Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

21 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що 05 березня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у них є спільна дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не\~ склалося, оскільки не зійшлися характерами. Вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство з серпня 2016 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з того ж часу. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між сторонами. Збереження шлюбу неможливо. Шлюб є формальним. Суперечок про поділ спільного майна немає. Просить суд шлюб розірвати. 26.12.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву залишено без руху та надано строк до 11 січня 2018 року, але не пізніше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.13-14). 24.01.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження (а.с.21). Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити.\~ Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, відзиву на позов не подав, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Приймаючи до уваги позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.03.2011 року, шлюб зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №92 (а.с.4). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі з серпня 2016 року були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved