Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

21.08.2019 Приватне підприємство «Явір-2005» звернулось до суду із позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 13 479.70 грн, що заподіяна дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2018 за участю відповідача, який керував транспортним засобом Фольцваген Гольф днз [NUMBER] та автомобілем ВАЗ 212140 днз [NUMBER] , що належить ПП «Явір-2005» під керуванням [PERSON] сталася ДТП, винуватцем якої є відповідач, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ( Европротокол) від 30.12.2018, та згідно якого відповідач визнав свою вину у вчиненні ДТП. Автомобіль Фольцваген Гольф днз [NUMBER] застрахований власником [PERSON] згідно чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.09.2018 № АМ/6413289 в ПАТ « Страхова компанія «Універсальна». Розмір завданого матеріального збитку розраховано на підставі звіту від 03.11.2019, та склав 11 514.30грн. Розмір франщизи складає 2 000грн., отже до виплатити належить страхове відшкодування у розмірі 9 514.30, які позивач отримав 10.06.2016 по платіжному дорученню № 170886. Однак згідно акту виконаних робіт № 258 від 26.01.12019 для відновлення пошкодженого автомобіля ВАЗ 212140 днз [NUMBER] позивачем витрачені кошти у розмірі 17 320.80 грн. також внаслідок ДТП був пошкоджений передній бампер автомобіля ВАЗ 212140 днз [NUMBER], який був замінений та на його придбання витрачено 1560грн. Окрім того для відновлення пошкодженого автомобіля позивач витрати ще 2 113.20грн. Загальний збиток, який поніс позивач зазначений ним у розмірі 20 994.00грн , а тому просив стягнути суму заподіяного збитку за виключенням отриманого ним страхового відшкодування 11 479.70 грн, 2 000 грн франшизи, в всього 13 479.70 грн, а також витрати по справі . 03.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не надходило. Відповідач надав суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що ремонт автомобіля відбувався без його участі чи представника страхової компанії, а отже ідентифікувати автомобіль, який був відремонтований вказаними в позовній заяві підприємствах автосервісу є неможливим. Страхова компанія замовила звіт щодо визначення вартості матеріального збитку, розмір матеріального збитку визначений з урахуванням вартості відновлювального ремонту та значення коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля. 01.10.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач з посиланням на ст. 1194 ЦК України наполягає на повному відшкодуванні заподіяної відповідачем шкоди, яка не увійшла до страхової виплати. Дослідивши матеріали справи суд керується наступним. 30.12.2018 за участю відповідача, який керував транспортним засобом Фольцваген Гольф д.н.з. [NUMBER] та автомобілем ВАЗ 212140 д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП «Явір-2005» під керуванням [PERSON] сталася ДТП, винуватцем якої є відповідач [PERSON] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ( Европротокол) від 30.12.2018, та згідно якого відповідач визнав свою вину у вчиненні ДТП Автомобіль Фольцваген Гольф д.н.з. [NUMBER] застрахований власником [PERSON] згідно чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.09.2018 № АМ/6413289 в ПАТ « Страхова компанія «Універсальна». Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 9 514.30 грн , які позивач отримав 10.06.2016 по платіжному дорученню № 170886. Розмір завданого матеріального збитку розраховано на підставі звіту від 03.11.2019, та склав 11 514.30грн. Розмір франщизи складає 2 000 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктами 71, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18 викладений наступний правовий висновок: « 71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Відповідно до норм процесуального законодавства висновки Великої Палати Верховного Суду України повинні враховуватися іншими судами при розгляд подібних справ та застосуванні норм права. Отже відповідач повинен сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов`язкового ліміту відповідальності страховика . Відповідно до ст.12 зазначеного вище закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. У даному випадку розмір франшизи складає 2 000 грн, а отже вказаний розмірі франшизи в обов`язковому порядку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи спір щодо стягнення інших витрат в розмірі 11 479.70 грн, суд керується наступним. Стаття 81 ЦПК України передбачає обов`язок доказування і подання доказів, а саме приписами частини першою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма передбачена ч. 3 ст. 11 ЦПК України , а саме передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 4 цієї статті передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Позивачем надане, як доказ понесення витрат на відновлювальний ремонт автомобіля платіжне доручення № 223 від 05.02.2019 на суму 17 320.80 грн, які позивач сплатив ТОВ «Дилерській компанії «Автосервіс Альянс» ( а.с. 17-19). Із акту виконаних робіт убачається, що ТОВ «Дилерська компанія «Автосервіс Альянс» виконані роботи по зняттю та встановлення бамперу, а не його заміні. Із цього ж акту убачається, що заміни потребувала тільки решітка радіатора. Будь-яких доказів того, що бампер був пошкоджений в результаті ДТП, потребував заміні та був замінений під час ремонту позивач не надав. Окрім того із листа страхової компанії щодо розрахунку страхового відшкодування убачається, що страховою компанією включено до страхового відшкодування вартість деталей у розмірі 2 065.00 грн ( а.с.15). Позивач не надав суду належних доказів про розмір фактично заподіяної шкоди в результаті ДТП ( наприклад авто товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля, акту огляду пошкодженого автомобіля), а тому суд позбавлений можливості встановити, які саме пошкодження отримав автомобіль позивача під час ДТП та порівняти їх з проведеними ремонтними роботами по відновленню автомобіля. При цьому суд не приймає пояснення позивача в тій частині, що право вибору щодо відшкодування заподіяної шкоди під час ДТП ( чи до страхової компанії, чи до винуватця ДТП) виключено належить потерпілій особі , так як це не узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18. Суд також не приймає заперечення відповідача в тій частині, що страховик повністю відшкодував заподіяну шкоду, оскільки визначена страховиком сума страхового відшкодування виплачена позивачеві за мінусом 2 000 грн франшизи. За таких обставин слід дійти до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення на користь позивач 200 грн франшизи. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у розмірі 15% заявлених вимог, відповідно зменшується розмір судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача , що становить 288.15 грн.

Outcome: partial