Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

19 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті матері - [PERSON] , вона отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3379 га, кадастровий номер 5923881000:05:000:0600, що знаходяться на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 22 червня 2013 року передана [PERSON] ТОВ «Путивль Агростандарт» на 10 років зі сплатою 4% на рік від нормативної грошової оцінки за користування даною земельною ділянкою. Оскільки в п.39 вказаного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою розірвання договору оренди землі, однак відповідач ухиляється від розірвання договору, [PERSON] просить суд розірвати договір оренди землі укладений 22 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Путивль Агростандарт». Позивач та її представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] її дочка [PERSON] , як спадкоємець за законом, успадкувала земельну ділянку загальною площею 2,3379 га, кадастровий номер 5923881000:05:000:0600, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 7 жовтня 2014 року, державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №020472, рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 4 вересня 2018 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12 липня 2019 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 липня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-12). 22 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Путивль Агростандарт» було укладено договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 2,3380 га ТОВ «Путивль Агростандарт», а ТОВ «Путивль Агростандарт» повинно сплачувати [PERSON] на рік 2137 грн. 28 коп., що становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.13-15). Відповідно до п.39 даного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. ТОВ «Путивль Агростандарт» зверталося до [PERSON] з повідомленнями №5 від 10 березня 2020 року та №8 від 3 червня 2020 року щодо урегулювання спірних відносин, а саме видачі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2,3379 га кадастровий номер 5923881000:05:000:0600 та приведення договору оренди вказаної ділянки у відповідність до розміру орендної плати, яку підприємство сплачує станом на 2020 рік (а.с.32,33). Відповідно до вимог ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно з вимогами ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У пункті 39 оспорюваного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому, ця умова погоджена сторонами у спосіб, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, шляхом закреслення у тексті договору непотрібного - словосполучення «не є». Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору. Вказані положення договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, як пояснила позивач, вона після отримання свідоцтва про право на спадщину неодноразово звертався до відповідача з проханням розірвати договір оренди землі укладеного між [PERSON] та ТОВ «Путивль Агростандарт» на що відповідач не реагував жодним чином, і почав надсилати повідомлення щодо виплати орендної плати вже після звернення до суду. Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору, тобто право фізичних та юридичних осіб вільно встановлювати свої права та обов?язки у договорі і у визначенні будь-яких умов договору, що не суперечать законодавству. Ст.627 ЦК України, зокрема, конкретизовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Таким чином, оскільки позивач набула права власності на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи і жодних додаткових умов чи обмежень при застосуванні п.39 цим договором не встановлено суд, дійшов висновку про наявність підстав для припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника - позивача у справі. У зв?язку з задоволенням позову підлягає стягенню з ТОВ «Путивль Агростандарт» на користь [PERSON] 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved