відповідно до розяснення завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою видати позивачам свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки неможливо, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.14,39). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З позовної заяви слідує, що оригінал правовстановлюючого документу на земельні ділянки у позивачів відсутні. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивачі відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулися до суду за захистом порушеного права їх позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved