Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

1. Виклад вимог поданої заяви. 1.1.\~В березні\~2021\~року [PERSON] , діючи\~у власних\~інтересах та\~в інтересах[PERSON] , звернулась до суду з вказаною заявою, в якій вона просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження його прав: заборонити [PERSON] перебувати зі [PERSON] та сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] спілкуватись з сином [PERSON] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи та інших місць, що часто відвідуються [PERSON] та сином [PERSON] ; заборонити [PERSON] особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] та сина [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у невідомому місці, переслідувати їх та в будь-якій спосіб спілкуватись з ними; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори зі [PERSON] та сином [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують заяву та наполягають на її задоволенні. 1.3. [PERSON] заперечує проти задоволення заяви та посилається на те, що [PERSON] постійно провокує виникнення конфліктів для того, щоб висвітлити його поведінку у вкрай негативному світлі. У такий спосіб вона прагне скомпрометувати [PERSON] . Подані нею відеозаписи створені штучно та не містять правдиву інформацію про поведінку заінтересованої особи. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні заяви. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. 3 жовтня 2003 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після одруження [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 3 жовтня 2003 року (а.с.10). 2.2. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 1 липня 2011 року (а.с.9). 2.3. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 3. Норми права, якими керується суд при розгляді цивільної справи. а. норми матеріального права. 3.1. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. 3.2. Згідно з п.3, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози таких діянь. 3.3. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Ним визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-якій спосіб спілкуватись з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 3.4. Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі ризиків. Їх оцінка полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. б. норми процесуального права. 3.5. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 3.6. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 3.7. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3.8. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 4. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 4.1. Зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 вересня 2020 року (а.с.13, 35) вбачається, що 25 серпня 2020 року приблизно об 11 годині 10 хвилин в квартирі [ADDRESS] [PERSON] виражався брутальною лайкою в сторону [PERSON] та погрожував викинути її речі з приміщення квартири. У такий спосіб він вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Зі змісту висновків дільничних офіцерів поліції Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області від 18 листопада 2020 року та 2 лютого 2021 року (а.с.30, 31) вбачається, що [PERSON] продовжив вчиняти по відношенню до [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, забрав її телефон та зламав його. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться DVD-диски з маркуван-ням «№1 [PERSON] », «№2 [PERSON] » та «№3 [PERSON] » (а.с.32), на яких містяться численні відеозаписи того, як [PERSON] постійно принижує та ображає заявницю, застосовує до неї нецензурну лексику та, навіть, погрожує спричинен-ням насильства. 4.2. З огляду на це суд вважає, що існують переконливі ризики того, що [PERSON] продовжуватиме вчиняти відносно [PERSON] домашнє насильство психо-логічного характеру. З метою припинення такої негативної поведінки заінтересованої особи допустимо видати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на шість місяців та вжити до нього заходи тимчасового обмеження його прав у виді заборони йому спілкуватись зі [PERSON] , вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 4.3. Водночас, в матеріалах цивільної справи, зокрема у відеозаписах на DVD-дисках з маркуванням «№1 [PERSON] », «№2 [PERSON] » та «№3 [PERSON] » (а.с.32), відсутні достатні та беззаперечні докази на підтвердження того, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно сина [PERSON] . Ця обставина свідчить про відсутність підстав для застосування до заінтересованої особи інших заходів тим-часового обмеження її прав. 4.4. Зокрема, вжиття до [PERSON] заборони перебувати в квартирі [ADDRESS] прямо суперечить договору оренди квартири (а.с.42-43), зі змісту якого вбачається, що орендарем вказаної квартири є саме [PERSON] , а не заявниця. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є троюрідною сестрою [PERSON] та їй відомо про те, що заявниця може проживати разом з її матір`ю в квартирі, що розташовується в м. Києві. Крім того, спір про визначення місця проживання дитини, а також спір про право [PERSON] на користування квартирою [ADDRESS] підлягає розгляду виключно в порядку позовного провадження та не може бути вирішений в порядку окремого провадження за результатом розгляду заяви про видачу обмежувального припису. 4.5. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні заяви в частині інших вимоги [PERSON] належить відмовити.

Outcome: partial