Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

1 вересня 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, який, мотивував тим, що 2 червня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00040323, згідно з яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 7000 грн. зі сплатою 15% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту на строк до 2 червня 2014 року. У звязку з неналежним невиконанням відповідачем зобовязань, станом на 25 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 21040 грн. 78 коп., з яких: 2761 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом, 958 грн. 12 коп. заборгованість по відсоткам, 1592 грн. 50 коп. заборгованість по сплаті комісії, 15728 грн. 22 коп. пеня. Представник позивача в судове засідання не зявився, розгляд справи просив проводитися за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився. В поданій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. В поданому запереченні на позов позовні вимоги визнані частково, не погодився тільки з розміром нарахованої банком пені, який за його розрахунками не повинен перевищувати 2002 грн. 40 коп., тобто заборгованість [PERSON] перед банком за підрахунками представника відповідача за кредитним договором № BLaЖГА00040323 від 2 червня 2011 року складає 7314 грн. 96 коп. з яких 2761 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом, 958 грн. 12 коп. заборгованість по відсоткам, 1592 грн. 50 коп. заборгованість по сплаті комісії, 2002 грн. 40 коп. пеня. Зазначив, що [PERSON] працює в дитячому садку, є людиною чесною та порядною, сумлінно виконувала умови укладеного кредитного договору, доки складне фінансове становище не звело нанівець всі можливості сплати платежів. В квітні-травні 2013 року неодноразово повідомляла позивача про своє скрутне становище та просила провести реструктуризацію боргу, але їй було відмовлено. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. 2 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00040323, згідно з умовами якого, банк надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 7000 грн. зі сплатою 15% річних з терміном повернення кредиту 2 червня 2014 року. Відповідно до п. 1.6 загальної частини договору та п. 4 спеціальної частини передбачена щомісячна комісія в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Пунктом 2.7.1. укладеного договору визначено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній ним частині у випадку порушення позичальником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором або інших правомірних вимог банку. Пунктом 4.3. договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (неповерненої частини кредиту та /або несплачених процентів та/або комісії за обслуговування кредиту), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання (Ставка, яка розраховується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору - 0,50%). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63 з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», яка буде тривати до 19 березня 2016 року, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку. З довідки розрахунку позивача вбачається, що станом на 25 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00040323 від 2 червня 2011 року становить 21040 грн. 78 коп., у тому числі заборгованість по кредиту 2761,94 грн., по відсотках 958,12 грн., по комісії 1592,50 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань 15728,22 грн. За наведених умов вбачається, що між сторонами виник спір, що випливає з виконання умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, який має перед банком заборгованість. При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. На підставі ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором. За цих встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в порушення вимог вищеперелічений статей ЦК України та умов договору, [PERSON] допустила заборгованість по основному платежу, сплаті відсотків та комісії, що в силу ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України має наслідком стягнення з неї на користь кредитора неповернуту суму заборгованості за кредитним договором та нараховані відсотки, комісію. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Загальний розмір заборгованості відповідача по пені за підрахунками позивача складає 15728 грн. 22 коп., який значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що становить 2761 грн. 94 коп. З урахуванням цього а також урахувавши мотиви конституційно-правового аналізу правовідносин зі сплати пені, що виникають між фізичними особами-споживачами та банками у правовідносинах споживчого кредитування, викладені в п. 3 Рішення Конституційного Суду від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 і зокрема, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 2000 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по договору банківського обслуговування № BLaЖГА00040323 від 2 червня 2011 року у сумі 7282 грн. 56 коп., у тому числі 2761 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом, 958 грн. 12 коп. заборгованість по відсоткам, 1562 грн. 50 коп. заборгованість по сплаті комісії, 2000 грн. 00 коп. пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов задоволено на 35% (21040 грн. 78 коп. 100%, 7282 грн. 56 коп. 35%), а значить витрати по сплаті судового збору в розмірі 85 грн. 26 коп. (243 грн. 60 коп. 100%, 85 грн. 26 коп. 35%) повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: partial