Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У червні 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулись [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 1 007 625 грн та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 20.01.2011 року між ними та [PERSON] був укладений договір позики в письмовій формі. На підтвердження укладення договору між сторонами відповідачем по справі було видано розписку про отримання коштів від 20.01.2011 року. У встановлений договором позики строк відповідач [PERSON] обов`язки згідно до договору позики виконала частково, та повернула гроші в розмірі еквівалентному 5 000, 00 (п`яти тисячам) доларів США. У зв`язку із частковим виконанням боргових зобов`язань, було укладено додаткові умови до договору позики, в частині строку повернення остаточної суми боргу у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) доларів США, який згідно до додаткових умов був встановлений до 31 грудня 2017 року. Вказані обставини, передача та прийом грошових коштів були оформлені письмовою розпискою [PERSON] . Первісна боргова розписка від 20 січня 2011 року була знищена. 30 грудня 2017 року відповідач повернула в рахунок погашення боргу грошову суму еквівалентну 8000 (восьми тисячам) доларів США. У зв`язку із частковим виконанням боргових зобов`язань, було укладено додаткові умови до договору позики, в частині строку повернення остаточної суми боргу у розмірі 42 000 (сорока двох тисяч) доларів США, який згідно до додаткових умов був встановлений до 31 грудня 2019 року, про що була складена нова письмова розписка. Попередня боргова розписка від 30 грудня 2017 була знищена. 30 грудня 2019 року відповідач повернула в рахунок погашення боргу грошову суму еквівалентну 4500 (чотирьом тисячам п`ятсот) доларів США. У зв`язку із частковим виконанням боргових зобов`язань, укладено додаткові умови до договору позики, в частині строку повернення остаточної суми боргу у розмірі 37500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) доларів США, який згідно до додаткових умов був встановлений до 01 червня 2020 року, про що була складена письмова розписка від 30.12.2019 року, попередня розписка від 30 грудня 2017 була знищена. Позивачі належним чином вимоги Договору виконали та передали грошові кошти у позику Відповідачу. Договором позики було передбачено строк повернення позики до 01.06.2020 року. У зв`язку з тим, що відповідач по справі не повернув кошти у визначений у Договорі строк, добровільно сплатити суму позики відмовляється, позивач змушений звернутися до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 14.07.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. 06.10.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси залучено третю особу [PERSON] 21.10.2020 року судом на підставі заяви (вхід.№44539 від 20.10.2020 року) направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Миколаївській області, для уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] 17.11.2020 року на запит суду надано відповідь Відділом адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області з якої вбачається, що відповідач, зареєстрована в [ADDRESS] . 18.11.2020 року у призначеному судовому засіданні позивач [PERSON] участі не приймав, однак [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 19.06.2020 року уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що просить суд зменшити розмір суми стягнення до 865 775 (вісімсот шістдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., в обґрунтування даної заяви зазначила, що 21.10.2020 року [PERSON] повернула частину коштів, у зв`язку з чим було складено нову боргову розписку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала в повному обсязі уточнені позовні вимоги позивача, а саме розмір суми боргу 865 775 (вісімсот шістдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., окремо звернула увагу суду, що вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , тому вважає що справа підсудна Малиновському суду м. Одеси. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, окремо звертав увагу суду, що зазначені кошти не мають жодного відношення до спільного майна подружжя нажитого за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачі в судовому засіданні стверджували, що 20.01.2011 року між ними та [PERSON] був укладений договір позики в письмовій формі. На підтвердження укладення договору між сторонами відповідачем по справі було видано розписку про отримання коштів від 20.01.2011 року. У встановлений договором позики строк відповідач [PERSON] обов`язки згідно до договору позики виконала частково, та повернула гроші в розмірі еквівалентному 5 000, 00 (п`яти тисячам) доларів США. У зв`язку із частковим виконанням боргових зобов`язань, було укладено додаткові умови до договору позики, в частині строку повернення остаточної суми боргу у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) доларів США, який згідно до додаткових умов був встановлений до 31 грудня 2017 року. Вказані обставини, передача та прийом грошових коштів були оформлені письмовою розпискою [PERSON] . Первісна боргова розписка від 20 січня 2011 року була знищена. 30 грудня 2017 року відповідач повернула в рахунок погашення боргу грошову суму еквівалентну 8000 (восьми тисячам) доларів США. У зв`язку із частковим виконанням боргових зобов`язань, було укладено додаткові умови до договору позики, в частині строку повернення остаточної суми боргу у розмірі 42 000 (сорока двох тисяч) доларів США, який згідно до додаткових умов був встановлений до 31 грудня 2019 року, про що була складена нова письмова розписка. Попередня боргова розписка від 30 грудня 2017 була знищена. 30 грудня 2019 року відповідач повернула в рахунок погашення боргу грошову суму еквівалентну 4500 (чотирьом тисячам п`ятсот) доларів США. У зв`язку із частковим виконанням боргових зобов`язань, укладено додаткові умови до договору позики, в частині строку повернення остаточної суми боргу у розмірі 37500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) доларів США, який згідно до додаткових умов був встановлений до 01 червня 2020 року, про що була складена письмова розписка від 30.12.2019 року, попередня розписка від 30 грудня 2017 була знищена. Вищезазначені юридичні обставини були визнанні [PERSON] у повному обсязі тому не підлягають доказуванню з урахуванням вимог ст. 82 ЦПК. 21.10.2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] досягли з відповідачем згоди про часткове погашення боргу. У зв`язку з частковим погашенням заборгованості [PERSON] було складено нову розписку за договором позики, за умовами якої сума боргу [PERSON] становить 32\~500 Доларів США, які вона зобов`язувався повернути за першою вимогою. Оригінал розписки відповідача від 30.12.2019 року було знищено. Розписку від 21.10.2020 року суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов`язань з боку відповідача. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-50цс16, договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 року по справі №6-1967цс15 визначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Варто також зазначити, що аналогічні правової висновки у справах про стягнення заборгованості за договором позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 року у справі №569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі №564/680/15-ц. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів у сумі 865 775 грн. 00 коп., а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір в розмірі 10\~510 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved