Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

20 травня 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 10.05.2019 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 1071), від якого сторони дітей не мають та після розірвання шлюбу залишити йому прізвище « [PERSON] », посилаючись на те, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на життя, побут, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, відсутність спільних інтересів, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з грудня 2019 р., а тому шлюб носить формальний характер і збереження сім`ї неможливо. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду письмову заяву, в якій він повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити і слухати справу без його (а.с. 13). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак на електронну адресу (скриньку) суду надіслала заяву, в якій визнала позов повністю та проханням про слухання справи без її участі (а.с. 12). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 10.05.2019 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 1071), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.05.2019 року, від якого сторони дітей не мають (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалось та їхні відносини погіршились через різні характери, різні погляди на життя, побут, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, відсутність спільних інтересів, у зв`язку з чим, сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з грудня 2019 р., а тому шлюб носить формальний характер і збереження сім`ї неможливо. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи згоду відповідачки з позовом, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача. Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до паспортних даних (ID-карти) позивача, виданого 11.10.2018 р., тобто до укладення шлюбу та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.05.2019 року дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » не змінювалось останнім у зв`язку з реєстрацією шлюбу, а тому, в прядку ст. 114 СК України, в задоволенні позову в частині залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » слід відмовити як в безпідставному і необґрунтованому (а.с. 4,5).

Outcome: partial