Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

19 січня 2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував з відповідачкою у шлюбі з 17 вересня 2011 року. Від спільного подружнього життя з відповідачкою вони мають сина [PERSON], [INFO] на якого відповідно до рішення Корюківського районного суду від 08 липня 2013 року він сплачує аліменти. Сімейне життя з відповідачкою не склалось і на підставі рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.08.2014 року їх шлюб було розірвано. Протягом останнього року відповідачка стала зловживати спиртним напоями, сходити з дому, перебувати у сімнівних компаніях, вести аморальний спосіб життя. Свідком цього всього майже завжди був їх малолітній син. Усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування свого сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження його психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, важає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з ним, оскільки він спроможний забезпечити його всім необхідним. Колишня дружина, [PERSON] постійного місця проживання не має , тривалий час проживала на квартирі по [ADDRESS]. Але цей будинок згорів. Під час пожежі його син мало не загинув у вогні. Колишня дружина неодноразово залишала їхнього сина у своїх родичів, які потім телефонували йому і просили забрати дитину. Оскільки відповідачка протягом останнього часу зловживає спиртиними напоями, не має постійного місця проживання, сходить з дому, перебуває у сімнівних компаніях, веде аморальний спосіб життя, не має роботи, заробітку та не піклується про малолітнього сина, не займається його вихованням та розвитком, позивач просить визначити за ним місце проживання дитини [PERSON].[INFO] народження; припинити стягнення з нього аліментів; стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини: неповнолітнього сина [PERSON].[INFO] народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини; допустити негайне виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. При початку розгляду справи у судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні бо вона вже має житло, де є все необхідне для виховання дитини, а також вказує, що веде належний спосіб життя. В подальшому відповідачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була належним чином повідомлена про що свідчать розписки про вручення судових повісток, тому за згодою інших учасників провадження, суд врахувавши позовні вимоги позивача, та взявши до уваги можливість розглянути справу без участі відповідача, прийшов до висновку про можливість заочно розглянути справу без її участі відповідно до ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні представники третьої особи на боці позивача, що не заявляють самостійних вимог, служби у справах дітей Корюківської РДА, та органу опіки і піклування Корюківської РДА, Одерій О.А. та Терещенко І.Є. позов підтримали і просять його задовольнити, оскільки позивач піклується про дитину, а відповідач веде аморальний спосіб життя, житла не має, і за своїм характером не може піклуватись за дитину і належно її виховувати. Також представник третьої особи Терещенко І.Є. вказала, що після того, як відповідач назвала адресу де вона вже має житло, вони двічі виїздили з працівниками КМСД Корюківського РВ УМВС для обслідування умов проживання, але відповідача там не було, а подвір'я не прибрано від сміття та пляшок від алкогольних напоїв, а деяких вікнах будинку відсутнє скло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є сусідом позивача і бачить, що з січня 2015 року позивач виховує свого малолітнього сина, а відповідачку взагалі не бачить, що вона проживає з позивачем і виховує дитину. Зі слів знайомих знає, що відповідачка веде аморальний спосіб життя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає разом з матір'ю позивача і перебуває з нею в цивільному шлюбі. Позивач проживає по сусідству з ними , тобто його будинок через дорогу до їх будинку. В позивача з відповідачкою є малолітня дитина, але сімейне життя у них не склалось і вони поживали окремо. В жовтні 2014 року, будинок, де залишилась проживати відповідачка з сином, згорів, тому їх позивач забрав проживати до себе. Через деякий час відповідачка забравши сина пішла від нього, а потім позивач забрав дитину і проживає з ним. За час проживання дитини у позивача, відповідачка не намагалась вести належний спосіб життя і виховувати дитину, тому дитина вже звикла до батька і життєві та його стосунки не порушуються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні свідчення, що і свідок [PERSON], а також додала, що відповідачка, за час, коли позивач забрав сина, не намагалась взяти дитину для спілкування, а тільки декілька раз будучи в стані алкогольного сп'яніння, приходила та вчиняла сварки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він був сусідом відповідачки коли вона знімала будинок поряд з ним, який потім в подальшому згорів. За час коли вона проживала поряд, то бачив, що вона ходила з дитячою коляскою по вулиці. Як виховує чи не виховує відповідачка дитину і де вони знаходяться йому не відомо. Як встановлено судом, позивач перебував з відповідачкою у шлюбі з 17 вересня 2011 року. Від спільного подружнього життя з відповідачкою вони мають сина [PERSON], [INFO] на якого відповідно до рішення Корюківського районного суду від 08 липня 2013 року він сплачує аліменти. Сімейне життя з відповідачкою не склалось і на підставі рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.08.2014 року їх шлюб було розірвано. Протягом останнього року відповідачка стала зловживати спиртним напоями, сходити з дому, перебувати у сімнівних компаніях, вести аморальний спосіб життя. Свідком цього всього майже завжди був їх малолітній син. Усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування свого сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження його психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, важає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з ним, оскільки він спроможний забезпечити його всім необхідним. Колишня дружина, [PERSON] постійного місця проживання не має , тривалий час проживала на квартирі по [ADDRESS]. Але цей будинок згорів. Під час пожежі його син мало не загинув у вогні. Колишня дружина неодноразово залишала їхнього сина у своїх родичів, які потім телефонували йому і просили забрати дитину. Оскільки відповідачка протягом останнього часу зловживає спиртиними напоями, не має постійного місця проживання, сходить з дому, перебуває у сімнівних компаніях, веде аморальний спосіб життя, не має роботи, заробітку та не піклується про малолітнього сина, не займається його вихованням та розвитком, позивач вирів звернутись до суду. Відповідно до актів обстеження умов проживання сім'ї позивача, складених начальником служби у справах дітей Корюківської РДА Одерій О.А., головним спеціалістом служби у справах дітей Корюківської РДА Терещенко І.Є., головним спеціалістом з питань опіки та піклування служби у справах дітей Корюківської РДА, Тополь О.М. - умови проживання гарні. В будинку тепло, чисто, є необхідна побутова техніка та меблі. Сімя забезпечена продуктами харчування, постільною білизною, засобами гігієни. Дитина має місце для відпочинку та ігор, забезпечена одягом, взуттям, іграшками. Належних актів обстеження умов проживання відповідача не надано, бо постійного місця проживання відповідача не має, а в названому відповідачем місці проживання обстеження неможливо було провести із-за відсутності за його місцем знаходження відповідача та інших осіб. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно із ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до чинного сімейного законодавства батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає негайному виконанню. На підставі вищевказаного, вислухавши доводи сторін, свідків, думку представників служби у справа дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, які як належні спеціалісти позов підтримали і наполягають на задоволенні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, оскільки відповідач зловживає спиртиними напоями, не має постійного місця проживання, сходить з дому, перебуває у сімнівних компаніях, веде аморальний спосіб життя, не має роботи, заробітку та не піклується про малолітнього сина, не займається його вихованням та розвитком. Оскільки позов задовольняється, а позивач в позові просить судовий збір сплачений ним при зверненні з позовом до суду залишити за ним, тому його слід залишити за позивачем.

Outcome: approved