overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

19 червня 2017 року до Миргородського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітного сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у офіційному шлюбі з 11 червня 2005 року по 22 березня 2014 року. В період шлюбу в них народився син, [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що син перебуває на повному її утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, після припинення шлюбних відносин. Позивачка особисто в судове засідання не з'явилась. ЇЇ представник, адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з посиланням на положення чинного законодавства та засад справедливості. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом отримання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Тому суд ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та проаналізувавши всі докази надані при подачі позовної заяви суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року до 22 березня 2014 року. Мають спільного неповнолітню дитину : сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету. Між позивачем та відповідачкою не досягнуто домовленості щодо участі в матеріальному утриманні спільної дитини. Тому суд вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання спільного сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

19 червня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 27 липня 2007 року відповідач отримав кредит у сумі 500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 відсотка за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 13519.37 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 27 липня 2007 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримала кредит у сумі 500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. Станом на 30 квітня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 13519.37 грн.: - заборгованість за кредитом - 1910.75 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 10488.65 грн.; А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500.00 грн.; - штраф (процентна складова) - 619.97 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 13519.37 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

19 червня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Виконкомом Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області 10.01.2009р., актовий запис № 1. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

19 червня 2017 року до суду заявлено цей позов, в якому [PERSON] вимагала щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, з огляду на невиконання відповідачем добровільно свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітньої дитини, інших утриманців не має, працює в управлінні праці та соціального захисту населення Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов'язку по утриманню малолітньої дочки, чим порушує її майнові права, то на користь позивача з нього необхідно стягувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

19 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, Шевченківський район, пр. Дмитра Яворницького, 55/74. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.06.2017р. о 16 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий становить небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не становить небезпеку для себе і оточуючих, а наявність у нього психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

19 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 23.10.1999 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] та малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача, через канцелярію суду, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 23.10.1999 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданим повторно 30 травня 2017 року, серія [NUMBER] актовий запис № 1572 . Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

19 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 09.07.2010 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №136. Від спільного життя дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09.07.2010 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №136, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО №461033 (а.с.7). Від спільного життя дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

19 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою №71 в будинку №70 по вул. Пятницька в м. Чернігові, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин більше чотирьох років та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду сповіщалась через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі №71 будинку №70 корпус 2 по вулиці Пятницька в м. Чернігові, власником якої є позивач. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про фактичне проживання осіб від 13.06.2017 року, затвердженого начальником дільниці обслуговування житлового фонду №1 КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, в квартирі 71 будинку 70 корпус 2 по вул. Пятницькій зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO] з 2013 року та по теперішній час. \~Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено.\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

19 червня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені в квітні 2016 року, основна причина розпаду сім?ї це різниця характерів, відсутність між нею та [PERSON] взаєморозуміння і довіру. Вважає, що збереження шлюбу не є можливим. На підставі викладеного просить суд розірвати зареєстрований шлюб між нею та відповідачем (а.с. 2,3) Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала, зазначила, що з чоловіком не проживає з серпня 2016 року. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 24 квітня 2015 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 24 квітня 2015 року, актовий запис 213 (а.с.4). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 21 жовтня 2015 року (а.с. 5) Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

19 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 25 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 15 січня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи підтверджено, що сторони 15 січня 2004 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2015 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн., сплачений останньою при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved