overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

20 липня 2015 року позивач звернулася до Краснокутського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 08 вересня 2009 року, який зареєстрований Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сімю сторони не мають, в звязку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином та в установлений законом строк відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

20 липня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 2004 року виконкомом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №1. Від шлюбу дітей не мають. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись у своїх вимогах на те, що чоловік не піклується про створення нормальних сімейних відносин. Не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки, його ставлення до неї привело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти спільної мови з питань сімейного життя. Вважає, що сімя розпалась і її збереження неможливе. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сімї стало неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 2004 року виконкомом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №131352. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини сторін припинені і тривалий час не відновлювались. Спільне господарство не ведеться. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю і це не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

20 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 02 березня 2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 131. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього, позивач просила залишити їй прізвище «Сорока». Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також зясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище Сорока. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 0.0.407639815.1 від 10.07.2015 року (а.с. 1) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

20 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 29 липня 1996 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від спільного життя мають повнолітньго сина [PERSON], [INFO] та малолітній син [PERSON] [INFO], який біологічно не є сином відповідача. Шлюбні відносини фактично припинені з 1999 року, спільне господарство не ведуть, сумісне життя, наприкінці 2013 відповідач був засуджений та перебував у колонії. Спору про поділ спільного майна не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про те, що він позов визнає та просить задовльнити позов. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 липня 1996 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданий в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів в м. Дніпропетровську (а.с. 7). Сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданий в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради м. Дніпропетровська (а.с. 6) та малолітнього сина [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Так хоча позивачем заявлено, що малолітній син [PERSON] [INFO] не є біологічним сином відповідача, не ставить вимогу про оспорення батьківства відповідача, відповідно до ст. 138 Сімейного кодексу України, тому суд не встановлює даного факту. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи, те що сторони припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

20 липня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем 01 липня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з травня 2015 року. Розлад сімейного життя стався через те, що відповідач зловживав спиртними напоями. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на Олійник. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 354391, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 249. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині присвоїти Олійник. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

20 липня 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона 07 вересня 2013 року зареєструвала шлюб із відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 665. У шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року однією родиною із відповідачем не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав частково та погодився виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 23.07.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 07 вересня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 665 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 22.07.2014 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупоьського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 543 відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки, виданої головою КСН мкр. Курчатова № 253 від 15.06.2015 року, позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON], [INFO], батьком [PERSON] та матірю [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 238-90-5210 від 01.07.2015 року [PERSON] з 01.07.2011 року працює на підприємстві ПАТ «Азовзагальмаш», середньомісячна заробітна плата за період з грудня 2014 року по травень 2015 року складає 101,28 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

20 липня 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона 23 червня 2003 року зареєструвала шлюб із відповідачем в Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецькій області, актовий запис № 204. У шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року однією родиною із відповідачем не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Крім того, зазначила, що перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», на якому затримують виплату заробітної плати. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та погодився виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 23.06.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецькій області, 23 червня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 204. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - Куц (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 07.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецькій області, актовий запис № 432 відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки № 238-90-5256 від 16.07.2015 року [PERSON] з 10.06.2009 року працює на підприємстві ПАТ «Азовзагальмаш», середньомісячна заробітна плата за період з січня 2015 року по червень 2015 року складає 2460,85 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

20 липня 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 14600,31\~грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2010 року між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7816,14 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5512,73 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 671,44 грн., у загальному розмірі 14600,31 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 21 жовтня 2010 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-33). Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7816,14 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5512,73 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 671,44 грн., у загальному розмірі 14600,31 грн. (а.с.5-6). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 14600,31 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved