Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

21 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року з відповідача на її користь у якості відшкодування моральної шкоди було стягнуто 150 000 гривень. На підставі рішення суду 05 липня 2017 року було видано виконавчий лист. Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження ВП № 54328020, проте рішення на теперішній час [PERSON] не виконано. Позивач у своєму позові просила суд стягнути зі [PERSON] на свою користь інфляційні втрати за період з червня 2017 року по березень 2019 року у розмірі 27 300 гривень і три відсотки річних за період з 01 червня 2017 року по 01 березня 2019 року у розмірі 7 875 гривень, а всього 35 175 гривень. Представник позивача у своїй заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, відзив на позов суду не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень (а.с. 4-5). На виконання рішення суду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 05 липня 2017 року видано виконавчий лист (а.с. 6). Постановою заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18 жовтня 2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 54328020 (а.с. 8-9). На теперішній час рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року не виконано. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У даних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зазначена норма може бути застосована лише за наявності між сторонами договірних відносин, а між позивачем і відповідачем виникли внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, що є не договірними зобов`язанням. Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. З відповідача рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вже стягнуто моральну шкоду на користь відповідача, яку було заподіяно внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, до даних правовідносин не може бути застосовано положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки вказана норма за своєю суттю є штрафними санкціями щодо боржника у договірних зобов`язаннях грошового характеру, а між позивачем і відповідачем існують деліктні зобов`язання, то у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено, то судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. (а.с. 1) підлягає віднесенню за рахунок позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed