Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Аланд») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що у 2019 році на роботі позивача повідомили, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження. Після звернення з запитом до приватного виконавця, позивач отримала копію виконавчого напису, зі змісту якого було встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 03 липня 2020 року було вчинено виконавчий напис № 4054, яким стягнено з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитом за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року включно в розмірі 18277,77 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою 12575,64 грн., простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 5702,13 грн., та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн., всього на загальну суму 18777,77 грн. Позивач отримувала кредитні кошти від ПАТ «Дельта-Банк» у 2014 році, однак то був картковий рахунок, строк картки минув, кредит був повністю погашений. У виконавчому написі було зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стала правонаступником ПАТ «Дельта-Банк», однак позивачу невідомо про правонаступництво, та будь-яку кредитну заборгованість, жодних повідомлень вона не отримувала, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості. Посилаючись на вищевказані обставини просить суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 4054, яким стягнено з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 006-26516-140214 від 14 лютого 2014 року за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року включно в розмірі 18277,77 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою 12575,64 грн., простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 5702,13 грн., та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн., всього на загальну суму 18777,77 грн. Кредитний договір було укладено позивачем з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (а.с.9). Вищевказаний виконавчий напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 24.07.2020 (а.с.10). Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право винило в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. В ході судового розгляду ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не надано суду доказів на підтвердження того, що ним надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема оригінал кредитного договору, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви - 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн., всього - 1362 грн., що відповідає приписам Закону України «Про судовий збір», та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається зі звіту № 1 від 08.02.2021 та звіту № 2 від 13.03.2021 про виконання договору від 17 листопада 2020 № 1-11/20 про надання професійної правничої допомоги, позивачу надано правову допомогу по складанню та направленню адвокатського запису до приватного нотаріуса (700 грн.), складення позовної заяви (3000 грн.), заяви про забезпечення позову (1000 грн.), заяви про витребування доказів (500 грн.), участь у судовому засіданні (1500 грн.), всього на загальну суму 6700 грн. З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином договором № 1-11/20 про надання правничої допомоги від 17.11.2020, звітом № 1 від 08.02.2021, звіту № 2 від 13.03.2021 про виконання договору від 17 листопада 2020 № 1-11/20 про надання професійної правничої допомоги, меморіальним ордером № 88824369.1 від 17.11.2020, меморіальним ордером № 106323116. від 03.02.2021, меморіальним ордером № @2РL955791 від 20.04.2021, меморіальним ордером № 127059417 від 26.04.2021, та з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved