Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

21.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача належної їй 1/2 частки автомобіля DAEWOO FSO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 26300 гривень, посилаючись на те, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.09.2013 року за нею визнано право власності на 1/2 частки вказаного автомобіля, який знаходиться у відповідача. Зазначений автомобіль є неподільною річчю, а тому не може бути розділений між співвласниками в натурі, внаслідок чого просить суд присудити автомобіль відповідачу, з якого стягнути на її користь вартість належної їй частки. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що він самостійно сплачує кредит за спірний автомобіль, який він отримував в сумі 7000 доларів США, залишок якого на момент родового розгляду становить 900 доларів США, що просив врахувати під час визнання розміру компенсації вартості автомобіля позивачці. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає позов, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.09.2013 року за позивачкою визнано право власності на 1/2 частки автомобіля DAEWOO FSO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно статті 70 С К України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За статтею 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частин 1-2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У відповідності до пунктів 22-24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). У судовому засіданні сторони пояснили, що вони розділи між собою взяті під час шлюбу кредити, а саме: залишок кредиту за автомобіль виплачує відповідач, а за ремонт будинку - позивачка. При цьому на автомобіль був взятий кредит в розмірі 7 тисяч доларів США (залишок кредиту на момент ухвалення рішення становить 901,02 долари США), а на ремонт будинку - 13 тисяч гривень (залишок кредиту станом на 30.10.2013 року становить 12281,74 грн.). Так як позивачка заявила до поділу лише автомобіль, як майно яке є спільною частковою власністю сторін, то при визначенні розміру компенсації за нього, виходячи із заявленою позивачкою сумою в 26300 гривень, яка становить половину від вартості автомобіля і проти якої не заперечував відповідач, суд враховує залишок заборгованості відповідача по кредиту, який був отриманий для придбання автомобіля, а кредит, який отримувався на ремонт будинку буде враховуватися у випадку заявлення позову про поділ будинку в натурі, суд вважає за можливе залишити вказаний автомобіль за відповідачем, поклавши на нього боргові кредитні зобов'язання в сумі 901,02 долари США за договором кредиту. На день ухвалення рішення та день видачі довідки про залишок кредиту, офіційний курс НБУ складає за 100 доларів США - 1151,285 грн. Таким чином, сума боргових зобов'язань за договором кредиту, отриманого для придбання спірного автомобіля, складає 10373,31 грн.(901,02 дол. США * 1151,285 грн. /100 дол. США) і на цю суму підлягає зменшенню сума компенсації за належну частку в автомобілі, яка присуджується позивачці (26300,00 грн. - 10373,31 грн. = 15926,69 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial