Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

20 вересня 2017 р. [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) (а.с.2-4), після уточнення якої в заяві від 22 листопада 2017 р. (а.с.24-25) та в заяві від 23 листопада 2017 р. (а.с.27-27зворот) в частині доповнення додатковою позовною вимогою про внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а також щодо складу учасників справи та залучення до участі у справі у якості третьої особи: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради, які були прийнято судом ухвалою від 30 листопада 2017 року (а.с.35), просить суд: - визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису про народження №130 складеного 17 березня 2017 року на [PERSON] , записавши в графі « Батько »: [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; - стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків (доходів), однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20 вересня 2017 року. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що з травня 2016 року перебувала у відносинах з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу, оскільки відповідач був одружений та мав неповнолітню дитину, запевнивши позивача, що з дружиною відносин не підтримує. Спільно з відповідачем проживали приблизно місяць та в червні 2016 року позивач завагітніла, про що повідомили відповідача, проте у зв`язку з тим що до планів відповідача дитина не входила, вони розійшлися. В липні 2016 року знову відновили стосунки на короткотривалий час, однак відповідач знову пішов та перестав відповідати на телефонні дзвінки і повідомлення. В жовтні 2016 року відповідач зову відновив стосунки з позивачем на тиждень, проте потім пішов остаточно. [INFO] у позивача народився син: [PERSON] , прізвище, ім`я та по-батькові дитини записано зі слів позивача, оскільки відповідач, будучі батьком дитини, самоусунувся як від виховання дитини і будь-якої допомоги по її вихованню так від утримання та дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Неодноразові намагання позивача домовитися з відповідачем щодо надання матеріальної допомоги на дитину, позитивного результату не дали, хоча відповідач працює та має можливість надавати допомогу на дитину. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 вересня 2017 року по справі було відкрито провадження (а.с.10) та 07 серпня 2018 року по даній справі судом було ухвалено заочне рішення (а.с.129, 130-134зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року, за наслідками розгляду заяви сторони відповідача про перегляд заочного рішення поданої до суду 4 лютого 2019 року, зазначене заочне рішення суду було скасовано та справу було призначено до розгляду (а.с.158-159). В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача за письмовим договором та ордером (а.с.171-173) - адвокат Шовкопляс Юрій Васильович, не з`явились. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача: адвокат Дьяченко Владислав Віталійович, який діє на підставі ордеру (а.с.152) - не з`явилась, надавши заяву про розгляд без участі, не висловивши, при цьому, своєї позиції стосовно позовних вимог позивача (а.с.250), проте в заяві про перегляд заочного рішення, сторона відповідача заперечувала щодо кровної спорідненості відповідача та сина позивача (а.с.148-151). Заяв про обмеження або припинення повноважень представника відповідача: адвоката Дьяченко В.В., що визначено ч.4 ст.64 Цивільного-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачем до суду не подавалось. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Енергодарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі та прийняття рішення на розсуд суду (а.с.238). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради,за письмовою довіреністю (а.с.249) - Феськова Наталія Олександрівна , надала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі, просить ухвали рішення на розсуд суду виходячи з найкращих інтересів дитини (а.с.248). Враховуючи положення ст.223 ЦПК України, а також те, що явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу без участі учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Вирішуючи питання про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (далі - СК України), при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно п.18 глави 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 із змінами, в редакції від 28.02.2017 р. (чинній на час видачі свідоцтва про народження дитини), якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (додаток 4). Графи актового запису про народження «Дата народження», «Місце проживання» в розділі «Відомості про батька» у цьому випадку не заповнюються. У свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] , серія [NUMBER] виданого 17 березня 2017 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в графі «Батько» зазначено: [PERSON] , у графі «Мати» зазначено: [PERSON] (а.с.6). Зазначення відомостей про батька дитини у свідоцтві про її народження, на підставі ч.1 ст.135 СК України, підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.7-7зворот). Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно положень ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі мiж собою i не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далi - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним iз батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно довідки з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради, позивач по справі зареєстрована разом з малолітньою дитиною: [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8а). Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторона відповідача заперечує біологічне батьківство відповідача щодо малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у заяві про перегляд заочного рішення зазначивши на необхідність проведення судово-генетичної експертизи (а.с.148). Експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року (а.с.202-202зворот), враховуючи клопотання сторони позивача (а.с.200) по справі було призначено судову біологічну експертизу за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження». Копія зазначеної ухвали була отримана представником відповідача адвокатом Дьяченко В.В. 19.08.2019 р. (а.с.204), як і було отримано представником відповідача клопотання експерта від 05.09.2019 р. про необхідність явки до експертної установи для відібрання біологічних зразків (а.с.211-221, 217). Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Згідно повідомлення з НДЕКЦ МВС України, у зв`язку з неявкою до експертної установи осіб, судова експертиза проведена не була проведена (а.с.227-228зворот) та ухвалою суду від 02.12.2019 р. провадження по справі було поновлено та справу призначено до розгляду (а.с.230). Пунктом 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Наслідки ухилення від участі в експертизі визначено статтею ст.109 ЦПК України, згідно якої, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судову біологічну експертизу за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» судом було призначено у зв`язку з запереченням відповідача свого біологічного батьківства відносно малолітньої дитини та виходячи з інтересів дитини, суд вважає необхідним визнати [PERSON] , [INFO] (відповідача по справі) - батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Енергодар, Запорізька область, Україна, задовольнивши вимоги позивача в цій частині. Нормами ст.ст.1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до ч.1 ст.134 СК України, на підставі рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи зазначене, висновки суду щодо визнання батьком дитини [PERSON] - відповідача по справі [PERSON] , суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо внесення Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, змін до актового запису №130 складеного 17 березня 2017 року про народження [INFO] [PERSON] , відомостей щодо батька дитини, зазначивши у графі «Батько»: [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізичного, так і духовно. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд дійшов висновку про визнання відповідача по справі [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , а отже відповідно до зазначених вище норм закону, відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить суд призначити щомісячне стягнення з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків (доходів), однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, доказів, які можуть вплинути на розмір аліментів про який просить позивач (незадовільний стан здоров`я, обмеження фізичних можливостей, тощо), відповідно до положень ст.182 СК України, матеріали справи не містять. Згідно супроводжувального листа з Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, виконавчий лист виданий Енергодарським міським судом Запорізької області 7 вересня 2018 року на підставі заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області по даній справі від 7 серпня 2018 року про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, було повернуто до суду у зв`язку зі скасуванням зазначеного рішення суду, виконавче провадження закінчено (а.с.181-183). Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та призначення стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі про який просить позивач, починаючи з дати звернення позивача до суду, тобто з 20 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, про яке зазначається також у резолютивній частині рішення. Виконавчі листи про стягнення з відповідача на користь позивача розміру судового збору та про стягнення з відповідача на користь держави розміру судового збору, видані на підставі заочного рішення суду по даній справі від 7 серпня 2018 року, яке скасовано судом, були повернені до суду Енергодарським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області (а.с.174-180) та стягнення з відповідача зазначених сум проведено не було, а отже підлягає вирішенню питання про розподіл судових витрат. Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно квитанції (а.с.1), позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., яку просить стягнути на свою користь з відповідача. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів. Враховуючи зазначене та приписи ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір сплаченого позивачем судового збору в сумі 640 грн. та на користь держави, враховуючи також положення п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимогою про стягнення аліментів в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved