Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

19 червня 2017 року позивачки звернулися до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної А.А., ТОВ «Кей-Колект», державного реєстратора КП «Будинок юстиції» Дніпропетровської обласної ради Петриченко К.Г., треті особи - ПАТ «УкрСиббанк», управління-служба у справах дітей Центральної районної в м. Дніпрі ради, про визнання дій незаконними, скасування реєстрації права власності, визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачки були співвласницями квартири [ADDRESS]. Квартира є предметом іпотеки у кредитних правовідносинах між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк». У червні 2017 року позивачки дізналися, що за заявою ТОВ «Кей-Колект» як нового іпотекодержателя приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною А.А. право власності на предмет іпотеки було передано ТОВ «Кей-Колект». При цьому останнім та державним реєстратором не було дотримано процедури, визначеної Законом України від 05.06.2003 року №898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон №898-IV) та договором іпотеки. Викладені обставини стали причиною звернення позивачок до суду з позовом про визнання незаконними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру за новим власником, скасування такої реєстрації права власності, визнання права власності на квартиру за позивачками (а.с.а.с. 4 - 6, 26). У судовому засіданні [PERSON], представник позивачок позов підтримали, а представник ТОВ «Кей-Колект» - заперечував проти його задоволення. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юніна А.А., державний реєстратор КП «Будинок юстиції» Дніпропетровської обласної ради Петриченко К.Г., представник управління-служби у справах дітей Центральної районної в м. Дніпрі ради до суду не з'явилися, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності (а.с.а.с. 78, 140). Представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачок, представника ТОВ «Кей-Колект», вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачки на підставі свідоцтва про право власності від 16.03.2007 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, були співвласницями (по 1/2 частині) квартири [ADDRESS] (а.с. 7). У квартирі крім позивачок також були зареєстровані й мешкали [PERSON], [PERSON] та малолітній [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 27 червня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11366228000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за яким позивач отримала кошти в сумі 70 000,00 доларів США (а.с.а.с. 9 - 16). На забезпечення укладеного кредитного договору між позивачками, з однієї сторони, та ПАТ «УкрСиббанк», з другої сторони, було укладено договір іпотеки від 27.06.2008 року №11366228000/1, предметом якого стала належна позивачкам квартира (а.с.а.с. 153, 154). 31 травня 2017 року державний реєстратор КП «Будинок юстиції» Дніпропетровської обласної ради Петриченко К.Г. на підставі письмової вимоги про усунення порушень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної А.А. було ухвалене рішення №35459727 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким право власності на спірну квартиру перейшло до нового іпотекодержателя - ТОВ «Кей-Колект» (а.с.а.с. 19, 20, 44 - 62, 148 - 167). Відповідно до частини першої статті 36 Закону №898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з розділом 5 договору іпотеки від 27.06.2008 року №11366228000/1 (яким керувалося ТОВ «Кей-Колект» при зверненні до нотаріуса) сторони на виконання приписів статті 36 Закону №898-IV досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Таким чином, сторони договору іпотеки, узгоджуючи питання позасудової передачі права на предмет іпотеки іпотекодержателю, домовились, що така передача має бути виключно шляхом укладення окремого договору. Між тим, такого договору між сторонами укладено не було. У відповідності з частиною першою статті 35 Закону №898-IV у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» не надсилав позивачкам письмові вимоги про усунення порушень, про що свідчить відсутність будь-яких доказів такого у документах, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною А.А. та Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.а.с. 43 - 62, 147 - 167). Натомість у наданих матеріалах містяться повідомлення про вручення позивачкам поштових відправлень, які на думку ТОВ «Кей-Колект» підтверджують направлення таких вимог (а.с.а.с. 156, 159). Суд критично ставиться до вказаних доказів, оскільки відправником у цих повідомленнях зазначено не іпотекодержателя, а нотаріуса, а самі відправлення були оформлені у вигляді цінних листів з описом вкладення. Самих же описів вкладень із зазначенням документів, які насправді були направлені, суду протягом розгляду справи надано не було. За правилами, встановленими підпунктом 1 пункту 1 Закону України від 03.06.2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон №1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку. Судом встановлено, що спірна квартира є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону №898-IV, виступає як забезпечення зобов'язань громадянки України [PERSON] за споживчим кредитом, наданим їй кредитною установою-резидентом України ПАТ «УкрСиббанк» в іноземній валюті. При цьому вказана квартира використовується позивачками як місце постійного проживання (у тому числі малолітньої особи), у їх власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а загальна площа квартири не перевищує 140 м2. Викладене свідчить про недотримання при вчиненні дій з відчуження квартири приписів Закону №1304-VII. Суд вважає помилковими твердження представника ТОВ «Кей-Колект» про те, що приведені положення стосуються лише звернення стягнення на майно, що здійснюється у порядку Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за змістом підпункту 1 пункту 1 Закону №1304-VII йдеться про будь-яке відчуження майна без згоди власника. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) з ТОВ «Кей-Колект» та на користь позивачок необхідно стягнути компенсацію понесених ними судових витрат: на користь [PERSON] - 2 125,25 грн. (а.с.а.с. 1, 3, 23), на користь [PERSON] - 1 805,25 грн. (а.с.а.с. 2, 29).

Outcome: approved