Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

21.08.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.06.2001 року він уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 243. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 26.09.2001 року зроблено відповідний актовий запис №586. Однією родиною з відповідачем вони перестали проживати з червня 2014 року. Причиною припинення подружніх відносин стала подружня зрада його дружини з іншим чоловіком, а також абсолютно різні погляди та бачення сімї взагалі, що остаточно призвело до відчуження і втрати почуття любові та поваги до неї. Подальше сумісне життя та збереження родини вважає неможливим. На примирення не згоден. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 09.06.2001 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №243. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву (вих. 38490 від 15.09.2015) з проханням справу розглянути в його відсутність та зазначив, що позов підтримує в повній мірі. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надала до суду заяву (вих. 38488 від 15.09.2015) з проханням розглядати справу у її відсутність, позов визнала. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 09.06.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №243. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на сімейні відносини та відсутність взаєморозуміння. На примирення позивач не згоден, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~\~судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved