Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

21.03.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначив, що [PERSON] будучи власником земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Клюшниківської сільської ради кадастровий номер 5323283400:00:001:0013 площею 11,8286 га та кадастровий номер5323283400:001:0014 площею 11,7798 га, за свого життя уклала з відповідачем СТОВ «Стоколос» договори оренди землі від 23 червня 2013 року строком на 5 років кожен, які були зареєстровані 26.06.2014 року Миргородським міськрайонним управлінням юстиції Полтавської області. За умовами п.40 вказаних договорів оренди земельних ділянок перехід права власності на орендовані земельні ділянки до другої особи є підставою для зміни умов договору або його розірвання. 25 лютого 2016 року [PERSON] померла. Спірні земельні ділянки після її смерті успадкував він, позивач по справі. Він в березні 2017 звернувся до відповідача з вимогою щодо розірвання договорів оренди землі та повернення йому земельних ділянок на підставі п. 40 Договорів оренди землі. Незважаючи на це, відповідач ухиляється від повернення йому спірних земельних ділянок, що спонукало його звернутися з даним позовом до суду. Просить суд: 1) розірвати договір оренди земельної ділянки площею 11,8286 га кадастровий номер 5323283400:00:001:0013, розташованої на території Клюшниківської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений між [PERSON] та [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «Стоколос» від 25.02.2016 року; 2) розірвати договір оренди земельної ділянки площею 11,7798 га. кадастровий номер 5323283400:00:001:0014, розташованої на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений між [PERSON] та [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «Стоколос» від 25.02.2016 року. Також просить зобовязати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Стоколос» передати йому земельні ділянки, розташовані на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району, кадастровий номер 5323283400:00:001:0013 площею 11,8286 га. та кадастровий номер 5323283400:00:001:0014 площею 11,7798 га. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив в судовій репліці, що в резолютивній частині позовної заяви було помилково зазначено час укладення спірних договорів оренди землі -25.02.2016 року, зважаючи на що просив вважати вірними дати зазначені в наданих представником відповідача та долучених до позову договорах оренди -25.06.2013 року. Представник відповідача [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Стоколос» [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с. 38) позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити. Пояснив, що перехід права власності на успадковані земельні ділянки до позивача не є підставою для розірвання спірних договорів оренди землі, а є підставою для зміни договору оренди, а сам договір може бути достроково розірваний виключно за взаємною згодою сторін, а не в односторонньому порядку чи шляхом звернення з позовом до суду, оскільки пунктом 39 Договорів оренди землі передбачено вичерпний перелік підстав для розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Як законом України «Про оренду землі» так і Земельним кодексом України не визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Крім того, згідно вимог статті 31 Закону України «Про оренду землі» та статті 148-1 Земельного кодексу України, передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки. За згодою сторін договору оренди до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Також зазначив, що предметом спору в резолютивній частині позову позивач зазначає договори оренди від 25.02.2016 року, які не існують. В дійсності, договори оренди були укладені 25.06.2013 року. Зважаючи на що суд не вправі змінити предмет позову, що також є підставою для відмови в позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 25 лютого 2016 року померла [PERSON], яка за життя була власницею земельної ділянки кадастровий номер 5323283400:00:001:0013 площею 11,8286 га. та земельної ділянки кадастровий номер 5323283400:00:001:0014 площею 11,7798 га. Спадщину на належні їй земельні ділянки на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом прийняв позивач [PERSON] (а.с.12-15). На даний час, дві земельні ділянки, які успадковані позивачем [PERSON], а саме: кадастровий номер 5323283400:00:001:0013 площею 11,8286 га. та кадастровий номер 5323283400:00:001:0014 площею 11,7798 га. перебувають в оренді [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Стоколос» на підставі договорів оренди землі від 25 червня 2013 року (а.с.8-9; 53-58). Саме про ці земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами йде мова в позові. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Згідно ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об'єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону ). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. За правилами ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені у ст. 34. Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ст.ст. 1296 - 1298 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини та мають право самостійно господарювати на землі (п. «г» ч. 1 ст. 81, п «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України). За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Матеріали справи свідчать, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірні земельні ділянки, а після їх смерті спадщину на них прийняв позивач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.12-13) . Спірні земельні ділянки на підставі Договорів оренди земельних ділянок перебувають в оренді [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Стоколос». У п.40 Договорів оренди землі від 23 червня 2013 року , укладених між спадкодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] товариством з обмеженою відповідальністю «Стоколос», сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору. При цьому зазначений пункт Договору будь-ким із його учасників не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. По справі також встановлено, що після оформлення свого права власності на успадковані земельні ділянки позивач [PERSON] 17.03.2017 року направив на адресу [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Стоколос» листа, в якому повідомив орендаря про офіційне набуття права власності на ці земельні ділянки та з посиланням на п. 40 Договорів оренди земельної ділянки просив останнього припинити її використання та повернути йому (а.с. 20). Однак, не зважаючи на це, відповідач СТОВ «Стоколос» продовжує використовувати спірні земельні ділянки в своїх інтересах, що представником відповідача визнається й не заперечується. Зміст п. 40 спірних договорів оренди землі в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить. У зв'язку з вказаним, позивач [PERSON], як новий власник орендованих відповідачем земельних ділянок, обґрунтовано скористався своїм правом та ініціював питання про одностороннє дострокове розірвання Договорів оренди земельних ділянок на підставі п. 40 цих договорів. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що в позовній заяві зазначений інший предмет спору позивач просить розірвати неіснуючі договори оренди землі від 25.02.2016 року. Суд вважає, що мається технічна помилка в резолютивній частині позовної заяви, на що наголошував представник позивача в своїй репліці, оскільки із змісту позову та кадастрових номерів земельних ділянок вбачається, що мова йде саме про договори оренди землі від 25 червня 2013 року і саме договори оренди землі укладені на ці земельні ділянки є предметом спору. Сторони давали пояснення саме з приводу укладення, дії та розірвання договорів оренди землі від 25.06.2013 року. Зважаючи на вище викладене, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Витрати по оплаті судового збору підлягають до відшкодуванню позивачеві на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved