Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своєї вимоги позивачка вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на ії утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 25% з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму громадян. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила стягувати з відповідача аліменти на ії користь на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 2002 року, місце реєстрації відділ реєстрації актів громадянського стану Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області батьком дитини [PERSON] записаний [PERSON] (арк. Справи 3). Дитина знаходяться на утриманні позивачки, внаслідок чого позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка вважає, що відповідач спроможній надати їй матеріальну допомогу шляхом виплати аліментів. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є людиною працездатною та здоровою за станом здоров'я, інших утриманців не має, працює на ПАТ «Ясинівський коксохімічний завод». Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Подання позивачем позову свідчить про відсутність домовленості між батьками щодо утримання дитині та наявність спору з цього питання. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Чинним Сімейним Кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 20 січня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial