Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

21.01.2019 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дочкою 3-річного віку. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2017р. Мають спільну дочку [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В даний момент вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. Добровільно відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від доходу щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 15.02.2019р. відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання. В судове засіданні позивач не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надала. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов з якого вбачається, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісяця. Також відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження до розгляду справи № 234/2175/19, по якій призначено судово-молекулярну генетичну експертизу з питання чи є він батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 04.07.2019р. у задоволенні клопотання відмовлено. Суд вважає можливим в порядку ст.223 ч.1 ЦПК України розглянути справу за відсутності учасників, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання. Проаналізував зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2017р., мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із позивачем. Позивач в теперішній час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до частин 1, 4 статті 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц викладена правова позиція, з якої вбачається, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі. Матеріали справи свідчать про те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку, тому вона має право на на отримання матеріальної допомоги від відповідача. З аналізу положень, що містяться у статтях 75, 76, 84 Сімейного кодексу України вбачається, що право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку не залежить від її працевлаштування та матеріального становища. Вирішальним фактором є наявність можливості у чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до статті 48 Конституції України, відповідно до яких кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Оскільки малолітня [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю, позивачем по справі [PERSON] , та находиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо, то суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку саме у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця. При цьому щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позову заяву, суд вважає за необхідне заначити наступне. Щодо доводів відповідача частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця на підставі судового наказу від 04.02.2019р. (справа 234/969/19), тому розмір аліментів на утримання дружини має бути меншим ніж ј частка, суд зазначає. Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у вигляді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З урахуванням виплат за судовим наказом та, в разі задоволення даного позову в повному обсязі, відрахування із заробітної плати відповідача становитимуть 50 % заробітної плати, що не протирічить закону. В частині доводів щодо перерахування відповідачем на користь позивача аліментів на її утримання в січні 2019р. в добровільному порядку на наявності мінливого заробітку - вказана обставина повинна бути врахована державним виконавцем, за наявності підтверджуючих документів, при виконанні рішення про стягнення аліментів на утримання дружини. Щодо доводів відповідача про відсутність у нього власного житла - вказана обставина свідчить про відсутність у нього витрат пов`язаних з утриманням власності в порядку ст.322 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дочкою 3-річного віку. В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved