Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

1.Позиція позивача. У квітні 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» просив стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на їх користь заборгованість за кредитним договором заборгованість у сумі 34803 (тридцять чотири тисячі вісімсот три) гривні 94 копійки, яка складається з наступного: 13924, 20 грн. - заборгованість за кредитом, 20879,74 грн. заборгованість за відсотка а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 25.09.2012 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» з [PERSON] уклали кредитний договір № 26252018208420, за умовами якого Відповідачці було видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 5000,00 грн., який згодом було збільшено до 13800, 00 грн. та до 13924,20 грн. 19.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило своє існування шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. 21.12.2018 Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство. Позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач, не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18.02.2021 р. складає 34803,94 (Тридцять чотири тисячі вісімсот три грн. 94 кой.) грн., з яких: 13924,20 грн. - заборгованість за кредитом; 20879,74 грн. - заборгованість процентами. Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки 26.09.2020 дію вказаного кредитного договору було пролонговано до 25.09.2021, згідно Виписки з програмного забезпечення банку про ліміти овердрафту та строки дії договору, то строки позовної давності Позивачем було дотримано. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі а також розглянути справу без участі представника позивача. 2.Позиція відповідача. Представником Відповідача [PERSON] , адвокатом Юрочкіним Ю.В. подано електронною поштою до суду відзив на позов, а згодом було надано через канцелярію суду Відзив на позовну заяву, в якій адвокат просив відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності, у відзиві на позов зазначив, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає що позовні вимоги Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості, пред`явлені позивачем після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим Просить Суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити АТ «Перший Український Міжнародний банк» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 25.09.2012 року укладено споживчий кредитний договір № 26252018208420 з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» строком на 36 місяців, тобто до 25.09.2015 року. Більше ніяких кредитних договорів, угод чи заяв про пролонгацію договору [PERSON] ані з AT «Банк Ренесанс Капітал» ані з AT «ПУМБ» не укладала. З цих підстав, вважаємо, що шестирічний строк закінчення дії кредитного договору № 26252018208420 є достатнім аргументом застосування судом наслідків спливу позовної давності. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зважаючи на викладене, вбачаються передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності, у зв`язку зі спливом строку позовної давності на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором і поданням стороною відповідача заяви про застосування строків позовної давності. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець в даному випадку ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Оскільки умови договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, AT «Банк Ренесанс Капітал» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХИ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви пр надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної Фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, AT «Банк Ренесанс Капітал» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХИ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. З урахуванням вищевказаних обставин, враховуючи не зазначення позивачем поважності причин пропуску загальної позовної давності на звернення до суду з даним позовом, відсутність підстав для задоволення позову в заявленій редакції та документів, що підтверджують й обґрунтовують зазначені позивачем у позові обставини щодо розміру заборгованості в сумі 34803,94 грн., вважаємо, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі, просить застосував строк позовної давності до позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до [PERSON] «про стягнення заборгованості» та в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON] та її Представник адвокат Юрочкін Ю.В. в судове засідання не з`явились, адвокат надав до суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутності та у відсутності відповідача, у задоволенні позову просив відмовити з підстав вказаних у відзиві на позов, застосувавши строки позовної давності. 3.Процесуальні питання, заяви, клопотання. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.05.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України після того, як представник позивача самовільно покинув залу судового засідання під час розгляду справи, фіксування частини судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 4.Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] 25.09.2012 року укладено Договір Карткового рахунку № [NUMBER] з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» встановленим лімітом у розмірі 5000,00 грн. та строком дії на 36 місяців, тобто до 25.09.2015 року (а.с.7-9). Відповідно до Виписки з програмного забезпечення банку про ліміти овердрафту вбачається, що згодом встановлений ліміт було збільшено до 13800,00 грн. а згодом до 13924,20 грн. (а.с.11). До кредитного договору банк додав Витяг з Основних Умов (а.с.10). 08.11.2017 року Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту (а.с.17,18). Згідно наданої Позивачем розрахунку Відповідач має заборгованість перед Позивачем станом на 18.02.2021 р. яка становить 34803,94 (Тридцять чотири тисячі вісімсот три грн. 94 коп.) грн., та складається з заборгованість за кредитом у розмірі 13924,20 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 20879,74 грн. (а.с.19). Як вбачається з виписки по особовим рахункам Відповідача, наданої Позивачем, Відповідач [PERSON] провела останній платіж 03.10.2016 року (а.с.42). Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило своє існування шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство (а.с.47-49). 5.Норми права застосовані судом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина перша, друга\~статті 207 ЦК України\~- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Стаття 634 ЦК України, - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною першою\~статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 6.Висновки та мовити прийнятого рішення. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ«Банк Ренесанс Капітал»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи приписи ст. 81 ЦПК України, ст.ст. 509, 625, 1049, 1050 ЦК України, у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі-Закон №1023-ХИ). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви пр надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної Фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, AT «Банк Ренесанс Капітал» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХИ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Що стосується вимог про застосування до даних правовідносин позовної давності слід зазначити наступне. Згідно зі ст.1\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Згідно наданого договору [PERSON] 25.09.2012 року уклала Договір Карткового рахунку № [NUMBER] з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», на рахунок було встановлено лімітом у розмірі 5000,00 грн. та вказаний строк дії договору 36 місяців, тобто до 25.09.2015 року, більше ніяких кредитних договорів, угод чи заяв про пролонгацію договору [PERSON] ані з AT «Банк Ренесанс Капітал» ані з AT «ПУМБ» не укладала, цей факт позивачем не спростовано, останній платіж відповідачем був здійснений 03.10.2016 року (а.с.42), а отже і з цього часу право позивача вважається порушеним, що і є початком перебігу строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача лише 07.04.2021 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договору строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5\~ст. 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2\~ст.\~1050\~ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишився, і нарахованих згідно із\~ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Частиною 1 статті 259 ЦК України дійсно передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Проте в матеріалах справи відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності та позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували надання такої згоди відповідачем. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Крім того, такої ж практики притримується Верховний Суд, зокрема, у постановах: від 25 січня 2018 року у справі № 212/10084/13-ц (провадження № 61-1565св18), від 30 січня 2018 року у справі № 734/1905/16-ц (провадження № 61-245св18), від 20 червня 2018 року у справі № 554/2254/16-ц (провадження № 61-19530св18), від 04 липня 2018 року у справі № 438/489/16-ц (провадження № 61-3365св18), ухвалених колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та у постановах: від 29 січня 2018 року у справі № 229/2048/16-ц (провадження № 61-1475св18), від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17 (провадження № 61-560св17), ухвалених колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі є підставою для відмови у позові. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що сторони уклали договір про збільшення позовної давності або про пролонгацію укладеного 25.09.2012 року Договір Карткового рахунку № 26252018208420 зі строком дії 36 місяців, на підставі ч.1\~ст.259 ЦК України, та оскільки позивачем заявлено позов після спливу позовної давності, у відповідності до вимог ч.5\~ст.267 ЦПК України, не наведено перед судом обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність застосувати правила загальної позовної давності у три роки, передбаченої статтею 257 ЦК України та відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. 7.Судові витрати. Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed