Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений між ним і відповідачами [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) [INFO] , посвідчений Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою, та повернути сторони в первісний стан. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою 21.12.2016 року, належала квартира [ADDRESS] . Квартира складається з 3-х житлових кімнат площею 46,7 кв.м, загальною площею 66,7 кв.м. Він хворіє, постійно працювати не може, тому домовився зі своїми знайомими [PERSON] та [PERSON] про те, що вони будуть його довічно утримувати, а він їм передає у власність належну на праві власності квартиру. Відповідачі йому пообіцяли, що всі умови договору довічного утримання, який буде укладено, вони будуть виконувати солідарно, вчасно, без нагадувань. 28 грудня 2016 року між ним та відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно п. 1 якого він передав у власність відповідачам на праві спільної сумісної власності квартиру, розміщену на 3 поверсі 9- поверхового будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 Договору довічного утримання набувачі зобов`язалися довічно повністю утримувати його, забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, ліків і необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі 3 000 гривень. Протягом 2017 року відповідачі, зокрема, відповідачка [PERSON] , виконувала обов`язки за договором довічного утримання. Вона приїжджала до нього в разі необхідності, надавала грошові кошти, супроводжувала його в лікарню. Протягом 2018 року відповідачка [PERSON] жодного разу не приїхала до нього, не телефонувала, не відповідала на його телефонні дзвінки. Відповідачка [PERSON] на його прохання декілька разів супроводжувала його в лікарню, передавала грошові кошти на його утримання в розмірі 1 000 грн. щомісячно, що не відповідає умовам договору. Його не влаштовує те, як відповідачі виконують умови договору довічного утримання. На його прохання виконувати свої обов`язки в повному обсязі відповідачка [PERSON] взагалі не реагує, а відповідачка [PERSON] пояснила мені, що вона не може з об`єктивних підстав через відсутність коштів в повному обсязі виконувати умови договору. Відповідачка [PERSON] згодна розірвати договір довічного утримання в нотаріуса, але відповідачка [PERSON] взагалі ухиляється від спілкування,за місцем реєстрації вона не проживає, тому він навіть не може їй запропонувати розірвати договір за згодою сторін. Оскільки, відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, він змушений звернутися до суду з цим позовом (а.с.2-3, 14-15). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Маркело В.О. в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Зазначила, що вона і [PERSON] за договором довічного утримання були зобов`язані допомагати позивачу, але [PERSON] жодного разу допомогу не надала та взагалі жодного разу не прийшла. Після підписання договору [PERSON] зникла, на телефонні дзвінки не відповідає. Вона не може самостійно утримувати позивача, тому договір необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] не\~використала своє\~право бути\~присутньою у\~судовому засіданні,\~хоча належним\~чином повідомлена\~про час\~та місце\~розгляду даної\~справи згідно\~з вимогами\~Цивільного\~процесуального кодексу\~України,\~через оголошення,\~розміщене на\~офіційному сайті\~«Судова влада»\~ і\~судові повістки,\~в матеріалах\~справи міститься\~конверт який\~направлявся відповідачу\~з позначкою\~не вручено\~«за закінченням\~терміну зберігання». \~ \~ \~ \~Третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора не використали своє право бути присутніми у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами\~Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~27 лютого 2019 року дану позовну заяву залишено без руху (а.с.11). \~ \~ \~ \~04 березня 2019 року позивач [PERSON] подав заяву про усунення недоліків (а.с.13). 13 серпня 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по даній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження (а.с.17). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою від 07 березня 2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.22). \~ \~ \~ \~18 квітня 2019 року від третьої особи Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.27). \~ \~ \~ \~13.05.2019 року представником позивача, адвокатом Маркело В.О. заявлено клопотання про витребування доказів (а.с.33). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 13.05.2019 року клопотання представника позивача задоволено. Витребувано з Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори (яка знаходиться за адресою: вул. Космонавта Волкова буд. 3, м. Дніпро) належним чином засвідченої копії договору довічного утримання від 28.12.2016р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] (а.с.34). \~ \~ \~ \~Ухвалою від 13.05.2019 року продовжено строк підготовчого судового засідання до 05.06.2019 року (а.с.35). \~ \~ \~ \~13 травня 2019 року направлено запит до ВАДР управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ДМС (а.с.38). \~ \~ \~ \~27 травня 2019 року надійшла відповідь, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУМВС, УДМС України у Дніпропетровській області [PERSON] зміна прізвища на [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.40). \~ \~ \~ \~Ухвалою від\~28.05.2019\~року закрито\~підготовче судове\~засідання та\~призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті (а.с.41). \~ \~ \~ \~19.06.2019 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. \~ \~ \~ \~Під час\~розгляду справи\~судом заслухано\~позивача та\~його представника,\~відповідача [PERSON] ,\~досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. \~ \~ \~ \~ \~ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] належала на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. 21 грудня 2016 року, зареєстровано в реєстрі № 2-1848 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2016р. (а.с.51-52). 28 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності квартиру, розміщену на 3 поверсі 9-поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] договору). [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, ліків і необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі 3300,00грн. на місяць (п.5 договору), що підтверджується договором довічного утримання (догляду) від 28.12.2016р., посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С., зареєстровано в реєстрі за № 2-1896, №2/2016 (а.с.48-50). ІV. Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного учасниками\~справи,\~щодо наявності\~чи відсутності\~підстав для\~задоволення позову.\~Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. Так, статтею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1\~ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1\~ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною 1\~ст. 756 ЦК України\~визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Судом встановлено і не заперечується відповідачем [PERSON] , щодо нездійснення відповідачами неналежного виконання умов оскаржуваного договору, протилежне доведено не було. Отже позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачами договірних обов`язків за Договором, а тому спірний Договір може бути розірвано на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 756 ЦК України, суд вбачає підстави для задоволенні позовної вимоги щодо набуття позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. \~ \~ \~ \~Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. \~ \~ \~ \~Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved