Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

20.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та просить його задовольнити, посилаючись на таке: після смерті [INFO] його батька [PERSON] відкрилася спадщина та залишилось спадкове майно. Спадкоємцями першої черги спадкування є діти спадкодавця: він - [PERSON]; його брат - [PERSON]; його сестра [PERSON]. Брат спадщину не прийняв, відмовившись від своєї частки, а сестра спадщину прийняла. Остання навмисно приховала від нього факт відкриття спадщини та заволоділа всім спадковим майном батька. У зв'язку із цим він не зміг вчасно подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, бо проживає в Білорусі, а тому вважає, що пропустив 6-ти місячний строк для її подання з поважних причин і просить даний строк йому поновити. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, оскільки приїхати у судове засідання не може, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та дату судового засідання повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Оскільки позивач не висловився проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, копію спадкової справи, дослідивши та проаналізувавши інші докази, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини:[INFO] помер батько позивача - [PERSON], що вбачається з свідоцтва про смерть та про народження (а.с.6-7), після якого відкрилася спадщина. З копії спадкової справи встановлено, що заповіту померлий не залишав, а тому, спадкування відбувається за законом. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 2 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що на час відкриття спадщини у померлого було лише троє спадкоємців першої черги спадкування і це його діти: [PERSON] (позивач у справі), [PERSON], його сестра [PERSON]. Перший спадщину не прийняв, тому, звернувся із даним позовом до суду. Другий прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті проживав та був зареєстрований з батьком і вже 28.04.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру батька в [ADDRESS]. Третя спадщину не приймала, оскільки заяви про таке до нотаріальної контори не надходило. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку позивачем у позові зазначено неналежного відповідача - [PERSON], яка спадщину не прийняла. Належним відповідачем має бути спадкоємець, який прийняв спадщину і не надав згоду позивачеві на прийняття спадщини - [PERSON]. Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Отже, оскільки від позивача клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення співвідповідача не надходило, суд вважає, що позов пред'явлений не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Крім того, при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкова справа померлого не містить заяви позивача про прийняття спадщини, як і не містить постанови нотаріуса про відмову у вчиненні певної нотаріальної дії саме через пропуск позивачем 6-ти місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивачем не прийнято спадщину в установлений законом строк, коли особа, як спадкоємець, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України і позовні вимоги з цих правових підстав задоволенню не підлягають. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з двох підстав: по-перше, позов пред'явленого до неналежного відповідача, який не має обов'язок відповідати за позовом; по-друге, у позивача не виникло право на звернення до суду із даним позовом, оскільки останній не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи за видачею йому свідоцтва про право на спадщину та не отримав обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши всі наявні докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. В порядку ст. 88 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed