Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. 1.1. В травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним первісним позовом та посилається на те, що в період часу з 29 жовтня 1993 року до 12 грудня 2017 року він перебував у шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу вони придбали домоволодіння по [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] . Не зважаючи на те, що придбане майно було спільною сумісною власністю сторін, [PERSON] без згоди позивача відчужила транспортний засіб у власність [PERSON] . Тому [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] та 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , а також стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частки в транспортному засобі в розмірі 118405 гривень. 1.2. [PERSON] також пред`явила зустрічний позов та посилається на те, що [PERSON] є учасником ТОВ «Торговий дім «Олніма». Його частка в статутному капіталі господарського товариства становить 14%. Внесок до статутного капіталу ТОВ «Торговий дім «Олніма» в розмірі 3409 гривень 84 копійок [PERSON] вніс в період часу, протягом якого він перебував у шлюбі з відповідачем. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 7% в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Олніма» та на майно господарського товариства, що відповідає вказаній частці, а також стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки у внеску до статутного капіталу ТОВ «Торговий дім «Олніма» в розмірі 1704 гривень 92 копійок, грошову компенсацію вартості майна господарського товариства, що відповідає 7% в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Олніма», та частину дивідендів (прибутку) за період часу з 2012 року до 2017 року. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2019 року (а.с.36) вбачається, що цивільна справа за первісним позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 25 червня 2019 року (а.с.40-41) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 лютого 2020 року (а.с.71-72) зустрічний позов, пред`явлений [PERSON] , був об`єднаний в одне провадження з первісним позовом, пред`явленим [PERSON] . 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 червня 2020 року (а.с.162-163) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує первісний позов та наполягає на його задоволенні. Він не визнає зустрічний позов та заперечує проти його задоволення. 3.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає первісний позов та заперечує проти його задоволення. Водночас, вона підтримує зустрічний позов та наполягає на його задоволенні. 3.3. Представник ТОВ «Торговий дім «Олніма» [PERSON] також не визнає зустрічний позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що протягом 2012 - 2017 років вказане господарське товариство на отримувало дохід. Ця обставина свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати дивідендів. Тому представник ТОВ «Торговий дім «Олніма» [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 29 жовтня 1993 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований в Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, про що був складений актовий запис за №3333. 4.2. 20 травня 1996 року була здійснена державна реєстрація ТОВ «Торговий дім «Олніма», учасником якого є [PERSON] . Ця обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.84-88) та копією статуту ТОВ «Торговий дім «Олніма» (а.с.126-144). 4.3. 5 вересня 2006 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу житлового будинку (а.с.61), за яким вона придбала домоволодіння по [ADDRESS] . Рішенням Глибоцької сільської ради №42-2-VII від 20 листопада 2015 року (а.с.17-18) [ADDRESS] була перейменована на вул. Гайова. 4.4. 15 травня 2013 року за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] . 4.5. 28 жовтня 2017 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.55), за яким вона відчужила у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] . 4.6. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року (а.с.13) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 4.7. Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Майнові права та обов`язки подружжя» розділу ІІ «Шлюб» КпШС України, що був чинним до 1 січня 2004 року, а також главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, що набув чинність з 1 січня 2004 року. 5. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права та усталена судова практика. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, вважалось його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. 5.2. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 5.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.28 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», власником майна, переданого йому засновниками і учасниками, є саме товариство. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи зі змісту частин 2, 3 ст.61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на компенсацію вартості його частки. Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові від 3 червня 2015 року у справі №6-38цс15, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. 5.4. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, таке майно або його вартість враховується при поділі. Цей висновок у повній мірі узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 5.6. Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. б. норми процесуального права. 5.7. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.8. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.9. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 5.10. Згідно з ч.2, ч.3 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. 5.11. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.106 ЦПК України учасники справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 5.12. Згідно з ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , були придбані в період часу, протягом якого [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що домоволодіння та транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності сторін. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали жодного доказу на спростування вказаної презумпції, а також на підтвердження того, що домоволодіння та транспортний засіб були придбані за особисті грошові кошти відповідача. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження існування обставин, що можуть бути підставою для відступлення від засад рівності часток сторін в спірному майні. 6.2. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] відчужила автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , за згодою позивача. Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу суперечить ст.65 СК України. У зв`язку з тим, що [PERSON] не оспорює дійсність вказаного договору, підстави для визнання за ним права власності на 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , відсутні. Крім того, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, в такому випадку [PERSON] має право на відшкодування грошової компенсації вартості його 1/2 частки у транспортному засобі. Однак визначення ринкової вартості автомобіля потребує спеціальних знань, згідно з ч.2 ст.102 ЦПК України вказана обставина може бути встановлена виключно висновком експерта, а не письмовим доказом. В матеріалах цивільної справи міститься довідка про визначення середньоринкової вартості майна, складена оцінювачем [PERSON] (а.с.20), зі змісту якої вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , становить 236810 гривень. Однак оцінювач [PERSON] не був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Ця обставина свідчить про те, що довідка про визначення середньоринкової вартості майна складена з істотним порушенням вимог, передбачених ч.5 ст.106 ЦПК України, та є недопустимим доказом в розумінні ч.1 ст.78 ЦПК України. В матеріалах цивільної справи відсутній висновок експерта з інформацією про ринкову вартість спірного транспортного засобу. Тому у задоволенні первісного позову в частині вимоги про стягнення з [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , в розмірі 118405 гривень належить відмовити. 6.3. Зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.84-87) вбачається, що розмір внеску [PERSON] в статутний капітал ТОВ «Торговий дім «Олніма» становить 3409 гривень 84 копійки. Вказаний внесок був здійснений в період часу, протягом якого позивач перебував у шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі №6-38цс15, в такому випадку [PERSON] має право на відшкодування грошової компенсації вартості 1/2 частки у внеску позивача до статутного капіталу ТОВ «Торговий дім «Олніма» в розмірі 1704 гривень 92 копійок (3409,84 : 2), а також стягнення частини дивідендів. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що протягом 2012 - 2017 років ТОВ «Торговий дім «Олніма» отримувало дохід, а учасникам господарського товариства, зокрема [PERSON] , нараховувались та виплачувались дивіденди. 6.4. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частки у внеску позивача до статутного капіталу ТОВ «Торговий дім «Олніма» в розмірі 1704 гривень 92 копійок. У задоволенні зустрічного позову в частині інших вимог [PERSON] слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. 7.2. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.3. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 3714 гривень 84 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.8). [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 13100 гривень на оплату професійної правничої допомоги. Це підтверджується виписками по рахунку відповідача (а.с.204, 205) та квитанцією (а.с.206). Первісний та зустрічний позови задоволені частково. 7.4. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2494 гривень (498800 : 2 : 100%), тоді як з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2620 гривень (13100 : 5). 7.5. В матеріалах цивільної справи містяться також копії договорів про надання консультаційних послуг №ЛСОБ09042019-001 та №ЛСОБ09042019-002 від 9 квітня 2019 року (а.с.24-25, 27-28), а також копії актів наданих послуг від 9 квітня 2016 року (а.с.26, 29), з яких вбачається що загальна вартість послуг з оцінки спірного домоволодіння та транспортного засобу становить 2400 гривень (1200 х 2). Однак [PERSON] не подано квитанції, платіжного доручення або будь-якого іншого фінансового документа на підтвердження того, що він сплатив вказані грошові кошти оцінювачу [PERSON] або ТОВ «Лекс Статус». Крім того, відмовляючи у задоволенні первісного позову в частині вимоги про стягнення з [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Volkswagen golf», номерний знак [NUMBER] , суд критично оцінив довідку про визначення середньоринкової вартості майна та не поклав цей доказ в основу судового рішення. Тому підстави для відшкодування [PERSON] витрат на визначення вартості домоволодіння та транспортного засобу відсутні.

Outcome: partial