Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

21 липня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Разумей Лариса Олександрівна (далі по тексту - приватний нотаріус Разумей Л.О.), про визнання договору дарування від 19 травня 2021 року недійсним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на 1/4 частини квартири [ADDRESS] , оскільки даний договір дарування не відповідає вимогам ст. ст. 202, 203 ЦК України (а.с. 3-9). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 травня 2021 року біля 06 год. 59 хв. [PERSON] , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF XF 95.480» реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом-самоскидом «KOGEL SNC024» реєстраційний номер [NUMBER] на 159 км автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», неподалік с. Веселівка Красилівської ОТГ Хмельницької області, рухаючись зі сторони м. Красилова в напрямку до м. Хмельницького, порушив та не дотримався вимог п. 1.3, 1.5, 2.1 (а), 2.3 (б), 2.3 (д), 10.1 Правил дорожнього руху, а саме виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення передньою лівою частиною сідлового тягача з передньою лівою частиною зустрічного автомобіля «Opel Combo» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в подальшому відбулося від`єднання напівпричепа «KOGEL SNC024» від сідлового тягача «DAF XF 95.480» та напівпричіп «KOGEL SNC024» під час перекидання на праву бокову частину зіткнувся з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку автопоїзда. Зазначає, що внаслідок зіткнення відбулося загорання вищевказаних транспортних засобів, водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та водій автомобіля «Opel Combo» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , а також пасажири останнього автомобіля [PERSON] та [PERSON] загинули на місці пригоди. 15 травня 2021 року за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 2021240000000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Крім того, 17 травня 2021 року за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 2021240000000208 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України. 17 травня 2021 року матеріали досудового розслідування в кримінальних провадженнях № 2021240000000206 за ч. 3 ст. 286 КК України та № 1202120000000208 за ст. 287 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження за № 12021240000000206. 17 травня 2021 року слідчим за погодженням з прокурором складено повідомлення про підозру [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, про що [PERSON] належним чином повідомлено і останній в кримінальному провадженні № 12021240000000206 має процесуальний статус - підозрюваний. 17 травня 2021 року [PERSON] слідчим вручено копію клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 19 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Позивач зазначає, що вона є потерпілою в кримінальному провадженні № 12021240000000206, оскільки померлий [INFO] в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] є її чоловіком та батьком їхніх спільних з ним малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , тому 26 травня 2021 року їй, як потерпілій, в даному кримінальному провадженні вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілої. Вказує, що кримінальним правопорушенням їй та її малолітнім дітям було завдано моральної та майнової шкоди, тому вона та малолітні діти набули право на відшкодування шкоди в порядку ст. 1200 ЦК України. При цьому зазначає, що в результаті вчиненого кримінального правопорушення вона та її малолітні діти понесли непоправні втрати - загинув її чоловік та батько дітей. 10 червня 2021 року нею в порядку ст. ст. 127, 128 КПК України пред`явлено цивільний позов до підозрюваних в кримінальному провадженні № 12021240000000206, в тому числі і до відповідача - підозрюваного [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] 17 січня 2012 року на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 17 січня 2012 року (Комісія по приватизації державного житлового фонду Білогірської селищної ради) набув у приватну спільну сумісну власність 1/4 частини квартири [ADDRESS] . 19 травня 2021 року після скоєння смертельної дорожньо-транспортної пригоди, після повідомлення [PERSON] про підозру у вчиненні тяжкого злочину, вручення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній безоплатно відчужив належну йому на праві спільної сумісної власності 1/4 частини квартири [ADDRESS] своєму рідному батькові - відповідачу [PERSON] Цього ж дня, 19 травня 2021 року, на підставі договору дарування, посвідченого 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Разумей Л.О. за реєстровим № 359, проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] (номер запису про право власності: 42006722) на 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Відчужуючи 19 травня 2021 року нерухоме майно на користь свого батька, [PERSON] знав про пред`явлену йому підозру у вчиненні тяжкого злочину, оскільки його було повідомлено про підозру та вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також [PERSON] користувався правовою допомогою адвокатів, тому цілком передбачав негативні наслідки для себе у випадку визнання судом його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення і в такому випадку його обов`язок відшкодувати потерпілим моральну та матеріальну шкоду, в тому числі й шляхом звернення стягнення на належне йому нерухоме майно, а, отже договір дарування є фіктивним. Позивач вказує, що після дарування своєму батькові 1/4 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] продовжував фактично проживати та бути зареєстрованим в цій нерухомості (відповідні довідки та акти долучалися до матеріалів кримінального провадження), що також свідчить про фіктивність правочину (вчиненого з метою уникнення зобов`язань по завданій в результаті кримінального правопорушення шкоди) і відсутність дійсних намірів на відчуження майна (створення реальних правових наслідків). Вважає, що в даному випадку мало місце укладення фіктивного правочину (його імітація), який характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину учасники мали інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, а справжні цілі були протизаконними - укладення договору дарування зі своїм близьким родичем з метою приховання цього майна від накладення на нього арешту та в подальшому від реалізації такого майна в рахунок виконання зобов`язань. Тобто дії відповідачів свідчать про зловживання правом, недобросовісну поведінку, спрямовану на позбавлення позивача в майбутньому законних прав на відшкодування шкоди. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2021 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну частину нерухомого майна (а.с. 86-87). Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 92). Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2021 року витребувано докази (а.с. 166). Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 228). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Смірнова І.С. в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також представник останнього - адвокат Кучерук Т.М. в судовому засіданні позовних вимог з підстав, зазначених у відзивах (а.с. 131-138), не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Разумей Л.О. в судове засідання не з`явилася. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 травня 2021 року біля 06 год. 59 хв. [PERSON] , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF XF 95.480» реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом-самоскидом «KOGEL SNC024» реєстраційний номер [NUMBER] на 159 км автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», неподалік с. Веселівка Красилівської ОТГ Хмельницької області, рухаючись зі сторони м. Красилова в напрямку до м. Хмельницького, порушив та не дотримався вимог п. 1.3, 1.5, 2.1 (а), 2.3 (б), 2.3 (д), 10.1 Правил дорожнього руху, а саме виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення передньою лівою частиною сідлового тягача з передньою лівою частиною зустрічного автомобіля «Opel Combo» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В подальшому відбулося від`єднання напівпричепа «KOGEL SNC024» від сідлового тягача «DAF XF 95.480» та напівпричіп «KOGEL SNC024» під час перекидання на праву бокову частину зіткнувся з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку автопоїзда. Внаслідок зіткнення відбулося загорання вищевказаних транспортних засобів, водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та водій автомобіля «Opel Combo» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , а також пасажири останнього автомобіля [PERSON] та [PERSON] загинули на місці пригоди. 15 травня 2021 року за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 2021240000000206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Крім того, 17 травня 2021 року за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 2021240000000208 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України. 17 травня 2021 року матеріали досудового розслідування в кримінальних провадженнях № 2021240000000206 за ч. 3 ст. 286 КК України та № 1202120000000208 за ст. 287 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження за № 12021240000000206. Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися відповідачами по справі, а також підтверджуються: даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань об`єднаного кримінального провадження № 12021240000000206 (а.с. 17-21), даними повідомлення про підозру [PERSON] від 17 травня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с. 22-27), даними клопотання про застосування щодо [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 17 травня 2021 року (а.с. 28-31), даними ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року та ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 2021 року (а.с. 43-48). Позивач [PERSON] є потерпілою, яка також діє в інтересах малолітніх дітей, в кримінальному провадженні № 12021240000000206, оскільки померлий [PERSON] є її чоловіком та батьком спільних з позивачем малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2011 року, свідоцтвами про народження дітей від 26 березня 2018 року відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , а також даними постанови слідчого від 26 травня 2021 року, постанови слідчого від 15 червня 2021 року та копії цивільного позову від 10 червня 2021 року (а.с. 34-42). 19 травня 2021 року через повірену особу [PERSON] (згідно довіреності від 18 травня 2021 року) між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдарованим) був укладений договір дарування 1/4 частини квартири [ADDRESS] , який посвідчений 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Разумей Л.О. за реєстровим № 359 (а.с. 181-183, 195). Цього ж дня, 19 травня 2021 року, приватним нотаріусом Разумей Л.О., як державним реєстратором, було внесено запис про право власності [PERSON] (номер запису про право власності: 42006722, дата та час державної реєстрації: 19 травня 2021 року 08:40:59) на 1/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 травня 2021 року реєстровий № 359 (а.с. 205). Як вбачається з довіреності від 18 травня 2021 року, повіреною особою на укладення від імені [PERSON] договору дарування 1/4 частини квартири [ADDRESS] була [PERSON] , яка є матір`ю дарувальника - відповідача [PERSON] та дружиною обдарованого - відповідача [PERSON] , що підтверджується довідкою Білогірської селищної ради Хмельницької області від 18 травня 2021 року № 4955 (а.с. 188) та довідкою цієї ж селищної ради від 26 травня 2021 року № 1091 (а.с. 49), а також не заперечувалося в судовому засіданні самими відповідачами. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчиняють жодних дій на виконання такого правочину, суд має ухвалити рішення про визнання правочину недійсним без застосування жодних наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань за договором; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. Встановлено, що відповідач [PERSON] 19 травня 2021 року, тобто через три дні після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з його вини і яка призвела до смерті чотирьох осіб, в тому числі [PERSON] , та через день після пред`явленої йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, подарував 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності, своєму батькові [PERSON] . При цьому, суд вважає, що договір дарування, який є безвідплатним та укладено між близькими родичами, не був спрямований на настання реальних правових наслідків, обумовлених спірним правочином. Так, повірена за дорученням від 18 травня 2021 року [PERSON] та обдарований [PERSON] , будучи батьками дарувальника [PERSON] , не могли не знати про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 15 травня 2021 року з участю їхнього сина, який підозрювався у вчиненні даного кримінального правопорушення, і в результаті якої загинуло четверо людей, в тому числі чоловік позивача - [PERSON] , а також про можливі наслідки цивільно-правової відповідальності [PERSON] у вигляді відшкодування потерпілим шкоди за рахунок належного йому майна, в тому числі спірної частини квартири. Крім того, на думку суду, не відбулася передача подарованого майна від [PERSON] до [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] (до 15 червня 2021 року, тобто до обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), як і його батько - відповідач [PERSON] , постійно проживали в спірній квартирі [ADDRESS] , що підтверджується ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 2021 року (а.с. 43-48) та довідками Білогірської селищної ради Хмельницької області від 03 серпня 2021 року № 1598, № 1599 (а.с. 90-91). Пунктом 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір не був направлений на реальне настання правових наслідків, а спрямований на приховування нерухомого майна з метою уникнення звернення стягнення на частку цього майна при примусовому виконанні рішення суду про стягнення з [PERSON] шкоди, заподіяної його діями при дорожньо-транспортній пригоді. За таких обставин, суд вважає, що спірний договір дарування є недійсним, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності [PERSON] на частину спірної квартири, то суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, запис про державну реєстрацію права власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] був проведений приватним нотаріусом Разумей Л.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58203384 від 19 травня 2021 року (номер запису про право власності: 42006722, дата та час державної реєстрації 19 травня 2021 року 08:40:59), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2361469368203 (а.с. 205). Отже, для відновлення порушених прав позивача необхідно скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, наявне в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки оскаржуваний договір не створив жодних юридичних наслідків, а права та законні інтереси особи можуть бути захищені, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача. Таким чином, з метою реального захисту та відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів позивача наявні правові підстави для повернення сторін правочину - [PERSON] та [PERSON] у первісний стан, а саме скасування реєстрації права власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] з послідуючим поновленням державним реєстратором права власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 1816 грн (по 908 грн з кожного) (а.с. 1, 2).

Outcome: approved