Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки і піклування про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без дозволу та супроводу батька та стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12 серпня 2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу з відповідачем має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області шлюб між нею та відповідачем розірвано, діти проживають з нею і перебувають на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не бере та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. З серпня 2014 року вона разом з дітьми, як особи переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції проживає за адресою: [INFO], корпус А в м. Нововолинську Волинської області. Зважаючи на те, що коштів які вона отримує на роботі не вистачає, а матеріальне становище в сімї доволі скрутне, вважає, що відповідач зобовязаний приймати участь у утриманні дітей та сплачувати аліменти. Оскільки жодними відомостями стосовно того чи відповідач працевлаштований вона не володіє, відомо лише, що до липня 2014 року [PERSON] проживав в м. Нововолинську та здійснював ремонтні роботи, тому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Крім того, її син [PERSON] хворіє шкірними захворюваннями і за рекомендацією лікаря потребує відпочинку та оздоровлення, а тому вона має намір влітку 2015 року виїхати разом з дітьми за кордон на відпочинок. У звязку з вищевикладеним просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх: [PERSON] та [PERSON] із нею, як матірю дітей без згоди та супроводу батька [PERSON] та стягнути з відповідача в свою користь понесені судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, подали до суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позов підтримали та не заперечили проти проведення заочного розгляду справи (а.с.29-30). У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті Урядовий курєр №108 від 18 червня 2015 року (а.с. 31). Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.27). Відповідно до ст.225, ст.225 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] являються батьками малолітніх: [PERSON], [PERSON] [PERSON] обставини підтверджується копією свідоцтв про їх народження (а.с.4-5). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 08 липня 2014 року шлюб між відповідачем та позивачем розірвано (а.с.5 зворот). Позивач [PERSON] та її малолітні діти, згідно довідки від 24 жовтня 2014 року взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції і на даний час проживають за адресою: [INFO] (а.с.8). З копії історії розвитку дитини [PERSON] вбачається, що дитина перебувала на лікуванні в лікаря-дерматолога (а.с.6-7). Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] і не виконує в добровільному порядку обов'язки по їх утриманню, має нерегулярний, мінливий дохід, є працездатним, інших утриманців не має, а тому враховуючи його матеріальний стан, суд визначає до стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [PERSON] в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, зважаючи на те, що на позивача [PERSON] кодексом України також покладено відповідальність утримувати дітей і такий розмір аліментів наближений до половини встановленого законодавством прожитковому мінімуму на дітей відповідного вік. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.\~\~ Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року\~\~ № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.\~\~\~\~ Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.\~\~ Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.\~\~ Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта, проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.\~\~ При прийнятті рішення суд враховує той факт, що діти проживають з матір'ю [PERSON] та малолітній [PERSON] за рекомендацією лікаря потребує оздоровлення. Враховуючи вищенаведене, виходячи виключно з інтересів дітей та беручи до уваги те, що задоволення позову не порушує будь-яких прав відповідача, суд позов задоволює та надає дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітніх: [PERSON], [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] на строк чотири роки. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 243,60 грн. судового збору, що сплачені останньою при подачі позову до суду і підтверджуються документально (а.с.1) та в дохід держави 243,60 грн. за вимоги майнового характеру. 1)

Outcome: approved