overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 15 травня 1985 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2008 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені, у звязку з працевлаштуванням відповідачки за кордоном. З того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Тривалий час намагалися відновити подружнє життя, однак це не дало позитивного результату. Вказуючи на неможливість примирення, а також те, що подальше збереження сімї суперечитиме їх інтересам, просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримав, заперечив проти надання строку для примирення. Відповідачка[PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена в порядку, визначеному ст.74 ЦПК України за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причину неявки суду не повідомила, що відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 травня 1985 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 170, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторонинеповнолітніх дітей не мають. Сторони з 2008 року разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.110 ч.1, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним і [PERSON], актовий запис № 150. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON], від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначив в заяві, що з травня 2016 року він та дружина не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, в звязку з непорозуміннями, конфліктами, сварками, що призвело до припинення відносин, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомленв, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 150., що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з травня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 серпня 2013 року уклав з відповідачкою договір, за умовами якого позичив [PERSON] 6000 доларів США, а відповідачка зобов'язалася повернути зазначені грошові кошти до 01 березня 2014 року. Оскільки [PERSON] ухиляється від повернення боргу, [PERSON] просить стягнути з неї на його користь борг в сумі 154520 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не з'явилась в судове засідання, про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] отримала 6000 доларів США, що на момент укладення договору становило 48000 грн. Борг відповідачка зобов'язалась повернути до 01 березня 2014 року (а.с.7). За офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим НБУ на 20 вересня 2016 року, 100 доларів США становить 2576 грн. 70 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсною. У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, зі [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 154520 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору, 616 грн. витрат на публікацію оголошень у пресі, а також - 300 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, зі [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 994 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього доньки, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO]. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є рідною донькою відповідача, продовжує навчання на першому курсі в Павлоградському медичному училищі, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлоград Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 814 (а.с.7). Як вбачається з довідки від 06.08.2016 року вих.№ 563, виданої Павлоградським медичним училищем, [PERSON] дійсно зарахована на І курс за спеціальністю 223 «Медсестринство» (спеціалізація: сестра медична) Павлоградського медичного училища, форма навчання денна, бюджетна, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обовязок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO]. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є рідним сином відповідача, продовжує навчання на ІV курсі Тернівського професійного гірничого ліцею, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлоград Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 102 (а.с.3). Як вбачається з довідки від 05.09.2016 року № 257, виданої Тернівським професійним гірничим ліцеєм, [PERSON] дійсно являється учнем ІV курсу Тернівського професійного гірничого ліцею з 01.09.2016 року по 01.09.2017 року (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обовязок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту смерті її матері, [PERSON]. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що її мати померла 22.06.2016р. в м. Ялта Автономної Республіки Крим, свідоцтво про її смерть 22.06.2016р. видане Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, який є нелегітимним органом, а тому не продовжує юридичних наслідків з метою реалізації її спадкового права. Заявниця в судове засідання не зявилась, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість зявитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З'ясувавши позицію заявниці та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки доводи [PERSON], які наведені в ній, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають малолітнього сина, який проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 56 (а. с. 5), від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2010 року по 19.09.2014 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 21.09.2016 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в позові посилалася на те, що проживала з відповідачем у шлюбі з 19 липня 2003 року, який на день розгляду справи в суді не припинений. За час перебування у шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], які знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дітей, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засідання позивачка позов підтримала, просила задовольнити, посилалася на обставини зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 липня 2003 року, який дійсний на час розгляду справи в суді (а.с. 4), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 2, 3), які проживають з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved