Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У червні 2019 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеса з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала наступне. Позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . 12.10.2002 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , який після одруження перейшов на прізвище « [PERSON] ». 11.03.2008 року шлюб між сторонами розірвано, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси було здійснено актовий запис №99. У належній позивачці квартирі зареєстрований у встановленому законом порядку її колишній чоловік [PERSON] , який з листопада 2007 року у вказаній квартирі не проживає. У зв`язку з тим, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, а відповідач не сплачує зазначені платежі, позивачка змушена самостійно здійснювати оплату комунальних послуг та не має можливості розпоряджатися належним їй майном. Позивач не чинить відповідачу перешкод у користуванні жилим приміщенням. Відповідач добровільно визначив інше місце проживання і не проживає у квартирі [ADDRESS] . У зв`язку з вищенаведеним позивачка просить суд визнати [PERSON] , 1976 року народження таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Встановити порядок виконання рішення суду, яке після набрання ним законної сили, буде підставою для зняття [PERSON] , 1976 року народження, з реєстраційного обліку за адресою: квартира [ADDRESS] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 11.07.2019 року позивачем усунено недоліки позовної заяви та ухвалою судді від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи в заочному порядку. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Позивачка подала через канцелярію суду заяву (вхід. №35800 від 08.08.2019 року), в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухваленні судом заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.05.1999 року (а.с.3). Із довідки-виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію №621 від 08 квітня 2019 року вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровано відповідача [PERSON] , 1976 року народження з 26.05.2006 року (а.с. 9). Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] . дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26.05.2006 року (а.с. 17). 11.03.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис №99, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Із акту про не проживання від 08.04.2019 року, що підписаний сусідами [PERSON] , підписи яких завірені начальником дільниці №1 КП «ЖКС «Черьомушки» вбачається, що [PERSON] за адресою: квартири [ADDRESS] , не мешкає з листопада 2007 року, його речей у квартирі немає, перешкод у користування житлом йому не чинилося (а.с. 6). Виходячи з наведеного, судом встановлено що відповідач не проживає за вказаною адресою понад один рік. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У силу ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги позивачів, визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, так як в судовому засіданні встановлено, що він понад один рік не проживає на спірній житловій площі. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Оскільки [PERSON] , без поважної причини, понад один рік, був відсутній за спірною адресою місця проживання, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved