overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

21 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 24.07.1988 року, який зареєстрований Шарівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області УССР. Від даного шлюбу у подружжя є діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, вказала, що спільно господарства не ведуть та не проживають разом з червня 2016 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, вказав, що спільно господарства не ведуть та не проживають на протязі двох місяців. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 24.07.1988 року Шарівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-БВ № 460298, актовий запис № 9. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть з червня 2016 року, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 20.04.2004 року, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Курахівської селищної ради м. Селидове, актовий запис № 8. Від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною немає. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд вимоги задовольнити, справу слухати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, [NUMBER], 20 квітня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Курахівської селищної ради м. Селидове, актовий запис № 8. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачу була відстрочена сплата судового збору до ухвалення судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 17.11.2011 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 20519,39 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 17.11.2011 року отримала кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму за-лишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 20519,39 грн., яка складається з наступного: 1661,94 грн. - заборгованість за кредитом; 14232,75 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3171,40 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 953,30 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком ( а.с. 4-5). На день розгляду справи заборгованість відповідача перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват-Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 28.02.2006 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.02.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 15.06.2016 року виникла заборгованість на суму 13554,36грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 28.02.2006 року отримала кредит у розмірі 6700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 15.06.2016 року виникла заборгованість на суму 13554,36 грн., яка складається з наступного: - 6483,41 грн. тіло кредиту; - 1567,33 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 3546,70 грн.- нараховано пені; - 850,00 грн. нараховано штрафів, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована складова); - 621,64 грн. штраф (процентна складова) , з них 14,72 грн. - внесено коштів на погашення заборгованнсоті з 01.09.2015 року, отже заборгованість становить 13554,36 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.6-11). На день розгляду справи заборгованість відповідача перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 06 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в звязку з цим сварками. З березня 2016 року мешкають окремо. Позивачка вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати (а.с.13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.15). Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 324, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 144771, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецькій області (а.с.7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 251887, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецькій області (а.с.8). З березня 2016 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в звязку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 485, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з жовтня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 485, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецької області [NUMBER] (а.с.3). З жовтня 2015 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 квітня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 252, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з вересня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.10). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.11). З вересня 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів та просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по його вихованню та не утримує матеріально, син перебуває на утриманні матері. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 28.06.2008 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти розмірі 2000 грн. щомісячно. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 08 вересня 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] народження [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин позивач зазначила непорозуміння між ними через неоднакове бачення сімейних відносин і родини в цілому. Напружені стосунки між нею і чоловіком призвели до втрати почуття прихильності і поваги, довіри і любові між ними. Вони не проживають однією сім'єю з серпня 2015 року, і за цей час вона зрозуміла, що примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй дошлюбного прізвища [PERSON]. Понесені нею судові витрати, які складаються з 551,20 грн. судового збору і 300 грн. на правову допомогу, просить стягнути на її користь з відповідача. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити (а.с.10). Відповідач у судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Проти розірвання шлюбу не заперечує, заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу (а.с.11). У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання по суті позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] народження [INFO] (а.с.5,5,зворот). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору 551,20 грн. згідно квитанції на а.с.1. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн. понесених нею витрат на правову допомогу згідно квитанції на а.с.2.

Outcome: approved