Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 16.07.2019 р. [PERSON] звернулася до Борівського районного суду Харківської області із позовом до Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., 3 особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській обл. про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами - її батько [PERSON] 13 жовтня 2017 р. склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. та зареєстрований в реєстрі за №42, згідно якого на випадок смерті заповів позивачу все майно, яке йому буде належати на день смерті та все на що він буде мати право після смерті. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті за ним залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 4.87 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., кадастровий № [NUMBER] та інше майно. Як спадкоємець за заповітом у встановлений законодавством шестимісячний строк позивач подала заяву до Борівської ДНК про прийняття спадщини. 24 травня 2019 р. за реєстровими номерами 238,239 та 240 вона отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з земельною ділянкою при ньому та змельну ділянку для ведення особистого селянського господарства біля будинку. Оформити на себе спадщину по земельній ділянці (паю) позивач не змогла, так як постановою державного нотаріуса Борівської ДНК Харківської обл. Колосовською С.О. від 24 травня 2019 р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа на це майно на ім`я спадкодавця. Із зібраних документів, які були надані нотаріусу спадкоємцем для оформлення спадщини видно, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2003 р. (р.№663) став власником права на земельну частку (пай) розміром 4.87 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Підлиманської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що в сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] були внесені відповідні зміни. З довідки відділу у Борівському р-ні ГУ Держгеокадастру у Харківській обл. (лист №70/105-19 від 21.03.2019 р.) відомо, що на підставі вищевказаного сертифікату було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 25 грудня 2002 р. на гр. [PERSON] , згідно якого їй було виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 3.6985 га, кадастровий № [NUMBER] , оригінал вказаного Державного акту відсутній. В документах батька позивачем були знайдені два примірника Державного акта на право власності на земельну ділянку виписані на [PERSON] , площею 3.6985 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER] , кадастровий № [NUMBER] , які були надані нотаріусу. Вказаний Державний акт не містить дати його видачі, підпису та печатки уповноваженої особи органу, який видав документ, тобто він є недійсним. Із вищенаведеного виходить, що у [PERSON] був єдиний вірний правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) розміром 4.87 в умовних кадастрових гектарах - це сертифікат серії [NUMBER] , по якому і була нотаріусом оформлена спадщина [PERSON] 15.04.2003 р. (було видано свідоцтво про право на спадщину за законом). Як і чому згодом виписувались Державні акти на право власності на земельну ділянку, які не були ніким підписані і не пройшли реєстрацію - невідомо. 2. Позиції учасників справи Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 16.07.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Станом на 05.08.2019 р. до Борівського районного суду Харківської області відзив на вказану позовну заяву не надійшов. 05.08.2019 р. до Борівського районного суду Харківської області надійшло пояснення 3-ої особи ГУ Держгеокадастру у Харківській обл. на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що позовній вимозі [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) розміром 4.87 в умовних кадастрових гектарах, кадастрового номера, який присвоюється земельній ділянці, є безпідставним, оскільки земельна частка (пай), відповідно до сертифікату серії [NUMBER] , не виділена в натурі (на місцевості). Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Підлиманська с/рада Борівського р-ну Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник ГУ Держгеокадстру у Харківській обл. в судове засідання не з`явився, надав пояснення, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника, з урахуванням наданих пояснень. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи Згідно копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Підлиманське» розміром 4.87 в умовних кадастрових гектарах; право на земельну частку (пай) передано [PERSON] (а.с.10). Державний акт на право власності на земельну ділянку ( [NUMBER] ), виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 3.6985 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не містить ні дати його видачі, ні підпису та печатки уповноваженої особи органу, який видав документ; що підтверджується його копією (а.с.11,12). [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.6985 га після смерті батька [PERSON] , що підтверджується постановою державного нотаріуса Борівської ДНК Харківської обл. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 травня 2019 р. (а.с.13). Нормативна грощова оцінка 1 га ріллі по Харківській обл. станом на 01.01.2019 р. складає 32237,00 грн., що підтверджується копією інформації Відділу у Борівському р-ні ГУ Держгеокадастру у Харківській обл. (а.с.14). Відповідно до копії інформації Відділу у Борівському р-ні ГУ Держгеокадастру у Харківській обл., згідно даних Книги записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Підлиманське» за гр. [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Підлиманське» за [NUMBER] від 14.06.1997 р. та перереєстрований на гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2003 р.; на підставі вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] від 25.12.2002 р. на гр. [PERSON] , кадастровий № [NUMBER] площею 3.6985 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; згідно даних Книг реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис про реєстрацію вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 3,6985 га кадастровий № [NUMBER] на ім`я [PERSON] відсутній; на даний час відомості щодо земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] площею 3,6985 га не перенесені з реєстру земель до Державного земельного кадастру (а.с.31,33). 4. Релевантні джерела права й акти їх застосування Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Відповідно до п.17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Однак, підпис про отримання Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності відсутній. 5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Матеріалами справи встановлено, що згідно Книги записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Підлиманське» за гр. [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Підлиманське» за [NUMBER] від 14.06.1997 р. та перереєстрований на гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2003 р. Право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування було не визнане, оскільки постановою нотаріуса від 24.05.2019 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. В зв`язку з цим, позивач змушена була звернутися до суду за захистом свого невизнаного права. Суд зазначає, що земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними. Громадянин, якому не надана земельна частка (пай), незнає точного місця її розташування на полях сільськогосподарського підприємства. В суді встановлено, що земельна частка (пай), відповідно до сертифікату серії [NUMBER] , не виділена в натурі (на місцевості). Таким чином, позовна вимога щодо кадастрового номера, який присвоюється земельній ділянці, є безпідставною, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню 6. Висновки суду за результатами розгляду справи З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] - задовольнити частково. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial