Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

20 серпня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом де вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровано: вона, її дочка - [PERSON], її мати - [PERSON], онука - [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Відповідач в даному будинку не проживає більше 6 місяців, а тому вона змушена нести додаткові витрати по утриманню житлового будинку. В добровільному порядку [PERSON] не бажає знятися з реєстраційного обліку, так як в будинку уже не проживає майже два роки. Факт не проживання відповідача в даному будинку підтверджується актами від 15.01.2015 року, 17.04.2015 року, 14.08.2015 року. Відповідно до ст.ст. 71 та 72 ЖК України, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в разі відсутності такої особи понад встановлені строки, визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування в житловому будинку [ADDRESS] та зобов'язати Дубенський відділ Державної міграційної служби України в Рівненській області зняти його з реєстрації в даному будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що зять не проживає в будинку біля двох років, дочка з ним розлучилась і відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги дитині. Оскільки зять зареєстрований в її будинку, вона не може оформити субсидію. Просить позов задоволити. Відповідач два рази в судові засідання не з'явився, з місця його реєстрації повернулися поштові конверти, що він за зазначеною адресою не проживає та за закінченням терміну зберігання. Суд вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS], що стверджується договором дарування від 28.07.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.3,4). В даному будинку зареєстровані відповідач - [PERSON], як зять, що підтверджується довідкою Привільненською сільською радою (а.с.6). Згідно актів дотримання умов паспортного режиму в будинку [ADDRESS] від 15.01.2015 року, 17.04.2015 року та 14.08.2015 року, складеного депутатом Привільнинської сільської ради Омелянюк І.О. та громадянами [PERSON] та [PERSON], було встановлено, що [PERSON] в даному будинку зареєстрований, але фактично не проживає, особистих речей не виявлено (а.с.7, 8, 9). Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді пояснили, що [PERSON] десь півтора року не проживає у будинку тещі [PERSON], на територій села його не бачили. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як зазначає ст.72 цього Кодексу, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вказує ст..167 ЖК України, що наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Даючи оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] понад шість місяців, в межах півтора року, не проживає без поважних причин в житловому будинку по [ADDRESS], а тому його необхідно визнати втративши право користування даним жилим приміщенням. Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання Дубенського районного відділу ДМС України в Рівненській області про зняття з реєстрації відповідача у вказаному будинку - вони є безпідставними з тих причин, що позивач не звертався з даним питанням в міграційну службу і йому не було надано відмови про зняття з реєстрації, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed