Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

21.08.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір'ю [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. Батьком дітей є відповідач у справі. Шлюб між нею та [PERSON] розірвано 18.04.2016, а фактично шлюбні відносини були припинені з січня 2015, коли відповідач пішов з сім'ї та перестав проживати з ними однією сім'єю, а згодом і перестав цікавитись долею дітей. Діти проживають з нею, матір'ю. Відповідач з дітьми не спілкується, не приймає участі у вихованні, не забезпечує матеріально. У зв'язку з чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Змінити по-батькові дітей на «[PERSON]» та «[PERSON]». В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові, додатково пояснивши, що відповідач не виконує батьківських обов'язків, не сплачує аліменти. Нею було пред'явлено позов про стягнення аліментів, який рішенням Дзержинського районного суду від 21.08.2017 задоволено, але вона аліменти не отримує так як державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження, ніяких заходів щодо отримання аліментів нею вжито не було, так як їй непотрібно від відповідача нічого, вона тільки хоче позбавити його батьківських прав, задля того, щоб була можливість виїжджати з дітьми за межі України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Не з'являючись у судове засідання відповідач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Третя особа у судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за їх відсутності. Окрім того, третьою особою було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровано шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 18.04.2016 (а.с. 14). Від шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] відповідно (а.с.12,13). Як випливає з довідки голови правління Житловий кооператив «Оазис-4» діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] (а.с.8). З довідки головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14» вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] спостерігаються у КНП «МДП №14» з народження. Догляд за дітьми, у разі їх хвороб здійснює мати [PERSON] Рекомендації лікарів мати виконує в повному обсязі. Батько дітей з приводу стану здоров'я та з питань розвитку його малолітніх дітей до лікарів поліклініки не звертався (а.с.9). З характеристики, наданої завідувачем КЗ «ДНЗ №148» випливає, що [PERSON] та [PERSON] відвідують заклад з 28.02.2017. Зі слів вихователів вихованнім, навчанням та всебічним розвитком дітей займалась мати [PERSON] Мати відвідувала регулярно батьківські збори, свята, приводила та забирала дітей до закладу. За час відвідування дітей батько дитини жодного разу не з'явився в закладі. (а.с 10). З акту обстеження умов проживання №104 від 02.07.2018 вбачається, що зав. сектору ССД [PERSON], зав. сектору ССД [PERSON] на підставі заяви [PERSON], з метою підготовки матеріалів до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей, проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS]. Житло розміщене на 11 поверсі 16 поверхового будинку, складається з 2 кімната. Умов проживання добрі, квартира відремонтована, присутні всі комунальні зручності, помешкання обладнано сучасними меблями, побутовою технічкою, у квартирі чисто, світло, затишно. Стосунки у сім'ї доброзичливі (а.с.11). З копії рішення №638/4196/17 від 21.08.2017 вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у вигляді 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2017 і до досягнення кожним з дітей віку повноліття. Але як було пояснено позивачкою у судовому засідання рішення про стягнення аліментів не звернуто до виконання, так як позивач не має на меті отримання аліментів, а тільки позбавлення батьківських прав відповідача. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей (а.с. 30-31). Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Матеріали справи містять висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22.12.2018, в якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей. При цьому при складанні висновку сам батько [PERSON] не був присутнім на засіданні комісії Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Висновок складено на підставі пояснень матері дітей [PERSON], довідки, яка надана адміністрацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №418 ХМР, довідки, яка надана адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14». Є незрозумілим чому вихователі дитячого садочка та головний лікар поліклінік зробили висновок, що вихованням та всебічним розвитком дітей займається лише матір дітей, адже сам факт того, що матір відвідує батьківські збори, приводить та забирає дітей з садочка та відвідує лікаря не може свідчити про відсутність інтересу батька дітей до їх виховання. Окрім того, матеріали справи не містять негативної характеристики, докази винної поведінки [PERSON] та умисного ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом не виявлено позитивного результату у долі дітей, який має настати після позбавлення їх батьках прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] не надасть дітям полегшення. Позивачем не доведено, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме інтересам дітей та захисту її прав. При вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові №631/2406/15-ц від 13.03.2019. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки судом не виявлено підстав для позбавлення батьківських прав, позовна вимога про заміну дітям ім'я по-батькові також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною.

Outcome: dismissed