overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що їй на праві приватної власності належить будинок № 17 по вул. Вишневій в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області, в якому вона і проживає. В її будинку раніше проживала [PERSON] Однак, більше року тому [PERSON], виїхала в м. Одеса і з того часу часу не проживає у її будинку. Добровільно [PERSON], з реєстрації не знялась. Тому, просила задовольнити її позов, визнати, що [PERSON], втратила право користування житлом. З довідки Любашівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області № 1211 від 11 липня 2016 року видно, що [PERSON], зареєстрована в [INFO]. На вказану адресу направлялись виклики до суду. Іншого місця проживання відповідача невідомо. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена відповідно до ст. 74 ЦПК України. Представник Любашівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не зявився. Про день і час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. З довідки Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області № 1211 від 11 липня 2016 року видно, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в будинку по вулиці Вишневій, 17 в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області, але за даною адресою не проживає. Місце її перебування невідоме. Вказаний факт також підтверджується актом обстеження, складеним депутатами Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 7,8). З виписки з по господарської книги № 22 за особовим № 1015 видно, що домоволодіння по вул. Вишнева, 17 в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області належить позивачу по справі (а.с. 9,10). Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ст. 71 ЖК України. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в будинку позивача більше одного року, тобто її відсутність не пов'язана з випадками, передбаченими ст. 71 ЖК України, які дають право на проживання у разі відсутності в місці проживання понад 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до закону у разі винесення рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням позбавлена такого права особа підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 19 травня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені півроку тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 19.05.2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №101. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

21 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]Р.о. про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1995 року, актовий запис № 179, від якого неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2015 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 3). Відповідач [PERSON]Р.о. у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сімї та примирення з позивачкою (а.с. 26). З*ясувавши позицію позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 29 квітня 1995 року зареєстрували шлюб (а.с. 8), від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з вересня 2015 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

21 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з 2012 року, мешкають окремо. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.6). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2012 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

21 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 березня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №43. 09 лютого 2012 року від шлюбу народився син [PERSON]. З 01 лютого 2015 року однією сімєю з відповідачем не проживають, у звязку з тим, що відповідач офіційно не працює, матеріально сімю не забезпечує, зловживає спиртними напоями, на підставі чого часто виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Вказані причини призвели до розпаду сімї. Просила розірвати шлюб, оскільки вважає, що сімю зберегти неможливо. До судового засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Ухвалою суду від 12.08.2016 року сторонам за клопотанням відповідача [PERSON] надавався строк на примирення, разом з тим, примирення не настало.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

21 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Сторони до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 29 вересня 2007 року по 26 травня 2015 року сторони перебували у шлюбі (а.с.5). 10 червня 2008 року у них народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БП№067452 (а.с.6). З довідки про склад сімї від 14.07.2016 року , виданої виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області, вбачається, що дочка проживає разом з матірю (а.с.7). Відповідач працює, але добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, дочка проживає разом з матірю, відповідач добровільно забезпечувати дитину матеріально відмовляється, хоча працює і має таку можливість. На його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

21 липня 2016 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позову посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 13.01.2016 року за адресою [ADDRESS], було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.1999 № 1357, а саме: самовільне підключення до електричної мережі з порушенням схеми обліку після відключення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

21 липня 2016 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором реструктуризації. В обґрунтування позову посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 06.05.2010 року за адресою [ADDRESS], було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.1999 № 1357, а саме: самовільне підключення до електричної мережі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

21 липня 2016 року позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення збитків. В обґрунтування позову посилається на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 06.10.2015 року за адресою [ADDRESS], було виявлено порушення ст. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.1999 № 1357, та ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», а саме: самовільне підключення до електромережі з порушенням схеми обліку після відключення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

21 липня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 10.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. В звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 04.05.2016 року має заборгованість 18464,07 грн., що складається з: 9080,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2257,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5043,76 грн. пені, 850 грн. штрафи, 500 грн. - штраф (фіксована складова), 855,43 грн. штраф (процентна складова), з них 122,64 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18464,07 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 10.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 8-10). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 04.05.2016 року має заборгованість що складається з: 9080,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2257,52 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5043,76 грн. пені, 850 грн. штрафи, 500 грн. - штраф (фіксована складова), 855,43 грн. штраф (процентна складова), з них 122,64 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року, а всього 18464,07 грн. (а.с. 5-7). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 18464,07 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

21 липня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 19.04.2008 року відповідач [PERSON]В отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2016 року має заборгованість 11117,71 грн., що складається з 7664,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2685,63 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 250 грн. штраф ( фіксована частина), 517,51 грн. штраф ( процентна складова). Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11117,71 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 19.04.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 6-7 ). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.06.2016 року має заборгованість що складається з 7664,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2685,63 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 250 грн. штраф (фіксована частина), 517,51 грн. штраф (процентна складова), а всього 11117,71 грн. (а.с. 5-12). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 11117,71 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Лісова, буд. 69 у с. Омельне Шацького району Волинської області, згідно з технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна, реєстровий № 296. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 29 серпня 2016 року в аг. Томашовка Брестсткого району Брестської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Лісова, буд. 69 у с. Омельне Шацького району Волинської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 19 червня 2012 року року секретарем Світязької сільської ради, яким усе своє майно заповів [PERSON] та [PERSON], в рівних частках. Заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємців обовязкової частки не встановлено. Право власності на вказане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, позивачам відмовлено в нотаріальному оформленні їх спадкових прав. Тому [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] просить суд визнати їх право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, матеріалами спадкової справи на імя [PERSON], інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 1217, 1220, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України,

Outcome: approved