Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача: До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 06 червня 2018 року надійшла позовна заява Приватного підприємства Виробничої фірми «ГІС» (далі - ПП ВФ «ГІС»), в якій воно просить стягнути з [PERSON] на свою користь заподіяні матеріальні збитки у сумі 10 000 грн. та судовий збір у сумі 1 762 грн. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач був прийняти на роботу на посаду газорізальника-електрозварювальника у ПП ВФ «ГІС» на підставі заяви про прийняття на роботу від 29 липня 2016 року. У трудовому договорі від 01 серпня 2016 року, укладеного між сторонами, передбачено, що працівник зобов'язується виплатити роботодавцю матеріальний збиток, визначений розміром штрафу, зазначеного у СТП 232-104-2011, а також підлягає звільненню відповідно до п. п. 4, 7, 8 ст. 41 КЗпП України. [PERSON] ознайомлений з умовами трудового договору та власноручно його підписав. 09 липня 2017 року начальником зміни № 3 ТОВ «Агенство безпеки» [PERSON] складений акт № 2112а, відповідно до якого цього дня о 14 год. 15 хв. охоронником [PERSON] на постовій ділянці № 3 КПП-4 вхід до ПрАТ МК «Азовсталь» установлений факт порушення [PERSON] п. 5.10 «б» СТП 232-104-2011, яке виразилося у тому, що [PERSON] заходив на території комбінату та був зупинений за підозрою перебування у стані алкогольного сп'яніння, що проявилося у сильному запаху алкоголю з порожнини рота. Внаслідок чого [PERSON] запропоновано протягом двох годин пройти медичне обстеження у Маріупольському наркологічному диспансері для встановлення або спростування обставин перебування у стані алкогольного сп'яніння, однак він відмовився. У зв'язку із порушенням [PERSON] умов трудового договору, 26 липня 2017 року виданий наказ № 35-к про звільнення його з роботи за п. 7 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із появою на роботі у нетверезому стані. Наказ про звільнення не оскаржений. Із заробітної плати відповідача сума штрафу не утримана. У зв'язку з чим, посилаючись на те, що діями [PERSON] підприємству заподіяно збитки на суму 10 000 грн., позивач просив їх стягнути з відповідач. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. 2. заяви і клопотання: Заява представника ПП ВФ «ГІС» - Тіміра І.В. про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення. 3. процесуальні дії суду: Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз'яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2018 року вирішено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення правил трудової дисципліни. 4. фактичні обставини справи, установлені судом: Судом установлено, що відповідно до заяви від 29 липня 2016 року, наказу від 01 серпня 2018 року № 23-к [PERSON] прийнятий на роботу на посаду газорізальника-електрозварювальника у ПП ВФ «ГІС». Між ПП ВФ «ГІС» та [PERSON] 01 серпня 2018 року укладений трудовий договір, відповідно до умов якого при порушенні режиму підприємства ПрАТ «МК «Азовсталь», визначеного СТП 232-104-2011, який виконується ПП «ГІС» відповідно до договору підряду від 01 листопада 2011 року № 2012/14ск, а саме: з'явлення на території комбінату в алкогольному та наркотичному стані, визначеного у результаті медичного огляду у наркологічному диспансері м. Маріуполя, пронесення через КПП або іншим шляхом алкогольних напоїв чи інших предметів, дії з виносу яких кваліфікуються як крадіжка або розкрадання, [PERSON] зобов'язується виплатити ПП «ГІС» матеріальну шкоду, визначену розміром штрафу, зазначеному у СТП 232-104-2011 і виставленого комбінатом на розрахунковий рахунок підприємства протягом 10 робочих днів з моменту встановлення факту порушення. 09 липня 2017 року у ПрАТ «МК «Азовсталь» складений акт № 2112а про те, що цього дня о 14 год. 15 хв. на патрульній ділянці № 3 КПП-4 вхід, [PERSON] проходив на територію комбінату та був зупинений за підозрою перебування у стані алкогольного сп'яніння, що проявилося у сильному запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, що є порушенням п. 5.10 «б» СТП 232-104-2011. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився. Відповідно до наказу ПП ВФ «ГІС» від 10 липня 2017 року № 35-к [PERSON] звільнений з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із появою на роботі у нетверезому стані. Згідно з довідкою ПП ВФ «ГІС» від 15 березня 2018 року № 8, за період з 01 серпня 2016 року по 10 липня 2017 року заробітна плата [PERSON] становить 23 500 грн. Відповідно до накладної ПрАТ «МК «Азовсталь» від 18 грудня 2017 року № 112 та платіжного доручення від 15 січня 2018 року № 66, ПП ВФ «ГІС» сплачено на рахунок ПрАТ «МК «Азовсталь» 10 000 грн., призначення платежу: за порушення правил трудового розпорядку від 09 липня 2017 року акт № 2112а, порушник [PERSON] До матеріалів справи долучені загальні положення та пропускний режим для працівників комбінату, сторонніх організацій та відвідувачів СТП 232-104-2011, у п. 5.10 «б» яких передбачено, що заборонений пропуск та перебування на території комбінату осіб, які перебувають у нетверезому стані. Між ПП ВФ «ГІС» та ПрАТ «МК «Азовсталь» 20 жовтня 2016 року укладений договір підряду № 2017/5ск, умовами якого передбачено підстави накладення на підрядника штрафу, у разі появи на території комбінату або пункту пропуску його працівників у нетверезому стані. Відповідно до Додатку 1 до договору підряду від 20 жовтня 2016 року, за появу на території замовника або спроба проходу через КПП у стані алкогольного сп'яніння за кожне наступне порушення у поточному році розмір штрафу для підрядника становить 10 000 грн. 5. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд керується положеннями ст. 4 ЦПК України та ст. 135 КЗпП України та вважає, що із змісту підстав позову відповідачем порушені права роботодавця, які полягають у порушенні [PERSON] правил трудової дисципліни. 5.1. у суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів. 5.2. представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦП України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. 6. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку передбачених законодавством і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними, протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до положень ст. ст. 133, 134 КЗпП України встановлена обмежена та повна матеріальна відповідальність. У відповідності до ст. 135 КЗпП України межі матеріальної відповідальності працівників за шкоду, завдану підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір, встановлюються законодавством. Згідно зі ст. 135-1 КЗпП України договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. На підприємствах громадського харчування (на виробництві та в буфетах) і в комісійній торгівлі розмір шкоди, заподіяної розкраданням або недостачею продукції і товарів, визначається за цінами, встановленими для продажу (реалізації) цієї продукції і товарів. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. За ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. За правилами ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Отже, враховуючи, що між позивачем із відповідачем укладений договір про повну матеріальну відповідальність, який передбачає наслідки появи на роботі у не тверезому стані, які полягають у сплаті штрафу, а саме: витратах роботодавця, викликаних внаслідок порушення трудових обов'язків працівником та у зв'язку з цим грошової виплати замовнику послуг, де підприємство позивача є виконавцем послуг, розмір збитків (прямої дійсної шкоди), які сплачені ПП ВФ «ГІС» на користь ПрАТ «МК «Азовсталь», становить 10 000 грн., суд приходить до висновку, що [PERSON] має відшкодувати матеріальну шкоду позивачеві за порушення, допущені ним як газорізальником-електрозварювальником, який перебував на пункті пропуску у не тверезому стані. Крім того, за положеннями статті 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисною метою (частина друга статті 137 КЗпП України). Враховуючи сукупність наведених обставин і той факт, що саме діями відповідача, який не в інтересах роботи, намагався потрапити на територію замовника у не тверезому стані, що могло б привезти до негативних наслідків, та позивачеві була завдана пряма дійсна шкода, суд дійшов висновку про відсутність підстав за яких розмір покриття шкоди заподіяної працівником може бути зменшений. 7. Питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 1 762 грн.

Outcome: approved