overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернувся із позовом, в якому просив визнати відповідача втратившим право користування будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, позивач є власником вказаного будинку, однак в будинку зареєстрований відповідач і який не проживає в спірному будинку понад рік і ніяких домовленостей про його відсутність немає. В судове засідання позивач не з'явився, а надав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглядати у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не з'явився, заперечень по суті позову та відповідних доказів не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно підтверджено власність позивача на спірний житловий будинок. Копією будинкової книги підтверджено, що у вищевказаному житловому будинку зареєстрований [PERSON] з 30.01.2009 року. Довідкою квартального комітету № 53 від 19.04.2015 року підтверджено, що син позивача [PERSON] - [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 2009 року. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача по суті позову, суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09.04.2014 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчить його підпис в розписці (а.с 19), із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 09 квітня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.02.2012 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, про відкладення розгляду справи не звертався. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 25 лютого 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача з вимогою збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2012 року на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до 600 гривень в місяць на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Кілійського районного суду від 26.07.2012 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину окремо, починаючи з дати звернення позивача з позовом 11.06.2012 року і до досягнення дітьми повноліття 04.04.2017 року. У звязку зі зміною її матеріального становища позивач звернулася до суду з вимогою збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та заперечення, в яких з вимогами позивача не погоджується та вважає за доцільне про стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину окремо.. Дослідивши позовну заяву та \~наявні \~докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2012 року на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину окремо, починаючи з дати звернення позивача з позовом 11.06.2012 року і до досягнення дітьми повноліття 04.04.2017 року. Згідно трудової книжки серії БТ-ІІ №1952033, [PERSON] працює в ТОВ «Вилківський рибзавод» ловцем прибережного лову. Відповідно довідки про доходи [PERSON] за березень, квітень та травень 2015 року отримав дохід в розмірі 1411 грн. 20 коп. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що матеріальний стан позивача змінився та вимоги законодавства щодо обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] в якому вказала, що вона з відповідачем з 15.05.2010 р. перебуває у шлюбі, проживали разом до 04.04.2013 р., шлюб не розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, не приймає участі в її вихованні, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями. Позивач є безробітньою, у звязку з цим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, в своїй заяві позовні вимоги підтримала, просила суд справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою поштового відділення від 01.07.2015 р. про повернення кореспонденції за закінченням терміну зберігання. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. [PERSON] та [PERSON] з 15.05.2010 р. перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС№082033 від 15.05.2010 р. Копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС№160825 від 05.11.2010 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Довідка виконавчого комітету Остриківської сільської ради Токмацького району№57 від 19.01.2015 року підтверджує, що [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область Токмацький район с.Трудове вул.Трудівська, 60. Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

21.04.2015 року позивачка [PERSON] подала до суду цивільний позов до відповідача, в якому просить розірвати з ним шлюб. Перед початком судового засідання позивачка заявила клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] який мешкає з позивачкою. Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «БОРИСЕНКО» Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з січня 2015 року, у кожного з них різні погляди на сімейне життя, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

21.04.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.03.2008 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні з 2013 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 600,00 грн. щомісячно на її користь до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 07 березня 2008 року у відділі РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актова запис № 47. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з матір»ю за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON] забов»язанний утримувати останню до досягненням нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відносно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі враховує відсутність у відповідача виплат аліментів на інших дітей, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

21.04.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітини вказуючи на те, що з 26.06.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надає частково. У зв'язку із наведеним звернулась до суду про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглядати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу в його відсутності. Судом встановлено наступні факти. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього обов'язку, аліменти стягуються судом в примусовому порядку. Аліменти згідно вимог закону стягуються з дня звернення. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

21.04.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з [PERSON]на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3926,12 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі порушив зобовязання та грошові кошти не повернув. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 03.11.2011 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ КБ «Дельта» та [PERSON] уклали кредитний договір №001-15407-031111, згідно з умовами якого Банк відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті України. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000,00 гривень та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 10000,00 гривень. У відповідно до Договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією. Станом на 24.02.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка складається: тіло кредиту 2425,08гривень відсотки 901,04гривень прострочене тіло кредиту 600,00гривень заборгованість за комісіями -0,00 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

21.04.2015 р. позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до відповідачем про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що шлюб був зареєстрований 28 серпня 1999 року, від шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачкою. В теперішній час сімейні відносини остаточно припинені у зв*язку з різними поглядами на життя та шлюб. Спільне господарство не ведеться, подружжя мешкає окремо, спору про поділ майна немає. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Також позивачка просить стягнути на свою користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, про що свідчить свідоцтво про народження, позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Сторони в судове засідання надали суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутністю, позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог позивача, тому що причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, обґрунтовані, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім*ї неможливе, оскількі подружні стосунки припинені та сім*я розпалась, відповідач, як батько дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved