Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

21.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначає, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач, її син - [PERSON] , який в будинку не проживає з 2018 року. Його реєстрація порушує право позивача на повноцінне користування власністю, впливає на оплату комунальних послуг, тощо, у зв`язку з чим позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак надали письмову заяву в якій позовні вимоги підтримали, обставини вказані в позовній заяві підтвердили. Відповідач до суду не з`явився, хоча про день час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав та просив слухати справу у його відсутності. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2008 року у справі №299/592/08 (а.с.9), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10). Як зазначили сторони справи, відповідач у належному позивачці будинку не проживає з 2018 року, тобто більше року. Назва району в якому зареєстровані відповідачі була змінена з « [PERSON] » на « [PERSON] » через зміни в адміністративно-територіальному устрою України У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування будинком, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved