Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

20.06.2017 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» /Далі - Банк/ звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 534886,65 грн., а також судовий збір в розмірі 8023,30 грн.. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного кредитного договору № 014/3660/152383/82 від 27.08.2008 року, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») надало [PERSON] кредит у розмірі 16000 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,35 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 27.08.2013 року. 10.04.2015 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/3660/152383/82/81-1-0-00/17016, яким погодили зміну умов кредитування, яким було видано другий транш у розмірі 183187,07 грн., на рефінансування заборгованості за першим траншем, з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.04.2020 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, а також оплачувати комісії на умовах договору. Заборгованість відповідача станом на 11.05.2017 року становить 534886,65 грн. і складається з наступних сум: 200971,60 грн. - заборгованість за кредитом; 53639,96 грн. - заборгованість по відсоткам; 280275,09 грн. - заборгованість за пенею. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 8023,30 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 11.07.2017 року та призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 27.08.2008 року між ВАТ ( в подальшому ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] згідно письмової заяви-анкети на отримання кредиту під заставу останньої укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 16000 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,35% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 27.08.2013 року, а також з правом стягнення пені в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення, а.с.10-25. Згідно укладеної додаткової угоди № 014/3660/152383/82/81-1-0-00/17016 від 10.04.2015 року, до кредитного договору, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], яким встановлено зміну умов кредитування та узгоджено суму боргу, відповідач отримав кошти - другий транш у розмірі 183187,07 грн. на рефінансування заборгованості за першим траншем кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.04.2020 року, сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 19% річних та правом банку розірвати договір в разі порушення графіку погашення боргу, а.с. 41-56. 17.12.2015 між банком і [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої для врегулювання погашення боргу по відсоткам , який становив 17784,53 грн., збільшено тіло кредиту на суму заборгованості за відсотками. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором по поверненню кредиту, сплаті відсотків не виконує, має заборгованість за період 14.05.2015 - 11.05.2017 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору в розмірі 534886,62 грн., яка згідно наданого розрахунку складається з наступних сум: 200971,60 грн. - заборгованість за кредитом; 53639,96 грн. - заборгованість за відсотками; 280275,09 грн. - заборгованість за пенею, а.с. 6-8. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Ч. 1, 2. ст. 551 ЦК України встановлено, шо предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. А також ч. 1 ст. 552 ЦК України де передбачено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Відповідно до п. 16.3 договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідає грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання Позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата пені здійснюється в порядку та строки, передбачені для здійснення ануїтет них платежів за Кредитом або в будь-який інший день за згодою або вимогу Кредитора. Сплата пені не звільняє Позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання. Вирішуючи питання щодо стягнення пені, суд приймає до уваги, що позивачем не надано детальний розрахунок нарахованої пені та її обґрунтування. Судом також враховано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, де передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, враховуючи вищенаведене та з урахуванням принципу розумності і справедливості суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення неустойки підлягає частковому задоволенню в сумі 20 000 грн. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем договору майнові права банку порушені, тому позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] заборгованість за договором на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 274611,56 грн., яка складається з заборгованість за кредитом в розмірі 200 971,60 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 53 639,96 грн. та 20 000 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, а саме 8023,30 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 549, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial