Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

20 квітня 2021 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24 лютого 2018 троку між ним та відповідачем було укладено договір позики в сумі 1600 доларів США - 10.02.2018 та 5400 доларів США - 24.02.2018, відповідно до якого відповідач позичив у нього вказані вище суми грошових коштів в іноземній валюті - доларах США із зобов`язанням повернути борг повністю за першою вимогою. В серпні 2019 року відповідач [PERSON] частково погасив борг - в розмірі 5420 доларів США, а частину коштів - 2580 доларів США зобов`язався повернути до 16.03.2021 року. На час звернення з позовом до суду, відповідач позичені кошти в сумі 2580 доларів США не повернув, таким чином ухиляється від виконання боргового зобов`язання, що зокрема підтверджується наявністю в позивача оригіналів боргової розписки від 24.02.2018 та розписки про повернення боргу до 16.03.2021. На підставі вище викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь борг за договором позики у іноземній валюті в сумі 2580 доларів США та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Полігас В.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що гроші в борг у [PERSON] він позичав разом [PERSON] , з метою придбання ескалатора, але безпосередньо грошові кошти він не отримував. Одночасно, вказав, що боргова розписка написана ним власноручно. На даний час ескалатор перебуває у власності Іваська, оформлений на його дружину. Частково повертав позивачу [PERSON] кошти також він. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики у формі письмової розписки, згідно умов якого відповідач 10 лютого 2018 року отримав грошові кошти в сумі 1600 доларів США, та 24 лютого 2018 року - 5400 доларів США, при цьому відповідач зобов`язався повернути кошти на першу вимогу позивача (а.с.12). В серпні 2019 року відповідач [PERSON] частково погасив борг, а частину коштів - 2580 доларів США зобов`язався повернути до 16.03.2021 року, що вбачається з письмових розписок відповідача [PERSON] (а.с.13, 14). На час звернення з позовом до суду, відповідач позичені кошти в сумі 2580 доларів США не повернув, таким чином ухиляється від виконання боргового зобов`язання, що зокрема підтверджується наявністю в позивача оригіналів боргової розписки від 24.02.2018 та розписки про повернення боргу до 16.03.2021. За змістом положень ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці,яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 31 жовтня 2018 року (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до позиції Верховного Суду постанові від 16.01.2019 (справа № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, враховуючи, що відповідач заборгував позивачу 2580 доларів США, згідно з письмовою розпискою, тому суд вважає, що саме таку суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн, сплачені позивачем згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0.2096942892.1 від 20.04.2021 (а.с. 1).

Outcome: approved