Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

21 серпня 2015 р. надійшов зазначений позов [PERSON] (а.с. 4-6 т. 1), який під час судового розгляду був неодноразово уточнений (а.с. 40-43, 196-199, 246-249 т. 1). В судове засідання позивач не зявилась, надавши клопотання про розгляд у її відсутності (а.с. 194-195 т. 1), в якому підтримала позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в редакції заяви від 14 червня 2016 р. (т. 1 а.с. 246-249), просить виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS], зобовязати відділ реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради зняти з реєстрації [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з вказаної квартири, посилаючись на ті обставини, що квартира належить позивачу та її дітям [PERSON], [PERSON], що після розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON] відповідач не є членом їх сімей, не має підстав для продовження користування спірною квартирою, що відповідач та її неповнолітні доньки втратили право користування зазначеною квартирою. Відповідач не визнала позовні вимоги [PERSON], надала зустрічний позов (а.с. 46 т.1, а.с. 123-125 об. т. 1). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали зустрічний позов в редакції заяви на а.с. 123-125 т.1, просять визнати право на користування спірним житловим приміщенням за відповідачем до досягнення дітьми повноліття, зобовязати [PERSON] та [PERSON] усунути та не вчиняти перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог сторона відповідача посилається на ті обставини, що в 1999 р. після укладення шлюбу з [PERSON] відповідач вселилась в спірну квартиру і проживала в ній з чоловіком та його батьками, що у 2002 р. батьки чоловіка переїхали до будинку в с. Барабой Овідіопольського району Одеської області, в квартирі залишились проживати тільки відповідач з чоловіком, був проведений ремонт, регулярно оплачували комунальні платежі, в 2009 р. та 2011 р. народились доньки, які за згодою всіх власників житла були зареєстровані в цій квартирі. Після розірвання шлюбу в 2014 р. батько дітей [PERSON] припинив проживати в спірній квартирі, питання щодо подальшого місця проживання дітей у судовому порядку не визначено. Сторона відповідача вважає, що [PERSON] на час вселення в квартиру мала статус члена сімї власника, що даний статус мають і на цей час її доньки, що батько дітей відмовився на їх користь від проживання в спірній квартирі. Сторона позивача зустрічний позов не визнала. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без нього (т. 1 а.с. 190-191) та письмові пояснення та заперечення на зустрічний позов (т. 1 а.с. 108-112, 173-178), в яких зазначив, що відповідач не є наймачем житла, перешкоджає у користуванні житлом [PERSON], відмовилась від виселення, тоді як він як батько неповнолітніх дітей не заперечує щодо проживання і реєстрації дітей за місцем реєстрації [PERSON] Третя особа [PERSON], яка є відповідачем за зустрічним позовом, підтримала позов [PERSON], не визнала зустрічний позов, посилаючись у письмових поясненнях (т. 1 а.с. 101-105, 180-184) та у виступі в суді на ті обставини, що з моменту розірвання шлюбу відповідач обмежив спілкування і брата [PERSON], і матері [PERSON] з дітьми, обмежила їх і як власників у здійсненні права користування та розпорядження майном спірною квартирою, вважає, що відповідач, яка не є членом сімї власника і не уклала договір найму, не має права користування спірною квартирою. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON] підтримала письмовий висновок (а. с. 115-117 т. 1), в якому зазначено, що задоволення зустрічного позову буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. Представник співвідповідача за первісним позовом до суду не зявився. Представником відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради надано клопотання про розгляд справи у його відсутності (т. 2 а.с. 54), в якому зазначено, що даною справою інтереси виконавчого комітету не зачіпаються. Заслухавши пояснення зявившихся учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Докази на а.с. 10, 13-18, 20, 204-208, 209 т. 1 свідчать, що квартира [ADDRESS] (нове найменування - проспект Миру) м. Іллічівська (нове найменування м. Чорноморськ) Одеської області) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1996 р. за №451 належала позивачу [PERSON], її чоловіку [PERSON], дітям [PERSON], [PERSON] в рівних долях; що після смерті [PERSON] 07.07.2013 р. свідоцтво про право на спадщину за законом 1/4 частину зазначеної трикімнатної квартири видано [PERSON], яка після отримання цього свідоцтва 20.02.2014 р. є власником 1/2 частини вказаної квартири. Довідки ЖЕД на а.с. 12, 19, 58 т. 1, а.с. 37, 47 т. 2 підтверджують, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], її син [PERSON], які є співвласниками цього житла, та діти [PERSON] (а.с. 21, 22, 54, 55 т. 1): [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с. 56 т. 1) та копії рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 травня 2014 р. (а.с. 23, 57 т. 1) слідує, що співвласник спірного житла [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 18 вересня 1999 р. по 12 травня 2014 р. Учасники судового розгляду визнали факт, що після розірвання шлюбу спірною квартирою користується відповідач та її доньки [PERSON], [PERSON]. Цей факт також підтверджується поясненнями вищевказаних свідків та доказами на а.с. 59, 118-119 т. 1. Відповідач є зареєстрованою за адресою: [INFO] (а.с. 26 т. 1). Учасники судового розгляду визнали той факт, що з [PERSON] не укладалась угода (договір найму) спірного житлового приміщення. Відповідно до ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, передавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сімї власника житла належать дружина (чоловік), їх діти і батьки; членами сімї може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом і ведуть спільне господарство. Із ч. 4 ст. 156 ЖК України слідує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сімї власника квартири права користування найманим приміщенням, а у разі відсутності угоди між власниками квартири і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України (укладення угоди про плату за користування житлом і комунальні послуги). Питання укладення договору найму жилого приміщення в квартирі, що належить громадянинові, припинення дії вказаного договору урегульовані ст. ст. 158, 159, 168 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За таких обставин суд вважає, що відсутні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про виселення та зняття з реєстрації та зустрічного позову [PERSON] про визнання права користування, усунення\~ перешкод у користуванні житловим приміщенням. При цьому суд бере до уваги, що відповідач не довела, що [PERSON], [PERSON] перешкоджають їй та дітям у користуванні житлом; що визнання права користування житлом до повноліття дітей не є належним способом захисту відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156, 162 ЖК України.

Outcome: dismissed