Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем вона не уклала, деякий час вони проживали разом однією сім'єю. Після припинення спільного проживання відповідач припинив утримувати їх доньку, що змусило її звернутись до суду із захистом своїх прав. 08.07.2008 року Жовтневий районним суд м. Дніпропетровська виніс рішення, яким вирішив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, в розмірі 475 грн. на місяць, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на її користь, починаючи з 29.01.2008 року. Однак з того часу минуло 10 років і змінились обставини при яких виносилось рішення. Просить змінити розмір аліментів шляхом стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ј від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подачі позову і досягнення дитиною повноліття. 29 листопада 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.20). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання від неї через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2008 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь матері дитини [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 475 грн. на місяць, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2008 року (а.с.10). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2014 року відповідача [PERSON] оголошено в розшук (а.с.14) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Враховуючи, що після визначення судом розміру аліментів змінилося законодавство, що встановлює мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню, тому наявна підстава для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд вважає, що оскільки батьки несуть однакову відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини, а для нормального існування та забезпечення дитини розмір коштів на її утримання повинен щонайменше досягати розміру прожиткового мінімуму, тож суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] до ј частики всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття з урахуванням того, що збільшення розміру аліментів відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили. Разом з цим, оскільки позивачка є звільненою від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved