Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-10 00:00:00

21.08.2018 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про позбавлення батьківських прав » в якому зазначила, що вона з 03.09.2011 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від яких мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 30.01.2015 шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу сторони припинили фактичні шлюбні відносини, мешкають окремо та сумісного господарства не ведуть. Дитина мешкає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її долею не цікавиться, участі в вихованні не приймає, аліменти стягненні за рішенням суду не сплачує, тим самим не виконує покладені на нього законодавством обов`язки по вихованню та утриманню малолітнього сина. Заборгованість по сплаті аліментів становить 28247,56 гривень. Вона, як мати малолітньої дитини, сумлінно виконує свої батьківські обов`язки у відношення доньки, забезпечує її матеріально, піклується що до її здоров`я, навчання та розвитку. Через те, що відповідач не виконує покладені на нього законодавством обов`язки по вихованню та утриманню дитини, її долею не цікавиться, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої доньки та стягнути заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 28247,56 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі відповідного ордеру на надання правової допомоги ( а.с.а.с. 31, 32 ), заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримали і просили їх задовольнити, з підстав на які позивач посилається в своєї позовної заяві та відповіді на відзив ( а.с.а.с. 11-13, 110-112 ), наголошуючи на тому, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, їх донька мешкає разом з позивачем. Утримання, виховання, навчання дитини потребує значних матеріальних витрат, які відповідач не надає, долею дитини не цікавиться. При цьому зазначили, що відповідач веде нормальний спосіб життя, однак самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Також позивачем було зазначено, що на теперішній час відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання доньки, веде нормальний спосіб життя, до доньки відноситься доброзичливо. Метою позбавлення батьківських прав відповідача, є бажання усиновлення дитини її теперішнім чоловіком. Крім того, позивач та її представник просили суд закрити провадження по вказаній цивільній справі в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки в сумі 28247,56 гривень, так як останній під час провадження по зазначеній цивільній справі добровільно сплатив позивачу вказану заборгованість по аліментам. Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 10.07.2019 провадження по зазначеній цивільній справі в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів закрито, на підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України. ( а.с.а.с. 100, 121-122 ). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених ним своєму письмовому відзиві на позов та письмових запереченнях ( а.с.а.с. 72-75, 106-107 ), при цьому наголошував на тому, що він свої батьківські обов`язки сумлінно виконує, заборгованості по сплаті аліментів не має, веде нормальний спосіб життя, працює. З дитиною бачиться рідко, так як позивач не бажає їх спілкуванню, однак доказів на підтвердження перепон у спілкуванні не має. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності представника та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини та відповідний письмовий висновок органу опіки та піклування. ( а.с. 40 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію сторін, представника позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування, так як їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по - суті. Свідок [PERSON] , яка на протязі тривалого часу спілкується з родиною позивача та підтримує дружні стосунки з останньою, у судовому засіданні пояснили, що відповідач після припинення шлюбних відносин край рідко спілкується з донькою, з якою у нього доброзичливі відносини, дитина також відноситься до відповідача, як до батька. Відповідач деякий час не сплачував аліменти, однак на теперішній час сплачує їх регулярно. Відповідача характеризує з позитивної сторони, як порядну людину. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача, свідка та дослідивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.ст. 150, 151 СК України батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їхнє здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п. п. 15. 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Судом встановлено, що сторони з 03.09.2011 по 30.01.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями загальногромадянських паспортів сторін та свідоцтва про народження дитини, в якому батьками малолітньої дитини записані : мати - позивач [PERSON] та батько [PERSON] . ( актовий запис № 556 від 27.07.2012, складений Дзержинським ВДРАЦС реєстраційної служби Харківського МУЮ ). ( а.с.а.с.а.14-15, 16, 17 ). З копії рішення Дзержинського райсуду м. Харкова від 30.01.2015 вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. ( а.с. 18 ). Відповідно до довідки, наданої державним виконавцем Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області від 13.05.2019 станом на 30.04.2019 заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки відсутня, при цьому наявна переплата сум стягнення в розмірі 185,61 гривен. ( а.с. 100 ). Відповідно до довідок, наданих Департаментом реєстрації ХМР та АДП ГУДМС, УДМС України в (у) Х\\О відповідач [PERSON] з 20.03.2009 зареєстрований та мешкає за адресою : [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою : [ADDRESS] , відповідно з 17.11.2004 та 12.02.2013. ( а.с.а.с. 19, 25, 26, 28, 29 ). З інформації наданої установами за місцем перебування дитини під лікарняним наглядом, дитячої установи розвитку дітей, вбачається, що утримання та розвиток малолітньої доньки здійснює позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] вказані заклади не відвідував. ( а.с.а.с. 20, 21 ). Суд не приймає до уваги зазначену інформацію, так як остання свідчить лише про те, що позивач займається вихованням та розвитком малолітньої доньки, в той же час інформація щодо невиконання батьком [PERSON] своїх батьківських обов`язків носить вирогідний характер. З дослідженого в судовому засіданні висновку, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради від 20.02.2019 за № 169, орган опіки та піклування, на підставі вивчення відповідних документів, дійшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , так як він не виконує свої батьківські обов`язки. ( а.с.а.с. 41-42 ). Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до положень ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що зазначений висновок органу опіки та піклування ґрунтується лише на заяві матері дитини - позивача [PERSON] та наданих нею довідках, які об`єктивно не можуть бути належними доказами для підтвердженням факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, який при розгляді вказаного питання не був присутнім. За таких обставин, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки. Крім того, як зазначали у судовому засіданні як позивач, так і допитаний свідок відповідач веде нормальний спосіб життя, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, працює, щодо позивача та доньки жорстокого поводження не допускав, сплатив заборгованість по аліментам в повному обсязі та продовжує регулярно сплачувати аліменти на утримання доньки. У судовому засіданні позивач [PERSON] наголошувала на тому, що метою позбавлення батьківських прав відповідача, є бажання усиновлення дитини її теперішнім чоловіком, що і є однією з причин звернення з вказаним позовом до суду. Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не доведено саме винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що могло бути підставою для позбавлення його батьківських прав на підставі п. 2 ч.1 ст.164 СК України. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 150, 151, 154, 164, 180 СК України,

Outcome: dismissed