Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

20 лютого 2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , а саме що остання є її двоюрідною тіткою. В обґрунтування заяви заявник вказала, що [INFO] померла її двоюрідна тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] . Інших родичів, крім неї у [PERSON] не було. У визначеному законом порядку вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, однак нотаріус в усному порядку їй повідомила, що не вистачає документів для підтвердження родинних зв`язків із померлою [PERSON] , що змусило її звернутися до суду в порядку окремого провадження для встановлення факту родинних відносин та подальшого оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року заява залишена без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків, які в подальшому усунуті. Ухвалою суду від 04 березня 2020 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. 10 вересня 2020 року від заінтересованої особи Миколаївської міської ради надійшов відзив, у якому представник просить у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Заперечуючи проти задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин представник заінтересованої особи у відзиві вказував, що заявник не підтвердила факт родинних відносин документами, що додані до заяви, які ніяким чином не підтверджують родинний зв`язок заявника з померлою [PERSON] . Вказав, що заявником не надано відмови у вчиненні нотаріальної дії, що слугувала б доказом того, чому саме необхідно встановити факт родинних відносин. Заявник [PERSON] в судовому засіданні 04 листопада 2020 року в вступному слові заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Крім обставин, що викладені в заяві, заявник посилалася на те, що вона постійно мешкала з померлою до її смерті з червня 2018 року по липень 2019 року, оскільки її тітка потребувала догляду та вона була в неї єдиним родичем. З самого дитинства вона спілкувалася зі своєю тіткою [PERSON] , яка її вважала за дочку, оскільки в неї не було власних дітей. Разом зі своєю матір`ю [PERSON] вона приїжджала до тітки у м. Миколаїв, допомагала їй по господарству. Між її матір`ю та [PERSON] були тісні сімейні відносини. За життя [PERSON] не склала заповіт на її користь, оскільки «боялася» помирати і думати про смерть. Указувала, що мати [PERSON] . [PERSON] та батько її матері [PERSON] . [PERSON] були рідними сестрою та братом. Нажаль, вона не може підтвердити документально хто були батьки [PERSON] оскільки [PERSON] не поновлювала свого свідоцтва про народження, яке мабуть, втрачено в період Другої світової війни. Заінтересована особа Миколаївська міська рада в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 25 грудня 2020 року. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд установив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 червня 2019 року (а.с.21). Заявник, 15 серпня 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.51). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06 серпня 1952 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.27). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 січня 2019 року (а.с.30). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.25). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 листопада 1988 року, [PERSON] одружилася та їй присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02 листопада 1960 року мати заявника [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.28). [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 серпня 1995 року (а.с.26). Згідно посвідки про народження віл 04 жовтня 1936 року №14 [PERSON] народився [INFO] (а.с.126-127). Відповідно до листа Державного архіву Миколаївської області від 25 вересня 2019 року №Д-684/03-06, метричні книги релігійних установ православного сповідання с. Сергіївка Братського району Миколаївської області та книги підвідділів РАЦС сільських рад Братського району із записами про одруження за 1919-1918 роки до архіву на зберігання не надходили, тому підтвердити факт одруження в с. Сергіївка [PERSON] та [PERSON] неможливо (а.с.23). Як показала в судовому засіданні [PERSON] , яка допитана в якості свідка, вона була односельчанкою померлої [PERSON] . При житті [PERSON] завжди говорила, що треба їхати до сестри [PERSON] в м. Миколаїв. Вона їздила до сестри разом з дочкою [PERSON] , [PERSON] приїжджала до них у село. Між [PERSON] та [PERSON] були добрі відносини, які притаманні сестрам. [PERSON] завжди казала, що після її смерті все майно перейде до її сестри [PERSON] , матері [PERSON] . З показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вбачається, що свідок була хрещеною померлих [PERSON] та [PERSON] , а також проживала з ними по сусідству. Свідок знає заявника з дитинства, вона часто приїжджала до [PERSON] . Перед смертю [PERSON] проживала з нею постійно. Вказувала, що матір [PERSON] була двоюрідною сестрою [PERSON] , оскільки ця обставина їй відома з прижиттєвих слів померлих. Позиція заінтересованої особи, що заявник [PERSON] не може підтвердити належними документами факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , що викликає сумніви в обґрунтованості вимог є хибною, зважаючи на те, що указана обставина й змусила заявника звернутися до суду із зазначеною заявою, оскільки іншим шляхом добути відповідні докази та підтвердити факт родинних відносин не було можливим, адже всі позасудові процедури було вичерпано. Як зазначив\~Пленум Верховного\~Суду України\~в пункті\~2\~Постанови від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Отже, якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку позовного провадження. На думку суду, у справах окремого провадження не є обов`язковою умовою наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Від доведення певного юридичного факту може залежати виникнення права на спадкування, яке в подальшому оформлюється в нотаріальному порядку через відсутність спору про право та не пов`язується з подальшим вирішенням спору в порядку позовного провадження. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Тому, посилання заінтересованої особи на відсутність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, що слугувала б доказом того, чому саме необхідно встановити факт родинних відносин, є неприйнятним. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на доведеність родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , як племінниці та двоюрідною тіткою, що є наслідком задоволення вимоги про встановлення факту родинних відносин. Під час розгляду справи, з урахуванням відомостей, що містяться в спадковій справі до майна померлої [INFO] [PERSON] , позиції заінтересованої особи, яка не визнала факт родинних відносин через відсутність підтверджуючих документів, судом не встановлено наявності спору про право, що вирішується в порядку позовного провадження. Згідно пункту 1 частини першої статті 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення цього факту необхідне для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Outcome: approved