overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

21 вересня 2021 року позов [PERSON] до ТОВ\~«Качай Гроші»\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню - задоволено у повному обсязі. Разом з тим при ухвалення рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 1427,40 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.2227185432.1 від 12.08.2021. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Оскільки суд\~прийшов до\~висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1427,40 гривень. В рішенні Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2021 року не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.270ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, пунктами 5, 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати. У\~статті 265 ЦПК України, яка містить вимоги до змісту судового рішення, зазначено, що у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

21 грудня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №197. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, постійні сварки, подружня зрада з боку відповідача. З 2002 року сторони припинили шлюбні відносини і не проживають як одна сім'я. Подальше спільне проживання з відповідачем позивачка вважає неможливим, в зв'язку з чим звернулася в суд з даним позовом, який підтримали в судовому засіданні вона та її представник і просили шлюб між сторонами розірвати, а судовий збір стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, що підтверджується оголошенням в газеті «Черкаський край» №56 від 17.07.2015 р., тому суд, враховуючи думку позивачки, матеріали і обставини справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 21 грудня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №197. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, не проживають як одна сім'я з 2002 року, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги доводи позивачки, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. Крім того, стягненню з відповідача підлягає на користь позивачки, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

21 грудня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 5199 грн. 05 коп., за відсотками в сумі 8783 грн. 03 коп., у зв’язку з чим йому було нараховано 2755 грн. 47 коп. комісій, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 836 грн. 88 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з оглянутої судом заяви [PERSON] від 21 грудня 2006 року (яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає договір з позивачем про надання банківських послуг), відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, який він повинен був гасити щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. На підставі тарифів при несвоєчасному погашенні зобов’язань [PERSON] зобов’язалась сплатити банку комісію в розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не менше 10 грн. На підставі заяви [PERSON] було видано платіжну картку № 4149605337167720. Як вбачається з розрахунку заборгованості, після збільшення ліміту кредитування на підставі п.п. 3.2, 3.3 умов і правил надання банківських послуг остаточно [PERSON] заборгував банку 5199 грн. 05 коп. кредиту. Крім того, він має заборгованість за відсотками в сумі 8783 грн. 03 коп., за комісією в сумі 2755 грн. 47 коп. У відповідності до п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг в разі порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов’язанням більш ніж на 120 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В зв’язку з цим [PERSON] було нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 836 грн. 88 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

21 грудня 2007 року Дергачівський районний суд Харківської області розглянув цивільну справу за №1-1983/07 за позовом Кредитної спілки «Самопоміч» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором, яким ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Самопоміч» солідарно заборгованість за кредитним договором № 218-6 від 11.10.2006 року у сумі 9686, 67 грн., суму процентів в 8804,56 грн., судові витрати з оплати держмита 184, 91 грн. і 30 грн. витрати за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, а всього 18705,14 грн.14 коп. 03 січня 2008 року позивачем було отримано виконавчі листи на примусове виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 грудня 2007 року. Виконуючий обовязки начальника ВДВС Дергачівського РУЮ [PERSON] просить видати повторно виконавчий лист про стягнення грошових коштів за договором з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у звязку з втратою оригіналу при пересилці стягувачу. Неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що дублікат виконавчого листа повинен бути виданими з таких підстав: 21 грудня 2007 року Дергачівський районний суд Харківської області розглянув цивільну справу за № 1-1983/07 за позовом Кредитної спілки « Самопоміч» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором, яким ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки « Самопоміч» солідарно заборгованість за кредитним договором № 218-6 від 11.10.2006 р. у сумі 9686, 67 грн.,суму процентів в 8804,56 грн., судові витрати з оплати держмита 184, 91 грн. і 30 грн. витрати за інформаційно- технічне забезпечення судового процесу, а всього 18705,14 грн.14 коп. 03 січня 2008 року позивачем було отримано виконавчі листи на примусове виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 грудня 2007 року. Виконуючий обовязки начальника ВДВС Дергачівського РУЮ [PERSON] просить видати повторно виконавчий лист про стягнення грошових коштів за договором з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у звязку з втратою оригіналу при пересилці стягувачу. Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити заяву начальника служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

21 грудня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-23065-211207 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 4815 грн. на придбання певного майна зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитом та 1 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 20 грудня 2009 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 3624 грн. 79 коп. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 21 грудня 2007 року за кредитним договором, а вона отримала 4815 грн. на придбання певного майна зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитом та 1 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 20 грудня 2009 року. Відповідно до кредитного договору відповідачка повинна була здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 27 лютого 2014 року допустила заборгованість у сумі 3624 грн. 79 коп. ( 2779 грн. 13 коп. - заборгованість за кредитом, 0,18 грн. - заборгованість за відсотками, 845 грн. 48 коп. - заборгованість за комісіями). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

21 грудня 2007 року у відділі РАЦС Дружківського міського управління юстиції Донецької області сторони зареєстрували шлюб, про що мається актовий запис № 494. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матір'ю. В сім'ї часто виникали сварки, які привели до втрати між позивачем та відповідачем почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. В лютому 2015 року вони припинили шлюбні відносини і в теперішній час мешкають за різними адресами. Матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає, хоча має таку можливість, оскільки являється працездатним. Аліменти відповідач нікому не сплачує і стягнення по виконавчим листам з нього не провадяться. Просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про підтримку позиву та розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2007 року в Дружківському відділі РАЦС, про що має місце актовий запис за №494. Свідоцтвом серії [NUMBER] про народження [PERSON], який народився [INFO], про що Виконкомом Олексієво - Дружківської селищної ради м.Дружківки Донецької області зроблений актовий запис за №19, підтверджується, що його батьком являється [PERSON]. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти, оскільки він являється працездатним, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

21 грудня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення по цивільній справі №2-6996/09, яким стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «СКБ «Дністер» заборгованість за договором про надання кредиту на купівлю автомобіля від 02 березня 2006 року № 3357/1 в розмірі 113922 грн. 73 коп., 1139 грн. 23 коп. державного мита та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення, а всього 115181 грн. 96 коп. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2010 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2009 року залишено без змін. На підставі заяви представника позивача Оболонським районним судом м. Києва 09 листопада 2010 року видано виконавчий лист №2-6996/09, який направлено поштою на адресу позивача. У січні 2015 року до суду звернулося ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 07 березня 2014 року ВАТ «СКБ «Дністер» з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклало договір купівлі-продажу права вимоги № 114, згідно з яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги заборгованості з [PERSON] Представник заявника, боржник та представник ВАТ «СКБ «Дністер» до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу права вимоги №114 від 07 березня 2014 року, укладеного між ВАТ «СКБ «Дністер» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», останнє набуло право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 березня 2006 року № 3357/1, що підтверджується переліком боржників та контрактів. Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України та ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. З Інформації про виконавче провадження вбачається, що 02 грудня 2010 року ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-6996/09, виданого Оболонський районним судом м. Києва 09 листопада 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «СКБ «Дністер» заборгованості у розмірі 115181 грн. 96 коп. В ході проведення виконавчих дій реалізовано належний боржнику транспортний засіб. 04 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). За відсутності відкритого виконавчого провадження в виконання вищезазначеного виконавчого листва підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

21 грудня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 1969 грн. 05 коп., за відсотками в сумі 15085 грн. 59 коп., у звязку з чим їй було нараховано 2900 грн. пені і комісій, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 997 грн. 73 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21 грудня 2010 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг), відповідач оформила в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 2000 грн. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Позивач станом на 31 серпня 2016 року нарахував [PERSON] 1969 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 15085 грн. 59 коп. заборгованості за відсотками, 2900 грн. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 997 грн. 73 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~21 грудня 2012 року між «ВТБ [PERSON]» та відповідачем був укладений кредитний договір № R53113374419B, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8500 гривень. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 071114нв, у відповідності до умов якого, первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до відповідача, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 6319,43 гривень, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 5496,09 грн заборгованості за відсотками 106,64 грн; заборгованості за комісійною винагородою 716 грн; які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 243,60 гривень, судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між «ВТБ [PERSON]» та відповідачем на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № R53113374419B від 21 грудня 2012 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримала кредит у розмірі 8500 гривень. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, та має просрочену заборгованість в сумі 6319,43 гривень, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 5496,09 грн заборгованості за відсотками 106,64 грн; заборгованості за комісійною винагородою 716 грн. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 071114нв, у відповідності до умов якого, первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до відповідача, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобовязання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обовязок по сплаті судових витрат 243,60 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

21 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1978 року (а.с. 3). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з березня 2012 року, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved