Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

21.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Свій позов обґрунтувала тим, що вона була дружиною гр. [PERSON] , який помер [INFO] в м.Макіївка. До проведення бойових дій та введення АТО на території м.Макіївка, вони з чоловіком проживали за адресою: [ADDRESS] , після чого довелось переселитись на безпечну частину території, за адресою: [ADDRESS] . В м.Макіївка періодично приїжджали з чоловіком для перевірки схоронності спільного майна, стану житла та відвідування родичів. За життя чоловіка його пенсія та страхові виплати були основним та постійним джерелом доходу, оскільки вони набагато перевищували доходи [PERSON] . Після смерті чоловіка позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, у зв`язку із втратою годувальника, але їй було відмовлено, оскільки не було надано документ, що підтверджує перебування гр. [PERSON] на утриманні свого чоловіка. Тому вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав, у зв`язку з чим просить встановити факт того, що вона на момент смерті свого чоловіка гр. [PERSON] перебувала на його утриманні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Також пояснила, що з чоловіком прожили разом 48 років, його дохід був основним для родини, так як отримував значний розмі пенсії та регресу, а її доходи були значно менше, чоловік помер [INFO] . Вказувала на те, що вона фактично знаходилась на утриманні свого чоловіка. Представник відповідача, Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у відкрите судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справу в суді, причини неявки суду не відомі. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи, або розгляд справи у відсутність представника відповідача до суду не надходило. Але 14.06.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву відповідача на позовну заяву від 13.06.2019 року вбачається, що управління заперечує проти вимог позивача і просить відмовити у їх задоволенні, оскільки відповідно до п.2.11 Постанови Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії за віком», документами, що засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, є довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а при зверненні до управління з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, заявницею не було надано документів про перебування її на утриманні померлого годувальника, У зв`язку з наведеними обставинами [PERSON] було рішенням відмовлено у задоволенні її заяви про переведення з одного виду пенсії на інший (по втраті годувальника). На підставі викладеного відповідач просив відмовити [PERSON] у задоволені позовних вимог, про встановлення факту перебування на утриманні свого чоловіка [PERSON] .. Суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника позивача, оскільки на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасника справи, якщо його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено таке. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] , про що в матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб, виданого 31.07.1971р. та зареєстрованого у палаці одруження міста Донецька, актовий запис №2899 (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 02.04.2019 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №160 (а.с.10), [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер у віці 68 років в м.Макіївка Донецької області Із штемпелю у копії паспорта позивача [PERSON] (а.с.3) та у копії паспорта її чоловіка [PERSON] (а.с.6) вбачається, що в один день 03.11.1981 року їх місце мешкання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив позивач у позові та в ході судового розгляду, після початку бойових дій та проведення АТО на території м.Макіївка, вона з чоловіком були вимушені виїхати на безпечну територію України. Довідками [NUMBER] (а.с.5) та [NUMBER] (а.с.8) від 25.11.2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції підтверджується, що [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] переселились з тимчасово окупованої території за адресою в [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні зазначала, що вона проживала разом з чоловіком 48 років за однією адресою в [ADDRESS] , а після переїзду на безпечну територію України, вони разом мешкали за адресою: [ADDRESS]. Її чоловік помер в м.Макіївка, оскільки іноді їздив за місцем реєстрації для перевірки стану майна та відвідування родичів і в останній раз, коли він виїхав до м.Макіївка йому стало погано і він помер [INFO] . Згідно довідки Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області №1178 від 20.05.2019 року (а.с.12), [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, яка з жовтня 2018 року по березень 2019 року склала 10432,30 грн. З довідки Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області №1173/02 від 20.05.2019 року (а.с.13), вбачається, що [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] , на момент своєї смерті знаходиться на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні ПФУ та отримував пенсію за віком, яка з грудня 2018 року по квітень 2019 року склала 88515,93 грн. Крім того, довідкою №04/841 від 20.05.2019 року Добропільського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с.14) підтверджується, що [PERSON] знаходився на обліку в Добропільському відділенні УВД ФСС України в Донецькій області, де отримував відшкодування втраченого заробітку в розмірі 2748,51 грн щомісячно. Після смерті свого чоловіка, позивач 12.04.2019 року звернулась до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший (по втраті годувальника) відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1034 від 18.04.2019 року позивачу було відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший через те, що в наданому [PERSON] пакеті документів відсутні документи, що засвідчують її перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] (а.с.15). В судовому засіданні був допитаний у якості свідка гр. [PERSON] , який суду пояснив, що знає [PERSON] та її померлого чоловіка [PERSON] , які мешкали до смерті останнього разом за однією адресою та вели спільне господарство. Пояснив суду, що йому відомо, що позивачка перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки [PERSON] був шахтарем, отримував пенсію та регрес, які за розміром були значно більшими ніж дохід його дружини і тому основним джерелом доходу їх сім`ї був саме дохід [PERSON] .. Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було зазначено у позові, встановлення факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON] позивачу необхідно для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Пунктом 1 частини 2 ст.36 цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно ч.3 ст.36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.8 Постанови Верховного суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до п.2.3 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п.2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п.2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви, доданих до неї документів, пояснень позивача та свідка, місце реєстрації позивача [PERSON] та її померлого чоловіка [PERSON] зареєстровано в Донецькій області, [ADDRESS] , фактично мешкали в [ADDRESS] по [ADDRESS] , як переселенці. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач спільно проживаючи з [PERSON] за однією адресою, однією сім`єю, фактично перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки доходи останнього, а саме пенсійні та страхові виплати, були для [PERSON] постійним і основним джерелом засобів існування, бо її доходи були значно (у декілька разів) меншими від доходів її чоловіка. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення його майнових прав стосовно оформлення пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Отже, за сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів підтверджено факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка [PERSON] , на момент його смерті [INFO] . Що стосується судових витрат, то при вирішенні питання про їх розподілення, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою суду від 27.05.2019 року клопотання позивача [PERSON] про відстрочення сплати судового збору було задоволено, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. За ухвалою суду позивачу відстрочено сплату судового збору в розмрі 768,40 грн до ухвалення судового рішення у справі. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні в повному обсязі з позивача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки відстрочення сплати судового збору не може бути більшим як до ухвалення судового рішення у справі.

Outcome: approved