Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

20 березня 2015 року з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 29\~072 грн. 81 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що 09.10.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 15.12.2014 року має з0аборгованість перед банком у розмірі 46\~306 грн. 44 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45\~674 грн. 51 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 634 грн. 93 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 19\~094 грн. 24 коп., яка була задоволена рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.12.2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача, різниця становить 27\~212 грн. 20 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1\~360 грн. 61 коп. Отже, заборгованість до стягнення становить 29\~072 грн. 81 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вищезазначеної суми. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.\~ У судовому засіданні встановлено, що 09.10.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не в повному обсязі виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобовязання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з позовних вимог, у звязку з невиконанням кредитних зобовязань, станом на 15.12.2014 року має заборгованість перед банком у розмірі 46\~306 грн. 44 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45\~674 грн. 51 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 634 грн. 93 коп. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.12.2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача вже було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 19\~094 грн. 24 коп., яка складалася: з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17\~899 грн. 27 коп., з заборгованості за процентами у розмірі 0, 01 грн. та штрафи у розмірі 500 грн. та 894 грн. 96 коп. (а.с. 9-13) Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.10.2007 року за тілом кредиту у розмірі 45\~674 грн. 51 коп. та за вимогами про стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1\~360 грн. 61 коп., задоволенню не підлягають, оскільки з цих правовідносин між цими ж сторонами є вже рішення суду. Що стосується позовної вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 634 грн. 93 коп., то дані вимоги також не підлягає задоволенню, оскільки нарахування процентів здійснюється у випадку не виконання основного зобовязання з виплати тіла кредиту, або невиконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту. Проте, належних та допустимих доказів того, що рішення суду від 17 грудня 2010 року не виконано, позивачем не надано, тому й підстав для стягнення нарахованих процентів за користування кредитом, немає. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає, що не має підстав в повернені судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed