Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В грудня 2020 року військова частина [NUMBER] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді начальника штабу першого заступника командира транспортної авіаційної ескадрильї «Блакитна стежа». 8 листопада 2019 року [PERSON] уклав з військовою частиною [NUMBER] договір №19/46 надання в користування військово-службовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла. За вказаним договором військова частина [NUMBER] надала у тимчасове користування [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В цю квартиру [PERSON] вселився разом з його дружиною [PERSON] , а також його дочками [PERSON] та [PERSON] . У випадку звільнення з військової служби [PERSON] зобов`язався звільнити квартиру разом з членами його сім`ї. Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №691 від 21 жовтня 2020 року [PERSON] був звільнений з військової служби за станом здоров`я, на підставі пп.«б» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідачі ухиляються від добровільного виселення з квартири. Тому військова частина [NUMBER] просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , та зобов`язати відповідачів звільнити цей об`єкт нерухомого майна. 1.2. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. Представник Київського КЕУ [PERSON] також підтримує позов та просить суд задовольнити його. 1.4. Представник відповідачів [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що спірна квартира є службовим житлом. У зв`язку з тим, що вислуга років [PERSON] перевищує 20 років, відповідачі не можуть бути виселені без надання їм іншого житла. За час тривалого перебування на військовій службі [PERSON] не був забезпечений житлом, як того вимагає ч.4 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військово-службовців». Тому представник відповідачів [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2020 року (а.с.33) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим військовою частиною [NUMBER] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2021 року (а.с.38-39) пред`явлений позов був залишений без руху, військовій частині [NUMBER] був наданий строк для доплати судового збору в розмірі 2102 гривень 00 копійок. 2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 березня 2021 року (а.с.46-47) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 липня 2021 року (а.с.122-123) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15 листопада 2021 року (а.с.159-160) було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] про закриття провадження у цивільній справі. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді начальника штабу першого заступника командира транспортної авіаційної ескадрильї «Блакитна стежа». 3.2. 13 грудня 2019 року [PERSON] уклав з військовою частиною [NUMBER] договір №19/46 надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла (а.с.16-18). За вказаним договором позивач надав у тимчасове користування [PERSON] та членів його сім`ї квартиру [ADDRESS] . 3.3. Зі змісту довідки командира військової частини [NUMBER] від 25 жовтня 2019 року (а.с.8) вбачається, що до складу членів сім`ї [PERSON] входила [PERSON] , яка є його дружиною, а також його дочки [PERSON] та [PERSON] Відповідачі вселились в квартиру [ADDRESS] та проживають в ній станом на час судового розгляду цивільної справи. 3.4. Спірні правовідносини регулюються Порядком проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військово-службовців Збройних Сил України, затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 1 лютого 2019 року, главою 52 «Поняття та умови договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до абз.5, абз.7 п.5 Порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України, наказ командира військової частини про закріплення службового (штатно-посадового) житла за відповідними посадами та рапорт військовослужбовця є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла. Зазначений договір не є підставою для державної реєстрації за військовослужбовцем та членами його сім`ї речових прав на житлове приміщення. 4.2. Згідно з абз.9 п.5 Порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України, військова частина вживає заходи для звільнення користувачем та членами його сім`ї службового (штатно-посадового) житла у разі звільнення військовослужбовця з військової служби. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 4.4. Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 4.5. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 4.6. Згідно з п.1 ст.8 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №162539927 від 6 квітня 2019 року (а.с.107-108) вбачається, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності Міністерства оборони України. Наказом командира військової частини [NUMBER] №455 від 25 жовтня 2019 року (а.с.24-28) 98 квартир в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] були закріплені за посадами військової частини. Зокрема, спірна квартира була закріплена за начальником штабу першим заступником командира транспортно-авіаційної ескадрильї «Блакитна стежа», тобто за посадою, яку обіймав [PERSON] . 8 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до командира військової частини [NUMBER] з рапортом (а.с.7), в якому він просив надати йому службове (штатно-посадове) житло, а саме квартиру [ADDRESS] , для власного проживання разом зі своєю сім`єю, яка складалась з його дружини [PERSON] , а також його дочок [PERSON] та [PERSON] . В той же день військова частина [NUMBER] уклала з [PERSON] договір №19/46 надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла. 5.2. Згідно з п.3.12 вказаного договору (а.с.17) [PERSON] зобов`язався разом з членами його сім`ї звільнити квартиру [ADDRESS] в разі звільнення з військової служби. Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №691 від 21 жовтня 2020 року (а.с.29) [PERSON] був звільнений з військової служби за станом здоров`я, на підставі пп.«б» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини [NUMBER] №231 від 5 листопада 2020 року (а.с.30) [PERSON] був виключений зі списків особового складу військової частини. Ці обставини свідчать про припинення права відповідачів на користування квартирою [ADDRESS] , а також про виникнення у них обов`язку виселитись з цього житла. 5.3. Зі змісту диспозиції норми, передбаченої ч.1 ст.122 ЖК України, єдиною підставою для вселення у службове житлове приміщення є спеціальний ордер. Однак відповідачі вселились в спірну квартиру на підставі договору надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла №19/46 від 8 листопада 2019 року. Крім того, зі змісту наказу командира військової частини [NUMBER] №455 від 25 жовтня 2019 року вбачається, що квартира [ADDRESS] є службовим (штатно-посадовим) житлом, що використовується у проведенні експерименту із тимчасового забезпечення військово-службовців житлом. У зв`язку з тим, що статус такого житла відрізняється від службового житла, глава 3 «Користування службовими жилими приміщеннями» розділу ІІІ «Забезпечення громадян жилим приміщенням» ЖК України не поширюється на спірні правовідносини. Тому доводи представника відповідачів [PERSON] на те, що його довірителі не підлягають виселенню у зв`язку з тим, що вислуга років [PERSON] перевищує 20 років, підлягає критичній оцінці. Очевидно, що на підставі ч.4 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» відповідачі мають право на отримання жилого приміщення для постійного проживання або отримання грошової компенсації замість вказаного житла. Однак здійснення такого права відповіда-чів не допускається за рахунок службового (штатно-посадового) житла, яке використо-вується виключно для тимчасового, а не постійного проживання військовослужбовців та членів їх сімей. Зокрема, з метою отримання постійного житла відповідачі перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов. 5.4. У зв`язку з тим, що після звільнення [PERSON] з військової служби відповідачі не мають право на проживання в квартирі [ADDRESS] , вказаний об`єкт нерухомого майна не може вважатись для них житлом в розумінні п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому виселення відповідачів зі спірної квартири не порушуватиме їх право на повагу до житла. Навпаки, відмова у задоволенні пред`явленого позову призведе до втручання у право на житло інших військовослужбовців, які перебувають на військовій службі та беруть активну участь в захисті суверенітету України. 5.5. З огляду на це суд вважає, що належить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , та зобов`язати відповідачів звільнити цей об`єкт нерухомого майна. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. Встановлено, що військова частина [NUMBER] сплатила судовий збір в загальному розмірі 4204 гривень 00 копійок (2102,00 х 2). Ця обставина підтверджується платіжними дорученнями №93 від 14 грудня 2020 року та №20 від 23 березня 2021 року (а.с.6, 45). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено. 6.3.\~З огляду\~на це\~суд вважає,\~що з\~кожного відповідача\~на користь\~військової частини\~ [NUMBER] \~належить стягнути\~витрати на\~оплату судового\~збору в\~розмірі 1051гривні\~00\~копійок (4204,00 : 4).

Outcome: approved