Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

20.02.2017 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ПП «Нафтогаз Інвест», в якому просить розірвати Договір позики №1408114 від 06.02.2017, укладений між ним та ПП «Нафтогаз Інвест» та зобов'язати відповідача повернути йому сплачені грошові кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 06.02.2017 між ним та ПП «Нафтогаз Інвест» було укладено договір позики №1408114, згідно умов якого останній зобов'язався надати йому позику в розмірі 200 000 грн. 00 коп. зі строком повернення коштів до 06.02.2022. Відповідно до умов вказаного договору позика надається траншами шляхом нарахування на банківський рахунок, відкритий на ім'я позивача у Банку. В той же день позивач перерахував на банківський рахунок, відкритий на ім'я відповідача кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. Як йому пояснив уповноважений представник відповідача, здійснення оплати вказаних коштів в сумі 6 000 грн. 00 коп. необхідно з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором позики. Однак, позику в розмірі 200000грн. він не отримав. У зв'язку з чим, він повідомив відповідача про намір розірвати означений договір та необхідністю повернути йому сплачені ним кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. Разом із тим, вимога позивача залишилась невиконаною. Посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач вважає, що вказаний договір підлягає розірванню, а сплачені кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. поверненню позивачу. Відзив на позов до суду не надходив. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та участі представника, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду. У зв'язку з чим, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив та не повідомив про причини неявки представника, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 06.02.2017 між ПП «Нафтогаз Інвест» в особі продавця консультанта [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1408114 (далі-Договір), відповідно до умов якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику у користування грошові кошти в розмірі 200 000 грн. 00 коп. зі строком повернення 06.02.2022 з процентною ставкою 2,64 процентів річних. Відповідно до п.п.1.1.4 п.1 Договору надання позики буде здійснюватися у повному обсязі або по бажанню клієнта окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «транш», а у сукупності - «транші». Тобто позикодавець узгоджує максимальну суму позики, а клієнт у свою чергу має право отримати узгоджену суму позики у повному обсязі, або частинами «траншами» на свій розсуд. Усі суми позики фіксуються в окремому додатку до цього договору. Відповідно до п.п.2.2п.2 Договору видача позики на цілі, визначені п.1.2 (розвиток бізнесу) цього договору, проводиться шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку позикодавця на поточний рахунок позичальника або по контрактах, на які надається позика. У відповідності до п.п.3.1.1. п.3 Договору Позикодавець зобов'язаний надати Позичальнику позику/транші (з власних коштів) у разі виконання позичальником умов цього договору та на підставі письмової заяви позичальника в сумі, попередньо погодженій з позикодавцем після надання позичальником поточного рахунку, та надання забезпеченої гарантії в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором. Надання траншів/позики здійснюється протягом трьох банківських днів після отримання письмової заяви, гарантії від позичальника. Додаткова угода про надання траншу з урахуванням положень п.2.5 укладається сторонами не пізніше ніж на третій банківський день після надання позичальником позикодавцю відповідної заяви, документів. Обґрунтовуючи позов позивач, посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором з надання позики позивачу, просить розірвати вказаний договір та зобов'язати відповідача повернути йому сплачені кошти в сумі 6000грн. Разом з тим, суд не може погодитись з заявленими позивачем вимогами, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Доводи позивача про невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором з не надання позивачу позики суд вважає необгрунтованими та такими, що базуються на власний розсуд та власному припущенні, оскільки належних та достатніх доказів того, що відповідач порушив умови договору, які передбачають надання позивачу позики суду не надано. Інших даних та доказів, які б підтверджували, що позивач належним чином виконав умови договору, зокрема, п.п.3.1.1. п.3 Договору суду також не надано. Посилання позивача на належне ним виконання зобов'язань за Договором у зв'язку зі сплатою ним коштів в сумі 6 000 грн. 00 коп., які були сплачені відповідачем на виконання п. не спростовують належне виконання позивачем у повному обсязі взятих на себе зобов'язань за Договором. Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.8.1 Договору, сторони погодили, що клієнт має право розірвати договір до отримання позики. У тому разі, якщо клієнт виявив бажання розірвати договір він зобов'язаний письмово повідомити компанію про свій намір шляхом подання заяви за юридичною адресою компанії: 03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 139, офіс 337. Іншого судом не встановлено. Разом із тим, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що він звертався до відповідача з письмовою заявою про намір розірвати Договір позики та повернути сплачені ним кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. і у розірванні вказаного договору та поверненні коштів позивачу було відмовлено. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, судом протягом розгляду справи не встановлено і позивачем не доведено істотного порушення договору позики, а також інших випадків, встановлених даним договором, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання вказаного договору. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, відсутні підстави для повернення позивачу сплачених за вказаним договором грошових коштів в розмірі 6 000 грн. 00 коп. Виходячи з встановлених обставин справи, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed