Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

21.07.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (з 14.06.2018 року найменування змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та, уточнивши позовні вимоги, зазначило, що 05.09.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № DNP0A80000133143, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 19017,85 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04.09.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 35982,75 доларів США, що складається з: 12984,07 доларів США - заборгованості за кредитом; 22998,68 доларів США - пені. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним договором у розмірі 25701,38 доларів США що складається з: 13278,97 доларів США - заборгованості за кредитним договором; 1,67 доларів США - заборгованості за відсотками; 11831,61 доларів США - пені; штрафів: 31,29 доларів США - фіксованої частини; 1222,39 доларів США - процентної складової. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитно-заставним договором за пенею за період з 12.06.2016 року по 12.06.2017 року у розмірі 3827,70 доларів США, що за курсом 26,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.06.2017 року становить 99979,52 грн. та судові витрати у справі. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначаючи, що Банком пропущено строк позовної давності. Так, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена позовна давність тривалістю в один рік. Отже у Банку виникло право пред'явити вимогу починаючи з дати невиконання кожного зобов'язання та протягом одного року від дати кожного невиконання зобов'язання. Представник відповідача зазначив, що оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив у травні 2010 року, то позов мав бути поданий Банком до травня 2011 року. Натомість Банк звернувся до суду з позовом лише у квітні 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Крім того, представник відповідача зазначив, що, оскільки строк позовної давності сплив для основної вимоги, то строк позовної давності сплив і для додаткових вимог також. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідач в період з 19.11.2014 року по 17.09.2015 року приймав участь в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У зв'язку з викладеним відповідач та його представник просили суд застосувати до вимог Банку строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позову. Також при вирішенні справи просили суд врахувати те, що Банком в рахунок погашення заборгованості за договором було звернуто стягнення на автомобіль відповідача та те, що відповідач приймав участь в антитерористичній операції , має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.09.2008 року сторони уклали кредитно-заставний договір № DNP0A80000133143. Відповідно до умов Договору Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 19017,85 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04.09.2013 року. Пунктом 13.11 цього Договору сторони погодили строк позовної давності про стягнення кредиту, винагороди, процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років. (а.с. 9-14). Додатковою угодою № 1 від 06.01.2018 року до кредитно-заставного договору № DNP0A80000133143 від 05.09.2008 року сторони погодили, що дата остаточного погашення заборгованості за договором 24.01.2018 року (а.с. 15). Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 12.06.2017 року виникла заборгованість у розмірі 35982,75 доларів США, що складається з: 12984,07 доларів США - заборгованості за кредитом; 22998,68 доларів США - пені. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитно-заставним договором у розмірі 25701,38 доларів США що складається з: 13278,97 доларів США - заборгованості за кредитним договором; 1,67 доларів США - заборгованості за відсотками; 11831,61 доларів США - пені; штрафів: 31,29 доларів США - фіксованої частини; 1222,39 доларів США - процентної складової (а.с. 4). Наведене свідчить, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитно-заставним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, розмір котрої підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позивачем розрахована заборгованість за період з 12.06.2016 року по 12.06.2017 року за пенею у розмірі 3827,70 доларів США, що за курсом 26,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.06.2017 року становить 99979,52 грн. (а.с. 160-163). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на встановлене, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею за період з 12.06.2016 року по 12.06.2017 року . Разом з тим, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитно-заставним договором у розмірі 25701,38 доларів США, Банком вже було звернуто стягнення на автомобіль відповідача в рахунок погашення заборгованості за цим кредитно-заставним договором, суд вважає за можливе зменшити суму пені, яка підлягає стягненню, з 99 979,52 грн. до 40 000,00 грн., задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково. При цьому суд також враховує, що відповідач приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Слід зазначити, що суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на пропуск строку позовної давності АТ КБ «ПриватБанк» з наступних підстав. Частиною першою статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст. 264 ЦК). Як вбачається з кредитно-заставного договору № DNP0A80000133143 від 05.09.2008 року, його сторони узгодили, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором встановлюється тривалістю у 5 років ( п. 13.11а.с. 12 зворотній бік). Також судом встановлено, позивач вже звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитно-заставним договором; 17.04.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про задоволення позову, а отже строк позовної давності перервався, розпочався заново та був встановлений до 17.04.2018 року. З цим позовом до суду позивач звернувся 21.07.2017 року, тобто в межах строку позовної давності. З огляду на це, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності по вимогами позивача. Суд задовольняє вимоги АТ КБ «Приват Банк» частково, стягуючи з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк» пеню за період з 12.06.2016 року по 12.06.2017 року у розмірі 40 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial