Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

20.03.2018 позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі виконавчого листа, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області 25.01.2011 у цивільній справі № 2-144/11, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.12.2010 до повноліття дитини. На даний час син хворіє та потребує додаткових коштів на лікування. Відповідач є особою працездатного віку, ніяких протипоказань до праці не має, офіційно працює, а тому позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 03.04.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримали, проте у визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 20.04.2006 серії І-ТП № 026584 (а.с.12). Згідно виконавчого листа, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області 25.01.2011, у цивільній справі № 2-144/11, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.12.2010 до повноліття дитини (а.с.11). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Однак, у будь-якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) на одну дитину становить одну чверть (ч. 5\~ст. 183 СК України). Враховуючи зазначене, існують підстави для збільшення розміру аліментів та визначення їх у частці від доходу. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів у збільшеному розмірі починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом, то підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти виплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У звязку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.\~180-183,\~192 СК України,

Outcome: partial