Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

20.11.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтуванння якої зазначила, що вона з 05.06.2005 року по 20.10.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , за час якого у них [INFO] народилася спільна донька [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2009 року з [PERSON] в її користь були присуджені до стягнення аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частина від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.07.2009 року та до досягнення нею повноліття. На підставі вказаного судового рішення нею було отримано виконавчий лист, який вподальшому пред`явлено до виконання у Другий ВДВС Луцького МУЮ Волинської області. Незважаючи на наявність рішення суду про стягнення аліментів, [PERSON] аліментів на утримання доньки не сплачував та не сплачує по даний час. Про наявність боргу по аліментах в розмірі 120 407,47 грн. станом на жовтень місяць 2019 року свідчить останній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виконаний старшим державним виконавцем другого відділу ДВС м. Луцька Біловою В.А. З моменту розірвання шлюбу відповідач не бере жодної участі в матеріальному забезпеченні доньки, не навідує її, не цікавиться її життям та здоров`ям, не приймає у часті в її вихованні, не відвідує навчальні заклади, які відвідує на даний час наша спільна донька. Заборгованість у відповідача щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки виникла виключно з його вини, оскільки останній достовірно знає про те, що з нього присуджені до стягнення аліменти згідно рішення суду, однак їх свідомо не сплачує. Відповідач по справі є працездатною особою, а отже має можливість сплачувати аліменти. У зв`язку з протиправними діями відповідача, що полягають у свідомому ухиленні від сплати аліментів на доньку, вважає за необхідне нарахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів починаючи з 02.07.2009 року та по жовтень включно 2019 року, яка за її підрахунками становить 35869,64 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму коштів в розмірі 35869,64 грн., а також понесені судові витрати. 15.01.2020 року представником позивача було подано в судовому засіданні заяву про збільшення позовних вимог на обгрунтування якої зазначено, що відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. З врахування запровадженого Верховним Судом нового порядку щодо проведення нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стороною позивача здійснено новий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , період з 02.07.2009 року по 31.10.2019 року включно. Згідно нового розрахунку така сума неустойки (пені) становить - 1504428,21 грн. Однак, з врахуванням того, що в силу ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може бути стягнутий в розмірі більше ніж 100% розміру основної заборгованості, то вважає, що з відповідача єв користь є [PERSON] підлягає стягненню 120407,47 грн. неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] , за період з 02.07.2009 року по 31.10.2019 року включно. Враховуючи зазначене, просить суд збільшити позовні вимоги в частині неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 120 407,47 грн. (а.с. 27-33). До початку судового засіданні від представника позивача надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 43). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовими повістками (а.с. 24, 40), які були адресовані [PERSON] за місцем його реєстрації згідно відомостей УДМС України (а.с. 22), а також судовим оголошенням, яке було розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 39). Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05.06.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 20.10.2009 року було розірвано (а.с. 12). За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна донька [PERSON] , що стверджую копією свідоцтва про народження виданого відділом РАЦСу Луцького МУЮ Волинської області 02.12.2005 року, актовий запис №2323 (а.с. 11). Судом також встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2009 року, було видано виконавчий документ, відповідно до якого з [PERSON] в користь [PERSON] було присуджено аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частина від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.07.2009 року та до досягнення нею повноліття (а.с. 13). На підставі вищевказаного виконавчого документу Другим ВДВС Луцького МУЮ Волинської області 16.04.2010 року було відкрито виконавче провадження № 18753326. Незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів, [PERSON] аліментів на утримання доньки не сплачував та сплачує по даний час. Про наявність боргу по аліментах в розмірі 120407,47 грн. станом на жовтень місяць 2019 року свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виконаний старшим державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцька Біловою В.А. (а.с. 15-20). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Як роз`яснив Пленум Верхового Суд України в п. 22 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Заборгованість у відповідача щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки виникла виключно з вини відповідача, який достовірно знає про те, що з нього стягнуті аліменти згідно рішення суду, однак їх свідомо не сплачує. Відповідач по справі є працездатною особою, а отже має можливість сплачувати аліменти. У зв`язку з протиправними діями відповідача, що полягають у свідомому ухиленні від сплати аліментів на доньку, вважаю за необхідне нарахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів починаючи з 02.07.2009 року та по жовтень включно 2019 року. Так, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. З врахування запровадженого Верховним Судом нового порядку щодо проведення нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стороною позивача здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частина від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, за період з 02.07.2009 року по 31.10.2019 року включно, яка становить - 1504428,21 грн. Однак, з врахуванням того, що в силу ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може бути стягнутий в розмірі більше ніж 100% розміру основної заборгованості, тому заявлені позовні вимоги, з урахуванням вищевикладеного, підлягають до задоволення на суму 120407,47 грн. При цьому, відповідачем не надано жодних доказів, а судом в ході розгляду даної справи не з`ясовано тих обставин, що у даному випадку відсутня вина [PERSON] в несплаті аліментів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначила, що у зв`язку з розглядом даної справи, вона планує скористатися правовою допомогою адвоката, за надання якої орієнтовно має сплатити адвокату 5000 грн. Однак, позивач та її представник жодних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу суду не надали, а тому підстав для стягнення в користь позивача зазначених коштів у даному випадку немає. Таким чином, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial