Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У липні місяці 2019 року позивачка [PERSON] звернулася із позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] отриманих ним коштів в сумі 27800 грн., що було еквівалентно на час передачі цих коштів 1000 доларів США в рахунок попередньої оплати за продаж кімнати [ADDRESS] . Крім того, 28 лютого 2019 року, 31 березня 2019 року та 30 квітня 2019 року вона передала відповідачу кошти в сумі 500, 500 та 440 доларів США відповідно в рахунок попередньої оплати за продаж тієї ж кімнати № [NUMBER] . Факт передачі означених коштів позивачка підтверджує власноручно написаною [PERSON] розпискою, у якій було визначено, що договір купівлі-продажу означеного приміщення сторони мають укласти до травня 2019 року. Коли в обумовлений термін договору укладено не було, позивачка зажадала від відповідача правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на означене нежитлове приміщення, проте він не надав таких документів. З реєстру прав власності на нерухоме майно вона з`ясувала, що відповідач лише видає із себе продавця приміщення як власника, тоді як насправді ним не є. Позивачка вважає, що кошти в сумі 2440 доларів США, сплачені [PERSON] в якості попередньої оплати за приміщення кімнати [ADDRESS] , отримані безпідставно та мають бути повернуті відповідачем. Просила стягнути з [PERSON] 2440 доларів США. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] відповідно до розписки кошти в сумі 27 800 грн. та 1440 доларів США. Суду пояснив, що такі кошти відповідно до змісту розписки позивачка передала [PERSON] в рахунок попередньої оплати за продаж кімнати [ADDRESS] , хоча, як вона пізніше дізналась, відповідач не мав права на продаж цього приміщення. Правовідносин з договору оренди приміщення між ними не було, ніяких коштів в рахунок орендної плати вона [PERSON] не передавала. В судовому засіданні представник відповідача заявлених вимог не визнав. Факту отримання коштів, зазначених у розписці, не заперечує. Суду пояснив, що дійсно права на продаж вказаного нежитлового приміщення [PERSON] не мав, оскільки воно належить [PERSON] Однак кошти, зазначені у розписці, набуті на достатній правовій підставі, оскільки сплачені [PERSON] позивачем в рахунок орендної плати за вказану кімнату, а тому поверненню не підлягають. Письмовий договір оренди нежитлового приміщення між ними не укладався. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 12 липня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 01 серпня 2019 року представником відповідача подано відзив на позов. 28 серпня 2019 року відповідачем подано відповідь на відзив. 16 жовтня 2019 року ухвалено рішення по суті спору. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 лютого 2019 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 27800 грн., що підтверджується наданою ним розпискою від 01.02.2019 року, копія котрої наявна у справі. У цій розписці ним зазначено, що кошти отримані в рахунок попередньої оплати за продаж кімнати [ADDRESS] . Крім того, 28.02.2019 року відповідач отримав від позивачки додатково 445 доларів США і 55 доларів США, 31.03.2019 року - ще 500 доларів США з тим же призначенням, зазначивши про це на звороті вище вказаної розписки. Укладення договору купівлі-продажу приміщення сторони передбачили у строк до травня 2019 року. Цих обставин сторони не заперечують. Проте договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] сторони не уклали. Як вбачається з наявних в матеріалах справи відомостей від 30.05.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач не має у власності жодних нежитлових приміщень. Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи відомостей від 01.08.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового офісно-торгівельного приміщення цокольного поверху № [ADDRESS] частці 85/100 є [PERSON] . Сторони не надали суду доказів того, хто є співвласником вказаного майна в решті частки - 15/100. 25.06.2019 року позивачка надіслала відповідачу вимогу про повернення грошових коштів (копія наявна у справі), Однак відповідач добровільно коштів не повернув, натомість 26.07.2019 року він надіслав позивачці листа (копія наявна у справі) із запрошенням нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу приміщення після 05.08.2019 року в будь-який зручний для неї час. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, у яких позивачка передала відповідачу, а він отримав від неї кошти в сумі 27800 грн. і 1440 доларів США для майбутньої купівлі-продажу нежитлового приміщення, права продажу якого відповідач не мав. 4. Оцінка доводів сторін Позивачка посилається на те, що передавала кошти відповідачу, вважаючи, що надає їх в рахунок оплати майбутньої купівлі в нього кімнати [ADDRESS] . Оскільки, як їй згодом стало відомо, відповідач не є власником зазначеного приміщення і не має права його продати, позивачка вважає, що відповідач має повернути їй всі отримані ним від неї кошти. Такі доводи позивачки суд вважає обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду справи вони знайшли своє підтвердження: власником приміщення є не відповідач, а інша особа - [PERSON] , який, до того ж, також не має права самостійно ним розпорядитися, адже йому належить лише 85/100 зазначеного приміщення. Своєю чергою, відповідач пояснив, що 01.09.2019 року діяв в інтересах [PERSON] та уклав з позивачкою договір намірів про відчуження нежитлового приміщення вартістю 18000 доларів США, що складається з кімнат [ADDRESS] . Такі доводи відповідача суд відхиляє, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження представництва ним інтересів [PERSON] з приводу купівлі-продажу вказаного приміщення. Представник відповідача стверджував, що [PERSON] через [PERSON] отримав завдаток в сумі 27800 грн., пізніше ще 445,0 доларів США, 55 доларів США, 500 доларів США, 440 доларів США. Одночасно було укладено з позивачем договір оренди цих нежитлових приміщень, відповідно до умов якого орендна плата вноситься орендарем попередньо за перший та останній місяць і складає 500 доларів США на місяць, а внесені позивачем кошти мали бути зараховані в рахунок оплати за договором купівлі-продажу цього приміщення. З лютого місяця 2019 року позивач користувалась означеним приміщенням, підключила до нього інтернет та в травні 2019 року припинила вносити орендну плату. Суд бере до уваги визнання представником відповідача факту передачі коштів позивачкою відповідачеві, однак відхиляє решту тверджень представника відповідача, оскільки доводи про укладення договору оренди нежитлового приміщення є надуманими і не підтверджені доказами в ході розгляду справи. Крім того, наявність між сторонами відносин оренди повністю спростовується текстом розписки, написаної власноруч [PERSON] , з якої слідує, що вказані кошти передані позивачкою відповідачу в рахунок попередньої оплати за продаж кімнати № 44, а не в рахунок орендної плати. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідач збагатився за рахунок позивачки поза підставою, передбаченою законом та правочином, оскільки отримати попередню оплату, аванс за придбання майна може лише власник або його представник, ким відповідач не був. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Дійсно, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Проте суд виходить із того, що відповідач не мав права отримувати попередню оплату за продаж приміщення, оскільки він не був його власником, повноважень на продаж власник нежитлового приміщення по [ADDRESS] йому не надав. Між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини щодо продажу нерухомого майна, власником якого відповідач не є, а тому отримані ним грошові кошти за письмовою розпискою є незаконно набутими та підлягають поверненню позивачу у спосіб, передбачений положеннями статті 1212 ЦК України. Що ж стосується доводів відповідача щодо сплати йому позивачкою орендних платежів, то представник відповідача пояснив, що договір оренди був укладений усно на невизначений строк. Відповідно ж до ч. 1 ст. 793 ЦК України, для договору найму будівлі або іншої капітальної споруди передбачена письмова форма укладення, а згідно ч. 2 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Тому договір оренди нежитлового приміщення, укладений на невизначений строк, мав бути викладений письмово і підлягав нотаріальному посвідченню. Такого у даній справі судом не встановлено. Крім того, навіть в разі укладення позивачкою договору оренди вище вказаного нежитлового приміщення відповідач також не мав би права на прийняття виконання за цим договором, оскільки орендні платежі також сплачуються власнику приміщення або його представнику, а ні тим, ні іншим на момент передачі спірних коштів відповідач не був. 6. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем в сумі 768,40 грн., і підлягають стягненню на його користь з відповідача в повному обсязі в зв`язку із повним задоволенням заявлених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved