Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дочки яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде навчатися Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] був розірваний 21 листопада 2007 року. Від цього шлюбу народилась [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивач проживала з матір`ю, перебуваючи на її утриманні. До досягнення повноліття позивача, відповідач [PERSON] сплачував аліменти на її утримання. На день подачі позову до суду позивач є повнолітньою особою, навчається на першому курсі в Міжнародному гуманітарному університеті, факультет Мистецтва та дизайну за спеціальністю 021 Аудіовізуальне мистецтво та виробництво. Позивач навчається з 10 серпня 2018 року на денній формі навчання, крім того навчання за контрактною основою, тому не має змоги працювати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, підручників, продуктів харчування та інших необхідних для життєдіяльності товарів. Мати позивача сплачує за її навчання в університеті. Відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. 18 березня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 18 березня 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.16) 12 червня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу повністю. Свої заперечення мотивував тим, що оскільки він знаходиться у важкому матеріальному становищі, не працює, довгий час знаходиться в пошуках роботи, проживає з непрацездатною матір`ю [PERSON] , яка є пенсіонеркою, надавати матеріальну допомогу дочці він не може. Також зазначає, що на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , якого також потрібно утримувати, сплачувати за дитсадок, додаткові гуртки, тощо. Деяких підробітків не вистачає на особисті витрати, а власного майна він не має, оскільки свою частку квартири він у 2007 році подарував матері позивача. Після закінчення школи позивачкою, у 2018 році, він попереджав її, щоб вона навчалась у вищих навчальних закладах за рахунок коштів державного бюджету або на заочній формі навчання та працювала, оскільки матеріально допомогти він їй не зможе. Вважає, що позивачка не надала доказів, в чому саме вона потребує матеріальної допомоги. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. (а.с.35-37) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 31 листопада 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 21 листопада 2007 року зареєстрованого у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області. (а.с.11) Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 20 листопада 2000 року [PERSON] народилася [INFO] про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20 листопада 2000 року зроблено відповідний запис за №552 і її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.10) [PERSON] . згідно довідки від 13 грудня 2018 року є студентом першого курсу в Міжнародному гуманітарному університеті, за спеціальністю 021 Аудіовізуальне мистецтво та виробництво. (а.с.8) З договору про надання освітніх послуг №021-044-1Б від 10.08.2018, вбачається, що у позивача денна форма навчання, строк дії договору з 01.09.2018 по 30.06.2022. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти - 56000 грн. (а.с.4-7) Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що остання, навчається на денній формі навчання та не маючи доходів, потребує постійного матеріального забезпечення для придбання харчів, одягу, взуття, підручників, тощо з метою забезпечення повноцінного життя. ЇЇ мати сумлінно виконує обов`язок щодо утримання доньки. Тобто судом встановлено, що повнолітня [PERSON] має потребу у матеріальному забезпеченні на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вивчивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його тяжкого матеріального становища та не надано жодного доказу, що він вживає заходи щодо пошуку роботи. Також з документів вбачається, що потреби іншої дитини [PERSON] , відповідач [PERSON] забезпечує належним чином (а.с.28,29), а отже має можливість працювати та заробляти. Позивач є працездатним, фізично здоровим, а отже судом не встановлено причин відсутності у батька позивача можливості не надавати допомогу дитині, яка навчається. Відповідач має виконувати обов`язок щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки поки та навчається, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. Також суд звертає увагу, що аліменти на період навчання повнолітньої дитини не є додатковими витратами, а позивач в своїй позовній заяві просить стягнути саме аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, до досягнення нею 23 років за умови, що вона буда навчатися. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дітей Сімейний кодекс не встановлює. Враховуючи всі вищенаведені обставини справи, норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплатити на користь держави судовий збір.

Outcome: approved