Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

21 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7039 грн. 92 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що проти стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 5759 грн. 26 коп. відповідач не заперечує, оскільки частину боргу вже сплачено в сумі 1280 грн. 66 коп., проте відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вини підприємства у невиплаті заробітної плати немає, оскільки через скрутне матеріальне становище немає можливості розрахуватися зі звільненими працівниками. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач наказом № 369к від 01.11.2007 року прийнята на посаду в порядку переведення із виробництва «Комфорт» розподілювачем робіт 4 розряду на дільницю по виготовленню вагон-будинків Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», а звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства згідно наказу № 5-к від 28.01.2014 року. Згідно довідки № 22 вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем на день звільнення становить 7039 грн. 92 коп. (а/с. 2). Проте, представником відповідача в судове засідання подані платіжні відомості про виплату у лютому та березні 2014 року позивачу заборгованості по заробітній платі за серпень та вересень 2013 року в сумі 1280 грн. 66 коп. Вказаним порушуються вимоги ст. 115 КЗпП України, яка зобов'язує виплачувати працівникам заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, а позивачу заробітна плата не виплачувалася упродовж тривалого часу. Крім того, ст. 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно в сумі 5759 грн. 26 коп. підлягає задоволенню. Також, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати (розрахунку при звільненні) призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідності прикладення додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, а також виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацією стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial