Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

20 травня [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року в с. Леб'яже, Чугуївського району, Харківської області померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина в виді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] та земельної ділянки при ньому. Позивач в позові зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті матері, якою за життя складений заповіті на його користь на все майно що їй належало. [PERSON] отримала будинок за вищезазначеною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON], але оскільки вищевказане свідоцтво не було зареєстроване в БТІ, право власності у [PERSON] на будинок [ADDRESS], не настало. З 1 січня 2013 року органи БТІ втратили право на державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Виникла ситуація, при якій через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна у зв'язку з відсутністю обов'язку щодо реєстрації на час володіння спадкодавцем цим майном, спадкоємець не може набути права власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. З зазначених підстав позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON]. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач проти позову не заперечував. Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 436364, виданим Леб'язькою сільською радою Чугуївського Харківської області, актовий запис № 12 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: на житловий будинок № [ADDRESS], що належить померлій на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 січня 1985 року Чугуївською держнотконторою Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № [NUMBER] (а.с.11), однак у встановленому законом порядку право власності на зазначене майно не зареєстрованого в Чугуївському МБТІ, про свідчить відповідна довідка (а.с.12). Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Згідно до вимог статті 1221 Цивільного Кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, часом відкриття спадщини є [INFO] року, а місцем відкриття спадщини - село Леб'яже, Чугуївського району, Харківської області. На підставі вимог статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя склала заповіт, щодо вирішення долі вище вказаного майна (а.с.10), тому спадкування здійснюється за заповітом. Згідно із статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та статтею 1218 Цивільного кодексу України, де зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до пункту 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Відповідачем заперечень до позову не надано. З зазначених правових підстав, суд вважає, що оскільки у встановленому законом порядку право власності на зазначене майно не зареєстроване, права позивача, як спадкоємця порушені, тому за [PERSON] повинно бути визнане право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved