Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

21.08.1980 року сторони зареєстрували шлюб. Їх діти на даний час повнолітні. З 2005 року подружжя [PERSON] фактично припинили сімейні стосунки та однією сімєю не проживали. Рішенням Бершадського районного суду від 02.02.2015 року шлюб між ними було розірвано. У зв'язку з припиненням сімейних стосунків виникло питання поділу майна, придбаного ними за власні кошти в період зареєстрованого шлюбу, а саме, - житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованих в с. Флорино Бершадського району Вінницької області, пров. Бойка (колишній Калініна), 4, вартістю 308138 грн. Згідно договору купівлі-продажу від 06.06.1987 року, посвідченого секретарем виконкому Флоринської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 58, [PERSON] та [PERSON] за власні кошти купили старий житловий будинок за зазначеною адресою і оформили договір купівлі-продажу на ім'я відповідача. Даний будинок підлягав зносу і на його місці вони вирішили побудувати новий житловий будинок. На підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу та рішення виконкому Флоринської сільської ради від 19.11.1987 року за № 11 на ім'я відповідача була виділена земельна ділянка площею 0,15 га під забудову житлового будинку. Забудова земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Бершадської районної ради від 10.12.1987 року за № 284 зі знесенням старого житлового будинку, що підтверджується копією будівельного паспорту на забудову садиби. Крім того, [PERSON] отримав дозвіл на право виконання будівельних робіт районного архітектора Бершадського району у 1987 році на будівництво індивідуального житлового будинку за проектом № 184-24-12. Будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд вони розпочали за власні кошти, знаходячись у зареєстрованому шлюбі, у 1988 році та закінчили у 1990 році, що підтверджується характеристикою будівель та споруд. Даний житловий будинок є їх спільною сумісною власністю і на підставі ст. 70 Сімейного кодексу України позивачці належить 1/2 частина будівель вартістю 154 069 грн. Вона претендує, на належну їй частину житлового будинку і відповідні частки господарських будівель та споруд, в натурі, однак відповідач не бажає належним чином оформити правові документи про власність на будівлі і добровільно вирішити питання поділу майна, а без його участі вона позбавлена цієї можливості. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані в с. Флорино Бершадського району Вінницької області , пров. Бойка,4 спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], поділити житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані в с. Флорино Бершадського району Вінницької області, пров. Бойка, 4 загальна площа яких становить 96,6 кв.м., житлова - 44, 2 кв.м., житловий будинок - А, погріб - Апід, веранда -а, прибудова - а1, літня кухня - Б, прибудова -б, сарай - В, гараж - Г, гараж - Г1, навіс - г, туалет - Т, споруди 1-4, вартістю 308136 грн. та визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині кожному житлового будинку, відповідні частки господарських будівель та споруд та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак від її представника адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 21.08.1980 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Новоодеському відділі реєстрації актів цивільного стану за актовим записом №90 (копія свідоцтва про шлюб а.с.11). Рішенням суду від 02.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12-13). Відповідно до договору купівлі - продажу від 06.06.1987 року (а.с.22) [PERSON] придбав у [PERSON] належний їй відповідно до запису в погосподарській книзі № 124, житловий будинок в с. Флорино. З копії будівельного паспорту (а.с.15-21) вбачається, що на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу та рішення виконкому Флоринської сільської ради від 19.11.1987 року за № 11 на ім'я відповідача була виділена земельна ділянка площею 0,15 га під забудову житлового будинку, забудова земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Бершадської районної ради від 10.12.1987 року за № 284 зі знесенням старого житлового будинку, та надано дозвіл [PERSON] від районного архітектора Бершадського району на право виконання будівельних робіт у 1987 році на будівництво індивідуального житлового будинку за проектом № 184-24-12. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований в с. Флорино Бершадського району Вінницької області, провулок Бойка,4 (а.с.23-28) вбачається, що даний будинок та господарські будівлі і споруди були збудовані у 1988 -1990 роках та віднесено до категорії робочих дворів до складу якого станом на 15.04.1991 року входили сторони та їх діти. Ст. 1 ЦПК України закріплює, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 61 цього ж кодексу визначає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу або виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя є підставою набуття особистої власності подружжя. Відповідно до частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, встановивши, що сторони придбали, перебуваючи у шлюбі будинок, який згодом знесли та за наявності відповідних дозволів звели новий будинок в с. Флорино по пров. Бойка,4 (бувший Калініна), суд вважає, що вони набули права власності на даний будинок у відповідності до норм цивільного законодавства, чинного на дату завершення будівництва, тобто 1990 рік. Аналіз законодавства, чинного на вказаний момент свідчить про те, що право власності на нерухоме майно житлові будинки, на той час посвідчувалось записами у погоспордарських книгах, які велися сільськими та селищними сільськими радами. Так, згідно записів у по господарських книгах (а.с.14,26) подружжя [PERSON], дійсно проживали у вищеописаному будинку та набули на нього права власності. З огляду на викладене, суд вважає необхідним без реального поділу майна в натурі лише визнати даний будинок спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та визнати за сторонами право власності на 1/2 його частину за кожним. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved