Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

21.04.2016 р. уточнено 13.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» /далі Банк/, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб /далі Фонд/ про стягнення 65990,00 грн. заборгованості за договором банківського вкладу, 22454,68 грн. пені за прострочку виконання зобов'язання, 1427,00 грн. 3% інфляції, поновлення строку для прийняття кредиторських вимог позивача в ліквідаційній процедурі Банку, зобов'язання Фонду включити вимоги [PERSON] до акцептованих вимог кредиторів. В обґрунтування вказує, що 22.01.2015 р. між [PERSON] та Банком було укладено договір депозитного вкладу на 3 місяці з виплатою 5,5% річних в кінці строку. По договору Банку було передано 11486.00 доларів США, строк дії договору закінчувався 22.04.2015 р. та у вказаний строк Банк повинен був повернути суму вкладу в розмірі 114860000 Доларів, сплатити 157,93 доларів процентів, всього 11643,93 долари, але свої зобов'язання не виконав. 03.03.2015 р. згідно Постанови Правління НБУ, було відкрито ліквідаційну процедуру Банку, який був віднесений до категорії неплатоспроможних. Відповідно до ст.26 ч.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» /далі Закон/ позивач отримав від Фонду 200000 грн. граничного відшкодування коштів двома платежами 11.06.2015 р. та 28.07.2015 р., що становить 9066,18 доларів по курсу 22,06 грн. станом на 28.07.2015 р. Сума залишку коштів за договором депозиту становить ,75 доларів або 655990,00 грн. по курсу НБУ станом на 14.04.2016 р. Вказану суму, як і 22454,68 грн. пені за прострочку виконання зобов'язання, 1427,00 грн. 3% інфляції, просить стягнути з Банку на підставі ст.ст.549, 610-611, 625 ЦК України згідно яких Банк повинен був повернути йому належні грошові кошти по закінченню дії Договору за першою вимогою, та повинен сплатити пеню з простроченої суми як 3% річних, оскільки зобов'язання належним чином не виконано. Оскільки позивач хворів, дуже нервував з причини неповернення вкладу, то просить поновити 30 денний строк з дня опублікування відомостей про відкриття ліквідаційної процедури Банку, як це передбачено ст.49 ч.1 Закону, та включити вимоги [PERSON] до реєстру кредиторів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, уточнив що ліквідаційна процедура триває, Банк ще не визнано банкрутом, тому є підстави для стягнення. Представник відповідача Артемов А.О. позов не визнав, направив суду письмові заперечення, вказує що Постановою НБУ №150 від 02.03.2015 р., та рішення Фонду №51 від 02.03.2015 р Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію, з метою виведення банківської установи з ринку. Згідно ст.36 ч.5 п.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. Відповідно до ст.26 ч.1 зазначеного Закону- Фонд гарантує кожному вкладнику відшкодування коштів по вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Банку з ринку…, але не більше 200000 грн. суми граничного розміру відшкодування коштів. Позивач отримав суму коштів від Фонду в межах діючого законодавства, питання поновлення строку, та зобов'язання Фонду до включення позивача до реєстру кредиторів повинні розглядатися в порядку КАС України, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління. Фонд повідомлений про час та місце розгляду справи, представник зазначеного органу не з'явився в судове засідання. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, договором, що не оспорюється сторонами а.с.10-11, що 22.01.2015 р. між [PERSON] та Банком було укладено договір депозитного вкладу на 3 місяці з виплатою 5,5% річних в кінці строку. По договору Банку було передано 11486.00 доларів США, строк дії договору закінчувався 22.04.2015 р. В період дії депозитного договору Постановою НБУ №150 від 02.03.2015 р., та рішенням Фонду №51 від 02.03.2015 р Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних, з метою виведення банківської установи з ринку, в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію на шість місяців. Згідно ст.36 ч.5 п.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. Відповідно до ст.26 ч.1 зазначеного Закону - Фонд гарантує кожному вкладнику відшкодування коштів по вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Банку з ринку…, але не більше 200000 грн. суми граничного розміру відшкодування коштів. Як вказує позивач станом на 28.07.2015 р. ним отримано загалом 200000 грн. максимального розміру відшкодування вкладу від Фонду, що підтверджується довідками а.с.13-14. Оскільки в Банку введено тимчасову адміністрацію, позивач отримав відшкодування, то спірні правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом. Врегульовано законодавчо заборона на задоволення вимог вкладників, тому правила договору, та норми зобов'язального права ст.ст.549, 610-611, 625 ЦК України, на які посилається позивач, в даних правовідносинах не застосовуються, позов є незаконним. Оскільки в позові про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу відмовлено, відсутні підстави для поновлення строку для прийняття кредиторських вимог позивача в ліквідаційній процедурі Банку, зобов'язання Фонду включити вимоги [PERSON] до акцептованих вимог кредиторів, згідно правил ст.49 ч.1 Закону. На підставі ст.ст.26, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: dismissed