Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 19 червня 2010 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №200. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Ухвалою Дніпровського районного суду від 23 жовтня 2017 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментівдо спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 3200,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 19 червня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося. Відповідач проживає окремо. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, дитина проживає разом з нею. Враховуючи що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання сина, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу із відповідачем. Проти зустрічного позову про стягнення аліментів не заперечував. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] визнав позов про розірвання шлюбу сторін. Позовні вимоги про стягнення аліментів підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суд заслухавши пояснення позивача та представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 19 червня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №200 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 17 серпня 2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 3). Спільна дитина сторін проживає разом із матір'ю - [PERSON]Дана обставина визнається сторонами та доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що їх сім'я розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач за первісним позовом позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім'ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач за зустрічним позовом визнає вимоги про стягнення аліментів, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, має постійне джерело прибутку, за станом здоров'я та матеріальним становищем [PERSON] спроможний сплачувати аліменти, інших осіб які перебувають на утриманні відповідача судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню та з відповідача за сустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом слід стягнути аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 3200,00 грн. щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. Крім того, з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved