Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що її матір [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] . 7 вересня 2005 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір кредиту №90-С, за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надати кредит в розмірі 20000 доларів США, а [PERSON] зобов`язалась щомісячно до 6 вересня 2012 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язалась додатково сплатити пеню в розмірі 1 процента від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] іпотечний договір, за яким [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором кредиту. В травні та жовтні 2018 року АТ «Укрсоцбанк» двічі надсилав [PERSON] та [PERSON] повідомлення про добровільне повернення боргу за вказаним договором в розмірі 30076 доларів США 53 центів або звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» №45415773 від 7 лютого 2019 року за АТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення боргу за договором кредиту. 1.2. Однак [PERSON] померла ще [INFO] . Вона не могла отримати повідомлення про добровільне повернення боргу за вказаним договором. Це свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки було проведено з порушенням закону. Крім того, за час свого життя [PERSON] не склала заповіт, після її смерті спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] була рідною дочкою [PERSON] та спадкоємицею першої черги за законом. Вона у встановленому порядку прийняла спадщину та набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Ця обставина свідчить про те, що рішення державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» №45415773 від 7 лютого 2019 року порушує право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна. 1.3. Тому [PERSON] просить скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» №45415773 від 7 лютого 2019 року про державну реєстрацію за АБ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] . 2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 26 березня 2019 року (а.с.42-43) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 серпня 2019 року (а.с.72-73) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.3. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 12 листопада 2019 року (а.с.85-86), був проведений заочний розгляд цивільної справи. 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. Представник відповідача Давидюк І .А. не з`явилась у судове засідання та надіслала відзив (а.с.45-49), в якому вона не визнає позов та заперечує проти його задоволення. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.15). 4.2. 7 вересня 2005 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір кредиту №90-С (а.с.17-18), за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надати кредит в розмірі 20000 доларів США, а [PERSON] зобов`язалась щомісячно до 6 вересня 2012 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язалась додатково сплатити пеню в розмірі 1 процента від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. 4.3. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] іпотечний договір (а.с.19-20), за яким [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором кредиту. 4.3. В травні та жовтні 2018 року АТ «Укрсоцбанк» двічі надсилав [PERSON] та [PERSON] повідомлення про добровільне повернення боргу за вказаним договором в розмірі 30076 доларів США 53 центів або звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.26-28). 4.4. Рішенням державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» №45415773 від 7 лютого 2019 року за АТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення боргу за договором кредиту. Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №159004737 від 11 березня 2019 року (а.с.31-32). 4.5. Спірні правовідносини регулюються розділом V «Задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки» Закону України «Про іпотеку». 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. 5.2. Згідно з ч.4 цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 5.3. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 5.4. Згідно з ч.1-ч.3, ч.7 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). 5.6. Згідно з ч.1-ч.2 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 5.7. Згідно з ч.4 цієї статті рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. б. щодо здійснення права на спадкування. 5.8. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 5.9. Згідно з ч.1 ст.1268 цього Кодексу спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 5.10. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5.11. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2015 року (а.с.21) вбачається, що [PERSON] померла ще [INFO] . Тому вона не могла отримати повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про добровільне повернення боргу за вказаним договором ані в травні, ані в жовтні 2018 року. Ці обставини свідчать про те, що звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] було здійснено з порушенням вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». 6.2. В змісті іпотечного договору, укладеного 7 вересня 2005 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , відсутнє іпотечне застереження, в якому був викладений порядок набуття порядок переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Стаття 4 вказаного договору не є іпотечним застереженням. Крім того, АБ «Укрсоцбанк» не уклав з [PERSON] договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Ці обставини переконливо свідчать про те, що державна реєстрація за АБ «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру була проведена всупереч вимог ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеки». 6.3. Крім того, за час свого життя [PERSON] не склала заповіт, після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 червня 2019 року (а.с.69) встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та спадкоємицею першої черги за законом. Вона постійно проживала зі спадкодавицею на момент її смерті. У такий спосіб [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , та набула право власності на квартиру [ADDRESS] ще 17 лютого 2015 року. Ці обставини свідчать про те, що рішення державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» №45415773 від 7 лютого 2019 року порушує право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна. 6.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача належить скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» №45415773 від 7 лютого 2019 року про державну реєстрацію за АБ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №1-2479К від 22 березня 2019 року (а.с.9). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з АБ «Укрсоцбанк» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved