Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

20 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, відповідно до вимог якого просить змінити (збільшити) розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] та стягувати на утримання дітей по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до їх повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. (а.с.39). Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши в адресу суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає частково в розмірі 930 гривень на кожну дитину. Просить суд при винесенні рішення врахувати надані ним заперечення (а.с.26-36,40). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін і застосування технічних засобів фіксації судового засідання та на підставі представлених суду доказів. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.1,6), у них 25.05.2008 року народилися донька [PERSON] та син [PERSON] (а.с.4-5), які проживають із позивачкою (а.с.7). З копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року вбачається, що суд вирішив, окрім іншого, позбавити громадянина [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], на користь [PERSON], [INFO], жительки с.Бабичі, вул. Бічна Львівська,18, Радехівського району, Львівської області, аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 07.05.2014 року і до досягнення ними повноліття (а.с.9-10). Згідно довідки №16 від 15.06.2017, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІ ступеня с.Бабичі, визначається, що діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в загальноосвітній школі І-ІІ ступенів с.Бабичі Радехівського району Львівської області та позивач [PERSON] оплачує вартість харчування в школі (а.с.11). Розглянувши заяву позивачки та заперечення відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивачки проживають разом із останньою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки Ганни та сина [PERSON] правомірною. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України Про Державний бюджет на 2017 рік, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1777 гривень. Із змісту Глави 16 Сімейного кодексу України визначається, що якщо дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відтак суд не перевіряє підстави для збільшення (зменшення) розміру аліментів, оскільки відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] по 930 гривень щомісячно на кожну дитину. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе стягувати із відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 930 гривень на кожну дитину щомісячно. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення частково. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved