Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

20.12.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів до відповідача ФОП [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ФОП [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2017 року позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених судом недоліків. 16.01..2018 року позивачем усунуті встановлені недоліки. 19.01.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні на 28.02.2018 року. 28.02.2018 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області винесена ухвала про призначення справи за правилами загального провадження. Справу призначено до розгляду на 25.04.2018 року. 25.04.2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 14.06.2018 року. 14.06.2018 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. Справу призначено до розгляду на 26.09.2018 року 26.09.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 26.09.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 26.09.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно позовних вимог за уточненою позовною заявою позивач просить: стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 10250 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: нею був укладений кредитний договір від 02.10.2016 року на підставі заяви позичальника № АВН0RG150350241. Відповідно до п. 10 зави позичальника № АВН0RG150350241. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівково перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]В,, № 26004010014837 ПАТ «А-Банк». У якості товару вказано « Окна/Двери Балкон ПВХ» вартістю 10250 грн. Проте вікна, двері, балкон вона не замовляла. Договору з ФОП [PERSON] про продаж даного товару не укладала, а отже і договірних зобов'язань з [PERSON], у неї не виникало і на теперішній час не виникло. Окрім цього договорів підряду чи надання послуг з приводу доставлення та монтажу товару, вказаного у кредитному договорі як «окна/двери Балкоп ПВХ» укладено не було. Даний товар нею фактично отриманий не був, збірка та монтаж даного товару не відбувалась, а отже і акту прийому-передачі товару складеного у її присутності та нею підписано не було. Нею було вжиті заходи досудового врегулювання спору та направлено досудову доповідь ФОП [PERSON], з пропозицією повернути їй грошові кошти. На дану претензію відповідачем їй було надано відповідь. Згідно якої ФОП [PERSON] посилається на договір доручення, укладений з ФОП [PERSON], згідно якого ФОП [PERSON]. (повірений) зобов'язується прийняти на свій рахунок грошові кошти від банківських установ, які надійшли від господарської діяльності ФОП [PERSON], (довіритель) та в подальшому перераховує їх довірителю, а повірений за вчинення таких юридичних дій отримує обумовлену сторонами плату по договору. З ФОП [PERSON], нею було укладено договір на надання послуг по підбірці, комплектації, заказу, доставки побутової техніки, а саме пральної машини на суму 10250 грн. Однак її жодним чином не було проінформовано про те, що ФОП [PERSON], діє за договором доручення в інтересах ФОП [PERSON]В, по друге зі змісту договору, укладеного на підставі заяви позичальника № АВН0RG150350241 можна дійти висновку про те, що ФОП [PERSON], діяв у власних інтересах, адже продаж товару, що визначається як « окна/двери Балкон ПВХ» ФОП [PERSON], не здійснює. Тому вважає, що відповідач отримав 10250 грн., без достатньої правової підстави. Та незаконно заволодів її грошовими коштами, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилась. В минулому підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримувала, пояснивши, що представники ФОП [PERSON] ходили по будинку, в якому вона проживає, та пропонували побутову техніку. Так, в неї на той час зламалась пральна машинка, вона погодилась купити дану запропоновану пральну машинку. З цією метою вона уклала кредитний договір та перерахувала кошти. Пральну машинку їй встановили та вона віддала грошові кошти, в частині, що залишилась. Проте, коли оглянула пральну машинку, яку їй поставили виявила, що вона виготовлена не тим виробником, про яку вона домовлялись з ФОП [PERSON] І пральна машинка, яку їй поставили є дешевою пральною машинкою. В той час, як її пральну машинку, яка була дорогою, забрали. Також вона побачила, що кредитний договір оформлений зовсім на інший товар, якого вона не замовляла, та який їй наданий не був. Тому через декілька днів вона погасила повністю кредит, який оформляла. Та звернулась до ФОП [PERSON]В,. з метою повернення перерахованих нею коштів, але отримала відмову на свою претензію, і грошових коштів їй не повернули. Відповідач ФОП [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, під розписку в минулому судовому засіданні. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ФОП [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що 02.10.2016 року на підставі заяви позичальника № АВН0RG150350241 позивачкою був укладений кредитний договір. Відповідно до п. 10 зави позичальника № АВН0RG150350241, кредит надається позичальнику на наступні цілі: оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівково перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]В,, № 26004010014837 ПАТ «А-Банк». У якості товару вказано « Окна/Двери Балкон ПВХ» вартістю 10250 грн. Відповідно до п. п.1,2,3 кредитного договору кредитні кошти надавались в сумі 5460.00 грн., на 36 місяців під 12% річних. Відповідно до копії квитанції від 03.10.2016 року вбачається, що позивачка повністю повернула наданий їй банківський кредит, з урахуванням суми відсотків за вказаний період в сумі 5678.42 грн. Відповідно до довідки банку позивач [PERSON]О, не має заборгованості перед ПАТ «А-Банк». За доводами позивачки, вікна, двері, балкон вона не замовляла. Договору з ФОП [PERSON] про продаж даного товару не укладала, а отже і договірних зобов'язань з [PERSON], у неї не виникало і на теперішній час не виникло. Окрім цього договорів підряду чи надання послуг з приводу доставлення та монтажу товару, вказаного у кредитному договорі як «окна/двери Балкоп ПВХ» укладено не було. Даний товар нею фактично отриманий не був, збірка та монтаж даного товару не відбувалась, а отже і акту прийому-передачі товару складеного у її присутності та нею підписано не було. Будь яких доказів на спростування даних доводів позивача - відповідачем ФОП [PERSON]В не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до наданих суду доказів будь-якого договору між позивачкою та ТОВ [PERSON]В,. укладено не було та будь-яких товарів позивачкою не отримувалось. Даний факт підтверджується і відповіддю на претензію позивача, згідно якої ФОП [PERSON]В,. вказує на договір доручення, укладений з ФОП [PERSON] А,В., згідно якого ФОП [PERSON]. (повірений) зобов'язується прийняти на свій рахунок грошові кошти від банківських установ, які надійшли від господарської діяльності ФОП [PERSON], (довіритель) та в подальшому перераховує їх довірителю, а повірений за вчинення таких юридичних дій отримує обумовлене сторонами плату по договору. Проте доказів про укладення договору доручення з ФОП [PERSON], про перерахування коштів, що надійшли від позивачва ФОП [PERSON], суду не надав. З чого суд приходить до висновку про відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем. А перераховані позвачкою кредитні кошти в сумі 5460.00 грн., на рахунок відповідача є такими, що перераховані безпідставно. Так як відповідно до ст. 1212. ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілих, інших осіб чи наслідком події. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки безпідставно перераховані грошові кошти за квитанцією № АВН0RG150350241 від 02.10.2016. року. Вирішуючи питання про грошову суму, яка підлягає стягненню з відповідача ФОП [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Згідно кредитного договору позивачу був наданий кредит в сумі 5460.00 грн. На повернення кредитних коштів позивач перерахувала банку грошову суму 5678.42 грн., з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується квитанцією від 10.03.2016 року. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідач на користь позивачки саме суму 5678.42 грн., як безпідставно перераховані грошові кошти. Доказів того, що позивач перераховувала відповідачу грошові кошти в більшій сумі суду не надано. Сума 10250.00 грн., в заяві АВН0RG150350241 від 02.10.2016. року на надання кредиту, визначена як сума застави, а не надана позивачу сума кредиту. Посилання позивача про те, що ФОП [PERSON], нею було доплачену частину грошових коштів, яка залишилась, та що встановлена їй пральна машинка не відповідає вимогам про які йшла домовленість до предмету даного спору не відносяться. Так як ці вимоги можуть бути заявлені позивачем лише ФОП [PERSON], як особі, яка надала їй товар, не обумовлений домовленістю між ними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial