Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

21.04.2016 р. позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 28.11.2013 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу в борг грошові кошти у сумі 4000 дол. США.. У порушення умов договору відповідач у визначений строк позику не повернула, ухиляється від виконання грошових зобов'язань. У розписці ними не передбачений розмір процентів за договором позики, проте за прострочення виконання грошового зобов»язання відповідно до ч. 2 ст. 625, ч.1 ст. 1048 ЦК України відповідач повинен повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за весь період прострочення повернення боргу, а також сплатити проценти від суми позики в розмірі облікової станки НБУ.. Відповідно до розрахунку борг за договором позики складає суму 94040 грн., інфляційні втрати з 01.01.2014 по 25.12.2015 (включно) - суму 71470 грн. 40 коп., три проценти річних за період з 01.01.2014 р. по 25.12.2015 р. ( за 723 дня) суму 5588 грн. 29 коп., проценти від суми позики відповідно до рівня облікової ставки НБУ за період з 01.01.2014 по 25.12.2015 (723 дня) в сумі 66131 грн. 97 коп., а всього суму 237230 грн. 66 коп.. Позивач просив позов задовольнити. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач з позовом ознайомлена, заперечень не надала, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті суду для осіб, яким не надіслано кореспонденцію суду, адресовану одержувачам в АР Крим та м. Севастополі, у судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд установив, що 28.11.2013 р. сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 4000 дол. США. на строк до 01.01.2014 р., без сплати процентів, що підтверджується розпискою ( а. с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В обумовлений договором строк - 01.01.2014 р. відповідач грошові кошти в сумі 4000 дол. США не повернула, ухиляється від виконання грошових зобов'язань. Відповідно до розрахунку позивача станом на 25.12.2015 заборгованість за договором позики складає суму 237230 грн. 66 коп., з яких: борг в сумі 94040 грн., що еквівалентно 4000 дол. США, інфляційні втрати з 01.01.2014 по 25.12.2015 (включно) - суму 71470 грн. 40 коп., три проценти річних за період з 01.01.2014 р. по 25.12.2015 р. ( за 723 дня) суму 5588 грн. 29 коп., проценти від суми позики відповідно до рівня облікової ставки НБУ за період з 01.01.2014 по 25.12.2015 (723 дня) в сумі 66131 грн. 97 коп.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов»язання за договором позики не виконала, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 94040 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов»яаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного , з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 5588 грн. 29 коп., 3% річних за період з 01.01.2014 р. по 25.12.2015 р.. Щодо стягнення інфляційніх з 01.01.2014 р. по 25.12.2015 р. у розмірі 71470 грн. 40 коп. слід зазначити наступне. Постановою Верховного Суду України від 27.01.2016 р. у справі № 6-771цс15 визначено наступне. За змістом ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. За таких підстав, вимоги позивача про стягнення інфляційних в сумі 71470 грн. 40 коп. задоволенню не підлягають, оскільки валютою зобов'язання визначено дол. США. Одночасно вимоги позивача про стягнення процентів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.01.2014 р. по 25.12.2015 р. у сумі 66131 грн. 97 коп. задоволенню не підлягають , оскільки договором позики не встановлено розмір процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 28.11.2013 р. у сумі 94040 грн. що еквівалентно станом на 25.12.2015 сумі 4000 дол. США, та трьох процентів річних за період з 01.01.2014 р. по 25.12.2015 р. ( за 723 дні прострочення) в сумі 5588 грн. 29 коп., всього суми 99628 грн. 29 коп., - доведені та підлягають задоволенню, у решті вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 996 грн. 28 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial