Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

21.11.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникли в сімї, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин, між членами сімї. Шлюбні відносини фактично припинені з липня 2016 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дорослих синів, які проживають окремо. Між сторонами є суперечка з приводу майна. Від позивача надійшли заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач не зявився, хоча викликався судом, про що свідчить повернутий конверти із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється, як відмова цієї особи від отримання судових повісток, внаслідок чого йогої слід визнати таким, що своєчасно та належним чином був повідомленийпро день та час слухання справи, а тому для запобігання тяганини, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 14.09.1985 року Виконавчим комітетом Білогорівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, з актовим записом № 3. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають двох дорослих синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають окремо . Так, в своїй заяві позивач зазначає про відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, у звязку із чим шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Судом встановлено, шлюбні стосунки фактично припиненні з липня 2016 року. Примирення та збереження сімї неможливе. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції про дискримінацію жінок в частині першій підпункту с) однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання, тобто дружина шлюбом не закріпляється за чоловіком по життєво. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З урахуванням досліджених доказів по справі, зважаючи на особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих та з врахуванням норм ст. 112 СК УК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.

Outcome: approved