Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

20.04.2015 року представник позивача [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності (визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням) , в якому він зазначив про те, що позивач [PERSON] являється батьком малолітньої дитини, та законним представником [PERSON]. Відповідач [PERSON] являється матірю малолітньої дитини [PERSON] (копія свідоцтво про народження дитини додається) . Відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі № 2-4179/09 від 29.12.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (копія рішення про розірвання шлюбу додається) . Після розірвання шлюбу з 2010 року по 2012 рік малолітня дитина [PERSON] проживала разом з матірю за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В 2012 році відповідач [PERSON] залишила свою доньку на батька. Позивач [PERSON] проживає разом зі своєю дочкою з 2012 року та по сьогоднішній день за адресою: [ADDRESS]. Малолітня дитина [PERSON] відвідує комунальну установу Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 29. Позивач [PERSON] на протязі трьох років самостійно займається вихованням дитини, самостійно вводить дитину до школи кожного дня. Також займається культурним, спортивним вихованням своєї доньки. Відповідач [PERSON] не займається вихованням дитини, не піклується про фізичний та моральний стан своєї дитини. Після залишення дитини на батька в 2012 році мати змінила місце свого проживання, до дитини не приїжджає, батьку зовсім не телефонує та не турбується про свою дочку. Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/8275/14-ц відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав (копія рішення додається) . Рішення не оскаржувалося відповідачем та 03.03.2015 року рішення набрало законної сили. На даний час відповідач зареєстрована за адресою: [INFO]. В останній раз позивач бачив свою колишню дружину в березні 2014 року, коли був укладений договір купівлі-продажу квартири, де покупець квартири являється малолітня [PERSON]. Позивачу також невідоме місце фактичного проживання та місце роботи відповідача (копія договору купівлі-продажу квартири додається) . За своїм місцем реєстрації відповідач [PERSON] не проживає. Дану квартиру, яка належить малолітній [PERSON] , відповідач здає в оренду третім особам. Квартира використається відповідачем не за призначенням. Після того, як квартира була куплена, відповідач в квартирі не проживає (більше 1 року) , не сплачує комунальні платежі, не проводить квартплату, та не доглядає за станом житла. Свідок [PERSON], який являється батьком позивача та дідусем малолітньої [PERSON] , зможе підтвердити в судовому засіданні той факт, що з березня 2014 року відповідач [PERSON] однокімнатну квартиру в м. Сумах за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON] , використовує не за призначенням, здає в оренду стороннім особам, кошти від оренди витрачає на себе, позивача до квартир не допускає та за комунальні послуги не сплачує. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з моменту купівлі даної квартири, а мешкає зі своїм цивільним чоловіком в м. Білопілля. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обовязків щодо її виховання, перестає бути законним представником дитини, втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. До набрання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми про позбавлення батьківських по справі № 592/8275/14-ц відповідач [PERSON] була законним представником дитини та відповідно до ст. 177 СК України мала права управляти майном дитини, без спеціального на те повноваження, та була зобовязана дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Але, будучи не позбавленою батьківських прав, відповідач в період з березня 2014 року по березень 2015 рік, порушувала норму ст. 177 СК України, а саме: не дбала про збереження майна (квартири) дитини та використовувала майно не за призначенням, з порушенням інтересів дитини. Зазначена ситуація триває і на даний час. Однокімнатна квартира в [ADDRESS], яка належить малолітній дочці позивача, здається з боку відповідача третім особам в оренду. В даній квартирі тимчасово проживає невідома особа позивачу, а саме: якийсь [PERSON]. Дану особу відповідач запустила в квартиру для отримання власного доходу. Але, позивач не надав жодного дозволу відповідачу на передання квартири стороннім особам в оренду. Відповідач на звязок не виходить до позивача, ключі від квартири віддавати не бажає, уникає всіляких зустрічей з позивачем, не бажає добровільно покинути квартиру, яка належить позивачу. Також відповідач чинить перешкоди позивачу в користування житлом. Відповідач не має повноважень користуватися спірною квартирою, так як, виходячи з приписів норм ЦК України, які регулюють подібні правовідносини, особа, яка не являється власником квартири та одночасно не являється членом сімї власника, має буди виселена за рішенням суду. Позивач не має можливості фактично управляти майном дитини внаслідок протиправних дій відповідача. Позивач не має можливості потрапити до квартири, не має можливості провести візуальних огляд майна, встановити в якому стані знаходяться меблі, телевізор, холодильник та інше майно, так як відповідач чинить перешкоди, неправомірно управляє квартирою, не надає ключі від квартири позивачу, уникає зустрічей, на телефонні дзвінки не відповіла, поштову кореспонденцію на пошті не отримує. Добровільно знятися з реєстрації відповідач також не бажає (додається копія претензії та конверту, який був направлений відповідачу, та який повернувся за терміном зберігання) . Працівник служби у справах дітей Сумської міської ради, а саме: [PERSON] зможе підтвердити вищезазначене в судовому засіданні, так як вона брала участь у справі № 592/8275/14-ц в якості третьої особи та неодноразово виходила за місцем реєстрації відповідача для проведення інспектування, та на власні очі бачила, що в квартирі проживають сторонні особи, які з їх слів орендують квартиру у [PERSON]. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Проте, суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 167 СК України суд може постановити рішення про виселення того з батьків, хто позбавлений батьківських прав, з житлового приміщення, у якому він проживає з дитиною, якщо буде встановлено, що він має інше житло, у яке може поселитися, або постановити рішення про примусовий поділ житла чи його примусовий обмін. Відповідно до вищевикладеного,

Outcome: partial