overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

20 вересня 2006 року позивач [PERSON] купив у [PERSON] належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: А - житловий будинок, а - веранда, Б - літня кухня, В - сарай, Г - погріб, Д - гараж, Е - сарай, Є - сарай, Ж - вбиральня в смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області по [ADDRESS]. За будинок позивач заплатив [PERSON], гроші в сумі 22 000 ( двадцять дві тисячі ) гривень. Про отримання грошей [PERSON], написав розписку позивачу. Після отримання грошей за будинок [PERSON], забрав з будинку всі свої речі та переїхав проживати до своєї дочки, оскільки був похилого віку, хворів і потребував стороннього догляду. Сторони обговорювали питання оформлення купівлі - продажі будинку в нотаріальній конторі і [PERSON], обіцяв позивачу підготувати для цього всю необхідну документацію. Позивач зі своєю сім'єю переїхав до будинку, перевіз свої речі і став робити в ньому ремонт, обробляти присадибну ділянку. Проте [INFO] року [PERSON], помер. Після його смерті позивач не може оформити купівлю - продажу будинку. Документи на будинок [PERSON], не підготував. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, поновити [PERSON] строк на звернення до суду з даною позовною заявою та визнати договір купівлі - продажу будинку дійсним, що підтверджується копією зведеного акту на будівлю ( а.с. 4 - 5 ), копією розписки [PERSON], кошти отримав в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 7 ), копією домової книги ( а.с. 8 - 10 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 11 ). Позивач володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

20 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] паспорт серії [NUMBER] виданий Криничанським РВ УМВС України у Дніпропетровській області21 січня 2002 року, було укладено кредитний договір № 001-03233-200907 від 20 вересня 2007 року. Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору, позивач - ПАТ «Дельта Банк» зобов'язується надати відповідачеві - [PERSON] кредит у сумі 4100,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених Договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування Кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти , виходячи зі ставки 12 % в рік. А ткож, за ведення кредитної справи Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 1,95 % в місяць, п. 2.5. Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредиту сумі 4100,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 33251383 від 20 вересня 2007 року та рахунок-фактура № 17 від 20 вересня 2007 року. Відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором № 001-03233-200907 від 20 вересня 2007 року в результаті чого станом на 25 лютого 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 1107,21 гривень, яка складається з: заборгованість за сумою по кредиту 0,00 грн.; заборгованість за відсотками 69,47 грн.; заборгованість за комісіями 1037,74 грн.; Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 001-03233-2000907 від 20 вересня 2007 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 4100,00 гривень, зі сплатою відсотків згідно умов договору. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 25 лютого 2014 року в сумі 1107,21 гривні, яка складається з заборгованості за відсотками - 69,47 гривень; заборгованості за комісією - 1037,74 гривні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

20 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по м. Золотоноші Золотоніського МУЮ у Черкаській області за актовим записом № 179, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії № 044299 від 20.09.2008 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2016 року, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, представник направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його та позивача відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Після розірвання шлюбу позивач у позовній заяві просила залишити набуте у шлюбі прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи виходить з наступного. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, на примирення не згідні, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

20 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Домантівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2008 року) . Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям не склалися, спільне господарство не ведеться з березня 2020 року. Причиною цьому стало те, що сторони мають різні погляди на життя, спокійно вирішувати сімейні питання, ніяких результатів не дало. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого виникають сварки та непорозуміння. Сторони почали проживати окремо. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій зазначила, про розгляд справи у її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, на розлучення згідний, просить справу розглядати у його відсутності, Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, вільної згоди на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

20 вересня 2008 року сторони уклали шлюб , який був зареєстрований Рідкодубською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис № 2. Мають сина - [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання ним алкоголем. Разом проживали до травня 2011 р. з того часу спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що перебуває в спільній власності, немає. Між ними досягнуто угоду про утримання дитини та місце її проживання. Просить розірвати шлюб між позивачем та [PERSON], зареєстрований 20.09.2008 р. в Рідкодубській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис № 02. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив задовольнити, оскільки сімя розпалась, примирення неможливе. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 20 вересня 2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований Рідкодубською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис № 2. З травня 2011 р. подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, спору про майно немає. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

20 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2012 року до їх повноліття. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

20 вересня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 1700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 1080 грн. 45 коп., за відсотками в сумі 13679 грн. 67 коп., у звязку з чим їй було нараховано 3200 грн. пені і комісій, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 898 грн. 01 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач їх визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 20 вересня 2012 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг), відповідачка оформила в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 2000 грн. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Позивач станом на 31 серпня 2016 року нарахував [PERSON] 1080 грн. 45 коп. заборгованості за кредитом, 13679 грн. 67 коп. заборгованості за відсотками, 3200 грн. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 898 грн. 01 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

20 вересня 2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1.02 га в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємицею по заповіту на спадкове майно померлого є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним до дня його смерті, але не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не зявилася з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 20 вересня 2012 року, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,02 га в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть та копією державного акта від 17 січня 2005 року. 26 червня 2012 року [PERSON] склав заповіт, в якому заповів усе своє майно [PERSON], а 13 вересня 2012 року [PERSON] З повідомлення нотаріуса від 25 червня 2016 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки з травня 2012 року постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Плескачівської сільської ради Смілянського району від 19 листопада 2015 року № 438. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

20 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства першої групи, перебуває на обліку в Маріупольській міській лікарні №7. Внаслідок хвороби він не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати, потребує постійного догляду та піклування, в зв'язку з чим просила визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Представник заінтересованої особи Органа опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської Ради Драний Н.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог [PERSON], вважає їх обґрунтованими і такими, що відповідають інтересам [PERSON] Суд, вислухавши сторони, прокурора, який вважав, що заява [PERSON] відповідає інтересам її сина та підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява знайшла своє підтвердження представленими суду доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатною розуміти значення своїх дій і (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства першої групи довічно. Відповідно до амбулаторної комісійної судово - психіатричної експертизи №527а від 20 листопада 2013 року [PERSON] виявляє стійкий хронічний психічний розлад - розумову відсталість в ступені імбецильності (помірна розумова відсталість- в редакції Міжнародної класифікації хвороби 10-го перегляду). За психічним станом в теперішній час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин [PERSON] має бути визнано недієздатним. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною. Судом встановлено, що заявниця є матір'ю [PERSON] та постійно мешкає з ним за однією адресою, протипоказань за медичним станом не має, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягалась. Іллічівська районна адміністрація, з метою захисту прав та інтересів недієздатної особи, яка не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, вважає за можливе і доцільне призначення [PERSON] опікуном [PERSON], про що надали подання. Таким чином, суд вважає, що з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів [PERSON] за доцільне встановити над ним опіку, призначивши заявницю його опікуном, оскільки вона є матір'ю, постійно здійснює за ним догляд, має особисте житло і за станом здоров'я може бути опікуном.

Outcome: approved