Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

21.03.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила дати їй дозвіл на виїзд дитини на неконтрольовану територію в межах Донецької області без згоди батька. Посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.11.2007 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач разом з донькою в серпні 2014 року приїхала в м. Запоріжжя, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Але на тимчасово окупованій території в м. Донецьку залишились її рідні: батько та бабуся, які хворіють та потребують допомоги. Стан здоров'я бабусі викликає занепокоєння. З метою спілкування з родичами вона хоче навідатися разом з донькою в м. Донецьк. Батько дитини залишився проживати в м. Донецьк, зараз зв'язатися з ним вона не може. Посилаючись на вище вказані обставини, після уточнення позовних вимог, просила суд надати [PERSON], [INFO], дозвіл без нотаріально оформленої згоди та без супроводу батька [PERSON], [INFO], на тимчасові виїзди з неконтрольованої території та в'їзди на неконтрольовану територію (зона АТО), вільне пересування по території України, її дитини - [PERSON], [INFO] на період з 05.07.2018 року по 01.09.2018 року; надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виготовлення та оформлення документів для тимчасового в'їзду/виїзду на неконтрольовану українською владою територію України малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався оголошенням, розміщеним на сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник третьої особи -РА ЗМР по Комунарському району як орган опіки та піклування у судове засідання не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки останнього суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], яка зареєстрована як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, та [PERSON] від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач має зареєстроване місце проживання в м. Донецьк, що підтверджується її паспортом. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він мешкає разом із позивачем та йому відомо, що батько [PERSON] - [PERSON] мешкає в м. Донецьк, зв'язку з ним позивач не має. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст.151СК України, вправі обирати самі. Згідно з вимогами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст. 154 СК України, надає батькам право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до п.п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької, Луганської областей - в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених вищезазначеною постановою, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою іншого з батьків. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В статті 313 ЦК України зазначено - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду. Суд вважає, що оформлення документів на ім'я дитини на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію, не порушує права батька стосовно дитини. Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Отже, з огляду на викладене, оскільки позивач визначила часовий проміжок надання тимчасового дозволу, зазначила мету перебування дитини на тимчасово неконтрольованій українською владою території України, що повністю відповідає вищевказаним нормам матеріального та процесуального права, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини для тимчасового перебування та відвідування родичів, суд приходить до висновку про можливість та доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на в'їзд/виїзд її неповнолітньої дитини, в її супроводі, без дозволу (згоди) батька дитини, відповідача по справі, та оформлення відповідних документів для тимчасового в'їзду/виїзду.

Outcome: approved