Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

20 травня 2020 року [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1250 гривень щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позову. 23.11.2019 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 123. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі однак проживають окремо. Дитина проживає разом з матірю, якій самостійно, без матеріальної допомоги відповідача, тяжко утримувати дитину. Рух справи у суді. 21.05.2020 року судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача. 28 травня 2020 року до суду надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача в [ADDRESS] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання. Ухвалою суду від 01.07.2020 року розгляд справи відкладено через неналежне сповіщення сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву у якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутності, зазначає також, що з позовними вимогами згоден в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування З 23.11.2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №123, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 23.11.2019 року. Від шлюбу сторону мають малолітнього сина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 36 складений Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 198 виданої Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області 27.02.2020 року. Батько дитини - відповідач по справі матеріальної допомоги не надає. Норми права, які застосовує суд. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 того ж Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2 ст.182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.7 закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено те, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Висновки за результатами розгляду справи. Оцінюючи встановлене, подані докази, враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитині повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнав, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1250 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Щодо судових витрат. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved