Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

21.08.2017 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON](16.08.2007 р. н.), доньки [PERSON] (02.09.2011 р. н.) у твердій грошовій сумі в розмірі по \~1 000,00 (одній тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В своєму позові позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі, тривалий час не проживають разом. Від шлюбу мають спільних дітей. Діти мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач вказує, що їй одній важко утримувати дітей, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач та її представник не зявився, 05.10.2017 р. представник позивача надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю. Крім того, просив суд розглядати справу у його відсутність (а. с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився, але 17.10.2017 р. надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги зазначені у позовній заяві не визнає (а. с. 19). У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копій свідоцтв про народження [PERSON] (16.08.2007 р. н.), [PERSON] (02.09.2011 р. н.) їх батьком записаний [PERSON] відповідач по справі (а. с. 4, 5). З довідки №474 від 16.08.2017 р., виданої виконавчим комітетом Долинівської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні (а. с. 6). В теперішній час відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Арцизька мясна компанія» та займає посаду електрика, що підтверджується довідкою про доходи №118 від 03.10.2017 р. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у звязку з чим з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті аліменти на утримання їх спільних дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні ж розміру аліментів, суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів на утримання 2 (двох) неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж мінімум, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, на кожну дитину, тобто не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2, 3 ст. 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тому, з урахуванням зазначених норм, суд вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки до досягнення старшою дитиною, тобто [PERSON] Дарєю Володимирівною, повноліття, тобто до 15.08.2025 р., включно. У випадку, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину [PERSON], аліменти слід стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття раніше. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача [PERSON] мають бути присуджені з 21.08.2017 р. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: partial