overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

21.10.2014 року до Подільського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ПрАТ» СК»ВУСО» до [PERSON] та СТзДВ «Гарантія», в якій позивач просить: -«Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в межах фактичних витрат в розмірі 19 288 (дев»ятнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн.55 коп. Стягнути із [PERSON], [INFO], на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в межах фактичних витрат в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.00 коп.» (а.с.1-4) Свої вимоги мотивує тим, що 27.03.2013року об 11-50 год. на перехресті вул.Плеханівська та пров.Никитенський в м.Харкові трапилася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися автомобіль «КІА», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та під його керуванням, автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та під його керуванням та автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та під її керуванням, з вини останньої, а автомобілі отримали пошкодження. На час дорожньо - транспортної пригоди, автомобіль «КІА», державний номерний знак [NUMBER] було застраховано в ПрАТ» СК»ВУСО» в порядку добровільного страхування, з визначенням ліміту страхового відшкодування в сумі 143 280,00 грн. та франшизою, яка розраховується від страхової суми і застосовується по кожному страховому випадку. Цивільно - правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], на час дорожньо - транспортної пригоди, була застрахована в СТзДВ «Гарантія», в порядку обов»язкового страхування, з визначенням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну третьої особи в сумі 50 000,00 грн. та франщизою в сумі 1 000,00 грн.. Згідно зі страховим актом №1654-02 від 30.04.2013 року, страхове відшкодування становить в сумі 20 288,55 грн., які в це же день були перераховані ВАТ»Завод ім.Фрунзе» для проведення відновлювального ремонту автомобіля«КІА», державний номерний знак [NUMBER]. Сплатити кошти відповідачі відмовляються, а тому ПрАТ» СК»ВУСО» вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони нез»явилися. Від представника позивача - Жигальської Ю.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.73) Інші учасники причин неявки не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.(а.с.а.с.76,77) Ознайомившись із з'явою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

21.10.2014 року до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з відповідачкою, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.12). Відповідачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовільнити (а.с.9). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останнього року, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

21.10.2014 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, що вона є дружиною померлого [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явилася, до його початку надала заяву про розгляд справи за її відсутності заяву підтримує та просить задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області та Першої Чернігівської державної нотаріально контори в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались завчасно та належним чином. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. В судовому засіданні встановлено, що 09.01.1959 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. - 4). Проте в свідоцтві про шлюб помилково вказано дату народження [PERSON] « [INFO]». Згідно посвідки про народження [PERSON] (а.с. 5) зазначено дату його народження « [INFO]». Відповідно до копії паспорта [PERSON] (а.с. 8, 9 ) вбачається, що дата народження записана « [INFO]». Одночасно мається запис про укладення шлюбу 09.01.1959 року з [PERSON], що відповідає свідоцтву про укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Для прийняття спадщини [PERSON] необхідно встановити факт родинних стосунків, що вона є дружиною померлого [PERSON]. У судовому засіданні достовірно встановлено, що померлий [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про право власності на житло №730 від 20.06.1997 року, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] та члени його сім»ї [PERSON] приватизували в рівних частинах квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Деснянське» Чернігівської міської ради №3061 від 29.10.2014 року виданої [PERSON], остання зареєстрована одна в [ADDRESS], її чоловік [PERSON], 1936 року народження помер [INFO] та знятий з реєстрації 07.10.2014 року. Встановлення даного факту заявнику потрібно для оформлення спадщини після смерті чоловіка, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі та оформлення права на пенсію в разі втрати годувальника, а тому, враховуючи наявні у справі докази та відсутність заперечень заінтересованих осіб щодо встановлення даного факту, суд знаходить підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

21.10.2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 06.08.2007 року відповідач отримав кредит в сумі 4950 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 05.10.2014 року склала в сумі 10578,77 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 2168,22 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 7430,64 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 479,94 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 10578,77 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] відповідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 03.07.2014 року. Відповідач, місце знаходження якого невідоме, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

21.10.2014 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач повністю позов підтримала, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Мереф'янською міською міською радою Харківського району Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини . У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

21.10.2014 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною та встановлення над нею опіки, обґрунтувавши свої вимоги тим, що після перенесених інсультів її мати [PERSON], не рухається, не може себе обслуговувати, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, перебуває на обліку у лікаря психіатра, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатною та призначити її опікуном [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, навела доводи аналогічні викладеним в заяві. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Прокурор Кузнецова Т.С. в судовому засіданні пояснила, що визнання [PERSON] недієздатною та втановлення над нею опіки буде відповідати її законним інтересам. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши заявника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №116 від 30.10.29014 року [PERSON], [INFO] страждає органічною деменцією судинного генезесу (гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз 3 стадія, дисциркуляторна енцефалопатія 3 стадія), наслідки перенесеного ішемічного інсульту. Ступінь вираженості слабоумства позбавляє досліджувану можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав і інтересів потребує встановлення над нею опіки (а.с. 26-28) Відповідно до подання виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області від 10.11.2014 року №20 орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради вважає можливим призначити [PERSON] опікуном над її матір'ю [PERSON] в разі визнання її судом недієздатної. У відповідність до ч.1 ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

21.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В позовні заяві позивач вказав, що 19.03.2014року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 2000 гривень із зазначенням терміну виконання договору до 21.03.2014 року. Отримання грошей відповідачем було зафіксовано розпискою Відповідач не виконав зобов'язання за договором позики і борг до цього часу не повернув та ухиляється від повернення суми боргу. Позивач [PERSON] в судовому засідання не з'явився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи згідно чинного законодавства, про причини не явки суд не повідомив клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу зайого відсутності, за наявними в справі доказами та ухвалити заочне рішення, так-як позивача не заперечує проти цього. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно розписки від 19.03.2014року відповідач отримала від позивача 2000 гривень та зобов'язався повернути борг до 21.03.2014 року . Договор позики відповідає вимогам ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до положень ст. 545 ЦК України відсутня розписка, яка б підтверджувала виконання відповідачем перед позивачем зобов'язання по договорах позики. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно квитанції від 16.10.2014 року та позивачем понесені витрати на по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень та 7,30 гривень на ввідправлення позовної заяви да суду поштою, які підлягають до стягнення в користь позивача з відповідача в порядку статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з відповідача: 2172 грн. 50 коп. - у відшкодування майнової шкоди, яка складається із вартості відеокамери, яка як вважає позивач, була пошкоджена з вини відповідача під час керування ним автомобілем марки «Мерседес Бенс» р. н. [NUMBER] на території належного позивачу магазину за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 3-В. У судовому засіданні представник позивача, позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявного у матеріалах справи, рахунку на оплату № 148 від 07.05.2014 року, позивач за придбання відеокамери, сплатив без ПДВ: 2172,50 грн.. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії висновку по ЄО № 53039 від 15.12.2013 року, складеного Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 23.12.2013 року, відповідач 14.12.2013 року біля 17 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Мерседес Бенс» р. н. [NUMBER] на території належного позивачу магазину за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 3-В, пошкодив камеру відео спостереження. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки позивача від 28.07.2014 року, вартість пошкодженої відеокамери DS-2CD2132 (4 мм) без ПДВ, становить: 2172,50 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Підстав для застосування в даному випадку положень ст. 1193 ЦК України, судом у судовому засіданні не встановлено. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача: 2172 грн. 50 коп. - у відшкодування майнової шкоди, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Представник позивача не заперечував проти передачі належної позивачу камери відео спостереження DS-2CD2132 (4 мм) відповідачу, після відшкодування останнім шкоди. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.11.1989 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення та відновлення сім'ї є цілком неможливим. Позивач просить не вживати заходів щодо примирення, та розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надіслала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити в повній мірі та розглянути справу без її участі. Після розлучення прізвище залишити «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.09.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, прожили однією сім'єю до 17.09.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте від неї надійшла заява, відповідно до змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судовому засіданні також був відсутнім, проте і від нього мається заява відповідно до змісту якої, позов визнає та прохає розгляд справи проводити без його участі. Вивчивши докази, що є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 17.09.2014 року розірвали шлюб, про що свідчить рішення Валківського районного суду Харківської області від 17.09.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.05.2012 року Мельниківською сільською радою Валківського району Харківської області, в якому батьками дітей значаться сторони у справі. Зі змісту довідки про склад сім'ї № 372 від 20.10.2014 року, наданої Виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради Валківського району Харківської області, вбачається, що разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], проживають її син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Ст.180 СК України зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В поданій до суду заяві, відповідач з позовом погодився та не надав даних щодо неможливості виплати суми, заявленої позивачем. Згідно з вимогами ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ст. 184 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved