Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

21.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.04.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль, що належить [PERSON] [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу від 07.05.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 58901 грн. 41 коп. Вартість проведення оцінки складає 600 грн. При цьому в позові зазначено, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля на загальну суму 59501 грн. 41 коп., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача завдану з його вини матеріальну шкоду, а також понесені позивачем судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.04.2016 року приблизно о 14 годині 30 хвилин на перехресті вулиць Кульпарківська Перфецького в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за наступних обставин: відповідач, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Setta» з державним номерним знаком 395-93 ІВ, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора (червоний), внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Nexia» з державним номерним знаком АТ 5126 АС, під керуванням водія [PERSON], який, отримавши інерційний рух, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi» з державним номерним знаком ВС 7424 АМ під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Ця обставина встановлена постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2016 року, якою відповідача визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді у звязку з порушенням вимог п.п. 15.2.3 (б, д)Ю 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП. Позивач є власником транспортного засобу: автомобілю марки «Daewoo Nexia» з державним номерним знаком АТ 5126 АС, який було пошкоджено під час цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту № С-001375 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 07.05.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 58901 грн. 41 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір збитків) дорівнює 41594 грн. 55 коп. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що вищезазначений висновок є належним доказом наявності та розміру матеріальної шкоди, що завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє обєктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальними правилами відшкодування матеріальної шкоди, передбаченими ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Наявність у позивача матеріальної шкоди знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Винність відповідача у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлена судовим рішенням та ніким не оспорюється. Інформації про наявність страхування цивільно-правової відповідальності відповідача у позивача немає. При цьому, саме позивач, як потерпілий, має право вирішувати, в якій спосіб він бажає отримати відшкодування шкоди: за рахунок особи, яка завдала шкоду або за рахунок страхового відшкодування на підставі договору страхування. Враховуючи, що відповідачем не подано заперечень проти позову, не зазначено про наявність договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності та не заявлено клопотання про залучення до участі у справі страхової компанії, з якою укладено вказаний договір, суд не вбачає підстав для відмови у стягнення з відповідача на користь позивача завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди. В той же час суд вважає, що позивачем невірно визначено розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на його користь. Так, позивач просить стягнути на його користь вартість відновлювального ремонту в розмірі 58901 грн. 41 коп. При цьому позивачем в якості розміру матеріальної шкоди взято вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу. Суд не може з цим погодитись. Так, в ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Порядок визначення розміру збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Виходячи з вимог щодо необхідності виходити з реальної вартості пошкодженого майна, враховуючи, що автомобіль позивача випущений в 2006 році, суд вважає правильним визначення розміру збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. І саме вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у звязку з пошкодженням автомобіля, яка визначена у звіті № С-001375 від 07.05.2016 року як розмір збитків, в сумі 41594 грн. 55 коп., а також витрати на проведення оцінки в розмірі 600 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 595 грн. 01 коп., що підтверджується квитанцією від 18.07.2016 року. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, проте не менше ніж передбачений законом мінімальний розмір судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial