Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

20.09.2019 заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт смерті [PERSON] (ІНН [NUMBER] ), [INFO] , уродженки села Федюківка Лисянського району Черкаської області, [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Заява мотивована\~тим,\~що [INFO] померла її мати [PERSON] -- громадянка України. Місцем її проживання, та в подальшому настання смерті відбулося в м. Макіївка Донецької області. 15.07.2019 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки було видано Лікарське свідоцтво про смерть № 333 та Довідку про причину смерті [PERSON] 16.07.2019 року органом РАЦС Донецької Народної Республіки також було видане відповідне Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 1148, яке не відповідає зразку бланка свідоцтва про смерть, затвердженого ПКМУ від 10.11.2010 № 1025 та яке відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року є недійсним і не створює правових наслідків. У подальшому [PERSON] письмово звернулась до Віньковецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області для проведення реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , однак їй було письмово відмовлено в проведенні реєстрації. Місто Макіївка Донецької області є тимчасово окупованою територією, та за таких обставин свідоцтво про смерть від 16.07.2019 року, що видане незаконними органами влади ДНР є недійсним та не створює правових наслідків. Виходячи з цього [PERSON] не має можливості скористуватися своїм конституційним правом зареєструвати та отримати свідоцтво про смерть її матері [PERSON] у інший, ніж як у судовий спосіб. Встановлення цього юридичного факту заявнику необхідно для прийняття спадкового майна після смерті матері. Ухвалою суду від 20.09.2019 року у справі відкрито провадження. [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи -- Віньковецького районного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Хмельницькій\~області,\~будучи належним\~чином повідомленим, у судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] , померла [INFO] на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ст. 134 Конституції України та статей 1, 3, 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя тимчасово окупованою територією, яка є невід`ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 підставою для державної реєстрації смерті є свідоцтво про смерть форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. На теперішній час [PERSON] отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті [PERSON] в м. Макіївка не має можливості, оскільки зазначена територія є тимчасово окупованою. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки слідує, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у м. Макіївка Донецької Народної Республіки. Таким чином, зазначеним документом підтверджується факт смерті [PERSON] . Оскільки встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, суд бере до уваги надані заявником лікарське свідоцтво про смерть № 333, видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької Народної Республіки, як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON] , при цьому не може визнати вказане свідоцтво про смерть належними та допустимими доказами. Документи, як видані органом, що створений на тимчасово окупованій території Донецької Народної Республіки у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Проте виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені в свідоцтві про смерть особи, які видані органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Криму (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 вих. № 9-1130/0/4-16). З огляду на викладене суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території її матері [PERSON] та вважає доведеним факт її смерті, і визначає датою її смерті [INFO] та місцем смерті - м. Макіївка Донецької Області, Україна. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved