Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

21 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина, в якій просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини, як матері, з якою проживає дитина, у розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років; стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати на отримання правничої допомоги. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . На даний час вона проживає з відповідачем окремо один від одного. Син, а також інші їх старші діти проживають з [PERSON] . Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, а вона не може працювати, так як доглядає дитину. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має. На підставі викладеного, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.08.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засідання позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. 21 грудня 2021 року через канцелярію суду подала відповідь на відзив з долученням письмових доказів, в якому вказала, що чоловік виділяє кошти дітям нижче прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на трьох дітей заробітної плати у районі. З дня подачі позовної заяви до суду відповідач не оплачує комунальні послуги. Зазначила, що відповідач є працездатним та має постійний, проте неофіційний дохід, тому він зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Раніше ним були подані письмові пояснення з долученням доказів про утримання ним дитини та дружини, а саме: копії платіжних доручень про перерахування на банківську картку [PERSON] грошових коштів та оплат комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , де проживає [PERSON] з дітьми. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що з [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини сторони записані її батьками, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 21.09.2018 р., актовий запис № 337. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданого депутатом Вишгородської міської ради Войко І.І. 29.06.2021 р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з дочкою [PERSON] - 2011 р.н., сином - [PERSON] - 2014 р.н., сином- [PERSON] - 2018 р.н. З довідки № 271, виданої Управлінням соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації 08.07.2021 р., вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Вишгородської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, що передбачено ч. 3 ст. 51 Конституції України. Особливим видом права подружжя на утримання є право матері дитини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, до досягнення трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положенням ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою працездатною особою, іншої сім`ї та інших дітей, які знаходяться на його утриманні не має, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Однак суд не приймає до уваги вказані підстави відповідачем, як неможливість забезпечувати дружину, оскільки такі є формальними та вказують на небажання відповідача утримувати матір своєї дитини, що прямо передбачено законом. Суд зауважує, що право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка, і на дитину, як з батька. У сімейному кодексі України не встановлено ні мінімального, ні максимального розмірів аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. А тому суд при визначенні розміру коштів, що належить стягнути як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. На підставі викладеного, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини до досягнення їх дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] у розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 21.07.2021 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Так, згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог щодо стягнення судових витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги адвоката від 19.07.2021 року; акт про надання правової допомоги від 20.07.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 20.07.2021 року. Отже, розрахунок суми гонорару за надану адвокатом правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (консультація з питання стягнення аліментів - 1 000,00 грн; складання та подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина - 2 000,00 грн), враховуючи співмірність виконаної роботи та винагороду за таку роботу, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Також, згідно до ст. 141 ЦПК, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягнення в дохід держави з відповідача [PERSON] у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved