Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

20.08.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини позивачки [PERSON], [INFO]. В зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. Коли дитині виповнилось сім місяців стосунки між сторонами припинились і з того часу відповідач відвідував сила лише декілька разів, переважно в нетверезому стані. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримує від батька жодного подарунку, жодної іграшки. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям. Позивачка зазначає, що відповідач не відвідував сина, а ні в дитячому садочку, а ні в середньо-освітньому навчальному закладі. За твердженням позивачки, безвідповідальна поведінка відповідача заподіює дитині серйозну душевну травму, моральну та психічну шкоду, внаслідок чого дитина позбавлена повноцінного виховання та догляду. До початку судового розгляду позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Прокурор до початку судового розгляду звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява представника про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву та свій висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав третя особа підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 10). При цьому, за змістом довідки форми 3 №135 від 04.09.2013 року дитина зареєстрована та проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Батько дитини за вказаної адресою не зареєстрований та не проживає. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується копією характеристики на дитину СЗШ №103 м. Києва (а.с. 12) та письмовими поясненнями друзів, знайомих і сусідів позивачки (а.с. 13-20). З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №3922/41/2/103 від 11.06.2014 року, що батько дитини з сином не проживає з 2004 року, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає. Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини (а.с. 21-22). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судове засідання відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутності його вини у невиконанні своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд, враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина у зв'язку з невиконанням ним своїх батьківських обов'язків. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved