overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

20.07.2017 позивач ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг в сумі 3401 грн. 30 коп., з яких: сума боргу за надання освітніх послуг 2703 грн. 00 коп., пеня 361 грн. 09 коп., 3 % річних 59 грн. 57 коп. та інфляційні витрати 277 грн. 64 коп., обґрунтувавши таким чином. Між ДВНЗ «Криворізький національний університет», правонаступником якого є ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет», та [PERSON] укладено договір №02-2362 від 31.01.2014 про надання освітніх послуг. Відповідно до умов даного договору позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою навчання за напрямом технологічна освіта (конструювання і моделювання одягу) з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», на підставі чого зараховано до університету. Термін дії договору з 01.02.2014 по 30.06.2016, загальна вартість освітньої послуги становить 11775 грн. 30.06.2016 відповідача відраховано з ДВНЗ «Криворізького державного педагогічного університету» у звязку з присвоєнням кваліфікаційні бакалавр технологічної освіти, вчителя технології та креслення. Заборгованість по оплаті за навчання складає 2703 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 611 та 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання відповідачу нараховано пеню в розмірі 361 грн. 09 коп., 3% річних в розмірі 59 грн. 57 коп. та інфляційні витрати в розмірі 277 грн. 64 коп. Суму боргу в добровільному порядку не сплачено, у звязку з чим позивач і просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 3401 грн. 30 коп. разом з сумою сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення. Надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позову, та просить стягнути з відповідача заборгованість та витрати на оплату судового збору, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що у справі є поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

20.07.2017 позивач ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг в сумі 4462 грн. 87 коп., з яких: сума боргу за надання освітніх послуг 3150 грн. 00 коп., пеня 420 грн. 81 коп., 3 % річних 154 грн. 81 коп. та інфляційні витрати 737 грн. 25 коп., обґрунтувавши таким чином. Між ДВНЗ «Криворізький національний університет», правонаступником якого є ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет», та [PERSON] укладено договір №02-2814 від 01.09.2014 про надання освітніх послуг. Відповідно до умов даного договору позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за денною формою навчання за напрямом туризм з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», на підставі чого зараховано до університету. Термін дії договору з 01.09.2014 по 30.06.2018, загальна вартість освітньої послуги становить 37200 грн. 12.01.2016 відповідача відраховано з ДВНЗ «Криворізького державного педагогічного університету» за невиконання навчального плану. Заборгованість по оплаті за навчання складає 3150 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 611 та 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання відповідачу нараховано пеню в розмірі 420 грн. 81 коп., 3% річних в розмірі 154 грн. 81 коп. та інфляційні витрати в розмірі 737 грн. 25 коп. Суму боргу в добровільному порядку не сплачено, у звязку з чим позивач і просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 4462 грн. 87 коп. разом з сумою сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення. Надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позову, та просить стягнути з відповідача заборгованість та витрати на оплату судового збору, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що у справі є поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

20.07.2017р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 30.12.2011р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою, за час якого 28.03.2013р. у них народилася донька [PERSON], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з серпня 2016 року стали проживати окремо, донька проживає біля відповідачки. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини. Позивач в судове засідання не зявився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, при цьому просить суд залишити незмінним її прізвище «Демовська», а справу розглянути без її участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, дитина проживає біля відповідачки, позивач на примирення не згоден і відповідачка не заперечує проти позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і відповідачки, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги відповідачки щодо надалі іменуватися прізвищем «Демовська» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд розяснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

20.07.2017р. [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. _________________________________________________________________ _________________________________________________________________ На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

20.07.2017 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним її племінника [PERSON] [INFO]. Заявник мотивує заяву тим, що [PERSON] інвалід дитинства ІІ групи від народження розумово відсталий не навчався, не читає, не пише, непрацездатний і страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Згідно медико-соціальної експертизи (МСЕК) серії 10-ААА № 460537, підтверджено інвалідність, термін дії безстроковий. Внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому у зв'язку з цим може бути визнаний недієздатним. 24.07.2017 року ухвалою суду провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 16.08.2017 року за клопотанням заявника провадження по справі зупинено, в звязку з призначенням судово психіатричної експертизи, щодо визначення психічного стану [PERSON] [INFO]. 21 вересня 2017 року від КЗ Кіровоградської обласної психіатричної лікарнінадійшов висновок експертизи згідно якого комісія прийшла до висновку, що [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Визнання [PERSON] недієздатним, заявнику потрібно для виконання обовязків опікуна над ним. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, просить визнати її племінника недієздатним, а її опікуном, племінника [PERSON] Васильовича. Представник орган опіки і піклування Солгутівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому порядку надав суду заяву, в якій заяву про визнання недієздатним [PERSON]недієздатним та встановленням над ним опіки, визнав не заперечує проти встановлення опіки та просить справу розглянути у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], знаходиться на обліку з приводу хронічного психічного розгляду, є інвалідом дитинства 2 групи. Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 401 проведеної судом амбулаторної психіатричної експертизи від 15.09.2017 р. [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] також встановлення опіки над ним. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON], зацікавлена особа Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Із заяви вбачається, що заявниця є дружиною [PERSON], [INFO]. Останнім часом [PERSON] дуже хворів та 23.06.2017 року помер у міській лікарні №1 міста Макіївка. Донецької області. 24.06.2017 року було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] №710, а також довідку про причину смерті. В обмін на лікарське свідоцтво про смерть, 27.06.2017 року заявниці було видано свідоцтво про смерть [PERSON] Розуміючі, що всі документи, які заявниця отримала на окупованій частині України що підтверджують факт смерті чоловікане є дійсними, заявниця звернулася до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням видати їй свідоцтво про смерть чоловіка. Однак в видачі даного документу їй було відмовлено у звязку з тим, що для підтвердження факту смерті, був предявлений документ, виданий на тимчасово окупованій частині території України, який є не дійсним. Заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, який помер 23.06.2017 року в м. Макіївка, Донецької області, Україна, від аневризми черевного відділу аорти з розривом. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа - представник Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області до суду не зявилася. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі, що підтверджується: копіями паспорта (а.с. 4,7), копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 6), лікарським свідоцтвом про причини смерті (а.с. 8), відмовою у проведенні державної реєстрації смерті (10), копією свідоцтва про одруження (а.с. 12), та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 1, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, який помер 23.06.2017 року в м. Макіївка, Донецької області, Україна, від аневризми черевного відділу аорти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, мотивуючи тим, що відповідачка проживає окремо з січня 2014 року та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі, на винесення заочного рішення в разі неявки відповідача згоден. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з батьком. Договір про утримання неповнолітнього сина не укладено. Стан здоров'я дитини нормальний. Відповідачка інших непрацездатних осіб на утриманні немає. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідачки, яка буде стягуватись щомісяця позивачу, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 11.11.2011 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] 2014 року народження, яка проживає з матір'ю. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягав, на примирення не згодний, фактичні шлюбні відносини припинені в лютому 2014 року. Донька [PERSON] 2014 року народження проживає та залишиться проживати з матір'ю. Відповідачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, на примирення не згодна, фактичні шлюбні відносини припинені в лютому 2014 року, донька після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 11 листопада 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №379. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони погодили, що спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в лютому 2014 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, мотивуючи тим, що відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі, на винесення заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Договір про утримання неповнолітнього сина не укладено. Стан здоров'я дитини нормальний. Відповідач інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідча аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі, на винесення заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Договір про утримання неповнолітньої дочки не укладено. Стан здоров'я дитини нормальний. Відповідач інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved