Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

20 липня 2017 року, представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження № 4821739 від 17.04.2007 року, зареєстрований Приватним нотаріусом Овідіопольського РНО ГТУЮ в Одеській області [PERSON], на підставі договору іпотеки від 17.04.2007 року № 2311; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; заявник: ВАТ «[PERSON] Аваль», код ЕДРПОУ: 14305909; власник: [PERSON]; обєкт обтяження: земельна ділянка, кадастровий номер 5123755800:01:002:1133 та виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження № 4821809 від 17.04.2007 року, зареєстрований Приватним нотаріусом Овідіопольського РНО ГТУЮ в Одеській області [PERSON], на підставі договору іпотеки від 17.04.2007 року № 2311; тип обтяження: іпотека; іпотекодержатель: ВАТ «[PERSON] Аваль», код ЕДРПОУ: 14305909; боржник за основним зобовязанням: [PERSON]; обєкт обтяження: земельна ділянка, кадастровий номер 5123755800:01:002:1133, мотивуючи це тим, що зазначені записи про обтяження порушують права позивачки як власниці вказаного майна, яке вона придбала на прилюдних торгах 26.12.2012 р. та створюють перешкоди у розпорядженні вказаним майном, яке належить їй згідно нотаріально посвідченого свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку від 01.11.2012 р. (реєстр. № 835). В судове засідання представник позивачки не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримав позов, просив його задовольнити і слухати справу без його участі (а.с. 53, 54). Представниця відповідачів в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі (а.с. 19-22). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.\~\~\~\~\~ Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 756 ЦК України, у випадку розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було їм передано і має право вимагати його повернення Судом встановлено, що 26.10.2012 року [PERSON] придбала на прилюдних торгах предмет іпотеки, а саме земельну ділянку, кадастровий номер 5123755800:01:002:1133, площею 0,100 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 11, ділянка № 6/12 (за межами населеного пункту), за 329770,00 грн. (а.с. 11). 30.10.2012 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, згідно з яким майно, а саме вищевказана земельна ділянка придбана [PERSON] за 329770,00 грн. Цей акт є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки (а.с. 12). 01.11.2012 р. позивачка отримала на своє імя нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності на земельну ділянку вартістю 329770 грн., площею 0,100 га, кадастровий номер 5123755800:01:002:1133 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 11, ділянка № 6/12 (за межами населеного пункту) (а.с. 13). З матеріалів позову вбачається, що існує запис № 4821739 від 17.04.2007 року, зареєстрований Приватним нотаріусом Овідіопольського РНО ГТУЮ в Одеській області [PERSON], на підставі договору іпотеки від 17.04.2007 року № 2311; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; заявник: ВАТ «[PERSON] Аваль», код ЕДРПОУ: 14305909; власник: [PERSON]; обєкт обтяження: земельна ділянка, кадастровий номер 5123755800:01:002:1133, - запис № 4821809 від 17.04.2007 року, зареєстрований Приватним нотаріусом Овідіопольського РНО ГТУЮ в Одеській області [PERSON], на підставі договору іпотеки від 17.04.2007 року № 2311; тип обтяження: іпотека; іпотекодержатель: ВАТ «[PERSON] Аваль», код ЕДРПОУ: 14305909; боржник за основним зобовязанням: [PERSON]; обєкт обтяження: земельна ділянка, кадастровий номер 5123755800:01:002:1133 (а.с. 14,15,30-50). Враховуючи вищевикладене, зазначені записи про обтяження порушують права позивачки як власниці нерухомого майна та створюють перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою, яка належить їй на праві приватної власності, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Outcome: approved