Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 80620 грн. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 09 жовтня 2015 року він уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 16000 грн., з умовою їх повернення до 09 жовтня 2018 року. Договір укладено в простій письмовій формі. На підтвердження укладення вищезазначеного договору відповідачем була власноруч написана розписка про отримання ним коштів. На день подання позову до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобовязання. Крім того, згідно п. 4.4 укладеного договору позики грошей від 09 жовтня 2015 року, в разі не повернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою в розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості, які нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Оскільки сума боргу так і залишається неповернутою відповідачем плата за користування грошима складає 64620,00 грн. 01.03.2017 року судом по даній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено повністю. Ухвалою суду від 10.04.2017 року зазначене заочне рішення скасовано за заявою відповідача та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, представник відповідача в судове засідання повторно не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності не надали, жодних заяв по суті справи, відзиву, після скасування заочного рішення, відповідач не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 жовтня 2015 року за договором позики грошей № б/н, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній отримав грошові кошти на загальну суму 16000 грн. Відповідно до п.4.1. договору позики грошей, позичальник зобовязаний повністю повернути позику за цим договором згідно графіка частками в термін до 09 жовтня 2018 року. Відповідно до пункту 4.4. договору позики грошей, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% процентів в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 16000 грн. згідно розписки від 09 жовтня 2015 року. З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Однак, відповідач в порушення умов вищевказаного договору позики грошей не виконав взятих на себе обовязків, у звязку з чим станом на 14 грудня 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 80620 грн., з якої 16000 грн. заборгованість за сумою боргу, 64620 грн. проценти за користування позикою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач жодних доказів в підтвердження обставин, викладених у заяві про перегляд заочного рішення не надав, також, не подав відзив, заяву по суті справи з визначенням своєї позиції, його явка у судове засідання була визнана обовязковою, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved