Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

20 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків, а саме: індексу інфляції за період з 01.05.2014 року по 01.08.2017 року у розмірі 120664,05 грн., трьох процентів річних за період з 01.05.2014 року по 01.08.2017 року у розмірі 11223,76 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1978,32 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., завданих у звязку з прострочкою грошового зобовязання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 20.10.2017. Ухвалою суду від 20.10.2017 в звязку з неявкою учасників судового процесу судовий розгляд відкладено на 28.11.2017. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 28.11.2017 року позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. В подальшому до судового засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судові засідання призначені 20.10.2017, 28.11.2017, 20.12.2017 року не зявились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24 листопада 2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір №0564-85-08. (а.с.39-41) 24 листопада 2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] укладено договір поруки №0564-85-08-П на забезпечення кредитного договору №0564-85-08 укладеного між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON]. (а.с.42) 17 квітня 2014 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, задоволено позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором №0564-85-08 від 24.11.2008 року у розмірі 115115,49 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 15700,00 грн.; заборгованість за відсотками по кредиту- 96989,57 грн.; 3% річних від простроченої суми- 2425,92 грн. Дане рішення набрало законної сили 26.06.2014 року. (а.с.4-6) 19 липня 2017 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, задоволено частково позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON]; третя особа [PERSON] про стягнення грошового боргу за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором № 0564-85-08 від 24.11.2008 року в розмірі 115155,49 грн. Дане рішення набрало законної сили 08.09.2017. (а.с.47-48) Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2017 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2017 по цивільній справі за позовною заявою Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до [PERSON]; третя особа: [PERSON] про стягнення грошового боргу за кредитним договором. Викладено другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором № 0564-85-08 від 24.11.2008 року в розмірі 115155,49 грн. з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2014 року.(а.с.38) Відповідно до інформації Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції від 27.10.2017 року за №4147 зазначено, що на виконанні у даному відділі ДВС перебуває виконавче провадження №2/212/1471/14 від 09.09.2014 року про стягнення грошових коштів у сумі 116266,64 грн. з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство». Станом на 27.10.2017 року з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» стягнень не було. (а.с.32) Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до роз'яснення викладеного у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Оскільки після видачі судових рішень відповідачі зобов'язання не виконали, то позивач має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошового боргу не є підставою для припинення грошового зобовязання, а боржник несе обовязок відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час до виконання рішення суду про стягнення грошового боргу. Водночас беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому нарахування у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних слід здійснювати на заборгованість в розмірі 112689,57 грн., яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15700,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 96989,57 грн., без урахування раніше стягнутих трьох відсотків річних в розмірі 2425,92 грн. Таким чином інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 112689,57 грн., за період з травня 2014 року по липень 2017 року будуть становити 118121,21 грн. із розрахунку 112689,57 грн. х (1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 143,3 х 112,4 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,018 х 1,002) / 100%. Три процента річних від простроченої суми в розмірі 112689,57 грн., за період з травня 2014 року по липень 2017 року будуть становити 10987,23 грн. із розрахунку 112689,57 грн. х 0,0025 х 39 місяців. У відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Як було встановлено судом, між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] укладено договір поруки на забезпечення кредитного договору №0564-85-08, основне зобовязання за зазначеним кредитним договором [PERSON] на час розгляду справи судом не виконано, а тому [PERSON] повинна нести солідарний обовязок за прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суми індексу інфляції у розмірі 118\~121,21 грн., трьох процентів річних у розмірі 10987,23 грн. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 645,55 грн. з кожного окремо та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 250,00 грн. з кожного окремо. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 6, 253, 256, 259, 264, 549, 551, 599, 625, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: partial