Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

21.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 06 вересня 2016 року, який був зареєстрований у Виконкомі Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 31. Від шлюбу з чоловіком вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею. Сім'я їх фактично розпалася наприкінці 2016 року. З цього часу, матеріальну допомогу на утримання їхньої дочки, відповідач надає, але лише за її проханням. Вона хоче щоб відрахування велися у встановленому законом порядку. Відповідач є працездатною людиною, працює і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Просить суд, стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Дніпро, аліменти на утримання дочки - [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини його доходу, до повноліття дитини на її користь, починаючи з дня подання заяви до суду. Позивач до початку підготовчого судового засідання надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає, заперечень не має, проти задоволення позову не заперечує. Суд дослідив докази, які були надані суду, приходить до наступного: Згідно Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 31 від 06.09.2016 року - сторони зареєстрували шлюб. ( а. с. 3) Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 20.02.2017 року виданого Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 5) З Довідки виданої Іларіонівською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області від 13 листопада 2017 року № 3198 вбачається, що дитина [PERSON], проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка стверджує, що відповідач на утримання дитини матеріальну допомогу надає, але тільки за її вимогу, тому вона хоче щоб відрахування велися у встановленому законом порядку. При визначенні розміру аліментів враховується наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Сторонам роз'яснити, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача з приводу стягнення аліментів на утримання дитини в частці від його заробітку (доходу), суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved