Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

21 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи вимоги тим, що відповідач добровільно не бере участі у матеріальному утримані дитини, чим порушує права дитини на достатній рівень життя. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги, на обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що з 05 червня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], 22 листопада 2010 року, який проживає разом з нею і повністю перебуває на її утриманні. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, тому не може самостійно забезпечити дитині належні потреби, однак відповідач не виявляє до сина батьківської турботи і піклування, відмовляється від добровільного надання йому матеріальної чи іншої майнової допомоги. Домовленості з ним про спосіб виконання його батьківського обовязку по забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позовної заяви до суду і закінчуючи досягненням сином повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і пояснив, що у звязку з ситуацією в сімї він згодний виплачувати аліменти на утримання дитини у встановленому законом порядку та зазначеному позивачкою розмірі. У добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Інших утриманців не має. Вислухавши пояснення, позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позивних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. 05 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 106, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від цього шлюбу 22 листопада 2010 року народився син [PERSON]. З часом стосунки погіршилися, втратилось почуття любові та гідності, подальше спільне життя стало суперечити інтересам позивачки та гідному вихованню неповнолітньої дитини, який на думку позивачки перебуває в психологічному стресі від конфліктної атмосфери в сімї. Неповнолітня дитина за взаємною згодою проживає з позивачкою. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, на його утриманні ніхто не знаходиться, участі у вихованні та догляді неповнолітньої дитини не приймає. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). З наданих документів убачається, що виховуючи та доглядаючи малолітню дитину позивачка не має можливості забезпечити гідного існування для дитини. Відповідач [PERSON] працює, фізично здоровий. Зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Згідно з приписом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] не в повному обсязі виконує у відношенні свого малолітнього сина передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з його утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні - у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON] Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved