Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

20.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дідичук Яни Володимирівни про визнання права власності за набувальною давністю на автомобіль марки Honda Accord, 1994 року випуску та виключення майна з переліку майна боржника [PERSON] на яке звернене стягнення. Посилається на те, що 08.04.2017 року на підставі виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2016 року №333/7170/14, постанови державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про розшук майна боржника [PERSON] поліцейськими був вилучений автомобіль марки Honda Accord, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на ім'я боржника [PERSON], але насправді належить йому. Він 25.12.2007 року уклав договір володіння з [PERSON], в якому зазначено, що [PERSON] не претендує на право власності на даний автомобіль та стверджує, що транспортний засіб в 2001 році придбаний за кошти позивача. До останнього дня він відкрито користувався транспортним засобом, здійснював його технічне обслуговування та ремонт. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. . Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля марки Honda Accord, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] значиться [PERSON] (а.с.7). Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності об'єкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). В письмовій формі договір купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем та власником автомобіля [PERSON] та позивачем не укладався. Договір володіння транспортним засобом від 25.12.2007 року суд не приймає, оскільки він не є договором купівлі-продажу в розумінні вимог Цивільного Кодексу України. На підставі цього договору реєстрація транспортного засобу за позивачем в органах ДАІ не проводилась. Крім того, отримавши довіреність на право керувати, експлуатувати та розпоряджатися спірним автомобілем, позивачу було відомо про строковість такої довіреності. Таким чином, позивач із достовірністю знав, що спірний автомобіль належить на праві власності [PERSON] За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Позивач [PERSON] звернувся з позовом до державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дідичук Яни Володимирівни, хоча вказаним відповідачем його право не порушуються, вона не є правозобов'язаним суб'єктом матеріальних правовідносин по цьому позову. Державний виконавець не має процесуальної заінтересованості в спорі щодо визнання права власності на автомобіль, він не стає безпосереднім учасником матеріальних правовідносин. Склад сторін у цивільному процесі зумовлено особливостями матеріальних правовідносин, які є предметом розгляду і вирішення у цивільній справі. У разі визначення відповідача слід виходити з предмета судової діяльності, який становлять спірні матеріальні правовідносини, а також з того, що відповідати, тобто виконувати визначені судовим рішенням обов'язки, можуть лише суб'єкти цих правовідносин. З огляду на це, державний виконавець не є учасником спірних матеріальних правовідносин між сторонами (позивачем та [PERSON].) і своїми діями або їх припиненням самостійно не може вплинути на поновлення порушеного, невизнаного або того, яке оспорюють, права позивача. Зважаючи на те, що позов пред'явлений не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, він не може бути задоволений.

Outcome: dismissed