Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

20.07.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та починаючи стягувати від дня народження дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що після розлучення з відповідачем позивачка дізналась, що вагітна і в подальшому народила дитину від відповідача. При цьому, відповідач з самого народження дитини добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, а дитина часто хворіє, що вимагає додаткових витрат на ліки, лікування та спеціальне харчування. Відповідач має ще двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і цим дітям відповідач також матеріально не допомагає. Відповідач працює будівельником, але постійної роботи не має, лише періодичні заробітки. До початку судового розгляду позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], 25.12.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК №383394 (а.с. 8). За змістом довідки форми 3 №878 від 18.03.2015 року виданої ЖРЕО-402, позивачка та дитина проживають за адресою: [INFO]. (а.с. 6). Батько дитини разом з позивачкою та дитиною не зареєстрований, отже проживає окремо, а дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн., однак суд вважає, що заявлена до стягнення сума аліментів є не обґрунтованою, оскільки обидва з батьків повинні в рівній мірі дбати про матеріальне забезпечення дітей, при цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач працевлаштований та має достатній стабільний заробіток для сплати такого розміру аліментів. Поряд з цим, суд враховує стан здоровя дитини, яка за наявними медичними документами має діагноз атопічний дерматит. Разом з цим, приймаючи до уваги, працездатний вік відповідача, а також те, що позивачка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що зменшує можливість позивачки працювати та отримувати прибуток, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого розміру аліментів до 1000 грн. на місяць. Приймаючи відповідне рішення суд також звертає увагу на те, що за твердженням самої позивачки, відповідач має ще двох неповнолітніх дітей Відповідно до положень ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому, позивачкою не доведено жодними належними та допустимими в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача і не можливість їх одержання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тож, у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial