Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту. Свої вимоги мотивує тим, що постановами державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 січня 2008 року відкрито виконавчі провадження № 6075178 та № 6073795 про стягнення з нього на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва коштів у сумі 1700 гривень 67 копійок. Крім того, державним виконавцем було накладено арешт на все майно, яке належить йому на праві власності. Оскільки відрахування боргу проводилося з пенсії Управлінням по нарахуванню та виплаті пенсій при ГУ ПФУ України в м. Києві, яке територіально знаходиться в Дніпровському районі м. Києва, тому документи виконавчого провадження були передані до ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва. Після фактичного виконання рішення в повному обсязі, ним було направлено звернення щодо закриття виконавчого провадження до ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва. ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва листом від 10 червня 2011 року відповіло, що у червні 2010 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. 29 грудня 2016 року він звернувся до приватного нотаріуса КМНО для укладення договору міни житлової площі, проте його повідомили про наявність накладеного арешту на його майно. На його звернення Солом'янський районний ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві листом від 22 березня 2017 року відповів, що зняти арешт немає можливості, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з квартири [ADDRESS], що йому належить, накладеного постановами державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 січня 2008 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи від 11 лютого 2008 року № 6566838, № 6567504 щодо арешту зазначеної квартири. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила справу розглядати у її відсутність (а.с. 36). Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 32, 33). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 січня 2008 року відкрито виконавче провадження № 6075178 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2829, виданого 12 жовтня 2007 року Солом'янським районним судом м. Києва (а.с. 13). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 січня 2008 року відкрито виконавче провадження № 6073795 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2829-1, виданого 12 жовтня 2007 року Солом'янським районним судом м. Києва (а.с. 14). Зазначеними постановами накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], та заборонено здійснювати його відчуження. З позову вбачається, що після фактичного виконання рішення в повному обсязі, [PERSON] було направлено звернення щодо закриття виконавчого провадження до ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва. ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва листом від 10 червня 2011 року відповіло, що у червні 2010 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (а.с. 16). Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 29 грудня 2016 року на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31 січня 2008 року про відкриття виконавчого провадження (а.с. 18). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позивач звернувся до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 22 березня 2017 року в задоволенні його заяви було відмовлено та повідомлено про можливість звернення до суду (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. Позивач також просить суд виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи від 11 лютого 2008 року № 6566838, № 6567504 щодо арешту зазначеної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вбачається, що повноваження щодо виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна належать виконавцю. За таких обставин, немає підстав для задоволення позову в цій частині. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial