Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

20 червня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка в позовних вимогах просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, а відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання, а тому для захисту прав дитини звернулась до суду з позовом. 30.07.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в яких він просить частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 1 500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також у відзиві [PERSON] зазначає, що позивач не надала доказів що дитина проживає з нею та доказів щодо необхідності сплачувати аліменти в розмірі 5 000,00 грн. Відповідач зазначив, що він має задовільний стан здоров'я, проте матеріальне становище складне. Він не мав можливості отримати вищу освіту, а тому і не має постійного та стабільного доходу, а єдиним джерелом існування є періодичний дохід від некваліфікованої роботи на різних об'єктах будівництва. Інших дітей на утриманні не має, проте в зв'язку з економічною кризою його батьки не мають джерела доходів, а тому потребують матеріального утримання з боку відповідача. Також відповідач зазначає, що він не має у власності транспортних засобів, нерухомого майна, грошових коштів та надав матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується копією чеку про переказ коштів в сумі 1 500,00 грн. 17 серпня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що дитина перебуває на її утриманні та з часу припинення спільного проживання відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини до звернення до суду з позовом, крім платежу на суму 1 500,00 грн., який надійшов після відкриття провадження у справі. Проте позивач вважає, що вказаний платіж відповідачем було здійснено для зменшення судом розміру аліментів. Відповідачем не підтверджено матеріальне утримання батьків. Також відсутність грошових коштів у працездатної особи не є підставою ухилення батька від виконання своїх обов'язків або підставою для звільнення батька від обов'язку сплати аліментів. 25.09.2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в якій відповідач зазначає, що позивач чинила перешкоди в спілкуванні з дитиною. А всі інші зазначені позивачем обставини не доведені належним чином. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Також позивач та її представник пояснили, що щомісячно на утримання дитини витрачається: сплата за харчування дитини в дитячому садочку - 502,95 грн., ліки - 205,67 грн.. необхідні придбання в садочок - 1 000,00 грн., аналіз на лактозну недостатність - 95,00 грн., стоматологічні послуги - 7 829,00 грн., ліки згідно медичних висновків - 1 003,98 грн., видалення ліпоми - 2 000,00 грн., одяг - 2 000,00 грн., а всього за місяць 14 636,60 грн. Відповідач в судовому засіданні підтримав поданий відзив на позовні вимоги та просив задовольнити позов частково в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2014 року. Під час шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO]. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Так відповідач суду не надав доказів, що він сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно до відкриття провадження у справі, а позивачка зазначила, що відповідач не приймає участь в забезпеченні дитини та не надає коштів на її утримання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 20.06.2018 року. Суд не може взяти до уваги надану відповідачем квитанцію на переказ коштів в сумі 1 500,00 грн. як доказ належного виконання обов'язків відповідача по утриманню дитини, так як кошти сплачувались після відкриття провадження у справі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини (дитина перебуває на «Д» обліку у гастроентеролога та рекомендовано відвідувати садок санаторного типу). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, а тому суд визначає аліменти в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 20 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Водночас суд не може взяти до уваги при визначенні розміру аліментів посилання позивача на 1 000,00 грн., що витрачаються на придбання необхідного в садочок, 7 829,00 грн. на стоматологічні послуги та 2 000,00 грн. на видалення ліпоми, так як зазначені витрати не є щомісячними витратами на утримання дитини. Також відповідач у власному відзиві на позов зазначав, що дитина не проживає з позивачем та його батьки не мають джерел доходів та потребують матеріального утримання, проте суду доказів на підтвердження зазначеного надано не було. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial