Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

21.11.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду з позовною заявою до Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку: пасовища (контур № 10 , ділянка № [NUMBER] ), площею 1,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала померлій [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого в рамках спадкової справи № 40/2007 р. державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. 18 січня 2007 року (зареєстровано за № 2-151). В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві зазначила, що після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , залишилася спадщина, до складу якої входять зазначена земельна ділянка. Вона виступає спадкоємцем за заповітом, у зв`язку із чим звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Носовою М.В. відкрито спадкову справу № 693/2012. В рамках даної спадкової справи видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 3,5737 га, рілля, кадастровий номер: 6320284800:04:00:0135; та площею 1,19 га, сіножать, кадастровий номер: 6320284800:05:00:0289, розташовані на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, при видачі вказаного свідоцтва нотаріусом не було враховано те, що до державного акту мається вкладиш, який видано на земельну ділянку: пасовища площею 1,27 га. Нотаріусом не оформлено вказане спадкове майно та не видано свідоцтва на нього. Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області листом № 1515/02-17 від 14.11.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку у зв`язку з тим, що вкладиші до вищевказаного Державного акту не являються правовстановлюючим документом на земельні ділянки будь-якого призначення, та нотаріусом неможливо прийняти його для оформлення спадщини для встановлення належності цього майна спадкодавцеві. Позивач не має можливості іншим шляхом оформити спадщину, тому звернулася до суду із даною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача - Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, та не заперечив проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (а.с.19). Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження та довідкою № 147-04-70 від 20.03.2007 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.16, 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять зокрема земельні ділянки: площею 3,5737 га, рілля, кадастровий номер: 6320284800:04:00:0135; та площею 1,19 га, сіножать, кадастровий номер: 6320284800:05:00:0289, які належали померлій в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] згідно державних акта на право власності на земельну ділянку: серії ЯЛ № 103313, виданого 30 грудня 2010 року, та серії ЯЛ № 103314, виданого 30 грудня 2010 року; а також земельну ділянку: пасовища (контур № 10 , ділянка № [NUMBER] ), площею 1,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала померлій [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого в рамках спадкової справи № 40/2007 р. державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. 18 січня 2007 року (зареєстровано за № 2-151). Державним нотаріусом Балаклійської районної державної нотаріальної контори Харківської області Носовою М.В. відкрито спадкову справу № 693/2012. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого в рамках спадкової справи № 40/2007 державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. 18 січня 2007 року (зареєстровано за № 2-151) було вирішено питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на деяке майно померлого чоловіка [PERSON] , зокрема на земельну ділянку площею 6,20964 га, у тому числі сервітут - 0,17595 га, розташовану на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю Серії Р1 № 683114, виданого 02 липня 2001 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області та вкладишу до нього, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 225. Спадкоємцем майна виступала [PERSON] (а.с.27). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 103313, виданого 30 грудня 2010 року, на земельну ділянку площею 3,5737 га, тобто на ріллю, кадастровий номер: 6320284800:04:00:0135, вказана земельна ділянка належала [PERSON] (а.с.23). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 103314, виданого 30 грудня 2010 року, на земельну ділянку площею 31,19 га, тобто на сіножать, кадастровий номер: 6320284800:05:00:0289, вказана земельна ділянка належала [PERSON] (а.с.24). Відповідно до довідки Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області № 1727 від 05.11.2019 року вказано, що згідно рішення виконкому Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 09 листопада 2001 року за № 215 «Про погодження проекту організації території земельних часток (паїв) та дозволу на виготовлення державних актів» гр. [PERSON] була виділена земельна ділянка (пасовища, контур 10, ділянка № [NUMBER] ), загальною площею 1,2700 га, розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с.30). Мати позивача за життя не дооформила успадковане згідно Вкладишу до Державного акту про право приватної власності на землю Серії Р1 № 683114, виданого 02 липня 2001 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області земельну ділянку площею 1,27 у вигляді пасовища, контур № 10 , ділянка № [NUMBER] . При цьому Державний акт про право приватної власності на землю Серії Р1 № 683114, виданого 02 липня 2001 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області та вкладиш до нього зберігається у матеріалах спадкової справи № 40/2007. Тобто, Суд приходить до переконання, що в даному випадку в спадкову масу після смерті матері позивача [PERSON] входить земельна ділянка площею 1,27 у вигляді пасовища, контур № 10 , ділянка № [NUMBER] , яка належала матері відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого в рамках даної спадкової справи державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. 18 січня 2007 року (зареєстровано за № 2-151), та Вкладишу до Державного акту про право приватної власності на землю Серії Р1 № 683114, виданого 02 липня 2001 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого в рамках спадкової справи № 693/2012 державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. 26 жовтня 2012 року [PERSON] виступає спадкоємицею [PERSON] , померлої [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: земельна ділянка площею 3,5737 га, розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ця земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 103313, виданого 31 грудня 2010 року Управлінням Держкомзему у Балаклійському районі Харківської області, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011068300085, кадастровий номер 6320284800:04:000:0135; земельна ділянка площею 1,1900 га, розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ця земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 103314, виданого 31 грудня 2010 року Управлінням Держкомзему у Балаклійському районі Харківської області, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011068300086, кадастровий номер 6320284800:05:000:0289 (а.с.20). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 1309002, дата: 16.03.2013 року) на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину проведено державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 3,5737 га, кадастровий номер 6320284800:04:000:0135 (а.с.21). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 3408820, дата: 14.05.2013 року) на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину проведено державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 1,19 га, кадастровий номер 6320284800:05:000:0289 (а.с.22). Зважаючи на те, що при видачі вказаного свідоцтва нотаріусом не було враховано те, що до державного акту мається вкладиш, який видано на земельну ділянку: пасовища площею 1,27 га. нотаріусом не оформлено вказане спадкове майно та не видано свідоцтва на нього, тому позивач звернулася до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку: пасовища (контур № 10 , ділянка № [NUMBER] ), площею 1,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населених пунктів на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, відповідно до Вкладишу до Державного акту серії Р1 № 683114 (до Державного акту про право приватної власності на землю Серії Р1 № 683114, виданого 02 липня 2001 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області), яка належала померлій [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого в рамках спадкової справи № 40/2007 р. державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. 18 січня 2007 року (зареєстровано за № 2-151) (а.с.31-32). Згідно листа Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області листом № 1515/02-17 від 14.11.2019 року повідомлено наступне: видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1.27 га., що зазначена у Вкладишу до Державного акту на право приватної власності на землю не передбачене чинним законодавством України, для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, є неможливим, так як: відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, згідно п. 1 глави 8 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства; згідно п.4.12. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (надалі-Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; згідно п. 4.14. глави 10 розділу II Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, для чого витребовує відповідні документи; згідно п. 4.18. глави 10 розділу II Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (у Вашому випадку Державного акту на право приватної власності на землю площею 1.27 га.), нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку; виходячи із Вашої заяви, правовстановлюючий документ на вищевказане спадкове майно, а саме Державний акт на право приватної власності землю, який би підтверджував право власності спадкодавця(иці) на вищезазначену земельну ділянку (стаття 126 Земельного кодексу України в редакції чинній станом на 2003 рік) у вас відсутній, тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку зазначену у Вашій заяві є неможливим (а.с.33). На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (тобто на момент смерті), і що не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, то згідно ст. 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців за заповітом чи за законом першої черги та осіб, які мають обов`язкову частку у спадщині, немає. Як встановлено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла у період з 02.05.2009 року по 01.01.2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Земельний Кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III набрав чинності та застосовується з 01.01.2002 року, а Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 683114 разом із Вкладишем до Державного акту серії Р1 № 683114 видано 02 липня 2001 року. Згідно п. 7 Розділу X Перехідні положення Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. За п. 1 цього розділу встановлено, що: рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю На час видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 683114 разом із Вкладишем до Державного акту серії Р1 № 683114, тобто на 02 липня 2001 року діяли положення Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ. Згідно п. 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Пунктом 10 цього розділу визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними. Згідно ч. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За змістом п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто, Суд приходить до переконання, що з огляду на вищевказані положення законодавства, Вкладиш до Державного акту серії Р1 № 683114, виданий 02 липня 2001 року, є іншим правовстановлюючим документом, який не передбачений діючим Земельним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», однак є чинним, оскільки виданий до набрання чинності законодавством, яке регулює питання в сфері земельних відносин, та в силу ч. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» є документом, на підставі якого можливо визнати за спадкоємцем право власності в судовому порядку. Судом встановлено, що матері позивача на підставі Вкладишу до Державного акту серії Р1 № 683114 належала спірна земельна ділянка, а відсутність посилання на те, що Вкладиш до Державного акту виступає правовстановлюючим документом, зумовлює необхідність визнання права власності позивача на земельну ділянку в судовому порядку. Суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за заповітом, який має право на спадкування після смерті матері [PERSON] земельної ділянки, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову, та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved