Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2007 року відповідач 19.09.2007 року отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2015 року має заборгованість в сумі 22653.65 грн., на підставі чого просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 22653.65 грн. за кредитним договором № б/н від 19.09.2007 року, яка складається з наступного: - 8480.15 грн. заборгованість за кредитом; - 11018.56 - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1600 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 1054.94 штраф (процентна складова); та судові витрати у розмірі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що доказів узгодження відповідачкою збільшення відсоткової ставки надати не представляється можливим через їх відсутність. Відповідач в судові засідання зявився, позов визнав частково. Суду пояснила, що дійсно вона отримувала кредитну картку та користувалася нею. Вважає необґрунтованим збільшення відсоткової ставки, тому просить відмовити в цій частині позову. Також зазначала, що нею був втрачений мобільний телефон, номер якого зазначений в заяві. Жодних повідомлень про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом вона не отримувала, будь-яких документів про збільшення відсоткової ставки не підписувала. Підтвердила, що раніше видану кредитну картку їй замінили на нову, строк дії нової картки встановлений до 2016 року. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання \~банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком \~договір про надання банківських послуг, що підтверджується \~підписом відповідача\~в заяві. (а.с.7, зворотна сторінка). Із змісту заяви убачається, що відповідачеві надається кредитна картка «Універсальна». Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» встановлені наступні умови: у період до 55 днів дає пільгова відсоткова ставка у розмірі 0,01 % річних, за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць 1,9%;щомісячна комісія за кредитне обслуговування не передбачена; розмір щомісячних платежів (включає сплату за використання кредитних коштів в звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більш залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; штраф за порушення строків платежів за будь-яке з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 30). Право на зміну ліміту банком в односторонньому порядку, передбачено п. 5.3 Умов та правил надання \~банківських послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із розрахунку суми заборгованості, відповідачка за період дії кредитного отримувала кредитні кошти, та загальна заборгованість за кредитом, станом на 31.03.2015 року, складає 8480, 15 грн. (а.с.4-6). Сума заборгованості за кредитом визнається сторонами та не підлягає доведенню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказів погашення відповідачем кредиту суду не надано. За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 8480, 15 грн. є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 500 (пятсот) грн. (фіксована частина) та штрафу у сумі 562 (пятсот шістдесят дві) грн. 94 коп. (процентна складова) за неналежне виконання зобовязань за договором, оскільки така відповідальність, передбачена сторонами. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, базова відсоткова ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 1,9% в місяць, що складає 22,8% річних, та по суті є фіксованою процентною ставкою. Як убачається із розрахунку заборгованості, позивач з 01.01.2013 року збільшив відсоткову ставку до 30% річних; та з 01.09.2014 р. до 34,8% річних. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України (в редакції закону, що діяв на час зміни позивачем ставки), процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтями 651 та 654 ЦК України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Проте позивачем не доведено укладання між ним та відповідачем, у письмовій формі додаткових угод, якими сторони погодили збільшення відсоткової ставки. Таким чином збільшення відповідачем відсоткової ставки за користування кредитом до 30% річних та до 34,8% річних є необґрунтованим. Сума відсотків за користування кредитом за період з 30.12.2007р. по 31.03.2015р. зі застосуванням відсоткової ставки у розмірі 22,8%, з урахуванням здійсненних платежів, складає 2778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 55 коп. та в цій сумі суд задовольняє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1600 грн. (відповідно до розрахунку позивача, зазначена сума визначена, як комісія) оскільки, як убачається із диспозиції ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до Довідки про умови кредитування та Заяви, яка є складовою договору, сторони не передбачили зобовязання щодо сплати комісії та не визначили розмір комісії за користування кредитом. Отже сплата комісії за користування кредитом не передбачена умовами договору, тому вимога про стягнення заборгованості за комісією в сумі 1600грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи пропорційність стягнення судових витрат при частковому задоволенні позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 132 (сто тридцять дві) грн. 50-грн.

Outcome: partial