Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, [INFO]. помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно. Позивач зазначає, що спадкоємцями першої черги є його дружина - відповідач [PERSON], його діти [PERSON], [PERSON], однак син спадкодавця [PERSON] помер [INFO]., до відкриття спадщини. В позові вказано, що враховуючи вимоги закону за правом представлення, право на спадкування набули онуки спадкодавця - позивач та її брат [PERSON], який відмовився від спадщини на користь позивача. Позивач зазначає, що 19.12.2013р. вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Також позивач зазначає, що 31.07.2014р. вона звернулась до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом, за результатами розгляду якого за нею було визнано право власності в порядку спадкування за законом на ту частину майна, про яке їй було відомо. В позові позивач вказує, що за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було нажито спільне майно - садовий будинок та інші об'єкти нерухомого майна, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. Позивач вважає, що на момент смерті її діду за законом належало право власності на 1/2 частину садового будинку та інше майно, що знаходилось на земельній ділянці та вказана частина має бути розділена між двома спадкоємцями, а саме [PERSON] - 2/6 частки, їй - 1/6 частки. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/6 частку садового будинку (літ.А), туалету (літ.В), сараїв (літ.В,Г,Д), душу (літ.Е.), альтанки (літ.Ж), огорожі (№1-3) та скважини (№4), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. 1.2. Позивач до початку розгляду справи по суті судом шляхом подання письмової заяви, яка 18.08.2015р. надійшла на адресу суду, змінила предмет позову та просила суд визнати за нею майнові права забудовника на об'єкт будівництва в порядку спадкування за законом, який складається з садового будинку (літ.А), туалету (літ.Б), сараю (літ.В,Г,Д), душу (літ.Е), альтанки (літ.Ж), огорожі (№1-3) та свердловини (№4), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. 1.3. Представник позивача за договором [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив їх задовольнити. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Відповідач та її представник за договором [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням зміни предмета позову не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю. Представник відповідача пояснила, що садовий будинок та інші об'єкти будівництва, розташовані на належній відповідачу на праві приватної власності земельній ділянці не входять до складу спадкового майна, на яке відкрилась спадщина після смерті її чоловіка [PERSON] Зазначила, що будівництво спірного об'єкта нерухомого майна здійснювалось спільною відповідача із спадкодавцем донькою - [PERSON], за її особисті грошові кошти. Також зазначила, що будівництво здійснювалось без врахування державних будівельних норм та норм проектування, спірний садовий будинок був побудований без належних документів, що дають право на виконання будівельних робіт. 2.2. Відповідач будучи допитаною у судовому засіданні у якості свідка пояснила, що її померлий чоловік [PERSON] в 1992р. був прийнятий до членів садівничого товариства, в якому йому для ведення садівництва була надала земельна ділянка. Зазначила, що пізніше вона замість чоловіка стала членом садівничого товариства та отримала в користування вказану земельну ділянку, яку приватизувала на своє ім?я та отримала державний акт на право приватної власності. Також зазначила, що оскільки її чоловік [PERSON] хворів та погано пересувався, будівництвом оспорюваного садового будинку займалася їх спільна донька [PERSON], будівельні роботи здійснювались за її особисті кошти. Крім того пояснила, що жодних заяв щодо забудови земельної ділянки вона та спадкодавець не подавали, дозволів на її забудову не отримували, правовстановлюючі документи на оспорюваний садовий будинок не оформлювали. 2.3. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою відповідача [PERSON] та померлого [PERSON] Зазначила, що її померлий батько [PERSON] в 1992р. отримав в користування від садового товариства земельну ділянку, яку в подальшому її мати [PERSON] приватизувала на своє ім'я. Також пояснила, що оскільки її батько [PERSON] хворів та погано пересувався, будівництвом садового будинку займалася вона зі своїм чоловіком, за свої особисті грошові кошти. Крім того зазначила, що ні її померлий батько, ні мати не займалися документацією щодо забудови земельної ділянки, тобто дозволів та її забудову не отримували, у зв'язку з чим будівництво оспорюваного садового будинку було здійснено без отримання передбачених законом дозволів на проведення будівельних робіт, в експлуатацію садовий будинок не було введено. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. [INFO]. помер [PERSON], про що 22.10.2013р. складено відповідний актовий запис №784, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні; 3.2. [INFO]. помер [PERSON], про що 23.05.2011р. складено відповідний актовий запис №969, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку; 3.3. позивач є онукою померлого [PERSON] та донькою померлого [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження, які наявні в матеріалах справи; 3.4. відповідач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №4; 3.5. батько позивача, син [PERSON] - [PERSON] помер до відкриття спадщини; 3.6. спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер [INFO]. є дружина спадкодавця - відповідач [PERSON] та його діти - донька [PERSON] та син [PERSON], який помер до відкриття спадщини та частку спадщини якого мають право успадковувати його діти (онуки спадкодавця) - [PERSON] та [PERSON]; 3.7. після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку у встановленому порядку прийняли дружина померлого - відповідач [PERSON] та онука померлого - позивач, яка успадкувала за правом представлення, відповідно до ст.1266 ЦК України; донька померлого - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], онук померлого - [PERSON], який прийняв спадщину у порядку ст.1266 ЦК України, відмовився від спадщини на користь сестри [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №714/2013 майна померлого [INFO]. [PERSON]; 3.8. рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 19.11.2014р. позовну заяву [PERSON] задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., в іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю; зустрічний позов [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., визнано за [PERSON] право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на ? частину квартири [ADDRESS]; вказане рішення суду 01.12.2014р. набрало законної сили; 3.9. 17.11.1992р. [PERSON] був прийнятий до членів садового кооперативу «Лотос», в якому для ведення садівництва була надана земельна ділянка [NUMBER], що підтверджується копією книжки члена садівничого товариства «Лотос»; 3.10. у листопаді 1992р. [PERSON] було виключено з членів садового кооперативу «Лотос» та замість нього була прийнята [PERSON], яка отримала в користування вищевказану земельну ділянку; 3.11. 16.12.1998р. відповідач [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 20.10.1998р. за №390 набула право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0895га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Херсонської міської ради (біля мостового переходу через р.Дніпро) для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16.12.1998р. та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.04.2014р.; 3.12. на вказаній земельній ділянці розташовані садовий будинок літ.А, туалет літ.Б, сараї літ.В,Г,Д, душ літ.Е, альтанка літ.Ж, огорожа №1-3, скважина №4, які побудовані в 1993р., що підтверджується технічним паспортом, складеним 10.04.2009р. начальником БТІ [PERSON]; 3.13. в матеріалах справи відсутні документи, які давали право виконувати будівельні роботи оспорюваного садового будинку; 3.14. в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на оспорюваний садовий будинок; 3.15. не підтвердженим є факт того, що померлий [PERSON] є забудовником оспорюваного об'єкту будівництва. 4. Щодо правовідносин. 4.1. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.2. Частинами 1 та 2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 4.3. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. 4.4. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі заявлених позовних вимог(вирішити незаявлену позовну вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом. 4.5. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.6. Статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. 4.7. Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). 4.8. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 4.9. Відповідно до абз.11 ч.1 Закону України «Про архітектурну діяльність», замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування. 4.10. Відповідно до висновків Верховного суду України, викладених в Постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 28.10.2014р. (справа №21-353а14), на законодавчому рівні терміни «забудовник» і «замовник» вживаються як тотожні. 4.11. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. 4.12. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. Судом в ході судового розгляду встановлено, що спадкодавець за життя не здійснював будівництво оспорюваного садового будинку згідно вимог чинного законодавства, спадкодавцем не подавалась заява щодо забудови земельної ділянки для здійснення будівництва, не отримувався дозвіл на забудову земельної ділянки та не отримувалась інша необхідна документація, яка дає право на виконання будівельних робіт. Оскільки встановленими обставинами справи не підтверджений факт того, що спадкодавець за час життя мав право на здійснення будівництва оспорюваного садового будинку, відповідно у спадкодавця на момент смерті не існувало прав забудовника, тому суд приходить до висновку, що ці права не входять до складу спадщини, що відповідає вимогам ст.1218 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем прав забудовника на об'єкт будівництва в порядку спадкування, відповідно - позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed