Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

20 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дружину в період перебування у відпустці по догляду за дитиною. Позов обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 вересня 2019 року. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з перших місяців спільного подружнього життя її відносини з відповідачем погіршились, між ними почали виникати непорозуміння та конфлікти. В травні 2020 року відповідач покинув сім`ю. Дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Через малолітній вік дитини вона позбавлена можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Свій обов`язок по утриманню дружини, передбачений ст. 84 Сімейного кодексу України, відповідач в добровільному порядку не виконує. З врахуванням наведеного позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на своє утримання в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в своїй заяві від 06 серпня 2021 року повідомляє про визнання ним позову в повному обсязі, не заперечуючи щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Розгляд справи просить здійснювати без його участі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Також встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок утримувати не лише свою дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок утримувати матір дитини до досягнення останньою трирічного віку. З врахуванням вищенаведеного та враховуючи позицію відповідача, який позов визнав, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved