Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Представник [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Борівської селищної ради, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [PERSON] був володільцем домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживав за вищезазначеною адресою з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] , постійно проживаючи за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, прийняв спадщину, однак, свідоцтво про право власності не оформляв. [PERSON] помер [INFO] . Позивач [PERSON] є сином [PERSON] . 09 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті його батька [PERSON] , але йому було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки у нього відсутній правовстановлюючій документ на вищезазначене домоволодіння. У зв`язку із цим представник позивача просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Представник позивача надав також заяву про доповнення підстав позову, в якій у письмовому вигляді виклав ті обставини, на які він усно посилався під час розгляду справи по суті. 1.2. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що після смерті [PERSON] в спірному будинку проживали та використовували цей будинок, тобто вступили в управління будинком син померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] син померлого [PERSON] прийняв спадщину, адже проживав разом з нею та був зареєстрований у спірному будинку. Представник відповідача Борівської селищної ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та визнала позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що на його думку батько позивача [PERSON] не вступив в управління спірним будинком разом з матір`ю, проте в таке управління вступив його батько [PERSON] , який помер через тиждень після смерті [PERSON] . На запитання суду додатково пояснив, що він не займався оформленням спадщини після смерті свого батька і на час його смерті місце його проживання було зареєстровано за іншою адресою, ніж місце проживання його батька. [PERSON] навіть не знає де похований його батько, він нічого не робив з приводу догляду за спірним домоволодінням. 1.3. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з часу свого народження у 1975 році проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є племінником її чоловіка, який є братом матері позивача. Її будинок знаходиться на відстані близько 500 метрів від спірного будинку по [ADDRESS] . Останні вісім років вона працює листоношею, у зв`язку із чим вона 3-4 рази на тиждень відвідувала спірний будинок та заходила на подвір`я будинку, а до цього вона просто часто проходила повз будинку, бачила що там відбувається, віталася із мешканцями. У зв`язку із вищенаведеним їй відомо, що у спірному будинку втрьох проживали [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Після смерті [PERSON] в будинку жили [PERSON] та [PERSON] , які використовували будинок в якості помешкання, ремонтували його. [PERSON] періодично працював, іноді не працював, а [PERSON] пересувалася на костилях. Після смерті [PERSON] в будинку жив лише [PERSON] . Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він з 1985 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Він добре знав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , його будинок знаходився на відстані близько 400 метрів від спірного будинку по [ADDRESS] . Він, [PERSON] , завжди по дорозі на роботу йшов на зупинку в смт. Борівське, у зв`язку із чим він 3-5 разів на тиждень проходив повз спірного будинку. У зв`язку із вищенаведеним йому відомо, що у спірному будинку втрьох проживали [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Він бачив як [PERSON] ходив у магазин зі спірного будинку, а [PERSON] ходила у магазин на костилях. Після смерті [PERSON] в будинку жив лише [PERSON] . Він не бачив, щоб [PERSON] зловживав алкогольними напоями. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він все життя, тобто з 1955 року, проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач та відповідач є його двоюрідними племінниками, адже його двоюрідними братами були батьки позивача та відповідача - [PERSON] та [PERSON] . Йому відомо, що за похорони [PERSON] платив його брат [PERSON] та його сім`я. Він ніколи не бачив у спірному домоволодінні [PERSON] . Після смерті [PERSON] спірним будинком управляв його син [PERSON] , що виражалося у тому, що [PERSON] підгодовував (надавав продукти харчування) [PERSON] . Після смерті [PERSON] у спірному будинку проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] , а після смерті [PERSON] в будинку проживав [PERSON] . Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він з 1994 року, проживає у смт. Борівське. Позивач та відповідач є його двоюрідними племінниками, адже його двоюрідними братами були батьки позивача та відповідача - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] «за старшого» у спірному будинку був його син [PERSON] , хоча він там не проживав, а проживав поруч. Після смерті [PERSON] у спірному будинку проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] , а після смерті [PERSON] в будинку проживав [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] вели господарство у будинку, зокрема мали свиня та курей. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно із копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00023806764 від 30 серпня 2019 року, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 28 липня 1958 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області було зареєстровано шлюб, відомості про чоловіка: прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , власне ім`я, по батькові: [PERSON] ; відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , власне ім`я, по батькові: [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 30 серпня 2019 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 88. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 30 серпня 2019 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 20. Листом начальника Управління ДМС України в Луганській області від 03.12.2019 підтверджується, що [PERSON] знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 26.02.2014, а [PERSON] зареєстрованим/знятми з реєстрації не значиться. Згідно із відповіддю на запит адвоката Тріфонова Є.О., наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2182 від 18.10.2019, [PERSON] народився [INFO] . Батьками [PERSON] вказані [PERSON] , 1933 року народження, та [PERSON] , [INFO]. Державна реєстрація народження [PERSON] проводилась Виконавчим комітетом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, при реєстрації народження було видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.09.1960 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 20 лютого 1984 року Борівською селищною радою Попаснянського району Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 17. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 22 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 28. 2.2. Згідно із відповіддю № 551 від 30.10.2019 на запит адвоката Тріфонова Є.О., наданої Борівською селищною радою, була надана інформація щодо будинку в [ADDRESS] . Зокрема, рішенням сесії № 942 від 14.09.2015 р. [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] змінений рішенням сесії № 147 від 08.09.1987 (старий 124). [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований з 21.11.1980 р. та проживав за адресою: [ADDRESS] , по день його смерті, А/ З № 28 від 03.04.2015. Згідно із копією довідки № 1284 від 09.10.2019, виданою Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області, внаслідок упорядкування адресного господарства домоволодінню [PERSON] був присвоєний номер будинку [ADDRESS] . Підстава рішення виконкому Борівської селищної ради № 147 від 08.09.1987 року. Згідно із листом директора КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2019 № 01/312 технічна інвентаризація домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , була проведена 11.02.1987. Станом на 29.12.2012 на підставі відомостей, що зберігаються на паперових носіях, вказане домоволодіння зареєстровано Лисичанським БТІ 15.07.1988, реєстрований номер 2429, на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 11.07.1987 Борівською селищною радою народних депутатів згідно рішення виконкому вказаної ради від 11.07.1987, протокол № 7. 2.3. [PERSON] 27 серпня 2015 року подав до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його дядька [PERSON] . 30 вересня 2015 року [PERSON] подав до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] . 09 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до копії постанови про відмову здійснення нотаріальної дії, винесеної 09 серпня 2019 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко Альоною Сергіївною за № 1051/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що у спадкоємця за законом [PERSON] на момент звернення до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок (ст. 49 Закону України «Про нотаріат»). 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. 3.2. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року (тут і далі за текстом - в редакції, яка була чинною станом на час смерті [PERSON] [INFO] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно із ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 3.3. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 3.4. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На підставі вищенаведених письмових доказів судом встановлено, що 15.07.1988 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ) зареєстровано Лисичанським БТІ за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності, яке було видане 11.07.1987 Борівською селищною радою народних депутатів згідно рішення виконкому вказаної ради від 11.07.1987. Згідно із законодавством, яке діяло станом на час реєстрації вищевказаного майна, [PERSON] набув право власності на вказане домоволодіння. 4.2. Показаннями всіх чотирьох свідків та документальними доказами, зокрема листом Борівської селищної ради № 551 від 30.10.2019 та листом начальника Управління ДМС України в Луганській області від 03.12.2019, підтверджується, що після смерті [PERSON] у володіння вищевказаним спадковим майном вступили його син та дружина - [PERSON] та [PERSON] . Тобто, вказані спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Крім того, показаннями всіх чотирьох свідків та вищенаведеним документальними доказами підтверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто у зв`язку із проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, [PERSON] станом на час його смерті на праві власності належало спірне домоволодіння, у зв`язку із чим позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] успадкував вказане домоволодіння. Враховуючи те, що у позивача наявні перешкоди в нотаріальному оформленні права власності на спірне домоволодіння, суд вважає, що існують законні підстави для визнання за позивачем права власності на це домоволодіння. 4.3. Стосовно доводів відповідача [PERSON] про те, що в управління спірним домоволодінням вступив його батько [PERSON] , суд зазначає наступне. Як видно зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину не тільки у випадку вступу в управління спадковим майном, а й у випадку вступу у володіння цим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Показаннями всіх свідків, які були викликані як за клопотанням представника позивача, так і за клопотанням відповідача, підтверджується, що станом на час смерті [PERSON] у спірному домоволодінні продовжили проживати лише його син та дружина - [PERSON] та [PERSON] . Тобто, факт вступу вказаних осіб у володіння спадковим майном є доведеним і цього факту достатньо для визнання цих осіб такими, що прийняли спадщину. З іншого боку, факт вступу [PERSON] (батька відповідача [PERSON] ) в управління та володіння спадковим майном не підтверджується жодними достовірними та достатніми доказами. Всі чотири свідки пояснили, що після смерті [PERSON] у спірному домоволодінні проживали саме син та дружина померлого. Ці показання свідків підтверджуються письмовими доказами, які засвідчують проживання вказаних осіб в спірному будинку після смерті його первісного власника. Про те, що вони бачили інших осіб, які б проживали у спірному будинку, вищезазначені свідки не вказали. Посилання відповідача та двох свідків на те, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном шляхом надання харчових продуктів [PERSON] або шляхом позиціонування себе «старшим», по-перше, не підтверджуються жодними іншими доказами, а по-друге, не свідчать про вступ в управління або володіння спадковим майном з боку вказаної особи. Факт надання певною особою продуктів харчування мешканцям домоволодіння не свідчить про вступ цієї особи в управління спадковим майном. Протягом всього часу розгляду справи відповідач, який багаторазово повідомлявся належним чином про підготовчі та судові засідання, не надав інших доказів вступу його батька в управління та володіння спадковим майном, хоча суд навіть після закінчення підготовчого провадження та під час розгляду справи по суті надавав можливість відповідачу подати всі докази та заявити всі клопотання, які на його думку мають значення для вирішення справи. Посилання відповідача [PERSON] на те, що позивач не доглядав за спірним домоволодінням та не знає де похований його батько, не мають правового значення для вирішення цієї справи. Крім того, відповідач не надав жодних достовірних доказів на підтвердження цих обставин. 4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовна заява [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 05.11.2019 про сплату судового збору на суму 1137 грн. 95 коп. Разом з тим, цей спір виник не з вини відповідачів, а внаслідок відсутності у позивача відповідних документів, які б підтверджували його право власності на майно в порядку спадкування. Отже, справедливим та розумним буде не стягувати судові витрати з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved