Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

19 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02 серпня 2017 року між сторонами був укладений договір приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок за умовами визначеними тарифами банку на час його укладення. Відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору виконував неналежним чином, внаслідок чого, станом на 26 листопада 2019 року його заборгованість становить 236363 грн 32 коп., яка складається з 197 066 грн 58 коп. заборгованості за тілом кредиту, 39 296 грн 74 коп. заборгованість за процентами. Однак позивач просить стягнути тільки заборгованість із тіла кредиту. Оскільки в добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється, АТ КБ «ПриватБанк» просить його позов задовольнити. 12 травня 2020 року відповідачем до суду було направлено відзив, в якому він проти по зову заперечив, зазначив, що анкета заява та Умови та Правила надання банківських послуг згідно судової практики не є складовою кредитного договору, банк платежі на погашення кредиту зараховувалися на власний розсуд. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що не пам`ятає чи підписував заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, однак сам факт користування кредитними карточками АТ КБ «ПриватБанк» не заперечував. Ухвалою суду від 08 грудня 2020 року було витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» оригінал заяви про приєднання до Умови та правил надання банківських послуг. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що в задоволенні поданого позову слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 8 серпня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого та [PERSON] був укладений договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в межах якого позичальнику було встановлено кредитній ліміт на картковий рахунок 200 000 грн. До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 26 листопада 2019 року його заборгованість за тілом кредиту становить 197 066 грн 58 коп. Дані обставини підтверджуються кредитним договором, розрахунком заборгованості, статутом АТ КБ «ПриватБанк», випискою по рахунку, умовами кредитування, підписаними [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 останній зазначив про неможливість застосування до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостої статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, долучив розрахунок заборгованості та виписку по рахунку за період з 02 серпня 2017 року по 18 травня 2020 року, вивчивши які суд приходить до висновку, між ними містяться суттєві розбіжності, щодо нарахування заборгованості, зокрема у виписці по рахунку станом на 30 серпня 2019 року заборгованість за тілом кредиту становить 208 741 грн 52 коп., в іншій період по картці [NUMBER] з 11 травня 2018 року по 31 березня 2020 року зазначено операції щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості долученого до позовної заяви станом на 30 серпня 2019 року заборгованість становить 197 066 грн 58 коп., у виписці по рахунку жодних відомостей про рух коштів по картковому рахунку [NUMBER] в період з 30 серпня 2019 року по 26 листопада 2019 року не відображено, крім цього відповідно до виписки по рахунку кошти які надходили на картковий рахунок [PERSON] , зокрема для прикладу 15.04.2019 року в сумі 5 000 грн, в розрахунку заборгованості відображені та зараховані в сумі 4 617 грн 03 коп., від 26 червня 2019 року на сумі 9 900 грн, у розрахунку заборгованості відображено та зараховано тільки 6 575 грн 38 коп. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши усі наявні докази, позбавлений можливості самостійно визначити фактичний розмір заборгованості за тілом кредиту за випискою по рахунку, оскільки банк її в повному обсязі не надав зокрема станом на 26 листопада 2019 року жодних відомостей не відображено, а враховуючи розбіжності щодо сум зарахування коштів та їх спрямування на погашення заборгованості позичальником, приходить до висновку, що банком належними та допустимими доказами не доведено розмір фактичної заборгованості, а тому з цих підстав в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати по справі становлять 2 102 грн, однак, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України їх слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed