Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

21.06.2018 р. позивачі звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказали, між ними та ПАТ «Криворіжгаз» був укладений типовий договір постачання природного газу споживачам. В грудні 2017 р. ПАТ «Криворіжгаз» встановило споживачам на будинок [ADDRESS] загальнобудинковий вузол обліку газу. В лютому 2018 р. споживачам стало відомо, що їм ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 01.01.2018 р. почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу. Вважають ці дії ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» незаконними, оскільки при проведенні монтажу загальнобудинкового вузлу обліку газу на будинок [ADDRESS] ПАТ «Криворіжгаз» грубо знехтували п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузлу обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 р. № 620, не встановивши фактичного балансоутримувача будинку, належним чином не запропонувавши йому врегулювати договірні відносини та здійснивши самоправство у вигляді самовільного монтажу загальнобудинкового вузлу обліку газу без жодного дозвільного документу. За наведеного просять суд визнати дії ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» незаконними, визнати незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу для побутових споживачів природного газу (позивачів); зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01.01.2018 р. поновити побутовим споживачам природного газу (позивачам) режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ від 23.03.2016 року №203; визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» за побутовими споживачами (позивачами). Відповідач - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у відзиві на позов від 20.09.2018 р. просить відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». В Кодексі газорозподільних систем визначено, що оператор ГРМ - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні, відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. При цьому, п.13 розділу 3 Правил постачання природного газу передбачено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ. Отже, на думку представника відповідача, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідно до Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу», є гарантованим постачальником природного газу в м. Кривий Ріг, до обов`язків якого не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам (вх.№14571 від 24.09.2018 р.). Відповідач - ПАТ «Криворіжгаз» у відзиві на позовну заяву від 02.10.2018 р. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень посилається на те, що постановою НКРЕКП №547 від 31.03.2016 року (зі змінами, внесеними Постановою №2347 від 22.12.2016 р.) схвалено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування. Введення в експлуатацію будинкового вузла обліку природного газу здійснюється відповідно до вимог глави 4 розділу 10 Кодексу ГРМ. З моменту опломбування Оператором ГРМ будинкового вузла обліку та складання акту приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою КМУ від 16.12.2002 №620 (зі змінами). Вважає доводи позивачів про відсутність акту розмежування балансової належності такими, що не заслуговують на увагу, оскільки за його відсутності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Тобто правовідносини щодо укладення вказаного акту існують між Оператором ГРМ (ПАТ «Криворіжгаз») та балансоутримувачем будинку і стосуються експлуатаційної відповідальності між ними. Також вважає безпідставними посилання позивачів на невиконання ПАТ «Криворіжгаз» Постанови КМУ від 25.04.2012 р. №259-р щодо не розроблення і не затвердження графіків оснащення квартир і приватних будинків, в яких проживає населення лічильниками газу, оскільки даним розпорядженням не передбачено розроблення графіку з оснащення квартир саме індивідуальним лічильником обліку газу. Тобто облік газу може проводитись як індивідуальним лічильником газу, так і загальнобудинковим відповідно до методики, визначеної п.4 Постанови КМУ №620 від 16.05.2002 р.. При цьому за визначеннями поняття лічильника газу, передбаченого Кодексом ГРМ, підпадає будь-який засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку. Таким чином, на підставі п.1 глави 5 розділу ІХ Кодексу ГРМ за ініціативи Оператора ГРМ та за його рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації і встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Крім того, законодавством не передбачено як погодження із побутовим споживачем встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, так і обов`язку встановлення в квартирі кожного споживача індивідуального лічильника обліку газу. Станом на день подачі позову позивачі відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечені лічильником газу, а саме: загальнобудинковим приладом обліку (вх.№15547 від 10.10.2018 р.). Позивачі у відповіді на відзив зазначають, що на офіційному сайті ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» міститься Типовий договір про постачання природного газу споживачам ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Згідно з п. 1.3 цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Доказом приєднання всіх Споживачів до Типового договору розподілу природного газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» рахунків за спожитий природний газ. При цьому жодних рахунків за спожитий природний газ, здійснення розподілу природного газу позивачі від ПАТ «Криворіжгаз» не отримували. Звідси вважають свої вимоги до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» законними і обґрунтованими (вх.№16971 від 02.11.2018 р.). Відповідач ПАТ «Криворіжгаз» у додаткових поясненнях від 07.08.2019 р. зазначив, що позивачі не звертались безпосередньо до відповідача із заявами про встановлення індивідуальних лічильників газу у їх квартирах та не отримували такої відмови від останнього. Також не встановлення у квартирах позивачів індивідуальних лічильників газу на час їх звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки за Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено граничний строк встановлення газорозподільними підприємствами лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01 січня 2021 року. Крім того, обраний позивачами спосіб захисту щодо визнання ПАТ «Криворіжгаз» за власний рахунок у термін до 01.01.2018 р. здійснити встановлення у їх квартирах індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам не передбачений ч.1 ст.16 ЦК України (вх.№14621 від 07.08.2019 р.). У судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] , а також позивачі підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили її задовольнити. Представники відповідачів ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з урахуванням заперечень, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Ухвалою від 30.08.2018 р. відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.10.2018 р.. Ухвалою від 10.10.2018 р. відкладено підготовче судове засідання на 27.11.2019 р. в зв`язку з задоволенням заяви позивачів про витребування доказів. У підготовчому судовому засіданні 27.11.2018 р. було оголошено перерву до 18.12.2018 р.. Судові засідання, призначені на 18.12.2018 р., 08.02.2019 р. та 27.02.2019 р. не відбулись у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. Ухвалою від 21.03.2019 р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 07.05.2019 р. з викликом сторін. В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні розгляд справи 07.05.2019 р. не відбувся. У судовому засіданні 24.05.2019 р. перед судовими дебатами було оголошено перерву до 11.07.2019 р.. В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні розгляд справи 11.07.2019 р. не відбувся. У судовому засіданні 07.08.2019 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення його повного тексту. Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є або власниками, або зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS] , та є споживачами з отримання послуг газопостачання і сплачують такі послуги, що підтверджується копіями їх паспортів та інформацією про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста станом на 1 січня, 1 лютого 2018 р. (а.с.14-91 том 1). Відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». Відповідач ПАТ «Криворіжгаз» протягом 2011-2017 років приймав від НАК «Нафтогаз України» природний газ та здійснював його постачання позивачам. У грудні 2017 року ПАТ «Криворіжгаз» встановило позивачам на будинок за адресою: [ADDRESS] загальнобудинковий вузол обліку природного газу. За змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину. Відповідно до приписів ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (у редакції Закону № 329-VIII від 09.04.2015) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до січня 2021 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Зміст статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання. Тобто, стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17). Окрім цього, згідно з п.5.4 глава 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 (в редакції, чинній на момент виникнення спору) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У разі наявності загальнобудинкового вузла обліку природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620. Відповідно до п.5.5. Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (в редакції чинній на момент виникнення спору) встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розрахуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Згідно з актуальною інформацією, розміщеної на сайті Криворізький ресурсний центр, управителем будинку [ADDRESS] є ТОВ «Уют-2011». Отже, на ПАТ «Криворіжгаз» як оператора газорозподільної системи та ініціатора встановлення загальнобудинокового вузла обліку газу в будинку за адресою: [ADDRESS] , покладено обов`язок врегулювання договірних відносин з особою, відповідальною за експлуатацію будинку, щодо зняття показань будинкового вузла обліку газу, забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Проте, відповідач ПАТ «Криворіжгаз» при проведенні монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу в будинку [ADDRESS] в порушення зазначеного Тимчасового положення №620 від 16.05.2002 року не встановивши фактичного балансоутримувача будинку, належним чином не запропонувавши йому врегулювати договірні відносини, здійснив самовільний монтаж загальнобудинокового вузла обліку газу. На підтвердження правомірності своїх дій ПАТ «Криворіжгаз» надано робочий проект реконструкції системи газопостачання - встановлення загальнобудинокового вузла обліку природного газу на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ( 72 квартири) м. Кривий Ріг; технічне завдання; додаток №1668 до Технічного завдання (ТЗ) №04/3105 на встановлення загальнобудинокового вузла обліку газу для житлових будинків за адресами: [ADDRESS] ; а також акт приймання газового лічильника від 22.11.2017 р. (а.с.72-78, 83 том 2). Але відповідачем ПАТ «Криворіжгаз» не подано доказів офіційних договірних відносин з ТОВ «Уют-2011» щодо зняття показань будинкового вузла обліку, складеного акту балансового розмежування із схемою, акту зняття первинних показників лічильника при вводі його експлуатацію. Як вбачається із матеріалів справи загальнобудинковий вузол обліку природного газу встановлений за ініціативою ПАТ «Криворіжгаз», за відсутності договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку не врегульовані між балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та ПАТ «Криворіжгаз». Договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та відповідачами, зокрема щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, також не укладалися. За таких обставин вбачається, що встановлення загальнобудинкового лічильника із позивачами у житловому будинку [ADDRESS] не погоджувалось та відповідач ПАТ «Криворіжгаз» у відповідності до вимог статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не забезпечив встановлення саме індивідуального лічильнику газу, тому дії ПАТ «Криворіжгаз» із встановлення загальнобудинкового лічильника газу підлягають визнанню незаконними. У лютому 2018 р. позивачам стало відомо, що для них ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно з показаннями загальнобудинкового приладку обліку газу. Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог Кодексу та договору (глава 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом ІІІ «Умови передачі природного газу Споживачу», розділом V «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу», розділом VІ «Порядок розрахунків» та розділом VІІ «Права і обов`язки Сторін». Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Позивачі виконували умови даного договору, регулярно сплачуючи рахунки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за спожитий природний газ згідно з договором та у терміни, зазначені у рахунках. Водночас із наданих позивачами довідок вбачається, що ТОВ «Дніпропетровсьгаз збут» з 01.01.2018 року здійснює нарахування споживання природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника. Зважаючи на неправомірність встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу мешканцям будинку [ADDRESS] , обсяг газу та розмір оплати, які відповідачі пред`явили для оплати позивачам на підставі даних загальнобудинкового лічильника з 01 січня 2018 року є безпідставними та необґрунтованими. Крім цього, встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання газу, який насправді не використовується споживачем. Отже, якщо у побутового споживача не встановлено індивідуального лічильника, то в даному випадку відбувається математичний розрахунок спожитого газу оператором газорозподільної системи між споживачами, у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, а отже неможливо встановити та перевірити правильність такого розрахунку. Відповідно до чинного законодавства оплата за спожитий газ в такому випадку здійснюється відповідно до норми споживання, встановлених відповідними Постановами Кабінету Міністрів України, згідно зареєстрованих осіб. Разом з цим, згідно з вимогами ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст.21 вказаного вище Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до п.п.3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. З аналізу матеріалів справи та наведених положень законодавства вбачається, що в даному випадку порушуються права позивачів та призводять до невідповідності умов договору на постачання природного газу між побутовими споживачами та газорозподільною компанією, яким передбачається, що кошти сплачуються споживачем тільки за той газ, який він дійсно спожив. У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.1 ст.651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в односторонньому порядку було змінено умови договору, укладеного зі Споживачами в частині збільшення режиму нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу відповідно до показань незаконно встановленого загальнобудинокового вузла обліку газу, тому їм необхідно поновити з 01.01.2018 року режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 23.03.2016 року №203, а встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу визнати незаконним. При цьому, посилаючись на Постанову КМУ № 203 від 23.03.2016 року, яка на час прийняття рішення суду є вже скасованою постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року, суд зазначає, що оскільки провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), тому в даному випадку суд застосовує на правовідносини сторін норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016. Щодо позовних вимог в частині визнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» суд зазначає наступне. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції на час звернення позивачів до суду з цим позовом, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Листом №Кд 01.3-ЛВ-4743-0317 від 15.03.2017 р. ПАТ «Криворіжгаз» повідомило, що останнім не передбачено фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку [ADDRESS] та запропоновано у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку газу, він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру (будинок) за власні кошти (а.с.92-93 том 1). Як встановлено матеріалами справи, позивачі є споживачами природного газу, а відповідач ПАТ «Криворіжгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Таким чином, задоволення вимог позивачів в частині встановлення їм індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. На підставі викладеного, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», відповідач ПАТ «Криворіжгаз» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року. Спосіб захисту, обраний позивачами, відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, якою передбачено, що одним із способів захисту права є визнання права. За таких обставин, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачі відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», звільнені від сплати судового збору при зверненні з даним позовом. Однак, при поданні позову кожен з позивачів, мав сплатити по 1409,60 грн. судового збору, а разом 32 420,80 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на користь держави підлягають стягненню по 16210,40 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved