Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

21.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 01.08.1998 року між ним, позивачем, та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] , й 16.02.2005 року шлюб було розірвано. 07.06.2008 року між ним, [PERSON] , та відповідачкою [PERSON] , було зареєстровано повторний шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб та поділити спільне майно, набуте в шлюбі, перелік якого та підстави набуття визначив в позовній заяві та уточненому позові від 23.02.2021 року, а саме: - квартира, загальною площею 128 кв.м., житловою площею 73.1 кв.м., що розташована адресою [ADDRESS] ; - машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 13.8 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] ; - майнові права за договором №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за адресою [ADDRESS] , укладеним [PERSON] з ТОВ «Глорі Плюс»; - майнові права за договором № 3-16-1/36 від 09.02.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] » за будівельною адресою [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ). - об`єкт житлової нерухомості, дачний будинок, загальною площею 40.1 кв.м., житлова площа 22.4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності за [PERSON] 28.08.2018 року на підставі технічного паспорту, серія та номер: 0022698, виданий 28.08.2018 року, видавник ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації», витяг з протоколу загальних зборів, серія та номер 7, виданий 19.05.2017 року, видавник ГОГ «Медик», розмір частки 1/1, відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10. 2020 року; - житловий будинок з господарською будівлею, на підставі договору дарування на ім`я [PERSON] , р№469, 07.02.2012 року від 30.03.2012 року, частка власності 34/100, загальною площею 165.9 кв.м., житлова площа 98.9 кв.м., площа земельної ділянки 196 кв.м., відсоток зносу 13, загальною вартістю нерухомого майна 333378,00 грн, розташований за адресою [ADDRESS] . При цьому позивач [PERSON] стверджує, що відповідачка [PERSON] не працює та не працювала, що підтверджує факт відсутності грошових коштів і можливості самостійно покращити умови спільного майна, набутого під час шлюбу з ним, а тому за його рахунок було покращено житлові умови та стан нерухомого майна: об`єкт житлової нерухомості, дачний будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , та житловий будинок з господарською будівлею, розташований за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивач [PERSON] зазначив, що йому на праві особистої власності належала трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яку він продав 25.01.2018 року, і за ці кошти придбав майнові права за договором №16-1/36 від 09.02.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] » за будівельною адресою [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ). 16.09.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна (справа № 522/15823/20), посилаючись на те, що з 07.06.2008 року перебуває з [PERSON] у повторному шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] просить суд поділити набуте подружжям у шлюбі спільне сумісне майно, обсяг якого становить: - квартира [ADDRESS] вартістю 3 162 200,00 гривень; - машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 13,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартістю 101 700,00 гривень; - майнові права за договором № 3-16-1/36 від 09.02.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] » за будівельною адресою [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ) вартістю 1 706 765,00 гривень; - майнові права за договором №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за будівельною адресою [ADDRESS] , (фактичною адресою: [ADDRESS] ) вартістю 360 261,00 гривень; - заробітна плата відповідача [PERSON] , що обліковується на банківському рахунку у розмірі 1 001 880,00 гривень; - транспортний засіб марки AUDI Q7 VIN-код [NUMBER] , 2017 року випуску, вартістю 1 558 480,00 гривень. Позивачка [PERSON] зазначила, що при розподілі спільної сумісної власності подружжя мають враховуватися інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, а тому просить суд квартиру [ADDRESS] , та паркомісце за цією ж адресою, залишити в її особистій власності, так як в цій квартирі проживає їх з відповідачем малолітній син [PERSON] , місце навчання та занять якого знаходиться в безпосередній близькості до цієї квартири, що забезпечить потреби дитини, й вона має посвідчення водія, має намір за сприянням своїх батьків придбати легковий автомобіль для забезпечення своїх потреб та потреб дитини. Щодо права власності на майнові права на квартиру з будівельним номером № 3-16-1 (фактичним номером [NUMBER] ), та самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташовані в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за будівельною адресою [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ) , то вона просить суд залишити їх у власності [PERSON] , так як не має змоги проводити ремонтні роботи та облаштовувати квартиру, яка не придатна для проживання її з сином через стан його здоров`я. Крім того, позивачка [PERSON] зазначила, що при поділі майна вважає за можливе отримання та виплати відповідної грошової компенсації за умови на це їх з відповідачем згоди та попереднього внесення одним із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, що відповідає положенням ч.4 ст.71 СК України. При цьому вказала на те, що обсяг такої компенсації може бути визначений виключно після отримання усіх доказів, у зборі яких вона обмежена, після чого позовні вимоги у цій справі будуть уточнені. Ухвалою суду від 18.09.2021 року клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів було задоволено, витребувано відомості про банківські рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] за період з 01.01.2018 року до теперішнього часу в банківських установах м.Одеси, та інші докази стосовно правовстановлюючих документів й відомостей щодо майна, яке є предметом поділу між сторонами спору. Позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на: - квартиру [ADDRESS] ; - машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 13,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - грошові кошти у сумі 681 473,00 гривень, що обліковуються на банківському рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на: - майнові права за договором № 3-16-1/36 від 09.02.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ); - майнові права за договором №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за будівельною адресою [ADDRESS] , (фактичною адресою: [ADDRESS] ); - заробітну плату [PERSON] , що обліковується на банківському рахунку відкритому на ім`я [PERSON] ; - грошові кошти, отримані від продажу автомобіля марки AUDI Q7 VIN-код [NUMBER] , 2017 року випуску. 23.02.2021 року ухвалою суду цивільна справа №522/15823/20 за позовом[PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна об`єднано в одне провадженняз цивільною справою № 522/11701/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, присвоєно справам єдиний унікальний номер №522/11701/20. 23.03.2021 року судом прийнята ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.04.2021 року на 12.15 години. 21.04.2021 року у судовому засіданні [PERSON] та її представник свої позовні вимоги підтримали, вимоги [PERSON] не визнали. Представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, позовні вимоги [PERSON] не визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дійшов до наступних висновків. Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У ч.1 ст.61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2016 року по справі №6-2811цс15 суд визначає ідеальні частки подружжя в спірному майні подружжя без реального поділу і залишає його в спільній частковій власності лише у випадку, якщо таке майно не може бути поділене між подружжям відповідно до їх часток, а грошова компенсація вартості частки в майні на рахунок суду не внесена. З матеріалів справ вбачається, що[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року (а.с.57 т.3) та шлюб було розірвано 25.11.2020 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси (справа №522/12106/20). Предметом розгляду позовів [PERSON] та [PERSON] є визнання спільною сумісною власністю подружжя наступного майна та його поділ: - Квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.06.2020 року, з якого вбачається, що зазначене нерухоме майно зареєстроване за власником на підставі: акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.07.2017 року; технічного паспорту від 21.07.2017 року, виданого ТОВ «Благо-Консалт», додаткової угоди від 07.03.2017 року, договору на пайову участь №4/186-9/2 від 02.06.2015 року, видавник ТОВ «Глорі Плюс» (а.с.20- 21, т.3). - Машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 13,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.06.2020 року, з якого вбачається, що зазначене нерухоме майно зареєстроване за власником на підставі: акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.07.2017 року; договору купівлі-продажу майнових прав №П-300/ГП від 01.09.2015 року, видавник ТОВ «Глорі Плюс», технічного паспорту від 19.07.2017 року, виданого ТОВ «Благо-Консалт» (а.с.20- 21, т.3). - Майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] » за будівельною адресою [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ), що належать [PERSON] на підставі Додаткової угоди від 16.07.2018 року до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 09.02.2018 року про заміну сторони, укладеної ТОВ «Глорі Плюс», [PERSON] , [PERSON] , та Акту прийому передачі від 27.03.2019 року, складеного між ТОВ «Глорі Плюс» та [PERSON] (а.с.174- 181, т.3). - Майнові права на об`єкт нерухомого майна - самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за будівельною адресою [ADDRESS] , (фактичною адресою: [ADDRESS] ); ), що належать [PERSON] на підставі Договору №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, укладеного ТОВ «Глорі Плюс» та [PERSON] (а.с.22- 25, т.3). - Об`єкт житлової нерухомості, дачний будинок, загальною площею 40.1 кв.м., житлова площа 22.4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований на праві власності за [PERSON] 28.08.2018 року на підставі технічного паспорту, серія та номер: 0022698, виданий 28.08.2018 року, видавник ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації», витяг з протоколу загальних зборів, серія та номер 7, виданий 19.05.2017 року, видавник ГОГ «Медик», розмір частки 1/1, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.06.2020 року (а.с.26, т.3). - Житловий будинок з господарською будівлею за адресою: [ADDRESS] , частка власності 34/100, загальною площею 165.9 кв.м., житлова площа 98.9 кв.м., площа земельної ділянки 196 кв.м., що належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 07.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. за номером в реєстрі №469 (а.с.70-71, т.3). - Транспортний засіб марки AUDI Q7 VIN-код [NUMBER] , 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] , й 01.07.2020 року перереєстровано на нового власника [PERSON] , що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області №31/15-2020 від 09.10.2020 року (а.с.126-127, т.3) - Грошові кошти (заробітна плата) [PERSON] , що обліковуються на банківських рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] . Як вже зазначалося судом у відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, 2 ст. 71 СК України). При цьому присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст.365 ЦК України. Згідно із ч.5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду з одного боку є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. При цьому, суд не вбачає підстав, передбачених ч.5 ст. 71 СК України, для присудження одному із подружжя грошової компенсації, оскільки ні [PERSON] , ні [PERSON] не було внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] просила суд залишити їй та сину квартиру [ADDRESS] , для проживання, а відповідачу виділити майнові права на новозбудоване нерухоме майно за будівельною адресою [ADDRESS] , (фактичною адресою: [ADDRESS] ); із зобов`язанням сплатити, компенсувати відповідну різницю, з урахуванням того, що дитина проживає з нею. У силу вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.25 Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року, суд при вирішенні питання про розподіл майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, конкретно неподільні речі повинен застосувати положення ч. 4, 5 ст.71 СК України в частині обов`язкового згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду або виплати іншого члена подружжя до постанови рішення судом. Розмір грошової компенсації визначається за згодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом по реальній вартості майна на момент розгляду справи. Під дійсною вартістю рухомого/нерухомого майна мається на увазі грошова сума, за яку воно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності може бути призначена судова експертиза. Суд виходить з того, що [PERSON] та [PERSON] не надано належних доказів реальної вартості спірної квартири, не наведено розрахунків можливих грошових компенсацій за сумісне спільне майно один одному, при цьому сторони спору не дійшли до попередньої згоди щодо поділу майна, а відтак - суд вважає, що в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на спірну квартиру [ADDRESS] , по Ѕ частки за кожним. Суд також вважає спільним сумісним майном подружжя, набутим у шлюбі, нерухоме майно: машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 13,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , згідно Звіту про оцінку майна №200620-002 на 26.06 2020 року вартість якого складає 534 023,00 гривень (а.с.38-39, т.3) , та об`єкт житлової нерухомості, дачний будинок, загальною площею 40.1 кв.м., житлова площа 22.4 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р.,с/рада. що належить [PERSON] , згідно Звіту про визначення оціночної (ринкової) вартості якого станом на 16.02.2021 року складає 1 258 650,00 гривень. При цьому суд бере до уваги інтереси [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який залишається проживати з матір`ю, відсутність домовленості між сторонами спору щодо поділу неподільного майна, суд вважає можливим відступити від рівності часток подружжя і визнати за [PERSON] право приватної власності на об`єкт житлової нерухомості, дачний будинок, загальною площею 40.1 кв.м., житлова площа 22.4 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р.,с/рада., а за [PERSON] - визнати право приватної власності на машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 13,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Щодо нерухомого майна - житлового будинку з господарською будівлею, загальною площею 165.9 кв.м., житлова площа 98.9 кв.м., площа земельної ділянки 196 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] , то суд дійшов висновку, що це майно не є спільним майном подружжя, так як воно було набуте [PERSON] на підставі Договору дарування від 07.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. за номером в реєстрі №469 (а.с.69-97, т.3). При цьому всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, [PERSON] не надав жодного доказу, що за час шлюбу це майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок його грошових затрат, з причин чого воно набуло статусу спільного сумісного майна подружжя. Відтак - суд вважає, що житловий будинок з господарською будівлею, загальною площею 165.9 кв.м., житлова площа 98.9 кв.м., площа земельної ділянки 196 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS] , є особистою власністю [PERSON] . Стосовно майнових прав [PERSON] на об`єкти нерухомого майна: на квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] » за будівельною адресою [ADDRESS] (фактичною адресою: [ADDRESS] ); та на самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за будівельною адресою [ADDRESS] , (фактичною адресою: [ADDRESS] ) суд виходить з того, що позивачка [PERSON] просила суд визнати право власності на ці майнові права за [PERSON] . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що укладенню Додаткової угоди від 16.07.2018 року до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 09.02.2018 року про заміну сторони та Договору №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, передувало укладення [PERSON] . Договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року, за яким від продав належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , які [PERSON] були витрачені на оплату майнових прав за вищенаведеними договорами купівлі-продажу майнових прав. При цьому суд враховує, що [PERSON] не є стороною Додаткової угоди від 16.07.2018 року до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 09.02.2018 року про заміну сторони та Договору №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, які укладалися [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорі Плюс», [PERSON] , й не просила суд захистити її порушені права способом захисту - визнання майнових прав на об`єкт інвестування. За таких вищенаведених підстав та з урахуванням того, що позивачка [PERSON] просила в своєму позові визнати право власності на вищенаведені майнові права за [PERSON] , суд вважає за можливе визнати право приватної власності за [PERSON] на майнові права за договором №П-2-109/ГП-36 від 22.03.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - самостійне машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення та об`єктами соціального обслуговування з підземним паркінгом «Тридцать Шестая Жемчужина» за адресою [ADDRESS] , укладеним [PERSON] з ТОВ «Глорі Плюс»; та на майнові права за договором № 3-16-1/36 від 09.02.2018 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру з будівельним номером [ADDRESS] [ADDRESS] (фактичною адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 3-Б). Щодо позовних вимог відносно транспортного засобу марки AUDI Q7 VIN-код [NUMBER] , 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , судом встановлено, що вказаний автомобіль продано [PERSON] 01.07.2020 року за 330000,00 гривень шляхом укладення договору комісії №3553/20/01/2582 з ТОВ «Бриз» (а.с.126-259, т.3), укладення якого не потребує надання обов`язкової письмової згоди подружжя на укладення таких видів правочинів. Згідно ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Суд виходить з того, що на час відчуження автомобіля сторони перебували у шлюбі; розпорядження майном, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснювалося за їх взаємною згодою, й наразі позивачка не заявляє позовних вимог щодо визнання договору відчуження автомобіля недійсним, а відтак - в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог відносно грошових коштів (заробітна плата) [PERSON] , що обліковуються на банківських рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статті 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням того, що позивачкою [PERSON] не надано жодного належного доказу з визначенням конкретного банківського рахунку в банківській установі та наявності грошових коштів (заробітної плати) у відповідача [PERSON] позовні вимоги щодо поділу грошових коштів у вигляді заробітної плати не підлягають задоволенню.

Outcome: partial