Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

20.01.2015 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26074,38 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 13.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15302,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми простроченої заборгованості. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18.11.2014 року має заборгованість 26074,38 грн., яка складається з наступного: - 15303,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 8252,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 800,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1217,83 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився. До суду 25.02.2015 року надійшла заява, в якій представник позивача Терехов О.Л. заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. До суду 25.02.2015 року надійшла заява, в якій відповідач просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору від 13.12.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 15302,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8 - 33). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідач не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно із розрахунком заборгованості (а.с. 6-7), станом на 18.11.2014 року складає 26074,38 грн., у тому числі: - 15303,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 8252,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 800,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1217,83 грн. - штраф (процентна складова). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26074,38 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 260,74 грн. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved