Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 26 грудня 1997 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу вони звели жилий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] . Однак [PERSON] не бажає проживати з відповідачем однією сім`єю. Тому вона просить суд розірвати шлюб з [PERSON] , визнати жилий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та відповідача, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку у вказаному домоволодінні. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] , її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 1.3. [PERSON] , його представник [PERSON] визнають позов в частині вимоги про розірвання шлюбу. Вони заперечують проти задоволення позову в частині іншої вимоги про поділ домоволодіння та посилаються на те, що жилий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] був побудований до того, як відповідач уклав шлюб з [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що домоволодіння є його особистою власністю. Тому [PERSON] , його представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про поділ домоволодіння. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. 14 травня 1993 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу (а.с.8), за яким він придбав незакінчений будівництвом жилий будинок по [ADDRESS] . Ступінь готовності цього об`єкта нерухомого майна становив 28%. В подальшому номер жилого будинку був змінений з №19 на №31. 2.2. 26 грудня 1997 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 8 серпня 2007 року (а.с.22 зворот). 2.3. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №67 від 12 лютого 2002 року був затверджений акт державної прийомки в експлуатацію домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.9). 2.4. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №137 від 19 березня 2002 року (а.с.10) був наданий дозвіл на оформлення за [PERSON] права власності на жилий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] . 2.5. 3 квітня 2002 року на підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] (а.с.11). 2.6. Рішенням Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року (а.с.47-51) ІІ [ADDRESS] був перейменований на [ADDRESS] . Ця обставина свідчить про те, що станом на день судового розгляду цивільної справи спірне домоволодіння має адресу: [ADDRESS] . 2.7. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільною сумісної власності подружжя» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 3. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 3.1. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 3.2. Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 3.3. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. 3.4. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 3.5. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 3.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 3.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Встановлено, що ані [PERSON] , ані відповідач не бажають проживати однією сім`єю. Крім того, вжиті судом заходи примирення подружжя виявились безрезультатними. Ці обставини свідчать про те, що продовження шлюбу буде суперечити інтересам обох з подружжя. Тому суд вважає допустимим розірвати шлюб, укладений 26 грудня 1997 року між позивачем та [PERSON] , зареєстрований у ВРАЦС Бориспільського МУЮ Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №450. 4.2. [PERSON] набув право власності на жилий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] в період часу, протягом якого він перебував в шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . 4.3. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що в 1997 році [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. На той час спірне домоволодіння залишалось об`єктом незавершеного будівництва: були зведені лише стіни та дах жилого будинку. Тому після одруження позивач та [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] . Вони продовжували спільно будувати жилий будинок. [PERSON] неодноразово готувала їжу для будівельників, які виконували внутрішні будівельні роботи. Влітку 1998 року після закінчення мінімальних внутрішніх будівельних робіт, які дозволяли проживати на першому поверсі, позивач та [PERSON] переселились в жилий будинок. Остаточне будівництво домоволодіння було закінчено значно пізніше. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що будівництво спірного жилого будинку було закінчено ще до того, як відповідач уклав шлюб з [PERSON] . Достовірність показань цих свідків спростовується копією акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння (а.с.9), в якому зі слів самого [PERSON] було зазначено, що будівництво жилого будинку по [ADDRESS] було закінчено в 1999 році. На відміну від показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , показання свідків [PERSON] та [PERSON] є послідовними та перебувають у взаємному зв`язку з письмовими доказами, що містяться в матеріалах цивільної справи: з актом державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння (а.с.9), рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №137 від 19 березня 2002 року (а.с.10) та висновком Бориспільського міжміського БТІ від 3 квітня 2002 року (а.с.12). Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали достатніх доказів, що спростовують презумпцію спільності права власності подружжя на домоволодіння по [ADDRESS] . 4.4. Однак право власності на незакінчений будівництвом жилий будинок, побудований на 28%, [PERSON] придбав до укладення шлюбу з позивачем. Ця обставина має істотне значення та є безумовною підставою для відхилення від рівності часток подружжя в домоволодінні по [ADDRESS] . Зокрема, частку відповідача в цьому об`єкті нерухомого майна належить збільшити до 2/3 часток, а [PERSON] навпаки зменшити до 1/3 частки (1 - 2/3). 4.5. З огляду на це суд вважає, що з метою захисту майнових прав позивача слід визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку в жилому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] . Підстави для визнання за позивачем права власності на більшу частку в спірному домоволодінні відсутні. Тому у задоволенні позову в іншій частині [PERSON] належить відмовити. 5. Розподіл судових витрат. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5.2. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 9205 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №36233241 від 23 жовтня 2018 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений частково. 5.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 4602 гривень 50 копійок (9205 : 2).

Outcome: partial