Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

21 жовтня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 21.10.2019 до досягнення сином повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача з 21.10.2019 до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом з позивачем та дитиною не проживає, спільне господарство не веде, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, ігнорує свої обов`язки по утриманню дитини. Також зазначила, що у зв`язку з тим, що дитина не досягла трьох років, вона не працює, тому потребує матеріальної допомоги чоловіка, який є працевлаштованою особою та має змогу сплачувати аліменти на дитину та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року роз`єднані позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у самостійні провадження. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року позовну заяву про стягнення аліментів було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позові. Справу просила розглядати за її відсутності Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину визнав у повному обсязі, в частині стягнення аліментів на дружину визнав частково у розмірі 10%. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 03.10.2016 року, актовий запис №7 (а.с. 10) [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.09.2018 року, актовий запис № 967 (а.с. 11). Позивач [PERSON] разом із малолітньою дитиною [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради (а.с. 13) Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Покровському УПСЗН м. Кривий Ріг та останній призначено допомогу при народженні дитини з 01.10.2018 до 30.09.2021 у щомісячному розмірі 860 гривень (а.с. 12). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з 21 жовтня 2019 року і до досягнення сином повноліття. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Встановлені в справі обставини, зокрема те, що відповідач працює, не має зобов`язань зі сплати аліментів, позивач не працює, дозволяють суду зробити висновок, що позов в частині стягнення аліментів на дружину підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, починаючи стягнення з 21 жовтня 2019 року. Суд вважає недостатнім запропонований частковим визнанням позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину у розмірі 10% від доходу, оскільки такий рівень не забезпечить утримання дружини, а відповідачем не доведено що він не може надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі. Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем до початку розгляду справи по суті визнано одну позовну вимогу. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позовних вимог про стягнення аліментів, тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1152,60 гривень (768,40+384,20) підлягає стягненню з відповідача, оскільки до нього заявлено дві самостійні вимоги щодо стягнення аліментів, одна з яких визнана позивачем до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved