Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві послався на наступне. 23 грудня 2009 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на право власності на земельну ділянку площею 10,59 гектарів в межах Снігурівської міської ради Миколаївської області, яка надана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала останній на підставі державного акту 1У МК № 044663 на право приватної власності на землю. При зверненні до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, у зв'язку з чим вона не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, розпорядитися ним. Просила суд визнати за ним право на право власності у порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила про їх задоволення. Представники відповідача не заперечували про задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218,1220-1222,1225,1261,1267,1268 ч.1, ч.3, 1273,1278 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщини є рівними, якщо спадкодавець сам не розподілив спадщину між ними. Судом встановлено, що 23 грудня 2009 року в с. Павлівка Снігурівського району Миколаївської області померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії 1-ФП № 114286, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області 25 грудня 2009 року (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на право власності на земельну ділянку площею 10,59 гектарів в межах Снігурівської міської ради Миколаївської області, яка належала останній на підставі державного акту 1У МК № 044663 на право приватної власності на землю, надана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з спадкової справи 02-14 спадкоємець [PERSON], 23 грудня 2009 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надала державний акт на право приватної власності на землю серії 1У МК № 044663 який виданий [PERSON] 20 жовтня 2001 року. Після зняття копії державного акта нотаріусом та відміткою згідно з оригіналом 22 червня 2010 року державний акт повернуто позивачу. (а.с.34) На день розгляду позову спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є її діти: позивач [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яких нотаріус повідомила про відкриття спадщини. (а.с.35-37) На час відкриття спадщини спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] заяв про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подали, а також не подали заяв про прийняття спадщини за законом. Згідно довідки, виданої Павлівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, на день смерті спадкодавця спадкоємці не проживали разом з нею (а.с.29). Листом приватний нотаріус Снігурівського районного нотаріального округа [PERSON], від 26 лютого 2016 року роз'яснив що видати свідоцтва про право на спадщину за законом не може у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. У зв'язку з тим, що позивач після подачі заяви про прийняття спадщини втратив оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, йому відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню у повному обсязі, так як без визнання права власності на вказане нерухоме майно позивач позбавляється права у отримані свідоцтва на право власності на спадщину за законом.

Outcome: approved