Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач, [PERSON], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що вона залишилася єдиним власником житлового будинку по [ADDRESS], який відносився до типу домогосподарств - колгоспний двір. Проте зареєструвати своє речове право на вказане нерухоме майно немає можливостей по причині, що після смерті інших членів колгоспного двору перехід права на спадкове майно не було оформлено. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача, [PERSON], надійшла заява в якій позивач позов підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач, Бірківська сільська рада Зіньківського району Полтавської області, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, проти позовних вимог не заперечує. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: за позивачем, [PERSON], збереглося право у спільній сумісній власності домогосподарства по [ADDRESS], як члена колгоспного двору, головою якого була її свекруха, [PERSON], а членом колгоспного двору був її чоловік, [PERSON]. Свекруха позивачки померла [INFO], а чоловік помер [INFO]. Після смерті свекрухи, [PERSON], спадщину прийняв її син і чоловік позивачки, [PERSON], фактично вступивши у володіння спадковим майном. Проте своїх прав на нього юридично не оформив. Після його смерті, спадщину прийняла позивач, фактично вступивши у володіння спадковим майном і стала єдиним власником житлового будинку по [ADDRESS]. Житловий будинок закінчений будівництвом до 05.08.1992 року, розміщений на земельній ділянці призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, облікований в погосподарських книгах Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та складається в цілому з позначених на плані земельної ділянки в технічному паспорті літерами: А-1 житловий будинок; Б, б літня кухня; б 1 погріб, Б1 сарай, В вбиральня, Г сарай, г сарай, г1 сарай, Д сарай, д сарай, З сарай, з сарай, Л літня кухня, №1 колодязь питний, №2 трубопровід, №3 ворота огорожі, №4 огорожа. 16 грудня 2015 року Герасименко Л.В. - державний нотаріус Зіньківської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку з підстав відсутності правовстановлюючого документа щодо належності спадкодавцеві речового права на частку в житловому будинку. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва нотаріус винесла постанову за №1362/02-31. Таким чином, після реалізації своїх прав на оформлення спадщини в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат», у позивача не лишилося інших способів захисту невизнаного права, крім як судовий. Тому її право на спадкове майно після смерті чоловіка, [PERSON] та її речове право, як співвласника майна колгоспного двору, перебувають у невирішеному стані і потребують захисту в судовому порядку виходячи з наступних обставин. Житловий будинок за вказаною адресою відносився до типу домогосподарств - колгоспний двір і станом на 01.07.1990 року згідно записів Бірківськоїї сільської ради Зіньківського району Полтавської області в погосподарській книзі №2, особового рахунку [NUMBER], [PERSON] була головою двору, а [PERSON] та [PERSON] були членами двору. З урахуванням норм ст.ст. 120-123 ЦК Української РСР частки кожного із співвласників спільної власності були рівними і становили по 1/3 кожного. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 і №69, суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). За приписами норм п. 2) ч. 3 ст. 3, ч.3 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» житловий будинок є об'єктом цивільних правовідносин, як об'єкт нерухомого майна речове право на яке підлягає державній реєстрації. Як дружина [PERSON], позивач згідно ст.529 ЦК Української РСР є спадкоємцем першої черги за законом. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] згідно якого, 28 липня 1962 року [PERSON] та [PERSON] одружились і дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». Родинні відносини [PERSON] крім довідки з погосподарської книги, також підтверджуються Свідоцтвом про народження [NUMBER], де батьками народженого [INFO], [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] Підтвердженням одноосібного володіння позивачем житловим будинком після смерті чоловіка є передача їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,68 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого 14 грудня 1997 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №52. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судовий збір в сумі 1930,33 грн. сплачено позивачем в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved