Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, ПАТ «Херсонська ТЕЦ» надає відповідачу послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та на нього відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач в позові вказує, що відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором чи законом. Також позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу належним чином не вносить плату за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.1996 року по 01.06.2015 року становить 1412,21грн. У зв'язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати, які складаються з суми судового збору у розмірі 243,60грн. 1.2. Представник позивача за довіреністю Ковалевська Т.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю. Пояснив, що з 13.11.2002р. є власником квартири [ADDRESS], після чого переоформив особистий рахунок на своє ім'я та належним чином сплачував рахунки за надані послуги. Також пояснив, що наймачем вказаної квартири був його батько [PERSON], після смерті якого він набув право власності на квартиру шляхом її приватизування, до складу спадкового майна вказане нерухоме майно не входило. Надав заяву про застосування строків позовної давності. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. 13.11.2002р. відповідач набув право приватної власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] про право власності на житло від 13.11.2002р., виданого Фондом комунального майна м.Херсона на підставі розпорядження від 13.11.2002р. №11857-ж. 3.2. Право власності на вищевказане майно зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності і записано у реєстрову книгу за №154, за реєстровим №60730 20.11.2002р. 3.3. З цього часу виникли правовідносини між сторонами. 3.4. Відповідач проживає в зазначеній квартирі та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які надає ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на підставі договору №17055, згідно оформленого на його ім'я особового рахунку [NUMBER] в службі збуту теплової енергії. 3.4. Нарахування вартості плати відповідачу за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води має проводитися з листопада 2002р. 3.5. Відповідач належним чином не вносить плату за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість. 3.6. Відповідно довідки №567514 від 07.05.2015р., виданою ПАТ «Херсонська ТЕЦ», заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за адресою [ADDRESS] становить у розмірі 1412,21грн., яка розрахована за період з 01.10.1996р. по 01.06.2015р. 3.7. З вказаної довідки вбачається, що заборгованість за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води з листопада 2002р. по червень 2015р. становить у розмірі 251,11грн. 3.8. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.03.2015р. скасовано судовий наказ №666/5223/14-ц від 06.08.2014р., виданий Дніпровським районним судом м.Херсона за заявою ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 1256,12грн. та судовий збір в розмірі 121,80грн. 4. Щодо правовідносин. 4.1.Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 4.2. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.3. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. 4.4. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. 4.5. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. 4.6. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 4.7. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 4.8. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. 4.9. Відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 4.10. Відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 4.11. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 4.12. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. 4.13. Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. 4.14. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. 4.15. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 4.16. Відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 4.17. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 4.18. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. 5.1. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Однак судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з листопада 2002р., оскільки в листопаді 2002р. відповідач приватизував квартиру [ADDRESS] та оформив в службі збуту теплової енергії ПАТ «Херсонська ТЕЦ» на своє ім'я особовий рахунок, відповідно з цього часу виникли правовідносини між сторонами та ведеться облік розрахунків за надані послуги. Крім того - як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач з лютого 2003р. здійснював оплату за послуги з централізованого опалення, нарахування яких не відбувалось або у сумі, що перевищує нараховану плату, які суд вважає такими, як визнання заборгованості відповідачем та погашенням існуючої заборгованості перед позивачем. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності відповідно приписів вимог ст.264 ЦК України був перерваний. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2002р. по 01.06.2015р., що становить у розмірі 251,11грн. 5.2. Оскільки позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України») від 09.11.2006р.

Outcome: partial