Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У жовтня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.05.2011 року, в розмірі 75 632 грн 36 коп., яка складається з 4 811 грн 07 коп. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 4 811 грн 07 коп заборгованість за простроченим тілом кредита; 1 729 грн 48 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 69 091 грн 81 коп. нарахованої пені, а також стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.05.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді початкового кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2 200 грн, який у подальшому було збільшено до 3 200 грн, зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів та надала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом позивача у заяві. Отримавши кредитні кошти, [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором, а тому станом на 16.09.2020 року мала заборгованість в сумі 75 632 грн 36 коп., яка включає заборгованість за тілом кредиту, відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також пеню. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, долучив до позовної заяви клопотання щодо проведення розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, не повідомила про причини неявки, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив не подала. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 20 листопада 2020 року. 20 листопада 2020 року у зв`язку з відпусткою судді судове засідання відкладено на 08 грудня 2020 року. 08 грудня 2020 року судове засідання відкладено на 21 січня 2021 року в зв`язку з неявкою відповідача.Ухвалою суду від 21 січня 2021 року постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, не повідомила про причини неявки, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відзив не подала, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклала договір\~про надання\~банківських послуг\~шляхом підписання\~анкети-заяви\~б/н\~від 12.05.2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у вигляді початкового кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2 200 грн, який у подальшому було збільшено до 3 200 грн. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.05.2011 року та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які підписані відповідачем, сторонами погоджено розмір базової процентної ставки за кредитом в сумі 3,0% на місяць на залишок заборгованості, розмір щомісячного платежу, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено тип та найменування позивача, про що зазначено в п. 1.7. його Статуту. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 12.05.2011 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» від 16.05.2011; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/; розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.05.2011; виписку по рахунку за договором № б/н від 12.05.2011. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку перераховані кредитні кошти. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.05.2011 року, станом на 16.09.2020 року існує заборгованість в сумі 75\~632 грн 36 коп., з яких 4 811 грн 07 коп. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 4 811 грн 07 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита; 1729 грн 48 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 69 091 грн 81 коп. заборгованість по пені. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.05.2011, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 12.05.2011, довідкою про видані кредитні картки, копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» від 16.05.2011. 4.Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 5.Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Банк надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 811 грн 07 коп. ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та пені, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 546, 549\~ЦК України виконання зобов`язання забезпечується зокрема неустойкою, яка визначається як штрафом, пенею і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 16.05.2020, підписаної відповідачем, передбачена відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у вигляді пені (пеня1 + пеня2, де пеня1 - базова процентна ставка за договором, пеня2 - 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць), а також сторони погодили, що базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 3,0%. Отже підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», містить умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та пені. Таким чином укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, а також підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», містить усі визначені умови кредитування. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Слід також зазначити, що пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання, і не може бути засобом збагачення. Відповідна правова позиція, що є обов`язковою для застосування, зазначена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 303/2408/16-ц. Оскільки, з диспозиції ч. 3 ст. 551 ЦК України не вбачається, що законодавець визначив обов`язковими умовами зменшення неустойки лише в сукупності значного перевищення розміру збитків та за наявністю інших обставин, які мають істотне значення. Словосполучення в ч. 3 ст. 551 ЦК України «якщо він значно перевищує розмір збитків» виділено комами перед словосполученням «та за наявності інших обставин, які мають істотне значення», а отже за своїм змістом можуть застосовуватись як окремі підстави для зменшення неустойки та норми права окремо один від одного при вирішенні спору між сторонами. Суд дійшов висновку про можливість зменшення нарахованої позивачем пені з 69091,81 грн. до 3454,59 грн. (5% від заявленої) на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки заявлений розмір пені значно перевищує розмір збитків, при цьому суд також враховує, що відповідач останній раз вносила платіж в квітні 2018 року, а банк звернувся до суду лише 08.10.2020р., відсутність тяжких наслідків для банку внаслідок порушення зобов`язання. Таким чином, з відповідача слід стягнути 9\~995 грн 14 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.05.2011р., яка виникла станом на 16.09.2020, що складається із: заборгованість за тілом кредита 4 811,07 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 1\~729,48 грн, пеня 3\~454,59 грн. 6.Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 277,67 грн. (від 13,21% задоволених вимог).

Outcome: partial