Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В листопаді 2017 року Бориспільська міська рада звернулась до суду з позовом та посилалась на те, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . Однак Бориспільська міська рада не приймала рішення про передачу цієї земельної ділянки у власність громадян. Ця обставина свідчить про те, що набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку суперечить ст.118 ЗК України. Крім того, цей об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача поза його волевиявлення. Тому Бориспільська міська рада просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] , а також витребувати цей об`єкт нерухомого майна з чужого незаконного володіння [PERSON] 1.2. В ході розгляду цивільної справи представник позивача Лосінець Д.Ф. подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с.117-123): просить скасувати рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 21 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку та витребувати цей об`єкт нерухомого майна з чужого незаконного володіння [PERSON] 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні представник позивача Лосінець Д.Ф. підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні. 2.2. Представник відповідача [PERSON] подав відзив (а.с.47-48), в якому він посилається на те, що його довіритель [PERSON] придбала земельну ділянку за відплатним договором. Крім того, на момент укладення вказаного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містились відомості про те, що право власності на земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] . Тому [PERSON] не могла знати про те, що [PERSON] не мала права розпоряджатись земельною ділянкою. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 2.3. [PERSON] та [PERSON] жодного разу не з`явились у судові засідання. Вони неодноразово у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується численною поштовою кореспонденцією (а.с.32, 42-43, 74, 109-110, 114, 129-130, 134, 139-143, 145-147). Тому на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 21 листопада 2019 року (а.с.148), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності обох відповідачів. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Рішенням державного реєстратора №29439344 від 27 квітня 2016 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №58266691 від 27 квітня 2016 року (а.с.58). 3.2. 21 вересня 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріаль-ного округу Віценко В.О. та зареєстрований в реєстрі за №661 (а.с.49-51). За цим договором [PERSON] відчужила у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 3.3. Рішенням державного реєстратора №37194997 від 21 вересня 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. Ця обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №98020244 від 21 вересня 2017 року (а.с.51). 3.4. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно земельним та цивільним законодавством: главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» ЗК України, а також главою 16 «Правочини» та главою 29 «Захист права власності» ЦК України. 4. Норми матеріального права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками і земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. 4.2. Згідно з ч.6, ч.7 та ч.9 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Вказані органи розглядають клопотання у місячний строк і дають дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 4.4. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджаєть-ся своїм майном на власний розсуд. 4.6. Згідно з ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку. 5.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №58266691 від 27 квітня 2016 року (а.с.58) вбачається, що рішення державного реєстратора №29439344 від 27 квітня 2016 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку було прийнято на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №99 від 18 лютого 1997 року. 5.2. Однак в змісті рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №99 від 18 лютого 1997 року (а.с.79-88) відсутні відомості про те, що у власність [PERSON] була передана земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по [ADDRESS] . 5.3. Ця обставина переконливо свідчить про те, що підстави для державної реєстрації за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку були відсутні. Рішення державного реєстратора №29439344 від 27 квітня 2016 року суперечить ч.1 ст.116, ч.6, ч.7 та ч.9 ст.118 ЗК України. 5.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить скасувати рішення державного реєстратора №29439344 від 27 квітня 2016 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . б. щодо підстав набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку. 5.5. У зв`язку з тим, що підстави для набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку були відсутні, вона не мала права розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна та відчужувати його у власність [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 21 вересня 2017 року між відповідачами, суперечить ч.1 ст.319 ЦК України, що згідно з ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. 5.6. [PERSON] придбала земельну ділянку за відплатним договором. Крім того, на момент укладення оспорюваного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містились відомості про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку. Тому [PERSON] не могла знати про те, що [PERSON] не мала права розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем в розумінні ст.388 ЦК України. 5.7. Однак відсутність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] свідчить про те, що вказаний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння Бориспільської міської ради поза волевиявлення Бориспільської міської ради. В такому випадку за правилом п.3 ч.1 ст.388 ЦК України спірна земельна ділянка підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння навіть добросовісного набувача. 5.8. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 21 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , скасувати рішення державного реєстратора №37194997 від 21 вересня 2017 року та витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь позивача земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:03:022:0003 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по [ADDRESS] . 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодо-вується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідача. Водночас, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. 6.3. Бориспільська міська рада сплатила судовий збір в загальному розмірі 4642 гривень (800 + 3842). Ця обставина підтверджується платіжними дорученнями №651 від 6 листопада 2017 року та №259 від 7 травня 2019 року (а.с.25, 127). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі. 6.4. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь Бориспільської міської ради належить стягнути судовий збір в розмірі 2321 гривні (4642 : 2).

Outcome: approved