Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

20.10.2017 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить зобовязати останнього зробити перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 2013 р. та надалі виставляти рахунки без врахування її сина [PERSON], а також відшкодувати збитки у виді не отриманих субсидій, що не нараховуються у звязку з наявною заборгованістю перед відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що є власником і мешкає у квартирі за адресою м. Червоноград, вул. Клюсівська 14/25. Окрім неї, з 2006 р. у квартирі зареєстрований її син, попри те, що фактично проживає у м. Києві з 2000 р. Зазначила, що з листопада 2013 р. відповідач безпідставно почав нараховувати плату за послуги на двох осіб, внаслідок чого утворився борг у сумі 3696,25 грн. На її неодноразові звернення з вимогою про проведення перерахунку відповідач не відреагував, у звязку з цим просить у судовому порядку захисти її порушені права. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на доводи й аргументи, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача позов заперечив, пояснивши, що з листопада 2013 р. за адресою проживання позивачки нарахування за комунальні послуги відповідачем здійснюється на дві особи, а сплата рахунків останньою здійснювалася лише на одну особу, тому у неї виникла заборгованість. Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира за адресою м. Червоноград, вул. Клюсівська 14/25. Як вбачається з будинкової книги, крім позивачки, у цій квартирі зареєстрований її син [PERSON] Останній був виписаний у 2000 р., повторно присаний 15.05.2006 р. Як видно з розрахунку заборгованості згідно рахунків на оплату комунальних послуг КП «Комінтех» від 25.03.2015 р., проведених позивачем, у квартирі за адресою м. Червоноград, вул. Клюсівська 14/25 нараховується плата на одного мешканця, тариф 40,73 грн. Проте у вересні 2012 р., вересні і листопаді 2013 р. попри тариф 40,73 грн. було нараховано за місяць 81,46 грн. і з грудня 2013 р. по червень 2014 р. сума нарахувань залишися на цьому ж рівні. У цей же період стрімко зросла сума заборгованості, що склала 1875,32 грн. Як вказано у розрахунку, невідомим чином нараховано 1916,02 грн. боргу. Як видно з довідки ПАТ «Українська незалежна телерадіокомпанія «Заграва», копії трудової книжки серії АА № 646025, [PERSON] з 01.02.2009 р. по 25.03.2015 р. працював у даному товаристві на посаді режисера монтажу. Згідно довідки «РФІ/РЛ, інк.» від 21.09.2017 р., [PERSON] з вересня 2015 р. працює у їх представництві у м. Києві. Відповідно до акту № 149 від 26.03.2015 р., №323 від 19.07.2016 р., [PERSON] не проживає у квартирі за адресою м. Червоноград, вул. Клюсівська 14/25, а мешкає у м. Києві. Як видно із заяв позивачки від 09.04.2015 р., 19.05.2015 р., 07.10.2016 р., 17.07.2017 р. остання зверталася до відповідача у звязку з незгодою по заборгованості і нерозумінням механізму її нарахування, просивши здійснити перерахунок останньої. Окрім цього, у цих заявах позивачка повідомляла про те, що її син [PERSON] не проживає у своїй квартирі. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради від 24.07.2017 р., у звязку з заборгованістю позивачки за послуги водопостачання у сумі 3257,24 грн. їй не призначається субсидія на період травень 2017 р. квітень 2018 р. Як вбачається з роздрукованих даних по рахунку позивачки, сформованих абонентським відділом відповідача, з листопада 2013 р. по жовтень 2016 р. включно комунальні платежі по квартирі [PERSON] нараховувалися на двох осіб. Підпунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживач має право зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Обставини справи свідчать, що син позивачки, будучи зареєстрованим у її квартирі, фактично не проживає у ній, оскільки працює у м. Києві, а тому останній не був споживачем послуг відповідача протягом листопада 2013 р. жовтня 2016 р. Не зважаючи на чисельні заяви позивачки з цього приводу, відповідач належно на них не відреагував, не розяснив механізм нарахування комунальних послуг та виникнення заборгованості, і не зменшив розмір останньої, чим порушив права позивачки. Захист порушеного права у спосіб зобовязання відповідача здійснити перерахунок боргу позивачем обрано правильно. Представник відповідача не подавав заяви про застосування позовної давності. Тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відносно вимоги про відшкодування збитків у виді не отриманих субсидій, що не нараховуються у звязку з наявною заборгованістю перед відповідачем, суд вважає її необґрунтованою. Так, суду не надано належних та допустимих доказів, котрі б, принаймні, підтвердили суми сплачених позивачкою коштів; суми, що підлягали б економії у випадку надання їх субсидії, адже у такому разі збитками слід вважати саме різницю переплачених комунальних платежів. За відсутності таких доказів задоволення позовної вимоги про відшкодування збитків буде не лише необґрунтованим і незаконним рішенням, а й не відповідатиме принципу юридичної визначеності і, будучи неконкретним та абстрактним, по суті ніяк не сприятиме судовому захисту прав позивачки. Враховуючи вище викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial