Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач - керівник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Захаров М.Ю. в інтересах держави Кам?янської міської ради в особі Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У своєму позові з позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь держави в особі Кам?янської міської ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 21 485, 23 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що [PERSON] 23 грудня 2017 року приблизно 05.40 годині, керуючи технічно справним автобусом «БАЗ А079.46» державний номер [NUMBER] , що належить ПП «Експрес», здійснював рух по проспекту Свободи, з боку площі Визволителів в напрямку площі ДМКД к м. Кам?янському по автодорозі, що має односторонній рух, зі швидкістю близько 40 км/год. При русі в районі будинку № 39 по проспекту Свободи, [PERSON] , як водію механічного транспортного засобу, порушив вимоги пунтів п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не маючи перешкод ні технічного ні механічного характеру, при необмеженій видимості і оглядовості, здійснюючи рух в зазначеному місці, виявивши. Що на проїжджу частину дороги справа вийшов пішохід чоловік та в темпі швидкого кроку почав перетинати проїжджу частину дороги справа наліво, наближаючись до смуги руху автобусу «БАЗ А079.46» під його керуванням, своєчасно заходів до зниження швидкості руху керованого ним автобусу не вжив, гальмування не застосував, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП пішоходу [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу\~ з переломом кісток носу. З раною, саднами на обличчі ліворуч, яка супроводжувалась явищами забою головного мозку з геморагічним забоєм правої лобової частки із субархноідальним крововиливом; закритий перелом лонної, сідаліщної кісток ліворуч та перелом великого вертла лівого стегна відноситься до тяжких тілесних пошкоджень. Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 лютого 2019 року визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік. Умисними діями відповідача потерпілому [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, а тому [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 23 грудня 2017 р. по 28 грудня 2017 року в ВАІТ, 28 грудня 2017 по 05 січня 2018 р. в нейрохірургічному відділенні КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР».\~ 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судовому засідання представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 3. Процесуальні дії по справі. 27 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 28 жовтня 2019 року ухвалою суду замінені сторони по справі. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 лютого 2019 року визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік. Умисними діями відповідача [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а тому [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 23 грудня 2017 р. по 28 грудня 2017 року ВАІТ, 28 грудня 2017 по 05 січня 2018 р. в нейрохірургічному відділенні КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР».\~ (а.с.8,9). Як вбачається з довідки калькуляції виданої Начальником Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги [PERSON] бюджетна вартість лікування [PERSON] з 23 грудня 2017 по 28 грудня 2017 року в ВАІТ, з 28 грудня 2017 по 05 січня 2018 року в нейрохірургічному відділенні КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР» склала 21 485, 23 грн.\~ (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи на теперішній час відповідачем [PERSON] кошти не повернуті КЗ «Кам?янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР»\~ по лікуванню [PERSON] . 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України суду вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 (надалі Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину», та судових витрат передбачено, що позов про стягнення таких витрат може бути пред`явлений закладом охорони здоров`я, органом Державного казначейства України або прокурором. Також, відповідно до вимог п. 3 вищевказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та в порядку, встановлених законом. Відповідно зі ст. 121 Конституції України та ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Згідно з ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Суд погоджується з доводами прокурора про те, що ненадходження коштів до бюджету призводить до неналежного фінансування діяльності зазначеного лікувального закладу та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Відповідно до п. п. «а» п.3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). 6. Висновки суду. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки Комунальному некомерційному підприємству Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» було понесені витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 21 485,23 гривень, з відповідача слід стягнути вказану суму на користь вказаного комунального закладу 7.Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved