Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначала, що у період до 01.04.2008 року працювала у ПАТ «Азовзагальмаш» та була звільнена з підприємства за власним бажанням. За період з серпня 2014 року по квітень 2015 року підприємство заборгувало їй заробітну плату у загальній сумі 7154,89 гривень, яка не виплачена до сьогодення. В остаточній редакції позову просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 7154,89 гривень, грошову компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року у сумі 2448,26 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.04.2015 року по 01.12.2015 року у сумі 6794,38 гривень, а також моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 грудня 2015 року позов [PERSON] було задоволено частково та на її користь з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» стягнуто: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2015 року по 01 грудня 2015 року у сумі 6794 (шість тисяч сімсот девяносто чотири) гривень 38 копійок, без утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів; грошову компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати у розмірі 2488 (дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень 07 копійок, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів; моральну шкоду у сумі 500 (пятсот) гривень 00 копійок. В ході вирішення справи судом було встановлено факт утворення перед позивачем [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року у загальній сумі 7154,89 гривень, проте, питання щодо стягнення зазначеної суми з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» на користь позивача судом вирішено не було. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що прийняв рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи прийняти додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. В сенсі наведених обставин та викладених норм судом з власної ініціативи на вирішення постановлено питання про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вимог позивача [PERSON] щодо стягнення наявної заборгованості з виплати заробітної плати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про вирішення справи у її відсутність. Представник відповідача, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, проте, його неявка не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом було встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш» та наказом підприємства № 14 від 01.04.2015 року була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно із довідкою № 238/ро-830, наданою ПАТ «Азовзагальмаш» від 13.10.2015 року, розмір заборгованості по заробітній платі перед звільненим працівником [PERSON] становить 7154,89 гривень з урахуванням утриманих податків, зборів та обовязкових платежів, а саме: за серпень 2014 року 1006,44 гривень, вересень 2014 року 884,86 гривень, жовтень 2014 року 892,07 гривень, листопад 2014 року 830,93 гривень, грудень 2014 року 859,22 гривень, січень 2015 року 180,76 гривень, лютий 2015 року 657,92 гривень, березень 692,69 гривень, квітень 2015 року компенсація за невикористану відпустку 1150,00 гривень. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Факт наявності заборгованості у зазначеному розмірі та її невиплати на сьогодення було визнано представником відповідача в ході судового розгляду справи, а отже саме зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved