Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дітей, які проживають разом з нею. При цьому відповідач проживає окремо і допомоги на утримання дітей не надає, хоча може сплачувати аліменти на утримання спільних дітей для забезпечення останнім необхідних умов проживання та розвитку. Діти перебувають на її повному утриманні, однак коштів, які вона заробляє, недостатньо для забезпечення їм належних умов для їхнього фізичного та духовного розвитку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх повністю з підстав, вказаних у позові, при цьому пояснила, що місце її проживання та місце проживання їхніх спільних з відповідачем дітей зареєстроване у м. Новгороді-Сіверському в житлі її батьків. У зв`язку з роботою вона на даний час перебуває в м. Чернігові, з нею проживають її діти, зокрема старша дитина, яка відвідує там навчальний заклад. Менша дитина у зв`язку з хворобою тимчасово знаходиться у її батьків у м. Новгороді-Сіверському. Відповідач проживає у м. Чернігові окремо від неї і їхніх дітей, при цьому жодної допомоги на утримання дітей не надає, хоча може її надавати, оскільки працює. Також позивачка зазначила, що старша дитина іноді відвідує батька за місцем його проживання, однак живе вона постійно у неї. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і у задоволенні позову просив відмовити, при цьому пояснив, що вони з позивачкою перебувають у шлюбі і він дійсно є батьком [PERSON] та [PERSON] . При цьому тривалий час він проживає окремо. Позивачка та їхні діти зареєстровані в житлі батьків позивачки у м. Новгороді-Сіверському. Фактично ж позивачка проживає в м. Чернігові, їхня менша дитина знаходиться на даний час у батьків позивачки, а старша живе як в м. Чернігові. В денний час вона приходить до нього і він піклується про неї, купує їй речі, одяг, шкільне приладдя, у вечері дитина йде до матері і ночує вже у неї. Він працює без оформлення, здійснюючи ремонт телевізорів на дому, відповідно він має постійний дохід та може надавати допомогу своїм дітям, що й робить, купуючи їм речі, навчальне приладдя, іграшки. При цьому позивачці грошей на утримання дітей не надає, оскільки має такі ж права як і позивачка, а також має право сам вирішувати на які саме потреби дітей витрачати свої кошти. Заяви та клопотання учасників справи \~ \~ \~ \~Відповідачем подано клопотання про передачу справи для розгляду до суду за місцем його проживання, тобто до Деснянського районного суду м. Чернігова у задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки позовну заяву подано з додержанням вимог частини першої статті 28 ЦПК України і відповідно підстави для передачі справи за підсудністю відсутні. Інших заяв та клопотань учасники справи до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, визначено сторонам у справі строки для подання заяв по суті. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 17 липня 2010 року (а.с. 8). Вони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Згідно довідки про склад сім`ї №303 місце проживання позивачки і їхніх спільних з відповідачем дітей зареєстроване у [ADDRESS] , за місцем проживання батьків позивачки (а.с. 11). З пояснень позивачки та відповідача вбачається, що на даний час відповідач проживає окремо від позивачки і їхніх спільних дітей, при цьому менша дитина сторін у справі тимчасово перебуває у батьків позивачки, а старша проживає з позивачкою та періодично відвідує свого батька, тобто відповідача. Також відповідачем визнано, що він позивачці допомоги на утримання спільних дітей не надає, мотивуючи це своїм бажанням самостійно вирішувати питання щодо витрачання коштів на своїх дітей. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки судом встановлено, що відповідач проживає окремо від позивачки та їхніх спільних дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей. При цьому доводи відповідача про те, що він бере участь в утриманні своїх дітей, здійснює витрати на придбання їм одягу, речей, навчального приладдя та їхні розваги позивачка у судовому засіданні не підтвердила, а відповідачем жодних доказів не підтвердження вказаних обставин суду не надано. Твердження відповідача про те, що старша дитина відвідує його за місцем проживання та перебуває у нього в той час, коли позивачка працює, наведених вище висновків про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів не спростовує. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх спільних дітей у частці від доходів відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою\~статті 182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні останнього інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. Крім того суд враховує, що відповідач у судовому засіданні визнав наявність у нього постійного доходу і відповідно можливості сплачувати аліменти. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів на утримання дітей необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 24 березня 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 24 березня 2021 року по 23 квітня 2021 року. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову, відповідно до частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved