Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

21 липня 2014 року Публічне Акціонерне Товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернулося до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі заступника начальника Відділення № 10 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» Вовненко Інни Юріївни, що діяла на підставі Положення про відділення № 10 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», Наказу Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» № 178 від 14 грудня 2007 року та довіреності № 4304 від 15 квітня 2008 року, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується Статутом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (надалі за текстом - Банк) та громадянином [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений Кредитний договір № 19/08-10 від 01 липня 2008 року (надалі Кредитний договір). Харківська філія Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» була реорганізована в Харківську обласну дирекцію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк». Згідно до Положення, затвердженого протоколом правління АБ «Укргазбанк» від 12 березня 2011 року № 7 Харківська обласна дирекція є структурним підрозділом головної установи банку, не має статусу юридичної особи та самостійного балансу. За умовами п 1.1 кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 26400,00 доларів США на строк з 01 липня 2008 року по 30 червня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,5% річних. У відповідності з п.п.3.1.1 банк відкрив позичальнику позичковий рахунок та надав йому кредит у сумі 26400,00 дол. США шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника відкритий в ХФ АБ «Укргазбанк». У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 01 липня 2008 року між сторонами був укладений Договір застави № 18/08-10, За умовами п. 2.1. Договору застави та п. 2.1 Кредитного договору, у забезпечення зобов'язань позичальника, Банку в заставу передано придбаний за кредитні кошти автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску ,що належить відповідачу на праві власності. Позичальник згідно з п.3.3.4. Договору Застави зобов'язаний на період дії договору застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Згідно п.4.2. договору застави за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1.-3.3.8, заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п.2.3. дійсного договору. Згідно п.2.3. предмет застави оцінено сторонами в 148819,00 грн. Заставодавець не виконує зобов'язань щодо страхування предмету застави, в результаті чого Банком направлена претензія від 15 травня 2014 року № 2009 про повернення заборгованості по кредиту в сумі 7440,95 грн., де позичальнику було запропоновано в 10-ти денний строк з дня отримання даної претензії сплатити Банку заборгованість по нарахованих штрафних санкціях. Претензія банку залишилась не задоволеною, лист повернувся за закінченням терміну зберігання. До цього часу зобов'язання за договором застави позичальником не виконані. Позивач у позові зазначає, що сума заборгованості за невиконання відповідачем умов договору Застави станом на 19 червня 2014 року складає 7440,95 грн., яку просить стягнути з відповідача разом із судовим збором. У судове засідання від представника позивача, за довіреністю, Бережної Є.В., надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутністю. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про отримання повістки, у судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та відповідачем був укладений Кредитний договір № 19/08-10 від 01 липня 2008 року (5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами п 1.1 кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 26400,00 доларів США на строк з 01 липня 2008 року по 30 червня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,5% річних. У відповідності з п.п.3.1.1 банк відкрив позичальнику позичковий рахунок та надав йому кредит у сумі 26400,00 дол. США шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника відкритий в ХФ АБ «Укргазбанк». Згідно до вимог ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 01 липня 2008 року між Банком та [PERSON], був укладений Договір застави № 18/08-10, посвідчений нотаріально нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2191, (8,9). За умовами п. 2.1. Договору застави та п. 2.1 Кредитного договору, у забезпечення зобов'язань позичальника, Банку в заставу передано придбаний за кредитні кошти автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний №[NUMBER], що належить відповідачу на праві власності що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим ВРЕВ №1 ГУМВСУ м. Харків 24 червня 2008 року. Відомості про заставу внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджено Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17 липня 2008 року № 19748382. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до вимог ст. 599 ЦКУ зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник згідно з п.3.3.4. Договору Застави зобов'язаний на період дії договору застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Згідно п.4.2. договору застави за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1.-3.3.8, заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п.2.3. дійсного договору. Згідно п.2.3. предмет застави оцінено сторонами в 148819,00 грн. Заставодавець не виконує зобов'язань щодо страхування предмету застави, в результаті чого Банком направлена претензія від 15 травня 2014 року № 2009 про повернення заборгованості по кредиту в сумі 7440,95 грн., де позичальнику було запропоновано в 10-ти денний строк з дня отримання даної претензії сплатити Банку заборгованість по нарахованих штрафних санкціях. Претензія банку залишилась не задоволеною, лист повернувся за закінченням терміну зберігання. До цього часу зобов'язання за договором застави позичальником не виконані. Враховуючи викладене, сума заборгованості за невиконання відповідачем умов договору Застави станом на 19 червня 2014 року складає 7440,95 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15). Згідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів у підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 7440,95 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., оплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved