Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

21.08.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації. 16.09.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судову засідання на 31.10.2019 року. 31.10.2019 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 12.12.2019 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 12.12.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням своєї неповнолітньої доньки. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2004 року. Фактично припинили проживати в 2007 році, а в 2008 році шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач перестав спілкуватись з дитиною. Так, відповідач не згадує про свою доньку, не приймає участі у вихованні дитини, не турбується про її життя і здоров`я, не проводить з донькою вільного часу, тобто самоусунувся від виховання та спілкування з дитиною. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. \~ \~ В\~ \~судовому засіданні\~позивач \~позовні вимоги\~підтримала повному\~ обсязі,\~та просила\~їх задовольнити,\~ давши\~пояснення \~фактично \~викладені \~в позовній\~ заяві.\~ Також\~пояснила,\~що \~поки була\~живою мати\~відповідача,\~бабуся \~спілкувалась з\~дитиною \~і \~відповідач \~певним \~чином \~спілкувався з\~донькою.\~Після \~смерті \~своїх батьків\~ відповідач\~ повністю\~припинив \~спілкування з\~донькою.\~Вона \~ не\~ чинила\~ будь-яких\~перешкод \~відповідачеві \~у спілкуванні\~з дитиною,\~навпаки \~просила \~ поспілкуватись\~з донькою,\~погуляти з\~нею,\~тощо.\~Але \~у відповідача\~знаходились \~інші \~невідкладні \~справи \~та \~відмовки.\~Навіть при\~випадкових \~зустрічах батько\~ не\~виявляє \~зацікавленості \~у долі\~дитини.\~ Відповідач в судове засідання не з`явився,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи, служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що хоч дана сім`я і не перебувала на обліку у службі в справах дітей, але службі відомо, що батько ухиляється від виховання доньки. Схильний до вживання спиртних напоїв. Протягом тривалого часу не виявляє зацікавленості у спілкуванні з дитиною. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2004 року по 11 червня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого відповідач записаний батьком дитини. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що з часу розірвання шлюбу відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, не приймав участі у її виховання. На сьогоднішній день донці сторін виповнилось 14 років, але донька не має до батька ніяких почуттів, оскільки за ці роки батько ухилявся від зустрічей з дитиною, не проявляв до дитини батьківської турботи. Опитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що батько з нею не спілкується, не відвідує за місцем її проживання та не запрошує до себе в гості, не приходив до неї в школу, не проводив з нею дозвілля. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила суду що вона добре знаю сім`ю сторін та неповнолітню [PERSON] . Їй відомо, що з 2007 року батьки дитини спільно не проживають і з цього часу батько перестав цікавитись долею дитини. Не проявляє батьківського піклування про власну дитину. Вона була свідком того, що позивачка зустрілась з відповідачем та запитала останнього, чи буде він брати дитину до себе, але останній відповів: «Не знаю», тобто виявив повну байдужість до дитини. Також її діти та донька сторін відвідують один і той же гурток, до [PERSON] на заняття гуртка приходить мати та її новий чоловік. Але батько ніколи не відвідував заняття гуртка та навіть не знає чим цікавиться його дитина. Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт порушення прав неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . В свою чергу суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виховання дитини, який підтверджується наданими позивачем доказами. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач не наполягає на стягненні аліментів з відповідача і протягом тривалого періоду час не зверталась із позовами про стягнення аліментів. Тому підстав для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів в зв`язку з позбавленням батьківських прав відповідно до ст. 166 СК України суд не вбачає. \~Відповідно до\~ч.\~ 6\~ ст.\~164\~СК України\~- \~Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. \~ \~ Таким\~ чином\~ рішення\~ суду\~ після\~набрання законної\~сили \~ направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved