Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

1.Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання прав власності на самочинно збудований гараж [ADDRESS] та визнання права на реєстрацію права власності на самочинно збудований гараж. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 22 червня 1995 року йому було виділено земельну ділянку для будівництва капітального гаража за вказаною вище адресо. У липні 1995 року він отримав будівельний паспорт на виконання будівельних робіт з будівництва гаражу, яке було завершено у 1997 році. 27 вересня 2019 року була проведена інвентаризація будівлі гаражу. При цьому під час звернення до КП «Новгород-Сіверське МБТІ» щодо підтвердження введення у експлуатацію вказаного гаражу для подальшої приватизації земельної ділянки, розташованої під ним, йому було повідомлено, що гараж збудовано без дозвільних документів, а саме без повідомлення про початок будівництва, у зв`язку з чим він не може здійснити реєстрацію права власності на збудований гараж у позасудовому порядку. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх повністю. Представник відповідача у судовому засіданні заявив, що позовні вимоги відповідачем визнаються. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №80 від 22 червня 1995 року позивачу було виділено земельну ділянку для будівництва гаражу по [ADDRESS] , розміром 6х4 м. (а.с. 13). Рішенням вказаної ради №164 від 30 серпня 2019 року внесено зміни до рішення №80 від 22 червня 1995 року та вказано про надання дозволу позивачу на будівництво гаражу [ADDRESS] розмірами 6х4 м. (а.с. 20). Позивачем було розроблено будівельний паспорт (а.с. 14-19) та протягом 1995-1997 років здійснено будівництво гаражу за вказаною вище адресою загальною площею 31,2 м.кв. 27 вересня 2019 році позивачем було виготовлено технічний паспорт гараж [ADDRESS] , з якого вбачається, будівництво здійснено у відповідності до вимог державних будівельних норм (а.с. 21-25). З довідки КПК «Новгород-Сіверське МБТІ» вбачається, що гараж [ADDRESS] був збудований позивачем у 1995 році без дозвільних документів на виконання будівельних робіт, а саме повідомлення про початок будівництва (а.с. 28), у зв`язку з чим позивач не може у позасудовому порядку оформити право власності на вказаний гараж. Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно частини третьої статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у вставленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до частини п`ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки судом встановлено, що позивачем здійснив самочинне будівництво гаражу [ADDRESS] на земельній ділянці, яка була надана йому у користування для будівництва гаражу, при цьому під час будівництва позивачем дотримано вимоги державних будівельних норм, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний самочинно збудований гараж, оскільки це не порушує прав інших осіб, відповідно позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права на реєстрацію права власності на самочинно збудований гараж, то суд дану вимогу вважає передчасною, оскільки визнання за позивачем права власності на самочинно збутовий гараж є достатньою підставою для подальшої реєстрації цього права, а матеріали, наявні у справі, не містять жодних доказів, що дане право у майбутньому може бути не визнане і у відповідача виникнуть складнощі у реєстрації права власності на вказаний гараж, відповідно в цій частині позов задоволенню не підлягає. Судові витрати Оскільки спір виник внаслідок того, що позивач розпочав будівництво гаража без відповідного повідомлення про початок будівельних робіт, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивача всі здійснені ним витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial