Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

20 квітня 2018 року Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області звернувся до суду з позовом в інтересах дитини, [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що неповнолітня [PERSON] є студенткою вищого комунального закладу СОР «Путивльський педагогічний коледж ім. С. В. Руднєва». Мати дівчини, [PERSON], померла [INFO]. Батько, [PERSON], не приймав та не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її здоров'ям, не надає матеріальної допомоги та має заборгованість по аліментам у розмірі 26 106 грн. 28 коп. Останній попереджався органом опіки та піклування про необхідність належного виконання батьківських обов?язків відносно доньки, проте належних висновків не зробив. Посилаючись на викладені вище обставини, Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 22-23). Ухвалою Білопільського районного суду від 20 червня 2018 року, постановленою за результатами підготовчого засідання, позовні вимоги Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, в інтересах дитини, [PERSON], [INFO] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду (а. с. 39-40). У судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області Демченко О. В. позов підтримала. Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні позов також підтримала. Суду зазначила, що батько залишив їх із матір'ю приблизно у 2004 році. З того часу він із нею стосунків не підтримує, матеріальної допомоги не надає, морально не підтримує. Після смерті матері відповідач не усвідомив свого батьківського обов'язку і не запропонував свою підтримку та допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] визнає (а. с. 43). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації Сумської області Головаченко С. О. позов підтримала. Заслухавши представника позивача Демченко О. В., неповнолітню [PERSON], представника третьої особи Головаченко С. О., повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 77 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], яка народилася в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області, про що виконкомом Жовтневої селищної ради складено відповідний актовий запис №42, є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Остання померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 18). 23 лютого 2018 року неповнолітня [PERSON] звернулася до Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області із заявою про прийняття рішення про доцільність позбавлення її батька, [PERSON], батьківських прав відносно неї, посилаючись на те, що протягом останніх 12 років він не проживає з родиною та не бере участі у її вихованні, не цікавиться здоров'ям, успіхами в навчанні, не надає матеріальної допомоги та не сплачує аліменти (а. с. 9). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом із братом, [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрований по [ADDRESS]. Останній раніше мешкав у [ADDRESS], але протягом тривалого часу за вказаною адресою не проживає та не бере участі у житті своєї доньки, [PERSON], [INFO], не займається її вихованням та матеріально не забезпечує (а. с. 11- 13). За період навчання [PERSON] у Миколаївській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів та у Вищому комунальному навчальному закладі Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж ім. С. В. Руднєва» [PERSON] не цікавився успіхами та навчанням дитини, на батьківській збори не приходив, з класним керівником не спілкувався (а. с. 15-16). За інформацією КЗ «Дільнична лікарня Миколаївської селищної ради» [PERSON], [INFO] перебуває на «Д» обліку з діагнозом «НЦД по кардіальному типу», на прийомах у лікаря була сама або з матір'ю (а. с. 17). Відповідно до рішення Миколаївської сільської ради від 30 березня 2018 року №79 та висновку органу опіки та піклування вказаної селищної ради [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] з огляду на те, що він не цікавиться здоров'ям дитини, не надає матеріальної допомоги та ухиляється від сплати аліментів (а. с. 7-8). Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергову увагу приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року втручання держави у сімейне життя має не тільки ґрунтуватися на нормах національного права, тобто бути законним, та переслідувати легітимну мету у виді захисту прав дитини, а й бути «необхідним у демократичному суспільстві», а саме відповідати нагальній суспільній потребі такого виняткового втручання у відносини сторін (п. п. 49-51, 59, 60). Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що неповнолітня дитина перебуває у підлітковому віці, який є найбільш важким і складним з усіх дитячих вікових груп, що представляє собою період становлення особистості. Цей вік характеризується наявністю різноманітних проблем і труднощів, які найчастіше витісняються у зв'язку зі страхом усвідомлення. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграє сім'я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних прави і норм поведінки, виробляють їх позицію по відношенню до світу і самого себе. Крім того, суд також враховує і те, що зі смертю матері, [PERSON] фактично залишилася позбавленою матеріальної допомоги та моральної підтримки, яких батько зі свого боку не надає. На даний час дівчина здобуває освіту, що саме по собі потребує значних коштів, яких у дитини немає. Позбавлення батьківських прав відповідача надасть дівчині можливість отримати ряд гарантованих державою пільг та допоможе у подальшому самоствердитися у дорослому житті. З огляду на викладене, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а також з метою попередження негативних наслідків для дитини, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ч. 6 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, подавши суду відповідну письмову заяву (а. с. 43). З огляду на викладене, враховуючи, що позов Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради суд задовольняє у повному обсязі, 50% від суми судового збору, що підлягає сплаті за звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, у розмірі 352 грн. 40 коп. компенсуються за рахунок держави та 352 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved