Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилалась на те, що вона є власницею 1/2 частки в квартирі [ADDRESS] . 13 серпня 2016 року сталось залиття цієї квартири у зв`язку проривом загального крану холодного водопостачання в кухні квартири [NUMBER] , співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2018 року солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута матеріальна шкода в розмірі 109260 гривень та моральна шкода в розмірі 5000 гривень. Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що місце витоку води знаходилось на ділянці труби, через яку здійснювалось постачання холодної води у квартиру [PERSON] , після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка в її квартирі. Відтак, відповідальність за технічний стан, якість та надійність інженерного обладнання, встановленого у цій ділянці системи водопостачання, якість проведених робіт при монтажі вказаного крану покладалась саме на виконавця послуг - КП «ЖЕК-1», правонаступником якого є УМКП-1, а не на власників квартири [NUMBER] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року з УМКП-1 на користь [PERSON] була стягнута матеріальна шкода в розмірі 110010 гривень, моральна шкода в розмірі 5000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. УМКП-1 ухилялось від виконання рішення суду та відшкодування позивачу заподіяної ним шкоди. Тому [PERSON] просила суд стягнути з відповідача суму інфляції за час прострочення в розмірі 24501 гривні 96 копійок та три проценти річних від прострочених сум в розмірі 11261 гривні 17 копійок. 1.2. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] спочатку подала заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.30), в якій вона просила стягнути з УМКП-1 суму інфляції за час прострочення в розмірі 26377 гривень 11 копійок та три проценти річних від прострочених сум в розмірі 11569 гривень 42 копійок. В подальшому [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.57-58): просить стягнути з відповідача суму інфляції за час прострочення в розмірі 13095 гривень 95 копійок та три проценти річних від прострочених сум в розмірі 6160 гривень 38 копійок. 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] , її представник [PERSON] підтримують позов в зміненій редакції та наполягають на його задоволенні. 2.2. Представники відповідачів Босий Ю.М. та Стріха А.І. не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що постановою Київського апеляційного суду від 7 жовтня 2020 року було залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року, яким з УМКП-1 на користь [PERSON] була стягнута матеріальна шкода в розмірі 110010 гривень, моральна шкода в розмірі 5000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 9 листопада 2020 року УМКП-1 подало касаційну скаргу та клопотання про зупинення виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року відповідачу було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Одразу після отримання копії цього судового рішення УМКП-1 добровільно відшкодувало позивачу матеріальну та моральну шкоду, витрати на професійну правничу допомогу. Тому представники відповідачів Босий Ю.М. та Стріха А.І. просять суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Зі змісту мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року (а.с.4-10) вбачається, що [PERSON] є власницею 1/2 частки в квартирі [ADDRESS] . 13 серпня 2016 року сталось залиття цієї квартири у зв`язку проривом загального крану холодного водопостачання в кухні квартири [NUMBER] , співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України наведені обставини не потребують доказування. 3.2. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2018 року солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута матеріальна шкода в розмірі 109260 гривень та моральна шкода в розмірі 5000 гривень. 3.3. Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року (а.с.4-10) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що місце витоку води знаходилось на ділянці труби, через яку здійснювалось постачання холодної води у квартиру [PERSON] , після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка в її квартирі. Відтак, відповідальність за технічний стан, якість та надійність інженерного обладнання, встановленого у цій ділянці системи водопостачання, якість проведених робіт при монтажі вказаного крану покладалась саме на виконавця послуг - КП «ЖЕК-1», правонаступником якого є УМКП-1, а не на власників квартири [NUMBER] . 3.4. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року (а.с.11-16) з УМКП-1 на користь [PERSON] була стягнута матеріальна шкода в розмірі 110010 гривень, моральна шкода в розмірі 5000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. 3.5. Постановою Київського апеляційного суду від 7 жовтня 2020 року (а.с.59-64) було залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року. 3.6. Спірні правовідносини регулюються главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 4. Норми права та усталена судова практика, якою керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 4.2. Згідно з ч.2 ст.273 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 4.3. Відповідно до ч.2 ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 4.4. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 4.5. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.42 та п.44-п.45 постанови від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на позадоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. У зв`язку з тим, що постановою Київського апеляційного суду від 7 жовтня 2020 року було залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року, на підставі ч.2 ст.273 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції набрало законної сили лише 7 жовтня 2020 року. В той же день у УМКП-1 виникло зобов`язання відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 110010 гривень, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. З копій меморіальних ордерів №K11269GDFK, №K11269HAR4, №К1126R1Q3X та №K1126R04KX (а.с.38-41) вбачається, що лише 26 листопада 2020 року судове рішення було виконано. Ці обставини свідчать про те, що у УМКП-1 виникло зобов`язання сплатити позивачу суму інфляції за час прострочення відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2544 гривень 53 копійок, за час прострочення відшкодування моральної шкоди в розмірі 115 гривень 65 копійок та за час прострочення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 231 гривні 30 копійок. Загальний розмір суми інфляції за час прострочення з 7 жовтня 2020 року до 26 листопада 2020 року склав 2891 гривню 48 копійок (2544,53 + 115,65 + 231,30). Крім того, у відповідача виникло зобов`язання сплатити [PERSON] три проценти річних від простроченої суми матеріальної шкоди в розмірі 459 гривень 88 копійок, від простроченої суми моральної шкоди в розмірі 20 гривень 90 копійок та від простроченої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 гривні 80 копійок. Загальний розмір трьох процентів річних від прострочених сум за період часу з 7 жовтня 2020 року до 26 листопада 2020 року склав 522 гривні 58 копійок (459,88 + 20,90 + 41,80). 5.2. 9 листопада 2020 року УМКП-1 подало касаційну скаргу (а.с.82-85) та клопотання про зупинення виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року (а.с.86-87). Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року (а.с.76-80) відповідачу було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Вказані обставини не звільняли відповідача від своєчасного виконання зобов`язань з відшкодування [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на професійну правничу допомогу. Тому наведені письмові докази не містять відомості про обставини, що стосуються предмета доказування, та є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 5.3. З огляду на це суд вважає, що з УМКП-1 на користь [PERSON] належить стягнути суму інфляції за час прострочення в розмірі 2891 гривні 48 копійок та три проценти річних від прострочених сум в розмірі 522 гривень 58 копійок. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 6.2. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.3. [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 8000 гривень на оплату професійної правничої допомоги. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.74). Пред`явлений позов задоволений на 26,07% (3414,06 : 13095,95 х 100%). 6.4. З огляду на це суд вважає, що з УМКП-1 на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2085 гривень 60 копійок (8000 : 100% х 26,07%).

Outcome: partial