Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

20 травня 2016 року до Словянського міськрайонного суду звернувся ПАТ Укрсоцбанк із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 37/230-08 від\~ 28 лютого 2008 року у сумі 4\~376\~048,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 28 лютого 2008 року між [PERSON] та акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 37/230-08 з цільовим визначенням згідно із п. 1.2. договору кредиту. Відповідно до вказаного договору банк надав а позичальник отримав грошові кошти у сумі 1500000,00 грн. Надання кредиту відповідачу підтверджується заявою про видачу кредиту та випискою про отримання. Відповідач, згідно із умовами кредитного договору зобов'язався прийняти, належним чином використати та повертати позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, зокрема, в ст. 1. п. 1.1.1 кредитного договору з підпунктами, а також сплачувати відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах кредитного договору зокрема, ст. 1 п. 1.1.1 кредитного договору з підпунктами. Так, погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця, на рахунок позивача згідно із порядком погашення кредиту та сплати відсотків. Згідно із п. 4.1. кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань по повному своєчасному погашенню кредиту, сплати відсотків щодо користування кредитними коштами. Згідно із п. 4.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань по повному та своєчасному погашенню кредиту, сплати відсотків щодо користування кредитними коштами, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НВУ від суми несвоєчасно виконаних грошових зобов'язань за кожний день прострочення. При цьому пеня нараховується та сплачується додатково до прострочених сум за основними зобов'язаннями. Зобовязання за договором кредиту позивач виконав у повному обсязі, а саме надав кредитні кошти на споживчі цілі, однак відповідач порушив зобовязання за договором кредиту щодо сплати кредиту та відсотків в строк передбачений договором кредиту. У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором, [PERSON] станом на 02 лютого 2016 року має прострочену заборгованість у сумі 4\~376\~048,00 грн. яка складається з: - нарахованих непогашених процентів у сумі 602 353,40 грн.; - штрафів і комісії які не нараховуються у сумі 220\~833,00 грн.; - комісії за використаний ліміт лінії у розрізі траншу в сумі 129 999,80 грн..; - комісії за використаний ліміт MD у розмірі 238 333,00 грн.; - процентів у розмірі 376 999,50 грн.; - процентів за прострочений ОД в сумі 691165,70 грн.; - тіло кредиту в сумі 1\~499 998,00 грн.; - нарахованої та несплаченої пені в сумі 4 796,68 грн.; - нарахованої пені за ADCH OVINT в сумі 256 439,90 грн.; - пені за прострочку процентів в сумі 108 129,00 грн.; - пені за прострочку тіла кредиту в сумі 246 999,70 грн. Зважаючи на невиконання позичальником зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитом. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В додаткових поясненнях до позову зазначив, що зобовязання за договором кредиту БАНК виконав у повному обсязі, а саме надав кредитні кошти відповідачеві на відповідні цілі, пішовши позичальнику на зустріч змінивши валюту кредиту, але позичальник порушив зобовязання за договором кредиту щодо сплати кредиту та відсотків в строк передбачений договором кредиту та додатковими угодами до нього. Тому Банк був змушений звернутися до суду з первісним позовом, про стягнення заборгованості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК передбачено що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Також частино 1 та 2 статті 612 ЦК передбачено що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до статті 625 ЦК України передбачено що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із вимогами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до нормам ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на це, вважати що зі спливом строку виконання припинилося і зобовязання є неправильним. І навіть пропуск строку позовної давнини не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 08 серпня 2016 року (а.с. 87), у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили суд відмовити в їх задоволенні. Зазначили, що позивач звернувся до суду із пропуском позовної давності, оскільки строк виконання зобовязання за кредитним договором спливає 05 лютого 2013 року, отже, до суду позивач мав звернутися не пізніше 05 лютого 2016 року. Суд, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ Укрсоцбанк слід відмовити з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. У судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2008 року між [PERSON] та акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 37/230-08 з цільовим визначенням згідно із п. 1.2. договору кредиту на поточні потреби. Відповідно до вказаного договору банк надав а позичальник отримав грошові кошти у сумі 1500 000,00 грн. (а.с. 50-59). Наведені обставини сторонами не заперечуються, ними визнаються, та підтверджені дослідженими у судовому засіданні заявою про видачу кредиту та випискою про отримання (а.с. 64, 65). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 1054 ЦК України. Приписами частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1 п. 1.1.1 кредитного договору передбачено, що надання кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо Транш, а у сукупності Транші, зі сплатою 14,5% річних за кредитом та комісій, в розмірі та в порядку визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в додатку 1 до цього договору, який є невідємною складовою частиною цього договору, надалі за текстом Тарифи, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 1500 000,00 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 05 лютого 2013 року на умовах визначених цим договором (а.с. 50). Згідно із додатком 1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 37/230-08 від 28 лютого 2008 року, позичальник сплачує кредитору наступні комісії за банківські послуги по кредиту: - за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку 0,99 % від суми договору кредиту (мінімально 200,00 грн., максимально 10000,00 грн.) 10000,00 грн. без ПДВ. Комісія сплачується після підписання цього договору сторонами до надання кредиту на рахунок 61111230300009; - за перегляд графіку погашення кредиту 0,2% без ПДВ. Розраховується від суми заборгованості на день підписання додаткової угоди кредитного договору (разова комісія сплачується до підписання додаткової угоди на рахунок 6111) (а.с. 60). Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, наступною за місяцем в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок № 22086230372521, згідно із статтею 2 п. 2.4 кредитного договору (а.с. 51). На вимогу кредитора позичальник у випадках передбачених у п.п. 2.13.3, 2.15.1, 3.2.7 цього договору, повинен достроково протягом 30 календарних днів після отримання позичальником письмової вимоги кредитора повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобовязання у випадках, в порядку та строки, що передбачені в п. 5.4 цього договору (стаття 3 п. 3.3.14 кредитного договору (а.с. 57)). У разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1.1., 3.3.14, 2.4.,2.5 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення (стаття 4 п. 4.1 кредитного договору (а.с. 57)). У разі порушення позичальником умов цього договору, позичальник сплачує кредитору протягом 30 календарних днів з дати отримання письмової вимоги кредитора штраф за порушення вимог цього договору: п. п. 3.3.9. у сумі - 500 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.10. у сумі - 800 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.11. у сумі 800 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.12 у сумі - 800 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.13 у сумі 10000 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.14 у сумі 300 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.17 у сумі 800 грн. за кожний випадок; п. п. 3.3.18 у сумі 800 грн. за кожний випадок (а.с. 57). Судом встановлено, що зміст правочину (кредитного договору) не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковим для виконання. 04 лютого 2016 року на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості за договором кредиту, із вимогою в 30 денний строк виконати порушене зобовязання за договором кредиту та сплатити суму боргу яка станом на 04 лютого 2016 року становить 3\~678\~725,59 грн., та розяснено, що у разі невиконання зазначеної вимоги, банк вимушений буде звернутися до суду з відповідним позовом (а.с. 28). За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні ресурси. Відповідач же не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобовязання по даному правочину, у звязку із чим порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з його вини. Суд визнає правильним представлений ПАТ Укрсоцбанк розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась в [PERSON] за кредитним договором № 37/230-08 від\~ 28 лютого 2008 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Згідно із розрахунком вимог банку у звязку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості аз кредитним договором № 37/230-08 від 28 лютого 2008 року: останній раз погашення кредиту в рахунок погашення нарахованих відсотків відбулось 25 листопада 2016 року в сумі 5,00 грн. (а.с. 152). Пунктом 3.2.4 статті 3 кредитного договору передбачено, що кредитор має право здійснювати договірне списання з поточних рахунків позичальника відкритих ним в Словянському відділенні АКБ «Укрсоцбанк», грошових коштів, по мірі їх надходження для погашення існуючої заборгованості позичальника за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (пені, штрафів на підставі меморіальних ордерів, оформлений кредитором, для задоволення свої вимог відповідно до умов цього договору та у порядку, визначеному в п. 2.11 кредитного договору (а.с. 55). Із вказаного розрахунку вимог банку є незрозумілим та суду не надано доказів, яким чином відбулося зарахування коштів в рахунок погашення нарахованих відсотків 25 листопада 2016 у сумі в сумі 5,00 грн., а саме погашення відбулося автоматично шляхом списання коштів з поточних рахунків позичальника відповідно до п.п. 3.2.4 та у порядку визначеному в п. 2.1. кредитного договору, чи вказані кошти були внесені позичальником самостійно на рахунок банку. Суд зазначає, що таке списання коштів, навіть якщо воно передбачене договором, не свідчить про те, що банк діяв на умовах представництва відповідача, як боржника за спірним кредитним договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач самостійно не здійснював платіж, направлений на погашення заборгованості по кредитному договору 25 листопада 2016 року, а останній платіж ним був проведений 23 вересня 2008 року. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, останній платіж по кредитному договору, направлений на погашення заборгованості по кредитному договору був здійснений відповідачем саме 23 вересня 2008 року. В судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався перед банком повернути суму кредиту з процентами не пізніше 05 лютого 2013 року на умовах, визначеним кредитним договором. Отже останній строк виконання основного зобовязання сторони визначили 05 лютого 2013 року, тому саме з цієї дати рахується початок перебігу остаточного розрахунку відповідача. Відповідно до\~статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.\~\~\~\~ Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Статтею 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З урахуванням зазначено суд приходить до висновку, що позивач предявив вимогу до відповідача про стягнення заборгованості після спливу більш ніж 3 років з моменту порушення умов виконання договору (коли боржник допустив прострочення умов виконання зобовязання). Таким чином суд приходить до висновку що право звернення до суду з позовом до відповідача закінчилось 06 лютого 2016 року, однак до суду із даним позовом банк звернувся 20 травня 2016 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, на застосуванні якої наполягала сторона відповідача, що в силу вимог ч. 4\~ст. 267 ЦПК України\~є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, слід зазначити, в наданому позивачем розрахунку вимог банку у звязку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості зазначено, що останнього разу кошти в погашення заборгованості за кредитним договором надійшли на рахунок 25 листопада 2016 року, однак вказане надходження не перериває строк позовної давності, оскільки відбулося по закінченню більш ніж трьох років від початку перебігу позовної давності відлік якої почався 05 лютого 2013 року, оскільки переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний висновок наведений в правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, однак позовні вимоги публічного\~ акціонерного товариства Укрсоцбанк про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають у звязку із пропуском позивачем позовної давності \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed