Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

20 лютого 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON], [INFO], на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Крім того, позивач просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти за минулий час за період з 01.09.2016 року по 20.02.2017 року, визначивши їх розмір за вказаний період виходячи з фактичного доходу відповідача. Позовні вимоги обґрунтувались тим, що їх дочка навчається в Чернігівському центрі професійно-технічної освіти, денної форми навчання. В зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку може і зобов'язаний надавати відповідач, оскільки він працює у КП «УЖКГ», ЦТПК, ВОС і має заробітну плату приблизно 3000-3500 гривень, з якої не проводиться ніяких відрахувань згідно виконавчих листів. В зв'язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не забезпечена гуртожитком, тому мешкає у кімнаті, яку винаймає, та за яку щомісячно необхідно сплачувати 550 гривень. Витрати на проїзд становлять 7 гривень щодня, також необхідні кошти на придбання необхідних для навчання канцелярських товарів. Після виповнення дочці повноліття та припинення стягнення з відповідача аліментів на її утримання, між нею та відповідачем була усна домовленість про надання ним матеріальної допомоги в добровільному порядку на навчання дочки, проте він не надає кошти на утримання дочки, тому вважає за необхідне стягнути з нього аліменти за минулий період. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що її дочка потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням, а відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в Чернігівському центрі професійно-технічної освіти. Так, витрати на оплати кімнати, яку винаймає дочка в м.Чернігові, становлять 550 гривень щомісяця. Витрати на транспорт становлять 210 гривень щомісяця, на харчування - 600 гривень щомісяця, на придбання канцелярських товарів - 200 -300 гривень щомісяця. Стан здоров'я дочки задовільний. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісяця, проте не згоден сплачувати аліменти за минулий час, оскільки за домовленістю з позивачем, вони повинна була надати рахунок, на який необхідно було перераховувати кошти, але до цього часу вона цього не зробила, тому він не міг сплачувати їй аліменти, а дочка з ним відмовляється спілкуватися. Інших осіб на його утриманні немає, відрахування з його заробітної плати на підставі виконавчих листів не здійснюються. [PERSON], третя особа у справі, в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління Київської області 27 травня 2003 року зроблено актовий запис № 70, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу. Під час спільного шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, а матір'ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Довідкою з Чернігівського центру професійно-технічної освіти ІІІ атестаційного рівня № 117 від 31.01.2017 року підтверджено, що [PERSON] з 01.09.2015 року по 05.01.2017 року навчалася на І та ІІ ступені, 06.01.2017 року зарахована до складу учнів для продовження навчання на ІІІ-му ступені з професії «Кухар. Кондитер», за денною формою навчання. На державному утриманні не перебуває, отримує стипендію згідно чинного законодавства України. Згідно довідки № 118 від 31.01.2017 року [PERSON] отримує стипендію та за період з липня 2016 року по грудень 2016 року вона отримала стипендії на суму 1907,06 гривень. Як зазначено у довідці № 17 від 03.02.2017 року, виданої спеціалістом відділу державної реєстрації виконавчого комітету Славутицької міської ради, [PERSON] та її дочка [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З пояснень позивача вбачається, що повнолітня дочка [PERSON], третя особа у справі, дійсно потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, оскільки вона несе витрати, пов'язані з навчальним процесом, для придбання канцелярських товарів, підручників, книжок, зошитів, що становить несе щоденні витрати на проїзд міським транспортом до місця навчання, їй необхідні грошові кошти для придбання предметів особистої гігієни, одягу, взуття, продуктів харчування. Крім того, [PERSON] винаймає житло в м. Чернігові - кімнату, за що необхідно сплачувати 550 гривень щомісяця, витрати на транспорт становлять 210 гривень щомісяця, на харчування - 600 гривень щомісяця, на придбання канцелярських товарів - 200 -300 гривень щомісяця. Згідно довідки № 29 від 27.01.2017 року [PERSON] працює в ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на посаді касира торговельного залу у магазині № 85_С Славутич, Привокзальна площа, 5, з 17 листопада 2016 року по теперішній час. Як пояснила позивач в судовому засіданні, розмір заробітної плати в місяць становить приблизно 3000 гривень щомісяця. Відповідно до довідки № 01-22/51 від 27.02.2017 року, [PERSON] працює в КП «УЖКГ» на посаді слюсаря аварійно-відновлювальних робіт 4 р., загальна сума доходу за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року складає 21512,50 гривень. З оглянутої в судому засіданні амбулаторної карти відповідача видно, що йому встановлено діагноз: «агіопатія сітківки». Частиною 2 ст. 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За таких обставин, врахувавши стан здоров'я відповідача та третьої особи, матеріальне становище третьої особи і відповідача, можливість надання матеріальної допомоги третій особі позивачем, розмір витрат, пов'язаних з навчанням, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання третьої особи на час навчання в Чернігівському центрі професійно-технічної освіти ІІІ атестаційного рівня, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісяця. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За правилом ст.201 СК України мінімальний розмір аліментів, зазначений у ч.2 ст.182 СК України, до спірних правовідносин не застосовується. Виходячи із змісту ст. 201, ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за минулий час, виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 191 СК передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Натомість позивачем суду не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки за минулий час відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п. п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial