Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

20 січня 2015 року позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] Г.Г.9 559,30 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу, а також суму судового збору у розмірі 243,60 грн. 27 лютого 2015 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву, в якій відповідачем у справі також заявлено [PERSON] та заявлено вимогу про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] 9\~559,30 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу, а також суму судового збору у розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2011 року з вини відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом автомобілем «Вольво», державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «Венхул», державний реєстраційний номер 05073ІВ, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Фольцваген Пассат В6», державний реєстраційний номер [NUMBER], який на момент ДТП належав ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» та за кермом якого знаходився водій [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована ТДВ «МСК». Після настання страхового випадку позивачем потерпілій особі (власнику застрахованого майна) було відшкодовано шкоду в розмірі 9\~559,30 грн. Сума відшкодування позивачу відповідачами у справі в добровільному порядку не сплачується, у звязку з чим позивач змушений звертатися до суду, тому вказана сума страхового відшкодування має бути стягнута на підставі ст. 1190 ЦПК України з відповідачів на користь позивача солідарно. Крім того, представник позивача зазначила, що з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку має бути стягнута сума судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявилася, заявою, яка надійшла до суду разом з позовом 20 січня 2015 року, просила справу розглядати у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] повторно не зявився в судове засідання (викликався на 02.11.2015 р. та 01.12.2015 р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать довідковий лист по справі та довідка про доставку SMS - повідомлення. Про причину своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Крім того, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 17.08.2011 року о 16 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Volvo FH12», державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом марки «Vanhool», державний номерний знак 050-73ІВ, в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці даного маневру, допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген Пассат В6», державний номерний знак [NUMBER], який в результаті зіткнення отримав механічні пошкодження, що підтверджено копією довідки ДАІ (а.с. 15). Пошкоджений автомобіль марки «Фольцваген Пассат В6», державний номерний знак [NUMBER] належав ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» під керуванням водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «МСК» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/1480784, строк дії якого з 02.02.2011 року по 01.02.2012 року (а.с. 11, 13). Власником автомобіля марки «Volvo FH12», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 16). Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2011 року, справа № 3-2796/11, за скоєння зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. З даної постанови також вбачається, що [PERSON] вину у скоєні правопорушення визнав повністю (а.с. 14). 19.08.2011 року представник потерпілого повідомив про страховий випадок та 02.12.2011 року з метою отримання відшкодування звернувся до позивача МТСБУ (а.с. 8-10). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Фольцваген Пассат В6», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно звіту № 87/2011 з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого колісного транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] від 20.10.2011 року, розмір шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER], пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 17.08.2011 року складає 9\~559,30 гривень (а.с. 17-31). Відповідно наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 129 від 17.01.2011 року, фінансовому управлінню наказано сплатити на рахунок ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» - 9\~559,30 гривень (а.с. 31). Як вбачається з копії платіжного доручення №149 від 18.01.2012 року МТСБУ на користь ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» було сплачено страхове відшкодування у сумі 9\~559,30 грн. (а.с. 32). Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП відповідачем [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Суд приходить до висновку, що звіт оцінювача, про визначення величини матеріального збитку, внаслідок пошкодження при ДТП, станом на 20 жовтня 2011 року № 87/2011 складеного експертом-оцінщиком [PERSON], яким розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю «Volkswagen Passat», 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП, яка мала місце 17.08.2011 року та сталася з вини відповідача [PERSON], визначений в сумі 9\~559,30 гривень, може бути належним доказом по справі, оскільки з дослідницької частини висновку, вбачається, що для проведення дослідження оцінщику був представлений автомобіль «Volkswagen Passat», 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Огляд автомобілю відбувався 30.08.2011 року в присутності довіреної особи [PERSON], другий учасник ДТП [PERSON] не був присутній при огляді. Разом з тим в матеріалах справи містяться дані про те, що [PERSON] для огляду пошкодженого транспортного засобу запрошувався, про що свідчить телеграма, залучена до даного висновку. Відповідачами не представлено суду доказів, що вартість матеріальної шкоди, завданої даному автомобілю внаслідок ДТП, інша ніж та, що вказана у висновку № 87/2011, наданого представником позивача, а про призначення в суді авто-товарознавчої експертизи клопотання не заявлялися, а суд з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу не вправі за власною ініціативою призначати будь-які експертизи у справі. В момент скоєння ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Passat», 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА 1480784 терміном дії з 02.02.2011 року до 01.02.2012 року включно) (а.с. 11). Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари», з метою отримання страхового відшкодування, звернувся 19.08.2011 року до МТСБУ з відповідною заявою (а.с. 8). Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 18.01.2012 року здійснило виплату належного ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» страхового відшкодування на його розрахунковий рахунок в розмірі 9\~559,30 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення № 149 від 18.01.2012 року. Відповідно до п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом «Вольво» державний номер [NUMBER] керував [PERSON], з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригоди, а тому в силу наведеної ч. 1 ст. 1191 ЦК України має в порядку регресу відшкодувати завдану шкоду. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума коштів в розмірі понесених витрат в розмірі 9\~559,30 грн., в звязку з чим позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 35542 від 14.01.2015 року, наявним в матеріалах справи (а.с. 39), у зв'язку з чим ця сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі ст. ст. 979, 988, 993, 1166, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial