Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

1. Позивач звернувся до суду із позовом до Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення, мотивуючи тим, що 09.12.2010р. позивачу ВАТ «ХБК» видано ордер №2560 на право зайняття жилої площі в гуртожитку [ADDRESS], на підставі якого 10.12.2010р. позивач вселився у вищевказане житлове приміщення, де проживає по теперішній час. Відповідно до позовної заяви, після вселення позивачем було відкрито особовий рахунок для сплати комунальних послуг, він постійно здійснює витрати по утриманню жилого приміщення. Також позивач зазначає, що кімната, в якій він проживає, була надана для постійного проживання, без реєстрації, зі сплатою комунальних послуг. Згідно рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради №332 від 18.09.2012р., гуртожиток [ADDRESS] було передано на баланс Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, у зв'язку з чим, позивач відкрив новий особовий рахунок для сплати комунальних послуг. Крім того, позивач зазначає, що він звернувся до Відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради з заявою про укладення договору найму на житлове приміщення [ADDRESS], однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що дозвіл надавався на тимчасове проживання, без реєстрації. У зв'язку з наведеним позивач просить суд, визнати за ним право користування житловою кімнатою [ADDRESS]; зобов'язати Херсонську міську раду укласти з [PERSON] договір найму житлової кімнати [ADDRESS]. 2. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. 2.1. Представник відповідача за довіреністю Сергеєва І.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що позивачу було видано ордер на житлову кімнату [ADDRESS] для тимчасового проживання без реєстрації, у зв'язку з чим, просила суд відмовити в задоволенні позову. 3. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив: - 09.12.2010р. позивачу на підставі спільного рішення адміністрації профсоюзного комітету ВАТ «ХБК» видано ордер №2560 на право заняття житлової площі в гуртожитку [ADDRESS] для проживання без реєстрації; - відповідно рішення Херсонської міської ради №332 від 18.09.2012р. гуртожиток [ADDRESS] було передано на баланс Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради; - відповідно рішення Херсонської міської ради №927 від 25.12.2012р. гуртожиток [ADDRESS] прийнято до комунальної власності міської територіальної громади на надано дозвіл на приватизацію жилих приміщень громадянам, які зареєстровані та фактично проживають у них на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років); - в житлово-комунальному відділі ВАТ «Херсонський ХБК» за адресою [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], станом на 01.01.2013р. заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам відсутня, що підтверджується випискою з особового рахунку від 15.05.2013р.; - в КП «Дніпровський» Виконавчого комітету Херсонської міської ради за адресою [ADDRESS] відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою №190 від 24.07.2013р., виданою КП «Дніпровський»; - позивач проживає в кімнаті [ADDRESS] без реєстрації з грудня 2010р. по теперішній час, сплачує комунальні послуги, що підтверджується актом від 15.07.2013р.; - позивач проживає без реєстрації в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 17,10кв.м., що підтверджується довідкою про склад сімї №1339 від 06.08.2013р., виданою КП «Дніпровський»; - за позивачем станом нерухоме майно не зареєстровано, що підтверджується довідкою №6209 від 06.08.2013р., виданою КП ХБТІ Херсонської обласної ради; - позивач звернувся до Відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради з заявою про укладення договору найму на житлове приміщення [ADDRESS], однак йому було відмовлено в визнанні його наймачем вказаного житлового приміщення, оскільки останньому надано дозвіл на тимчасове проживання без реєстрації, що підтверджується витягом з протоколу засідання міської громадської комісії з житлових питань від 20.08.2013р. №8. 4. Відповідно до ст.33 Конституції України громадянам гарантується право свободи пересування і вільного вибору місця проживання. Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість. Відповідно до ст.53 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ст.58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст.61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови у цьому. Відповідно п.3 ч.1 ст.3 ЦК України передбачено, що загальним засадами цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно ч.1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 5. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є всі підстави для частково задоволення позову. Щодо вимоги про визнання права користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS], то вона підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено законні підстави проживання у спірній кімнаті гуртожитку, в якій останній проживає з моменту отримання ордеру та по теперішній час, сплачує комунальні послуги та інші платежі за користування вказаною кімнатою, заборгованості не має. Щодо вимог про зобов'язання укласти договір найму, то вона не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством України закріплено принцип свободи договору, відповідно до якого укладання договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений у договірні відносини. Як зобов'язання щодо укладання договору, так і спонукання до його укладання в судовому порядку є порушенням зазначеного принципу. 6. На підставі викладеного,

Outcome: partial