Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

21 грудня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява та була розподілена на суддю Малинникова О.Ф. На підставі розпорядження керівника апарату справа була розподілена на суддю Притула Н.Г. В позовних вимогах позивач просить: скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS], серія та номер: 44189954, виданий 30.09.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Гречух О.Я. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є власником зазначеної квартири та йому стало відомо про накладення арешту на квартиру на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Гречух О.Я. від 30.09.2014 року. Позивач звертався до відповідача із проханням зняти арешт, проте в такому проханні було відмовлено. Так як наявність обтяження майна позбавляє позивача в повному обсязі реалізувати право власності, позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, представників не направили, хоча належним чином повідомлені про судове засідання. До суду заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Золотоворітське» на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.2009 року. Як вбачається, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 27.05.2016 року, на підставі постанови 44189954, ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 30.09.2014 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS], відповідно номер запису про обтяження: 7174288 від 30.09.2014 року. Разом з тим, згідно з відповіддю відділу ДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від 01.12.2016 року, у виконавчому провадженні за виконавчим написом № 1012, виданого 25.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. по якому боржником була [PERSON] було накладено арешт на квартиру, так як вона належала боржнику на праві власності. А тому на підставі зазначеного відмовлено у знятті арешту з квартири. Як вбачається із тексту листа, він не містить інформації щодо виконавчого провадження, а саме: чи закінчене воно чи і на даний час перебуває на виконанні. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи викладене, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстави для арешту майна на даний час відсутні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність зняти арешт з квартири. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved