Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

21.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Селянського фермерського господарства «Восход» (далі СФГ «Восход») на її користь орендну плату за 2019 рік за користування земельною ділянкою площею 10,7482 га, кадастровий номер 6324880500:01:000:0321 за договором оренди землі від 01.01.2015 року у розмірі 13724 грн. 83 коп. та пеню за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 462 грн. 34 коп., а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ЯЕ № 495882 належить земельна ділянка, кадастровий 6324880500:01:000:0321, загальною площею 10,7482 га. 01.01.2015 року між позивачем та СФГ «Восход» було укладено договір оренди земельної ділянки № 4, строком на 7 років. Використовуючи земельну ділянку, належну позивачеві, на підставі договору оренди землі відповідач не сплатив орендну плату за користування нею за 2019 рік. Крім того, умовами спірного договору оренди землі передбачена сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу. З огляду на зазначене, розмір пені, який підлягає стягненню за несвоєчасну сплату оренди за 2019 рік становить 462 грн 34 коп. Щодо стягнення з відповідача судових витрат представник відповідача 24.11.2020 року направила до суду клопотання та додані документи на підтвердження витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8500 гривен. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та просила позов задовольнити а також надала клопотання про стягнення судових витрат у виді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача Лавров В.В. надав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі а також надав відзив на позов, з якого вбачається, що з позовні вимоги визнає частково. Так, представником відповідача зазначено, що 07 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 01.01.2015 року, яка була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 серпня 2019 року. Тому вважав, що у 2019 році відповідач використовував земельну ділянку не повний рік а 244 дні. У зв`язку з чим вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з на користь позивача орендної плати в сумі 6780 грн. 04 коп. та пені у розмірі 229 грн. 02 коп. У задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 495882 позивачці [PERSON] належить земельна ділянка, кадастровий 6324880500:01:000:0321, загальною площею 10,7482 га. 01.01.2015 року між позивачем та СФГ «Восход» було укладено договір оренди земельної ділянки № 4, строком на 7 років, зареєстрований у відділі державної реєстрації Сахновщинського району Харківської області 07.05.2015 року за №9626988. Згідно п.4.2. договору орендна плата становить 4% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 11650 грн. 76 коп. за один повний рік користування земельною ділянкою. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2019 рік становить 343120 грн. 75 коп. Відповідно до умов договору. розмір орендної плати встановлено 4 % від нормативної грошової оцінки і станом на 2019 рік становить 13724 грн. 83 коп. Згідно п.4.7 вказаного договору у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.08.2019 року вбачається, що державна реєстрація іншого речового права припинено 12.08.2019 року на підставі угоди між позивачем та відповідачем від 07 серпня 2019 року про розірвання договору оренди землі від 01.01.2015 року. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Статтею 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Нормами ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема , своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 549 ЦК України визначає поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір орендної плати, який підлягає стягненню, слід рахувати наступним чином. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 2019 рік становить: 343120 грн 75 коп. За період з 01.01.2019 року по 12.08.2019 року (244 днів) з 4% становить: (343120, 75 грн. х 4)/100/ 365 днів х 244 днів = 9174 грн. 95 коп. Таким чином, сума несплаченої оренди за період з 01.01.2019 року по 12.08.2019 року рік становить - 9174 грн. 95 коп. Згідно вимог п. 4.4 договору орендна плата виплачується орендарем у встановленому п.4.2 цього договору розмірі без відрахування суми податку з доходів фізичних осіб, обчисленого згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Разом з тим, з орендної плати утримується військовий збір у розмірі 1,5 %, а саме: (9174,95 х1,5%)=137,62 грн. Розмір орендної плати який підлягає стягненню на користь позивача становить - 9036 грн. 33 коп. Також за період часу з 31.12.2019 року - 30.01.2020 рік (31 день) сума пені становить 207,22 грн. (9036,33 грн. х 27 /100/365 х 31 ). За період часу з 31.01.2020 року - 17.02.2020 рік (18 днів) сума пені становить 120,32 грн. (9036,33 грн. х 27/100/365 х 18 днів). Отже, за неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати орендної плати за 2019 рік підлягає стягненню на користь позивача заборгованість 9036 грн. 33 коп. та пеня у розмірі 327 грн. 54 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із правовою допомогою. За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договор про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 03-1 від 03.02.2020 року та додаток до договору №1 від 09.10.2020 року, згідно вказаного додатку : написання позовної заяви становить 3 год./ціна за 1 год - 1000 грн ( 3х1000) = 3000 грн.; написання зави про проведення судового засідання в режимі відео конференції 0,5 год./ціна за 1 год. 1000 грн (0,5 х1000) =500 грн; написання клопотання про стягнення судових витрат 3 год./ціна за 1 год - 1000 грн ( 3х1000) = 3000 грн; представництво інтересів в суді 2 год./ціна за 1 год - 1000 грн (2х1000) = 2000 грн, а всього 8500 грн. Додано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 84 від 09.10.2020 року та Акт виконаних робіт за договором від 09.10.2020 року. Відповідно до ч.4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача [PERSON] не приймала участі в судовому засіданні, тому витрати на представництво інтересів клієнта в суді в розмірі 2000 грн задоволенню не підлягають. Крім того, представником позивача в своєму клопотанні не довела, що вона не могла передбачити додаткові витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, а також судом враховується, що позовні вимоги було задоволено частково. Тому суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., як зазначено в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Згідно платіжного доручення, яке міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог Тому, з відповідача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційне до розміру задоволених вимог у розмірі 554 грн. 98 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial