Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 31 серпня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо. Вона проживає разом з неповнолітньою донькою. Син є повнолітнім і проживає окремо. Відповідач ухиляється від утримання спільної неповнолітньої доньки, повністю припинив надання матеріальної допомоги, не приймає участі в її вихованні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Водночас відповідач просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31 серпня 1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу мають дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Згідно з довідкою про склад сім'ї № 1054 від 08.11.2018 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради, позивач [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач проти позову не заперечує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільної дитини, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку батька у частині, що становитиме 1/4. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved