Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

21.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» про витребування земельної ділянки із незаконного користування, зазначивши в позовній заяві, що вона на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданного 10.06.2014 року є власником земельної ділянки площею 2,7500га, кадастровий номер 5321885400:00:009:0235, розташованої на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області; земельної ділянки площею 2,7500га, кадастровий номер 5321885400:00:009:0236, розташованої на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області, які належали [PERSON], яка померла 01.11.2013 року. 02 січня 2011 року між [PERSON] та ПСП «Надія», яке в подальшому в процесі злиття реорганізовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» було укладено терміном на 5 років договір оренди земельних ділянок загальною площею 5,5 га, який 25 червня 2012 року за № 532180004001733 зареєстрований у відділі Держкомзему у Кобеляцькому районі. Строк дії даного договору закінчився 02 січня 2016 року і на новий термін не поновлювався. До закінченням строку дії договору, а саме 28 вересня 2015 року позивач звернулася до відповідача з попередженням про повернення їй 02.01.2016 року земельної ділянки, але останній відмовився її повертати. Позивач вважає, що відповідач незаконно користується належною їй земельною ділянкою та вважає за необхідне витребувати її із незаконного користування відповідача, оскільки фактична передача землі відбулася 02.01.2011 року (а.с.17) та відповідно її використання ПСП «Надія» й сплата ним орендної плати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої вимоги та прохала їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, вважаючи, що датою початку перебігу строку дії спірного договору оренди землі є дата його державної реєстрації 25 червня 2012 року, а тому товариство не мало законних прав та не могло користуватися земельною ділянкою до моменту державної реєстрації, прохала повністю відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задовленню. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 січня 2011 року між [PERSON], яка є спадкодавцем [PERSON] ( а.с.9,10,11,12), та ПСП «Надія», яке в подальшому в процесі злиття реорганізовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» було укладено терміном на 5 років договір оренди земельних ділянок загальною площею 5,5 га, який 25 червня 2012 року за № 532180004001733 зареєстрований у відділі Держкомзему у Кобеляцькому районі ( а.с.7-8). Строк дії даного договору закінчився 02 січня 2016 року. Повторно договір оренди земельної ділянки між сторонами не укладався. Договір оренди укладено строком на 5 років. Після закінчення терміну договору Орендар має переважне право поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Про наміри продовжити дію Договору оренди Орендар ПСП «Надія», яке в подальшому в процесі злиття реорганізовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» позивача не повідомляв. Відповідно до Розділу 8 Договору оренди землі, він набуває чинності після його підписання сторонами (а.с.7). Статтею 34 Закону України Про оренду землі визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обовязку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцеві завдані збитки. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 390 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала, або могла одержати за весь час володіння ним. Надані представником відповідача [PERSON] заперечення на позовну заяву, в яких вказано, що датою початку перебігу строку дії спірного договору оренди землі є дата його державної реєстрації 25.06.2012 року, спростовується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 06.03.2013 року по справі № 6-5 цс 13, а саме державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 06.10.1998 року № 161-ХІV Про оренду землі та Закону України від 11.02.2010 року № 1878-VІ Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та інших законодавчих актів України незалежно від дати проведення такої реєстрації до предявлення позову про повернення земельної ділянки чи після його предявлення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути, понесені ним судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved