Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

19 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Лівенської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 02 листопада 2014 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,56 га у межах згідно з планом, що розташована на території Лівенськоїсільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємицею за законом після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] Крім того, в заяві позивач просила встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є дочкою померлої 02.11.2014 року [PERSON] Згідно повідомлення завідувача Полтавською районною державною нотаріальною конторою від 10.08.2015 року позивачу у звязку з відсутністю підтвердження факту родинних відносин з [PERSON] рекомендовано для вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Лівенської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-22/295 від 15.10.2015 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 01-14/2304 від 09.10.2015 року про розгляд справи без його участі, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], наявних в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с. 16, 17). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 188288 від 30.05.2003 року перебувала земельна ділянка площею 3,56 га у межах згідно з планом, що розташована на території Лівенськоїсільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с. 6). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5302813952015 від 20.07.2015 року площа земельної ділянки з кадастровим номером 5323483000:00:001:0249, що розташована на території Лівенськоїсільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, і яка належить [PERSON], становить 3,5607 га (а.с. 7-11). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 284409, виданого виконкомом Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області03.11.2014 року, [PERSON] померла 02 листопада 2014 року (а.с. 5). В повідомленні державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної конторивід 28.08.2015 року вказано, що спадкова справа після померлої 02.11.2014 року [PERSON] заведена за заявою про прийняття спадщини за законом від [PERSON] (а. 30). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved