Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

20 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до СУФР ГУ Міндоходів в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про скасування арешту з земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0600 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:0675, розташованої за адресою: [ADDRESS], накладеного на підставі постанови Слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації в Одеській області б/н від 02.11.2011 р. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим повідомленням, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 135 360 доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами укладено договір іпотеки від 06.06.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого третя особа передав в іпотеку банку земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0600 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:0675, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У подальшому, у зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач, відповідно до умов кредитного договору, договору іпотеки та чинного законодавства України, розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. На даний час між банком та позичальником досягнуто домовленість по мирному врегулюванню спору шляхом продажу іпотечного майна зі згоди боржника, але у ході проведення підготовчих дій для продажу вищевказаної земельної ділянки, позивачу стало відомо, що постановою Слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації в Одеській області б/н від 02.11.2011 р. накладено арешт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0600 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:0675, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Таким чином, за наявності іпотечного договору, укладеного з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», має переважне право перед іншими кредиторами звернути стягнення на передане в іпотеку майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення іпотечного майна з-під арешту, оскільки такий арешт унеможливлює задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок іпотечного майна, чим порушені права позивача та вищевказані норми законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи переважне право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved