Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - відповідачі) про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] , та визнання права на земельну частку (пай), що належала останній за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Вона належним чином прийняла спадщину останньої за заповітом. [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) за рахунок земель колишнього КСП «Ім. Шевченка». Після смерті [PERSON] на ім`я останньої було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №027719. Оскільки державний акт видано у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON] , це призвело до порушення її прав на спадкування майнових прав, які входять до спадкової маси [PERSON] , а саме права на земельну частку (пай). Відповідно позивачка просить визнати зазначений вище державний акт недійсним та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, при цьому представником позивачки подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій останній зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, при цьому подали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили про визнання позову повністю. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, [INFO] у с. Чайкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 6). За життя, 18 січня 1991 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] , тобто позивачці (а.с. 7). Позивачка належним чином прийняла спадщину [PERSON] , з якою постійно проживали на день її смерті та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном [PERSON] , що підтверджується довідкою Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 10). При цьому інших спадкоємці спадщину [PERSON] не приймали, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с. 8). Отже, в силу положень статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до позивачки. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Ім. Шевченка», розташованих на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0232570, що підтверджується довідкою Відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26 лютого 2020 року (а.с. 11). Отже, до складу спадщини, яку позивачка отримала після [PERSON] , увійшло право на земельну частку (пай), набуте останньою за життя. Вже після смерті [PERSON] на ім`я останньої, на підставі рішення Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 26 квітня 2000 року, було видано держаний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №027719 від 28 квітня 2000 року, який посвідчував право власності на земельну ділянку площею 4,56 гектара (а.с. 12-13). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Чайкинською сільською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області на ім`я [PERSON] , після смерті останньої, державного акту на право приватної власності на землю була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після її смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] , став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачки щодо набуття в порядку спадкування права на земельну частку (пай), що підтверджується повідомлення приватного нотаріуса Шик А.Л. (а.с. 9). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що позивачка набула в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Ім. Шевченка», розташованих на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало [PERSON] , однак дане право не визнається у зв`язку з недійсністю документа, яким воно посвідчувалося, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачами та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved