Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

21.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку посилаючись на те, що на підставі рішення Верховної Ради Української РСР від 05.12.1990 №511 Круглоозерська сільська рада народних депутатів Голопристанського району Херсонської області видала йому Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею для ведення особистого підсобного господарства на землях Круглоозерської сільської ради. Земельна ділянка площею1,50 га використовується ним безперервно з 1992 року. Даний акт відповідно до постанови КМУ повинен був замінений на державний акт про право власності на земельну ділянку. Рішенням Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 20.09.2002 року №36 йому знову передали у власність дану земельну ділянку. Всі його заяви, які він писав 2-3 рази на рік на дозвіл виготовлення технічної документації закінчувалися відписками Круглоозерської сільської ради, на час звернення до суду з позовом такий дозвіл не надано. Вважає, що Круглоозерська сільська рада створює перешкоди та надумані обмеження у надані дозволу на приватизацію його ділянки, а тому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку згідно Державного акта на право довічного успадкованого володіння землею розміром 1,5 га для ведення особистого сільськогоспвиробництва, розташовану на землях Круглоозерської сільської ради, яка належить йому за законом. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у содовому засіданні не визнала позов, просила відмовити в його задоволенні, надала суду письмові заперечення, які зводяться до наступного. Рішенням Круглоозерської сільської ради від 21.09.2007 року №170 було затверджено генеральний план с.Більшовик, відповідно до якого на цій земельній ділянці запланована рекреаційна зона та дороги загального користування, тому відповідач не має законного права передати у власність спірну земельну ділянку, у зв'язку з тим, що зазначене цільове призначення земельної ділянки не відповідає цільовому призначенню згідно розробленої та затвердженої згаданим рішенням Круглоозерської сільської ради містобудівної документації, а саме генерального плану с.Більшовик. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має на праві довічного успадковуваного володіння земельну ділянку площею 1,5 га на землях Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (ділянка №7, поле №4) для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право довічного успадкованого володіння землею, виданого Круглоозерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області на підставі рішення Круглоозерської сільської ради від 27.04.1992 року № 1.(а.с.8-9). Відповідно до рішення Круглоозерської сільської ради №37 від 20.09.2002 року позивачу передано безкоштовно у приватну власність спірну земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування (а.с.33). Відповідно до рішень Круглоозерської сільської ради №373 від 19.06.2009, №122 від 09.09.2011 та №192 від 12.06.2012 року позивачу відмовлено у безоплатній передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га, яка перебуває у його користуванні [ADDRESS], у зв'язку з тим, що зазначене цільове призначення земельної ділянки не відповідає цільовому призначенню згідно розробленої та затвердженої рішенням сільської ради містобудівної документації., а саме генерального плану с.Більшовик (а.с. 69,70,72). Зазначене рішення сільської ради № 192 від 12.06.2012 року позивачем було оскаржено до суду та постановою Голопристанського районного суду від 11.09.2012 року в адміністративній справі (№2108/3125/2012) за позовом [PERSON] до Круглоозерської сільської ради про скасування рішення, забов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в позові відмовлено повністю. При цьому судовим рішенням встановлено, що відповідач не порушив право позивача щодо довічного успадкованого володіння земельною ділянкою площею 1,5 га, яка перебуває у його користуванні в с.Більшовик. Право постійного користування земельною ділянкою, набуте позивачем в установленому законом порядку, не втрачається, а зберігається до його належного переоформлення (а.с.54-56). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до рішення Круглоозерської сільської ради №174 від 06.04.2012 позивачу відмовлено у розробці технічної документації для подальшої заміни державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею на державний акт про право власності земельну ділянку у зв'язку з тим, що діючим законодавством не встановлені повноваження органів місцевого самоврядування щодо механізму заміни державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею на державні акти на право власності на землю (а.с.71). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п.30 та п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських рад належить: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що діючим законодавством встановлена виключна компетенція сільської ради щодо передачі у власність чи в інший вид користування земельних ділянок, тому в задоволені позову про визнання права власності на земельну ділянку необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed