overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

19 січня 2017 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, який розірвано 08 вересня 2003 року, неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

19 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з серпня 2012 року, мешкають окремо. Від шлюбу дітей не мають, однак відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 19). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 128073, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 10). Сторони від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2012 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання відповідачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

19 січня 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 27 липня 2007 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON],[INFO]. Позивач зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, спільне господарство вони не ведуть. Вказує, що має іншого чоловіка, з яким планує створити сім`ю. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі (а.с. 23). Суд, врахувавши думку позивача, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 27 липня 2007 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 03, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 03). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 08 квітня 2008 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 03, сторони мають дитину - дочку [PERSON],[INFO] (а.с. 07). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказаний шлюб не може бути збережений, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, спору про місце проживання дитини та її утримання між сторонами немає, подальше сумісне життя подружжя неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

19 січня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 04.06.2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №479. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.06.2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управляння юстиції, актовий запис №479, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Шлюбні відносини припинені, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач бажає залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

19 січня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 грудня 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 548. Свої вимоги мотивує тим, що з 26 грудня 2009 року вони перебувають у зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції шлюбі, актовий запис № 548. Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, відповідач зловживає спиртними напоями, погрожує та принижує позивача. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 26 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 548. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало прізвища: позивач - [PERSON], відповідач - [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з огляду на те, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

19 січня 2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоперебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO](а. с. 3). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

19 січня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 18 березня 2015 року між нею (до зміни прізвища та ім`я [PERSON]) та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 18 березня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між позивачкою, яка на той час мала повне прізвище та ім`я - [PERSON], та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 116. Після реєстрації шлюбу їх прізвища залишились попередніми. Однак, 15 серпня 2016 року [PERSON] змінила своє прізвище та ім`я на [PERSON], про що був зроблений відповідний актовий запис № 17. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

19 січня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 18.06.2010 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 5). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від червня 2014 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 640,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

19 січня 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення суду від 12 грудня 2014 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання доньки. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2014 року (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3). Дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

19 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 30 червня 2006\~\~\~ року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №350. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 30 червня 2006\~\~\~ року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №350 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], (а.с.8,9). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

19 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 26 липня 1997 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Неповнолітніх дітей немає. Зазначила, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, втратили повагу один до одного, постійно виникають різного роду сварки, скандали, різні непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. З липня 2017 року спільно не проживають, взаємин не підтримують, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Строк на примирення просила не надавати. Позивач в письмовій заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 26 липня 1997 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 1 (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved