Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на гараж, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] року помер [PERSON], який був її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який був укладений 12.05.1957 року. Право власності на гараж спадкодавець [PERSON] набув на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.1972 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів трудящих м.Полтави. Законодавство,яке діяло на час виникнення права власності на гараж, не вимагало реєстрацію права власності на нерухоме майно в органах БТІ або інших державних органах, тому спадкодавець право власності не зареєстрував. Тому договір купівлі-продажу гаражу від 07.07.1972 року не був зареєстрований в БТІ. Даний гараж є спільним майном подружжя та їй належить ? частина нерухомого майна та ? частина її чоловіку [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини гаражу, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вона та її діти син [PERSON] та донька [PERSON] є спадкоємцями першої черги. Вона подала заяву про відкриття спадщини. 08.09.2015 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №387/2015. Вона фактично прийняла спадщину, так як вона володіла гаражем, утримувала його, здійснювала поточний ремонт, використовувала для власних потреб. Відповідачі ніяких дій по прийняттю спадщини не вчиняли. 02.10.2015 року Перша Полтавська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як, на думку нотаріальної контори, у неї відсутній належний правовстановлюючий документ на гараж. Просила суд визнати за нею, [PERSON], право власності на гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: гараж «г» площею 15,8 кв.м, погріб «г» площею 3,8 кв.м, оглядову яму «г1» площею 1,3 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON], адвокат Говорова С.Л. позов підтримали. Просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] з позовом згодні. Не заперечують проти задоволення позову в повному обсязі. Представник Першої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, але надав суду лист, в якому просили слухати справу у їх відсутності. При вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Першої Полтавської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши позивача [PERSON], думку адвоката Говорової С.Л., відповідачів [PERSON],[PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 12 травня 1957 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] (а.с.5) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). На підставі договору купівлі-продажу від 07.07.1972 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів трудящих м.Полтави (а.с.8), [PERSON] придбав сарай-гараж, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер (а.с.3). Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на гараж за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] подала заяву про відкриття спадщини. 08.09.2015 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №387/2015. 02.10.2015 року Перша Полтавська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у позивача відсутній належний правовстановлюючий документ на гараж. Дану відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач не оскаржувала. Також судом встановлено, що об'єкт нерухомого майна, що є предметом позову, збудований на земельній ділянці, яка позивачу виділена не була. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], суд виходить з наступного. З доданих до справи доказів не вбачається, що відповідачі порушують, не визнають або оспорюють право позивача. При цьому, суд керується положеннями ч.1 ст.3 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Жодним із досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачами права позивача. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на гаражнеобхідно відмовити, оскільки вказаними особами права позивача не порушено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed