Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

20.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання відмови у виправленні помилки в правовстановлюючому документі протиправною та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що являється власником Ѕ частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] (до переномерації 8), на підставі договору дарування. Ця частина будинку, як зазначено у договорі дарування від 20.02.1988 року, належала дарителю [PERSON] на підставі рішення Шепетівського районного народного суду Хмельницької області від 24.08.1984 року. Проте, рішенням суду проведено розподіл домоволодіння по [ADDRESS] в натурі і виділено [PERSON] на праві приватної власності 50,4 % житлового будинку, який складається із кімнати №2, кімнати №4, кухні № 6 , коридору №1, другого відділення сараю; [PERSON] на праві приватної власності виділено 49,6 % житлового будинку, який складається із кімнати №3, кімнати №5, кладової № 7 , підвалу, першого відділення сараю. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину, яка складається з 496/1000 часток спірного будинку, що відкрилась після його смерті, прийняв його син [PERSON] . Позивач має намір подарувати свою частину будинку для свого сина [PERSON] , однак зробити цього не може, оскільки в результаті помилки секретаря Судилківської сільської ради, яка посвідчувала договір дарування, частка належного йому домоволодіння та адреса його розташування не відповідає даним, що визначені рішенням суду, що є перешкодою для реалізації його права власності. Його заява, подана до Судилківської сільської ради про виправлення помилки, залишилась без задоволення з підстав відсутності у посадової особи права на вчинення таких дій. 24.01.2020 року позивач [PERSON] подав заяву про зміну предмета позову, у якій просить суд визнати за ним право власності на 504/1000 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] , які складаються із: житлового будинку літера «АІ», загальною площею 103,3 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., сараю літера «Б», літньої кухні літера «В», сараю літера «Г», сараю літера «Д», літньої кухні літера «Е», гаражу літера «Є». Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2019 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 10 год. 00 хв. 23.12.2019 року, яке у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено на 13 год. 00 хв. 24.01.2020 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.01.2020 року задоволено клопотання позивача про приєднання до справи заяви про зміну предмета позову та залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] , проведення підготовчого судового засідання відкладено до 14 год. 00 хв. 12.02.2020 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та ухвалити рішення за результатами підготовочого провадження у зв`язку із визнанням позову відповідачами. Представник відповідача Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у підготовче судове засідання не з`явився. Проте, сільський голова Котик Т.М. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Співвідповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши думки інших учасників справи, викладені в письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження з огляду на наступне. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що рішенням Шепетівського районного народного суду Хмельницької області від 24 серпня 1984 року, яке набрало законної сили 04 вересня 1984 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Також, проведено розподіл домоволодіння в [ADDRESS] , в натурі і виділено: [PERSON] на праві приватної власності 50,4% житлового будинку, який складається із кімнати № 2 , кімнати №4, кухні № 6 , коридору №1, другого відділення сараю; [PERSON] на праві приватної власності виділено 49,6% житлового будинку, який складається із кімнати № 3 , кімнати №5, кладової № 7 , підвалу, першого відділення сараю. Як вбачається з договору дарування від 20 лютого 1988 року, посвідченого секретарем Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Балінською Г.І. та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 26, [PERSON] належну їй на підставі рішення Шепетівського районного народного суду Хмельницької області від 24.08.1984 року частину житлового будинку з надвірними будівлями подарувала позивачу [PERSON] . Проте, в даному договорі зазначено, що [PERSON] прийняв у дар від [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Судилків і розташовані на присадибній земельній ділянці колгоспу ім. Горького, що не відповідає вищевказаному рішенню суду. Право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаного домоволодіння зареєстровано в Шепетівському БТІ 11.03.1988 року за № 854. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем майна останнього є його син - співвідповідач [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2013 року, виданого державним нотаріусом Шепетівської районної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1871, [PERSON] належить 496/1000 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі вищевказаного судового рішення. Згідно із відомостями книги погосподарського обліку житловий будинок, власниками якого являються [PERSON] та [PERSON] , згідно переномерації будинків значиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується даними довідки №1049 від 24.05.2019 року виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. З технічного паспорту від 20.05.2004 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2013 року вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] , складається із: житлового будинку літера «АІ», загальною площею 103,3 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., сараю літера «Б», літньої кухні літера «В», сараю літера «Г», сараю літера «Д», літньої кухні літера «Е», гаражу літера «Є». Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Передумовою для застосування положень статті 392 ЦК є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Враховуючи те, що з наданих та досліджених у суді письмових доказів слідує, що під час посвідчення договору дарування секретарем Судилківської сільської ради допущена помилка, у її виправленні позивачу відмовлено, її наявність є перешкодою у реалізації [PERSON] його права власності, визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, оригінал договору дарування, як слідує із пояснень представника позивача, втрачено, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає судовому захисту і позов належить задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 317, 321, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved