Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

21.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що на підставі договору дарування від 29 травня 1997 року йому належить житловий будинок з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У зв'язку із тим, що відповідачі не проживають за вище вказаною адресою з 2008 року, участі у витратах на утримання будинку не приймають, приміщенням не користуються, особистих речей в будинку не зберігають, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх зодовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомили. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Заслухавши позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі договору дарування від 29 травня 1997 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.3). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Кир'яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 10.014.2014 року, за цією ж адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з тексту позовної заяви позивача а також рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.10.2014 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації з 2008 року. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З досліджених судом доказів не встановлено, що позивач позбавляв відповідачів від часу отримання права проживання в спірному житлі реалізувати таке право. В судовому засіданні також не виявлено визначених ч.3 ст.71 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідачі без поважних причин не проживають в спірному жилому приміщенні більш ніж 6 місяців, то на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За таких обставин відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житловим будинком.

Outcome: approved