Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської обл. з позовом до Галицької міської ради та просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок та погосподарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52.9 м2, житловою площею 36.2. м2, позначений за планом літерою «А», сараєм літера «Б», навісом літера «В», воротами № 1, криницею № 2, оціночною вартістю 35 000 грн. за набувальною давністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що [INFO] помер - [PERSON] . На випадок смерті спадкодавець залишив заповіт посвідчений виконкомом Блюдниківської сільської ради колишнього Галицького району Івано - Франківської області від 01 листопада 1988 року, яким заповів все своє майно [PERSON] . Проте, вказана особа в заповіті спадщину не приймала та спадкова справа не заводилась. Однак, його батьки до дня смерті спадкодавця доглядали його та здійснили поховання за власні кошти. Даний будинок - об`єкт нерухомості не має власника. Він підтримує будинок за власні кошти та фактично користується ним. У 2008 році здійснив ремонт, поміняв покрівлю та вікна, після чого поселився в будинку. На даний час він продовжує проживати у вказаному будинку, веде господарство, тобто добросовісно та відкрито володіє даним майном. Має намір оформити спадкові права на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, однак перешкодою у нотаріальному оформленні є відсутність правовстановлюючих документів. Розгляд справи проведено за відсутності заявника та заінтересованої особи з огляду на подання такими заяв про розгляд справи у їх відсутності. 2.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Йому належав будинок за адресою: [ADDRESS] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а.с.8). На випадок смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 01 листопада 1988 року виконкомом Блюдниківської сільської ради, яким заповів все своє майно [PERSON] . Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.59). Однак, [PERSON] спадщину не приймала та спадкова справа не заводилась. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 62782643 від 07 грудня 2020 року, спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав (а.с. 10). Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 02 червня 2020 року, Блюдниківська сільська рада колишнього Галицького району Івано - Франківської області повідомляє наступне: -згідно по господарської книги № 2 від 2001 року на день смерті [INFO] [PERSON] фактично проживав та був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] ; -за [PERSON] , який помер [INFO] числився житловий будинок загальною площею 40 м.кв., сарай та земельні ділянки розміром 36 га. (а. с.18). Позивач з 2005 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє даним нерухомим майном. Позивачем виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11-13). Відповідно до звіту про оцінку майна № 1074/20 від 90 грудня 2020 року оціночна вартість об`єкта нерухомого майна становить 35 000 грн. (а.с. 14). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29 жовтня 2021 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десять днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За загальним правилом, особа набуває права власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіла цим майном протягом установленого строку. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Беручи до уваги, що Цивільний Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Відповідно до пунктів 9, 10, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом України. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи те, що [PERSON] добросовісно заволодів майном, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, відтак за позивачем слід визнати право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок та по господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52.9 м2, житловою площею 36.2. м2, позначений за планом літерою «А», сараєм літера «Б», навісом літера «В», воротами № 1, криницею № 2, оціночною вартістю 35 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved