Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

19 травня 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2003 року та мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає, із позивачкою та дітьми не спілкується. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Молодша донька [PERSON] є дитиною-інвалідом. Інших дітей чи утриманців відповідач не має. У звязку із чим, просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON], будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно до розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224-228 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження, серія 1-НО №180984, позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2003 року (а.с. 6). Згідно із свідоцтвами про народження: серії: 1-НО №014257 та серії: 1-НО №279484, [PERSON] народилась 23 грудня 2004 року, [PERSON] народилась 27 серпня 2009 року. Їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7,8). Згідно із довідкою №1429005548 від 21 листопада 2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, позивачка [PERSON] перемістилась з м. Горлівки Донецької області разом із дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в м. Святогірськ Донецької області (а.с. 3). Згідно із довідкою № 70 про склад сім'ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивачка тимчасово мешкає за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Шевченка, буд. 125А, та разом із нею проживають її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11). З жовтня 2013 року відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає, із позивачкою та дітьми не спілкується. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав\~ належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2\~ст.51 Конституції України,\~ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між ним та позивачкою щодо способу утримання дітей не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені законодавством обовязки з їх утримання, чим порушує право дітей на достатній рівень життя. У звязку із чим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача та визначає аліменти на утримання дітей у відсотковому співвідношенні\~у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) їх батька\~ але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, для кожної дитини, до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітніх\~ дітей\~ судом не встановлено, домовленості між сторонами щодо способу утримання дітей не досягнуто, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, враховуючи, що діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її матеріальному забезпеченні, а тому потребують матеріальної допомоги,\~ а також те, що відповідач є працездатним, утриманців не має, аліментів більше нікому не сплачує, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання дітей\~[PERSON] та [PERSON] необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду\~ і до повноліття найстаршої дитини. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із чим, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved