Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

20 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON]А.А.А. про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 02.12.2016 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей немає. [PERSON] вказує, що починаючи з серпня 2017 року шлюбні стосунки між нею і [PERSON]А.А.А. припинено. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя і обовязки, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного. [PERSON] вважає збереження шлюбу неможливим, оскільки між нею і [PERSON]А.А.А. повністю втрачено почуття любові та поваги. Зазначає, що строк для примирення надавати не потрібно, а розлучення являється єдиним виходом щоб побудувати нове щасливе життя. Просить розірвати шлюб між нею і [PERSON]А.А.А. та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Аль-Обайді». [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак в прохальній частині позовної заяви просила розглянути позов без її участі. Оскільки вся поштова кореспонденція, що направлялась на адресу місця реєстрації [PERSON]А.А.А. поверталась за терміном зберігання, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань згідно ч. 1-2 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на веб-порталі судової влади України, що підтверджується скріншотами із сайту суду. Таким чином, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін і, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, дослідивши останні у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Частинами 9 та 10 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] Моуса [PERSON], 02 грудня 2016 року, зареєстрували шлюб, про що Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за № 3177, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 345473 від 02.12.2016 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони дітей не мають. Починаючи з серпня 2017 року сторони перестали проживати разом, внаслідок чого фактично припинили шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України закріплено, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ч. 1 ст. 16 «Загальної декларації прав людини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Як вбачається із положень ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За правилами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За положеннями ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Із змісту ч. 2 ст. 114, ч. 2-3 ст. 115 СК України вбачається, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і відповідача, а тому є всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки перешкод для цього, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Оскільки [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після його розірвання надалі ним іменуватися, а тому прізвище позивача залишити без змін «Аль-Обайді». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує , у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,8 грн.. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved