overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

\~20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 01 червня 2017 року, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З моменту фактичного розірвання стосунків між сторонами відповідач не цікавиться станом здоровя їхніх дітей, їх життям та побутом. Зазначив, що позивач виховує дітей самостійно. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, матеріальної підтримки дітям не надає. За таких обставин позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.\~ Відповідач в судове засідання призначене на 04липня 2017 року не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.\~ Представник відповідача [PERSON] в судове засідання призначене на 04 липня 2017 року втретє не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву з проханням перенести розгляд справи у звязку з його зайнятістю в іншій цивільній справі. З цього приводу слід зазначити, що представник відповідача [PERSON] втретє не зявляється в судове засідання. В судове засідання призначене на 14 червня 2017 року представник відповідача [PERSON] не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи. Заява представника відповідача була задоволена та розгляд справи відкладено на 22 червня 2017 року. 22 червня 2017 року представник відповідача [PERSON] вдруге не зявився та надав суду заяву про відкладення розгляду справи. Заява представника відповідача була задоволена та розгляд справи відкладено на 04 липня 2017 року. Як вже зазначалося, в судове засідання призначене на 04 липня 2017 року представник відповідача [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням перенести розгляд справи у звязку з його зайнятістю в іншій цивільній справі. При цьому, на підтвердження поважності причин неявки та його зайнятість у іншій справі в іншому суді, не надав суду жодного доказу. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Підсумовуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 28471 грн. 79 коп. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.05.2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, залишено без розгляду. Судом встановлено, що позивач працює у відповідача з 13.02.1989 року на посаді покоївки по теперішній час. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Довідкою ПАТ Готель «Градецький» №14 від 13.03.2017 року підтверджується, що заборгованість по заробітній платі з 2011 року по 01.12.2016 року складає 28471 грн. 79 коп. (а.с. 5). Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 28471 грн. 79 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов'язкових платежів на користь держави. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 640 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 75155 грн. 84 коп. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працює у відповідача на посаді адміністратора з 02.09.1981 року. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Довідкою ПАТ Готель «Градецький» №4 від 15.06.2017 року підтверджується, що заборгованість по заробітній платі з 2011 року по листопад 2016 року складає 75155 грн. 84 коп. та компенсація втрати частини заробітної плати без утримання податків складає 43610 грн. 02 коп.. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 75155 грн. 84 коп. та компенсація втрати частини заробітної плати в розмірі 43610 грн. 02 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов'язкових платежів на користь держави. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 1187 грн. 66 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 23 серпня 2005 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], доньку Анастасію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З травня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 березня 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України, обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до його повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп. та на користь позивача 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2003 року, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та проти розірвання шлюбу не заперечувала, їй було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09 серпня 2003 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кам'янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 522. Після реєстрації шлюбу відповідач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2014 року, від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, шлюбні відносини не підтримують. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та проти розірвання шлюбу не заперечувала, їй було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 18 січня 2014 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 53. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, укладений 08.06.1994 року, зареєстрований у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 812. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2010 році, а з квітня 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Просить суд розірвати шлюб. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], 08.06.1994 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 812. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2010 році, а з квітня 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та протилежність поглядів на сімейні відносини. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27.03.2017 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27.03.2017 року (а.с.10). Від зазначеного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідач по справі, [PERSON] є батьком дітей, що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Відповідно довідки №б/н від 18.04.2017 року діти проживають разом з позивачем (а.с.9). Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, щомісяця. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони уклали шлюб 23 серпня 2014 року. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємного порозуміння, розбіжність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, просила суд позов задовольнити, строк для примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не прибув. В поданій до суду письмовій заяві просив слухати справи без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав. Суд, заслухавши доводи позивача, вивчивши письмові пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №104, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] За твердженням позивача фактично шлюбні відносини припинені з початку весни 2017 року. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, що підтверджується сторонами. Наміру відновлювати сімейні стосунки сторони не мають, шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Беручи до уваги, що перспектив для збереження сім'ї не має, проживання в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved