Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

21.09.2016 року до\~ Корсунь-Шевченківського районного суду\~ Черкаської області поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] Арзигуль Реджепгельдієвни з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: органу опіки та піклування\~ в особі Корсунь-Шевченківської РДА, про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів на утримання дитини на користь матері, стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що з 2007 по 2014 роки він проживав з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. В 2009 році у сторін народився син [PERSON], який після припинення сімейних відносин між сторонами залишився проживати разом з матірю (відповідачем), яка вихованням, утриманням дитини\~не займається, не працює, зловживає алкоголем, веде нездоровий спосіб життя. Влітку 2016 року відповідач залишила дитину своїй тітці, яка повідомила про це позивачу, і з того часу син сторін проживає разом з батьком (позивачем), знаходиться на його утриманні. Позивач вважає, що дитина повинна жити з ним, оскільки він має для цього\~всі можливості. Крім того, у відповідності до рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.05.2014 року позивач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина. У звязку з тим, що дитина проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні, позивач вважає, що він не повинен сплачувати аліменти на дитину, і також просить стягнути аліменти на утримання дитини із відповідача (матері дитини). У суді позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зокрема, позивач суду пояснив, що відповідачка у липні 2016 року залишила проживати свого сина [PERSON] у своєї тітки. Згодом тітка відповідачки попросила забрати дитину до себе, оскільки відповідачка (мати) вела недостойний спосіб життя. На даний час у позивача для дитини створені всі належні умови для життя. В присутності дитини відповідачка могла влаштувати сварку, образити дитину, спілкуватися в стані алкогольного спяніння. Позивач впевнений, що може самостійно утримувати дитину. Його співмешканка [PERSON] добре ставиться до дитини, має своїх двох дітей. Дитина навчається в ЗОШ №2, 2-А клас. Основна причина через яку син [PERSON] переїхав жити до позивача та, що тітка відповідачки не змогла далі утримувати в себе дитину. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнала і пояснила, що влітку дитина перебувала на відпочинку, а сама вона виїхала в м.Черкаси, де влаштувалася на роботу. У звязку із цими обставинами вона залишила дитину в тітки. Згодом на прохання тітки позивач забрав до себе дитину і став чинити їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, а рідні позивача застосовували до неї насильство. Спір за дитину виник з квітня 2016 року. Із 22.07.2016 року дитина не проживала з нею через перешкоди, які чинив позивач. Звернення до правоохоронних органів позитивних наслідків не дало. Підставою виникнення спору стало судове рішення про стягнення аліментів. На даний час вона має постійне місце проживання та бажає самостійно виховувати дитину. Представник служби у справах дітей [PERSON] у суді зазначила, що у 2015 році позивач звернувся до них щодо перевірки належних умов проживання дитини сторін. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в м.Черкаси і знає, що дитина проживає з матірю, в одній кімнаті. Знайома з відповідачкою, оскільки через неї виникали проблеми в сім`ї, її чоловік опікувався відповідачкою та зареєстрував останню у своїй квартирі. Дитина за адресою [ADDRESS] не проживає, і ніколи її там не бачила. Свідок, зі сторони позивача, [PERSON] суду показала, що дитину сторін добре знає. Батько дуже гарно опікується і виховує дитину. Після розірвання відносин з відповідачкою батько зміг позитивно вплинути на поведінку дитини. Відповідачка, після народження дитини, стала часто вживати спиртні напої, поводитися агресивно. Їй на даний час не відомо як відповідачка поводиться. У період спільного проживання сторін дитина більше виховувалася батьками позивача. Свідок, зі сторони позивача, [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачем проживає у цивільному шлюбі з 10.05.2016 року. У позивача є син, якого він забрав із санаторію в липні 2016 року, через те, що мати не забрала сина. Дитина була невихованою, не спілкувалася. За чотири місяці вдалося навчити дитину основ правильної поведінки серед людей. За час проживання дитини з ними, мати один раз в місяць відвідувала дитину, при цього була з ознаками алкогольного спяніння. Дитина ховалася від матері. Згодом відповідачка обманом забрала дитину та відвезла в м.Черкаси. За місцем проживання позивача у дитини є необхідний сезонний одяг. Чоловік до моменту забрання дитини постійно сплачував аліменти. Вона з позивачем має намір створити сім`ю, а її діти від першого шлюбу добре відносяться до сина позивача. Свідок, зі сторони відповідача, [PERSON], суду пояснив, що працює водієм автобуса, де і познайомився з відповідачкою. Довідавшись про складну життєву ситуацію [PERSON] вирішив їй допомогти і зареєстрував її в своїй квартирі. В квартирі зареєстрований його син. Дитина позитивно реагує на матір, відповідач займалася вихованням дитини. Дитина навчається у школі і має нормальну успішність. Для дитини відповідачкою були створені нормальні умови. На даний час відповідачка із дитиною проживають окремо, в орендованій квартирі. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі наступного. Судом встановлено, шо з 2007-2014 роки сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 19.04.2009 року у сторін народився син [PERSON], батьком якого записаний позивач (а.с.10). Після припинення сімейних відносин між сторонами син залишився проживати разом з матірю (відповідачем). Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 06.05.2014 року по справі №699/433/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист (а.с.11). Влітку 2016 року відповідач залишила дитину своїй тітці, яка повідомила про це позивачу, і тривалий час син сторін знаходився на утриманні позивача, проживав разом з ним та його новою сімєю по вул.Маяковського, 74 у м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області в будинку, який належить на праві власності [PERSON], з якою позивач проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу. Місце проживання [PERSON] (сина сторін) було зареєстроване по місцю реєстрації позивача вул.1-го Травня, 72 у м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області (а.с.21). Позивач має постійну роботу із\~ середнім\~ заробітком у розмірі 4\~635,00 грн. у місяць, позитивно характеризується по місцю роботи, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с.15, 16, 17). З листопада 2016 року син сторін [PERSON] проживає з матір»ю в м.Черкаси і останньою суду надані наступні докази. З довідки, виданої ТОВ «Авто-ТЮЛ» від 24.10.2016 року №296/16 вбачається, що [PERSON] з 01.09.2016 року працює кондуктором, розмір нарахованої заробітної плати в місяць становить 3000 грн (а.с.36,75,76). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою (а.с.37). [PERSON] є здоровою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с.38,39). 25.10.2016 року відповідачем подані документи на реєстрацію місця проживання [INFO] (а.с.35). У висновку органу опіки та піклування м.Черкаси від 24.11.2016 року №616 зазначено, що матір»ю за місцем проживання [INFO] створені належні умови для проживання з дитиною і вважають можливим проживання сина з матір»ю (а.с.55). У висновку органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської РДА від 29.11.2016 року №431/01-25 зазначено, що батьком за місцем проживання [INFO] створені належні умови для проживання з дитиною (а.с.56-58). Відповідач [PERSON] зверталася із заявою про надання допомоги до Черкаського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді і останній була надана допомога, вказане підтверджується листом від 22.12.2016 року №824 (а.с.65). Позивачем за місцем проживання [INFO] створені належні умови для проживання з дитиною, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.71). До грудня 2016 року [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] проживали [INFO], де створені належні умови для проживання дитини, що підтверджується актом опитування сусідів та актом обстеження умов проживання від 08.11.2016 року (а.с.72,77). Згідно характеристики, виданої 16.11.2016 року, [PERSON] за місцем проживання [INFO], характеризується позитивно (а.с.73). З грудня 2016 року по даний час відповідач разом з малолітнім сином проживають [INFO]янова, 3, кв.35 у м.Черкаси, де створені належні умови проживання для дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 19.01.2017 року №5 (а.с.98). З 20.01.2017 року [PERSON] працює в дошкільному навчальному закладі №65 «Котигорошко» на посаді помічника вихователя, має позитивну характеристику за місцем роботи (а.с.100, 101). Син сторін [PERSON] навчається у 2-В класі Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №3 Черкаської міської ради Черкаської області, що зазначено в довідці даного закладу №4 від 31.01.2017 року (а.с.102). Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим\~ урахуванням\~ інтересів\~ дитини. Вирішуючи даний спір, суд, з урахуванням рівності обох батьків\~у вихованні\~їх\~малолітнього сина\~та вирішуючи\~питання з\~ким з\~батьків\~жити, суд виходить\~тільки з інтересів дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1,2 статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Правова позиція у даній категорій справ закріплена у постанові ВСУ N 6-2445цс16, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. При цьому суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю. Доказами, які містяться у матеріалах справи не підтверджено, що відповідач веде аморальний спосіб життя. Таким чином, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір»ю, яка є фізично і психічно\~ здоровою, має постійне місце роботи та заробіток, орендує житло, в якому створені умови для розвитку і проживання\~ дитини. Що стосується позовних вимог позивача щодо припинення стягнення аліментів на утримання дитини на користь матері та стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття суд зазначає наступне. Статтею 180 СК України закріплений обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. П.17 ППВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, шо за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Тому [PERSON] у 2014 році звернулась до Корсунь-Шевченківського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, судом було встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері та стягнуто аліменти на користь останньої на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з позовом та до досягнення повноліття дитиною. Вказане рішення набрало законної сили 16.05.2014 року, на підставі якого судом був виданий виконавчий лист. Згідно вимог ч.4 ст.223 СК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. На підставі вище викладеного, суд не вбачає підстав для звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини на користь матері та стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки доказами, які містяться у справі підтверджено, що малолітній син проживає разом з матір»ю. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог\~ і на підставі поданих сторонами доказів.\~ Відмовляючи у задоволенні позову повністю, суд залишає за позивачем судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed