Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

20.07.2006 р. позивач та [PERSON] уклали кредитний договір № DNH4KP900000. У відповідності до зазначеного договору, позивач зобов»язувався надати відповідачу кредит у розмірі 2912.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості, а позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складалась із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також витрат згідно Умов. Але взяті на себе зобов»язання відповідач належним чином не виконував та станом на 27.05.13 р. має заборгованість на загальну суму 38490.61 грн, яку просить суд стягнути, бо у добровільному порядку відповідачка свої зобов»язання не виконує. Заочним рішенням Шосткинського міськрайсуду від 25.07.2013 р. заявлені позовні вимоги були задоволені та стягнуто з позивачки суму боргу - 38490.61 грн. та судовий збір в розмірі 484.91 грн. 26.12.13 р відповідачка [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шосткинського міськрайсуду від 25.07.2013 р. Ухвалою Шосткинського міськрайсуду від 30.12.2013 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шосткинського міськрайсуду від 25.07.13 р. було задоволено. Позивач письмово звертався до суду із заявами, де просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги, тим більше,що останній платіж з погашення боргових зобов»язань відповідачка здійснила 01.12.12 р В судовому засіданні представник позивача Карпов В.В. позовні вимоги підтримав та зазначив, що 09.11.12 р відповідачкою було відкрито новий картковий рахунок на який надходили грошові кошти. В подальшому ці кошти були перераховані за погашення кредиту по іншому картковому рахунку. Ці операції проводились відповідно до Умов надання споживчого кредиту. Питання про збільшення терміну позовної давності по кредитному договору від 20.07.2006 р з [PERSON] не обговорювалось. Відповідачка не заперечує факту оформлення споживчого кредиту, який вона укладала на прохання та на користь знайомої, яка обіцяла сплачувати платежі по кредиту. Довірившись, як потім з»ясувалось,шахрайці, вона не контролювала сплату обов»язкових платежів, внаслідок чого виник борг по кредиту, про який їй стало відомо, коли у листопаді 2012 р., з її карткового рахунку були зняті кошти за продані в інтернеті речі, але до того часу, їй ніхто про борги не казав. Просить відмовити в позові, бо сплинув строк позовної давності. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено , що 20.07.2006 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір за № DNH4KP 90000049, відповідно до якого, Банк надав відповідачу кредит для споживчих цілей у розмірі 2912.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості , а позичальник [PERSON] мала надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складалась із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також витрат згідно Умов. Кредит надавався на строк 18 місяців та мав бути повернутим 18.01.2008 р Відповідач взяті на себе зобов»язання не виконував, а тому станом на 27.05.2013 р, утворилась загальна заборгованість за зазначеним кредитним договором на суму 38490.61 грн .а.с. 4-.14 Згідно до ст.. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконувати свої обов»язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст..257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. ( ст..259 ЦК України) Як зазначив в судовому засіданні представник позивача Карпов В.В.такий договір з відповідачкою не укладався. З наданих позивачем доказів також не вбачається , що загальний строк позовної давності за домовленостю сторін було змінено. Як вбачається з матеріалів справи, строк позовної давності скінчився 18.01.2011 р ., а позов надійшов до суду 13.06.2013 р, тобто після закінчення строку звернення до суду. Відповідно до положень ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові. Положенням п.7 частини 13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що у спорах щодо споживчого кредиту кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв»язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорах. Дане положення закріплено в постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Згідно до ч.2 ст.72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду,якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Таких пропозицій від позивача не надходило. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed