Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

20 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] (внучка позивача) та [PERSON] (правнук позивача), однак тривалий час по місцю реєстрації не проживають. З огляду на те, що відповідачі в належному позивачу будинку не проживають, однак зареєстровані, всі витрати за користування житловим приміщенням та комунальні послуги несе лише особисто позивач, а плата за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги нараховується на всіх осіб зареєстрованих в даному будинку, що в свою чергу ставить позивача в невигідне матеріальне становище, адже позивач змушений сплачувати кошти не лише за себе, а й за не проживаючих осіб, які зареєстровані в даному будинку, з огляду на що позивач не має можливості звернутись до компетентних органів для оформлення субсидії, адже дохід позивача є незначним, а розмір комунальних витрат, які має сплачувати позивач є досить великим, що ставить останнього в тяжке матеріальне становище. Відповідачі вже понад рік не проживають за місцем реєстрації, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їхніх особистих речей в будинку немає, і взагалі даним житлом відповідачі не цікавляться. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради Мельник Л.І. надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування ВМР від 19 березня 2020 року та просить його врахувати при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 січня 1999 року, посвідченого завідуючою Першої вінницької державної нотаріальної контори Роздорожною Л.В., спадкоємцем майна вказаного в заповіті [PERSON] , померлої [INFO] , є в рівних частинах: [PERSON] та [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 5). Право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] у «ВООБТІ» за реєстровим номером 17962 (а.с. 5 зворотній бік). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Згідно із довідкою № 204 від 19 лютого 2020 року, виданою квартальним комітетом «Корея», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Також зі змісту даної довідки вбачається, що склад сім`ї: [PERSON] (власник), [PERSON] (донька), [PERSON] (онучка), [PERSON] , 2009 року народження (правнук) (а.с. 7). Як вбачається з Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 19 лютого 2020 року, складеного мешканцями будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS] та завіреного Головою комітету мікрорайону «Корея» [PERSON] О.В [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у будинку [ADDRESS] не проживають з січня 2019 року і по теперішній час. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в даному будинку, але ніякої участі в утриманні житла не приймають, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали останнім немає (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 4 та 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 19 березня 2020 року № 01-00-011-15044, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає недоцільним визнання дитини [PERSON] , [INFO] , втратившою право користування будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про недоцільність визнання дитини [PERSON] , [INFO] , втратившою право користування будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначений висновок не мотивований та не містить обґрунтування, на підставі чого орган опіки та піклування приходить до висновку про недоцільність визнання дитини [PERSON] , [INFO] , втратившою право користування будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживають більше одного року, не сплачують плату за комунальні послуги, які нараховуються на них, як на зареєстрованих осіб, не несуть витрат по утриманню будинку, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням вище зазначеного будинку, підлягають до задоволення. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved