Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

21 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з нею мешкає її онука [PERSON], мати якої - [PERSON] померла [INFO]. Її донька [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 11 липня 2007 року і з цього часу вони разом не мешкають, дитина була спочатку на повному її забезпеченні, а зараз на її повному забезпеченні, оскільки з моменту розірвання шлюбу [PERSON] жодним чином не допомагає дитині, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її розвитком. Повністю вихованням дитини займається вона, однак, формально не може оформити опіку, оскільки за документами в онуки є батько, який повинен її виховувати та забезпечувати. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON], призначити її опікуном її малолітньої онуки [PERSON] Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 25 % всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про подальший розгляд справи за її відсутності (а.с.32). В попередніх судових засіданнях показала, що з народження її онука живе разом з нею. Мати дитини трагічно загинула. Батько долею дитини взагалі не цікавиться, не відвідує дитину, не утримує. Дівчинка знає хто її батько, але не вважає його рідною людиною. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору щодо надання правової допомоги від 01 вересня 2016 року, в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не з'явився, був присутнім в минулому судовому засіданні, де підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. Надав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі (а.с.38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності (а.с.33). Допитаний в попередньому судовому засіданні зазначив, що вважає позов обґрунтованим, оскільки він хворіє, і в нього немає зайвих коштів виховувати дівчинку, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Дійсно він дуже рідко спілкується з дитиною, не вітає її зі святами, але все це викликано відсутністю в нього коштів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради в судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечують (а.с.24). Також суду надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Надано подання про призначення [PERSON] опікуном над онукою. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України), суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 липня 2004 року виконкомом Черкаської селищної ради Слов'янського району, [PERSON] народилася [INFO], її батьком зазначено [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітньої від 14 липня 2016 року, у [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю бабусею - [PERSON], має власну кімнату та забезпечена всім необхідним (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 листопада 1971 року Черкаською селищною радою Слов'янського району, [PERSON] народилася [INFO], її матір'ю зазначена [PERSON] (а.с.5 зв.ст.). Отже, у судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 11 липня 2007 року ВРАЦС по Слов'янському району, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11 липня 2007 року, актовий запис №81 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 січня 2011 року виконкомом Черкаської селищної ради, [PERSON] померла [INFO], актовий запис №1 (а.с.7). Згідно довідки про склад сім'ї №02-19/2838 від 04 липня 2016 року, [PERSON] зареєстрована та мешкає з онукою - [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст.№2 №05-02-37 від 10 червня 2016 року, [PERSON] навчається в 6-му класі та її батько [PERSON] протягом двох останніх років не відвідував батьківських зборів та не бере участі у шкільному житті своєї доньки (а.с.9 зв.ст.). Як вбачається з актів Черкаської селищної ради від 15 липня 2016 року та 20 травня 2016 року, [PERSON] не спілкується з дитиною - [PERSON], не турбується її життям та зловживає спиртними напоями (а.с.10, 10 зв.ст.). Згідно довідки Слов'янського об'єднаного Управління ПФУ №5353 від 25 серпня 2016 року, [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.11). Відповідно до медичних документів та довідки серії НОД №0321958, позивач [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога, психіатра не перебуває, в її стані здоров'я протипоказань щодо опікунства не виявлено, до кримінальної відповідальності не притягалася, в розшуку не перебуває (а.с.12; 13; 14; 15). Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.5 ст.19 Сімейного Кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Черкаської селищної ради від 20 грудня 2016 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], який не бере участі у вихованні дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, систематично вживає алкогольні напої, вважають доцільним позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини (а.с.29). З наданого до суду подання органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району від 27 грудня 2016 року вбачається, що дана установа вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном її малолітньої онуки [PERSON] (а.с.34). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що їй відомо у зв'язку з розглядом якої справи вона викликана до суду, пояснила, що вона мешкає разом з бабусею зі свого народження та по теперішній час, стосунки між ними доброзичливі та близькі. В неї є своя власна кімната, в якій є все необхідне для її проживання, навчання та проведення дозвілля, все це купила її бабуся. В будинку батька її речей немає та вона була там в останнє приблизно півтора року назад. Батько не вітає її зі святами, не дарує подарунків, не спілкується з нею та зустрічаючи її в селі, проходить повз неї. Вважає за необхідне позбавити свого батька батьківських прав стосовно неї, оскільки так її бабусі буде легше виховувати та матеріально забезпечувати її. Зазначила, що [PERSON] мав би більше часу приділяти їй як своїй донці, однак, він цього не робив, у зв'язку з чим вважає його абсолютно чужою людиною. У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п.15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст.243 Сімейного кодексу України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.244 Сімейного кодексу України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не може бути опікуном, піклувальником дитини особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також особа, інтереси якої суперечать інтересам дитини. Як вбачається з положень ст.62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст.60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, приймаючи до уваги повне визнання відповідачем дійсного позову, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON] та призначення її опікуном над онукою. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини - [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог позивача, починаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між бабусею та батьком щодо способу утримання дитини не досягнуто. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір 551 грн. 21 коп. Також відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved