Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

21 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Управління-служба у справах дітей Красногвардійського района м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав. Позивачка у своєму позові посилалася на те, що 20.04.2002 року між нею та відповідачем, [PERSON],було укладено шлюб, від якого народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано 28.03.2006 року. Позивачка зазначила, що фактично шлюбні відносини були припиненні з жовтня 2004 року і з цього часу вони проживають окремо. За весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні. На сьогоднішній день дитині 11 років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила, ніколи про нього не цікавилася. Позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Управління-служба у справах дітей Красногвардійського района м. Дніпропетровська у судове засідання не з'явився. Про день, місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON]та відповідачем [PERSON],було укладено шлюб 20.04.2002 року, який розірвано 28.03.2006 року (а.с.4). Від спільного подружнього життя в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.5-6). Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини до повноліття дитини (а.с.7). Сторони припинили фактично шлюбні відносини в жовтні 2004 року і з цього часу вони проживають окремо. За весь цей час відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні. На сьогоднішній день дитині 11 років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила, ніколи про нього не цікавилася. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 09.12.2015 року за №3044 зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON]батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.33). Відповідач - [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням доньки не займається, не піклується про її стан здоров'я, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням зазначених обставин, того факту, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] законні, обґрунтовані та повністю доведені, а тому підлягають задоволенню. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved