Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

20.10.2020 позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.07.2010 [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б\\н. Банком [PERSON] надано кредитний ліміт 1000 грн, який у подальшому збільшено до 6000 грн. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач в процесі користування не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу , зобов`язання [PERSON] вважаються простроченими. У зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів, відповідач станом на 07.09.2020 має заборгованість 12076,59 грн, яка складається з наступного: 8231,43 грн - заборгованість за тілом кредита, 1770,40 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 2074,76 - пеня. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк». У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.07.2010. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 05.07.2010 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування. АТ «ПриватБанк» на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 1000 грн, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору дав свою згоду , що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 12076,59 грн, яка складається з наступного: 8231,43 грн - заборгованість за тілом кредита, 1770,40 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 2074,76 - пеня. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Враховуючи викладене, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved