Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов Позивач АТ КБ «Приватбанк» 14.08.2019 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 15 103,61 грн. за кредитним договором №б/н від 10.04.2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.04.2015 року, відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 15.07.2019 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 15 103, 61 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 21.08.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання, не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивачем разом з позовною заявою було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якій також представник позивача зазначив, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою та судові повістки) направлялась відповідачеві за останньою відомою адресою реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою пошти «за закінченням строків зберігання». Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.04.2015 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладеного кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданих до позову документів вбачається, що Позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «Приватбанк». Позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені. З позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору № б/н від 10.04.2015 року у відповідача - [PERSON] станом на 15.07.2019 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої, згідно розрахунку банку становить 15 103,61 грн., з яких: - 5739,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 3043,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість по відсотках; - 4286,36 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 838,76 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 695,41 грн. - штраф (процентна складова). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за договором № б/н від 10.04.2015 року та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, Відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачем умов кредитного договору, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 24.07.2019 року, на зазначену суму. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved