Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. АТ «КРЕДОБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 10.02.2020 між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-262026. Відповідачу було надано кредит на поточні потреби у сумі 90 200 грн строком кредитування до 07.02.2025, з фіксованою процентною ставкою за кредитом 55% річних за користування кредитними коштами. Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує умови кредитного договору. Заборгованість за кредитним договором станом на 04.06.2021 року становить 148211,73 грн, з них: тіло кредиту - 89596,36 грн, відсотки - 58615,37 грн. Оскільки [PERSON] є дружиною позичальника, який отримав кредит в інтересах сім`ї, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, не повідомили про причини неявки, відзив не подали. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.08.2021 справу призначено до судового розгляду по суті на 03.09.2021 року. Ухвалою суду від 31.08.2021 задоволено клопотання представника позивача та ухвалено проводити судові засідання в режимі відеоконференції. У зв`язку з неявкою відповідачів судове засідання відкладено на 01.10.2021. Ухвалою від 01.10.2021 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, вважається такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, не повідомили про причини неявки, відзив не подали, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 10.02.2020 між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-262026. [PERSON] було надано кредит на поточні потреби у сумі 90 200 грн строком кредитування до 07.02.2025, з фіксованою процентною ставкою за кредитом 55% річних за користування кредитними коштами. Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує умови кредитного договору. Заборгованість за кредитним договором станом на 04.06.2021 року становить 148211,73 грн, з них: тіло кредиту - 89596,36 грн, відсотки - 58615,37 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору від 10.02.2020, копією меморіального ордеру від 10.02.2020, копією паспорту споживчого кредиту від 10.02.2020, копією анкети-заяви від 07.02.2020, розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів по рахунку та іншими матеріалами справи. 4.Застосовані норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зі змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Враховуючи наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед позивачем за кредитним договором, суд дійшов висновку, що вимоги банку доведені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «КРЕДОБАНК» 148 211 грн 73 коп. заборгованості за кредитним договором № CL-262026 від 10.02.2020р., яка виникла станом на 04.06.2021, що складається з: 89 596 грн 36 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 58 615 грн 37 коп. - заборгованість за відсотками. Щодо стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, то такі вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший ж подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах: від 28 серпня 2019 року (справа № 638/20603/16, провадження № 61-26089св18) та від 08 квітня 2020 року (справа № 361/7130/15-ц, провадження № 61-1843св20). Як слідує з пояснень представника позивача та матеріалів справи, договір поруки з [PERSON] не укладався, письмову згоду на укладення кредитного договору вона не надавала. Мета отримання кредиту - поточні потреби. Належних і допустимих доказів того, що кредитний договір укладено [PERSON] в інтересах сім`ї та отримані ним грошові кошти були витрачені саме в інтересах сім`ї, позивач суду не надав. Посилання представника позивача на те, що сама по собі отримана [PERSON] сума 90 200 грн свідчить про те, що він укладав договір в інтересах сім`ї та витратив їх в її інтересах, є припущеннями. Таким чином, не має правових підстав кваліфікувати [PERSON] , як зобов`язану особу (боржника) за укладеним [PERSON] кредитним договором. 6.Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги. Оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги від 11.02.2019, а є лише витяг з нього без додатків, тобто відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги, суд не може визначити розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: partial