Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

21 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], де зазначила що, він народився 18.02.1999 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], які перебували в шлюбі з 1997 року по 2001 року. На теперішній час він навчається в Маріупольському коледжі Донецького Національному університеті економіки і торгівлі ім.. [PERSON] на денній формі навчання на бюджетній основі. Стипендію він не отримує, мешкає разом з матірю. Просив стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на період навчання у розмірі 1/4 від усіх видів доходу. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі наданих ним документів. Відповідач надав суду заяву, де зазначив,що він позовні вимоги визнає частково, просив розглянути справу у його відсутності на підставі наданих ним письмових документів. В звязку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ст. 197 ЦПК України, не проводилось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.1999 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]П.( [PERSON]П.) На теперішній час [PERSON] мешкає разом за матірю. З 1 вересня 2015 року позивач [PERSON] є студентом денної форми навчання 2 курсу зі спеціальності «Виробництво харчової продукції» в Маріупольському коледжі Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] з терміном навчання до 30.01.2019 року, що підтверджується довідкою №315 від 21.02.2017 р.( а.с.7). Стипендію він не отримує , мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу не надає. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд приходить до наступного. Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З огляду на ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням ч. 1 ст. 182 СК України приходить до наступного. [PERSON]. продовжує навчання, що підтверджено наданими суду документами, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, стипендію він не отримує. Мати [PERSON] [PERSON] , з якою він разом мешкає, працює у КП «Маріупольське Трамвайно-тролейбусне Управління» та її середньомісячний заробіток за період з вересня 2016 року до лютого 2017 року складає 4657,49 грн. Відповідач працює у ТОВ «Метінвест-промсервіс» на посаді слюсара-ремонтника 6 розряду та його середньомісячний заробіток складає 10024 грн. При виначенні суми аліментів , що підлягають стягненню , суд бере до уваги заробіток відповідача, враховує заробіток позивачки, те, що [PERSON] є повнолітньою особою , проживає з матірю, яка має постійний заробіток та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача та користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця на період навчання до досягнення [PERSON] 23 річного віку. При цьому суд зазначає, що у відповідач є можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до вимог ст.. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 грн., від сплати яких позивач був звільнений при поданні позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial