Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

20 квітня 2012 року Дніпропетровська міжрайонна природоохоронна прокуратура звернулася до суду в інтересах держави в особі Державного комітета лісового господарства, Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» до [PERSON], [PERSON], треті особи - Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, Відділ Держкомзему у Новомосковському районі, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, повернення земельної ділянки. Ухвалою суду від 10 жовтня 2012 року в якості правонаступника позивача була залучена Дніпропетровська міжрайонна прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, та в якості правонаступника юридичної особи Державного комітета лісового господарства - Державне агентство лісових ресурсів України. В обґрунтування вимог прокурор посилався на те, що відповідно до ст.ст. 13,14 Конституції України земля та її надра є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України. Відповідно до абзацу 7 п.12 Прикінцевих положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Дніпропетровською міжрайонною природоохоронною прокуратурою проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України в діяльності відділу Держкомзему у Новомосковському районі. Встановлено, що 12 листопада 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01-09-126-02802 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 169878 виданого на ім'я гр. [PERSON]. на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована: [ADDRESS] та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Підставою надання гр. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку став договір купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки за №1300 серія В МІ 325209 від 20.10.2009 року. Із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.10.2009 року №1300 серія ВМІ 325209 вбачається, що гр. [PERSON], як продавець, з однієї сторони, та гр. [PERSON], як покупець, з другої сторони, склали договір про те, що гр. [PERSON] передала, а гр. [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку, що розташована на території [ADDRESS], площею 0,2500 га в межах згідно з планом, передану продавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку. Також в договорі зазначено, що відчужувана земельна ділянка належить гр. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Піщанською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області 25.03.2002 року (бланк серія ДП 315994). Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18863. Проте прокурорською перевіркою встановлено, що Піщанською сільською радою на 21 сесії 23 скликання питання щодо передачі у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] не вирішувалося, відповідне рішення не приймалося. Відповідно до рішення Піщанської сільської ради № 6 від 14 січня 2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», [PERSON] не зазначена у списку громадян, яким вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки. Крім того, відповідно до листа Головного управління держкомзему у Дніпропетровській області від 22.02.2012 року бланки державних актів на право власності на земельну ділянку серії ДП № 315994 Головне управління держкомзему не отримувало. При видачі гр. [PERSON] державного акту не було враховано, що земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду та знаходиться на землях, які на підставі матеріалів лісовпорядкування перебувають у постійному користуванні державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». Зазначена земельна ділянка розташована в кварталі 75 виділу 6 Новомосковського лісництва, що підтверджується листом державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» № 70 від 19.03.2012 року. Державним підприємством «Новомосковське лісове господарство» погодження щодо вилучення земельної ділянки з державного лісового фонду та подальшої передачі у приватну власність, на яку громадянами [PERSON] та [PERSON] набуто право власності, не надавалося. Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство» є підприємством державної форми власності та відповідно до Постанови Кабінет' Міністрів України №1180 від 28.10.1997 року входить до переліку підприємств, установ та організацій, що перебувають у сфері управління Державного комітету лісового господарства України. Відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними л ісогоспо дарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що посвідчують це право на раніше надані землі, є планово- картографічні матеріали лісовпорядкування. Таким чином, видача гр. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 169878 від 12.11.2009 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, здійснена всупереч вимогам ч.З ст.1, ч, 2 ст. 56, ч.2 ст. 78, ч.2 ст. 84, ст. 116 Земельного кодексу України. За даним фактом 01.03.2012 року Дніпропетровським міжрайонним природоохоронним прокурором відносно посадової особи відділу Держкомзему у Новомосковському районі порушено кримінальну справу, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Підставою для представництва інтересів держави в суді є та обставина, що в результаті противоправних дій посадової особи порушено інтереси держави в особі Державного комітету лісового господарства та державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» стосовно реалізації прав законного користування щодо спірної земельної ділянки, отримання від неї корисних властивостей на правах законного користування землі. Відповідно до ст. ст. 378, 387, ч.З ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено припинення права власності на земельну ділянку. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено скасування запису про право власності на нерухоме майно, а відтак і права власності на земельну ділянку. В зв'язку з наведеним, в позові прокурор просив суд: -визнати недійсним договір купівлі-продажу продажу земельної ділянки від 20.10.2009 року №1300 серія ВМІ 325209, укладеного між гр. [PERSON] та [PERSON]. -визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 169878 від 12.11.2009 року на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована: [ADDRESS] (кадастровий номер-1223285500:03:013:0210). -визнати недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована: [ADDRESS] (кадастровий номер-1223285500:03:013:0210). -зобов'язати відділ Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області відмінити державну реєстрацію в Державному реєстрі земель державного акту серії ЯЕ № 169878 від 12.11.2009 року на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я гр. [PERSON] -зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована: [ADDRESS] (кадастровий номер-1223285500:03:013:0210) та повернути зазначену земельну ділянку за належністю Державному підприємству «Новомосковське лісове господарство». Покурор в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Державного комітету лісового господарства в судове засідання не з'явився. Представник Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» в судовому засіданні підтримав позов прокурора. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені. В зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представники третіх осіб - Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Відділу Держкомзему у Новомосковському районі в суджове засідання не з'явилися. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази, надані прокурором. приходить до наступного. У відповідності до п.2 ст. 121 Конституції України, та п.2 ст.5 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що прокурор має право на звернення до суду з позовом в інтересах Держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». Згідно до ст.ст. 13,14 Конституції України земля та її надра є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України. Відповідно до абзацу 7 п.12 Прикінцевих положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Встановлено, що 12 листопада 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01-09-126-02802 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 169878 виданого на ім'я гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована: [ADDRESS] та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, підставою надання гр. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку став договір купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки за №1300 серія В МІ 325209 від 20.10.2009 року. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.10.2009 року №1300 серія ВМІ 325209 [PERSON] продала, а [PERSON] купив та прийняв у власність земельну ділянку, що розташована на території [ADDRESS], площею 0,2500 га в межах згідно з планом, земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно договору купівлі-продажу встановлено,що земельна ділянка належала продавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Піщанською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області 25.03.2002 року (бланк серія ДП 315994), акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18863, копія якого оглянута судом. У відповідності до ст. 215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі ст. 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Встановлено судом, що Піщанською сільською радою на 21 сесії 23 скликання питання щодо передачі у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] не вирішувалося, відповідне рішення не приймалося. Відповідно до рішення Піщанської сільської ради № 6 від 14 січня 2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», [PERSON] не зазначена у списку громадян, яким вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки. Згідно листа Головного управління держкомзему у Дніпропетровській області від 22.02.2012 року, бланки державних актів на право власності на земельну ділянку серії ДП № 315994 Головне управління держкомзему не отримувало. Крім того, при видачі гр. [PERSON] державного акту не було враховано, що земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду та знаходиться на землях, які на підставі матеріалів лісовпорядкування перебувають у постійному користуванні державного підприємства «Новомосковське лісове господарство». Державним підприємством «Новомосковське лісове господарство» погодження щодо вилучення земельної ділянки з державного лісового фонду та подальшої передачі у приватну власність, на яку громадянами [PERSON] та [PERSON] набуто право власності, не надавалося. Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство» є підприємством державної форми власності та відповідно до Постанови Кабінет' Міністрів України №1180 від 28.10.1997 року входить до переліку підприємств, установ та організацій, що перебувають у сфері управління Державного комітету лісового господарства України. Відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними л ісогоспо дарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що посвідчують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Зазначена земельна ділянка розташована в кварталі 75 виділу 6 Новомосковського лісництва, що підтверджується листом державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» № 70 від 19.03.2012 року. Оскільки [PERSON] не набула законних підстав для отримання у власність земельної ділянки, вона не мала права відчужувати зазначене майно, тому, договір купівлі-продажу є недійсним. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що Державний акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 169878 від 12.11.2009 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, був виданий всупереч вимогам ч.З ст.1, ч, 2 ст. 56, ч.2 ст. 78, ч.2 ст. 84, ст. 116 Земельного кодексу України. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що зазначений державний акт підлягає визнанню недійсним. Стосовно вимог в частині скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року № 1141 передбачено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки рішенням суду не скасовувалося рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав [PERSON] на спірне нерухоме майно, вищезазначеним Порядком не передбачено інших підстав для скасування державної реєстрації прав. У відповідності до п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. У відповідності до п. 37 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. В в'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: partial