Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

20.06. 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] - спадкоємця за законом першої черги після смерті [INFO] [PERSON] - про поділ майна, що є спільною сумісною власністю - житлового будинку [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого на підставі рішення Вознесенської міської ради народних депутатів № 99 від 17.05.1988 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1973 року по 02.10.1996 року, в період шлюбу за спільні кошти ними було побудовано вказаний житловий будинок, який є об`єктом права спільної сумісної власності і вважається, що їх частки у цьому виді власності є рівними. Посилаючись на необхідність визначення часток учасників спільної сумісної власності, позивач просив позов задовольнити, визначивши його частку - 1\\2 частина житлового будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Крім того, згідно ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 розділу VIІ Прикінцевих положень СК цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК, тобто з 1 січня 2004 року й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми КпШС України, а не нового СК України. Так, згідно із ч. 1ст. 22 КпШС України, чинної на час набуття подружжям права власності на житловий будинок, інше майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (ч. 1ст. 28КпШС України). [INFO] [PERSON] помер. На звернення позивача до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право власності на подружню частку в спільному майні подружжя, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що шлюб між нею та власником будинку було розірвано. Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам діючого законодавства, може бути застосований судом до даних правовідносин, тому право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на майно - Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . З урахуванням викладеного позивач має право вимоги на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна, яка їй належить, оскільки її майнові права порушені. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1973 року по 02.10.1996 року. В період шлюбу ними за власні кошти був побудований житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який оформлено на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданим на підставі рішення Вознесенської міської ради народних депутатів № 99 від 17.05.1988 року. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання права власності на житловий будинок є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved