Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

20.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який позначений у технічному паспорті наступним чином: А-1 житловий будинок площею забудови 63,7 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м., в т.ч. житловою 24,1 кв.м., допоміжною 12,8 кв.м., та площею літніх неопалювальних приміщень 12,2 кв.м., Б-1 сарай, площею забудови 63,0 кв.м., Б1-1 сарай, площею забудови 29,6 кв.м., б - погріб, площею забудови 6,0 кв.м., № 1 хвіртка, № 2 огорожа, площею забудови 16,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по [ADDRESS] , яке належало до суспільної групи - колгоспний двір, членами якого були батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , які не втратили права на частку в майні та кожному з яких належало по 1/2 частині домоволодіння. Після смерті [INFO] [PERSON] його спадщину прийняла матір позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач, звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, де була відкрита спадкова справа. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшло право власності на спірний житловий будинок, який було побудовано до 1990 року. Процент готовності будинку 100 %. У зв`язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок не було зареєстровано, позивач не може оформити спадкове право на спірне майно в нотаріальному порядку, тому звертається до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлений належним чином, позивач подав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. ( а.с. 78 ). Відповідач по справі - Городнянська міська рада Чернігівської області - про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача в судове засідання не з`явився. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] письмовим клопотанням на адресу суду від 01.12.2020 року № 03-09/1058 просив справу розглядати за відсутності представника міської ради, проти позову відповідач не заперечує.( а.с. 38-39). Згідно положень ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] - про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась. Заяв, клопотань, заперечень проти позову від третьої особи не надійшло. ( а.с. 68 ) Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Городнянська районна державна адміністрація Чернігівсьокї області - про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв, клопотань, заперечень проти позову від третьої особи не надійшло. ( а.с. 69 ) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Хотівля Городнянського району Чернігівської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.7) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились 29 травня 1959 року, актовий запис № 16. Після одруження спільне прізвище подружжя : [PERSON] .(а.с. 5 ) З довідки Хотівлянського старостинського округу № 13 Городнянської міської ради Чернігівської області від 02.09.2020 року № 95 встановлено, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в будинку [ADDRESS] були постійно зареєстровані та постійно проживали : [PERSON] з 1960 року, виписаний в зв`язку зі смертю [INFO] ; [PERSON] - дружина з 1960 року, виписана в зв`язку зі смертю [INFO] . (а.с. 15). Отже, як встановлено на підставі досліджених доказів, [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , та, відповідно, спадкоємцем за законом. Таким чином, спадщину [PERSON] в силу ст. 1268 ЦК України фактично прийняла його дружина [PERSON] , оскільки остання як спадкоємець першої черги за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. За її заявою відкрита спадкова справа № 126. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади. ( а.с. 57-63 ). Як встановлено з письмових доказів справи, до складу спадщини [PERSON] увійшла також половина житлового будинку [ADDRESS] . Так, з довідки Хотівлянського старостинського округу № 13 Городнянської міської ради Чернігівської області від 09.09.2020 року № 347 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 7 за 1991-1995 роки в будинку [ADDRESS] станом на 15.07.1991 року постійно були зареєстровані та постійно проживали : [PERSON] , якій належала 1/2 частина цього будинку з побутовими та господарськими спорудами; [PERSON] , якому належала 1/2 частина цього будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.07.1991 року члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в його майні. (а.с.14) Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки права на спірний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності. Отже, [PERSON] та [PERSON] за їх життя набули у власність по 1/2 частині спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як члени колгоспного двору. З інформаційної довідки від 17 червня 2020 року № 447 встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 100 % готовності, побудовано станом до 05.08.1992 року, дозвільних документів на будівництво згідно чинного законодавства не передбачено. Інвентаризаційна вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 17.06.2020 року становить 114621 грн. (а.с.13). Відсутність державної реєстрації права власності на спірний будинок також підтверджена довідкою начальника Городнянського РГ БТІ від 23.11.2020 року № 970. ( а.с. 40 ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в місті Гомель, Республіка Білорусь, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . ( а.с. 26-27). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , вказані : [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5). Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, позивач є рідним сином померлої [PERSON] , та відповідно, спадкоємцем за законом першої черги після смерті останньої. З довідки Хотівлянського старостинського округу № 13 Городнянської міської ради Чернігівської області від 02.09.2020 року № 96 встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] була постійно зареєстрована та постійно проживала тільки [PERSON] , з 1960 року, виписана в зв`язку зі смертю [INFO] . (а.с.16). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини. 05.03.2020 року нотаріусом заведена спадкова справа № 12/2020 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 53-68). За даними спадкової справи крім позивача, спадкоємцем на підставі 1261 ЦК України є [PERSON] , яка у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Позивач отримав свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. ( а.с. 42-56 ). Доказами справи підтверджено, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] мала у власності спірний будинок в цілому, оскільки 1/2 частку у спірному будинку [PERSON] набула за життя як член колгоспного двору, та ще 1/2 частку у спірному будинку вона успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавця на спірний будинок не було зареєстроване за життя. Відмова нотаріуса видати відповідне свідоцтво на спадковий будинок за відсутності реєстраційних документів підтверджена документально. (а.с.17). Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Городнянським РГ БТІ технічного паспорта встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] позначений на плані: А-1 житловий будинок площею забудови 63,7 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м. в т.ч. житловою площею 24,1 кв.м., допоміжною 12,8 кв.м. та площею літніх неопалювальних приміщень 12,2 кв.м., Б-1 сарай, площею забудови 63,0 кв.м., Б1-1 сарай, площею забудови 29,6 кв.м., б - погріб, площею забудови 6,0 кв.м., № 1 хвіртка, № 2 огорожа, площею забудови 16,5 кв.м. ( а.с. 10-12). З огляду на те, що право власності спадкодавця на спірний будинок підтверджено матеріалами справи, а позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити на нього своє спадкове право, суд, враховуючи положення ст. 328, 392 ЦК України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved