Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

20 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, прохаючи поділити між нею та відповідачем житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: 42750, Сумська область, Охтирський район, с. Хухра, вул. Кірова, буд. 1, та складається відповідно з житлового будинку з прибудовою «А,а» - загальною площею 42,6 м2, житловою площею 17,7 м2, сараю-літньої кухні - «Б», прибудови - «б»; сараю - «В»; прибудови «в»; огорожі №1,2,3,4,5, та визнати за нею право власності на ? частину вказаного будинку з надвірними спорудами. Визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0522 га, кадастровий номер - 5920388700:02:002:0949, цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва, розташованої за адресою: 42750, Сумська область, Охтирський район, с. Хухра, вул. Кірова, буд. 1. Визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,3676 га, кадастровий номер - 5920388700:02:002:0950, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: 42750, Сумська область, Охтирський район, с. Хухра, вул. Кірова, буд. 1. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи із 18.07.1990 року перебуває в шлюбі із відповідачем, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу. На момент подачі даного позову шлюб між ними офіційно не розірваний. Від вказаного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Із 1999 року працює на посаді продавця магазину з продажу продовольчих товарів, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати. Відповідач протягом тривалого часу офіційно не працює, отримує дохід від систематичних поїздок на заробітки для виконання будівельних робіт як в Україні, так і за її межами. Увесь час проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали власні заощадження, спільно планували витрати в інтересах сім'ї. 21.05.2009 року із відповідачем за спільні сімейні кошти придбали житловий будинок, що розташований за адресою: Охтирський район, с. Хухра, вул. Кірова, буд. 1, вартістю 34682,00 грн., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 692, а також дві земельні ділянки під вказаним домоволодінням, а саме: земельну ділянку площею 0,0522 га, кадастровий номер 5920388700:02:002:0949, цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва, вартістю - 7173,00 грн. та земельну ділянку площею 0,3676 га, кадастровий номер 5920388700:02:002:0950, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вартістю - 3715,92 грн. що підтверджується договором купівлі продажу земельних ділянок від 21.05.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 693. Вищевказані договори були оформлені на ім'я відповідача в справі одноосібно, проти чого не заперечувала, так як на той час між ними існували добрі подружні стосунки, підстав для недовіри один одному між ними не було. Також чітко розуміла, що майно було придбане за сімейні кошти, які були зібрані під час ведення спільного господарства та в офіційно зареєстрованому шлюбі, а тому вказане майно автоматично набуло статусу спільного майна подружжя в силу закону незалежно від того, чиє саме ім'я зазначене в правовстановлюючому документі. На даний час в неї погіршились особисті відносини з відповідачем на ґрунті особистих непорозумінь, фактичне спільне проживання припинене. На даний час відповідачем не визнається її право власності на вказане майно. В ході розмов із нею, відповідач говорить, що це виключного його майно і вона не має на нього ніяких прав. 16 серпня 2017 року відповідач [PERSON] звернувся д осуду із зустрічним позовом прохаючи визнати спільним сумісним майном подружжя телевізор Самсунг вартістю 1000 грн., телевізор Патріот вартістю 500 грн., холодильник вартістю 5000 грн., морозильну камеру вартістю 5000 грн., пральну машину автомат вартістю 5000 грн., мікрохвильову піч вартістю 500 грн., два дивани вартістю 2000 грн., 2 крісла вартістю 1000 грн., пилосос вартістю 500 грн., меблеву стінку кухонну вартістю 2000 грн., шафу вартістю 2000 грн. та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості рухомого майна - 12250 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що у їхній спільній власності перебуває квартира за № 37, по вул. Полтавській, 12 «а» та за № 69, по вул. Київській, 34, у м. Охтирці, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В квартирі № 37, по вул. Полтавській, 12 «а», проживає [PERSON]. У даній квартирі залишилося все рухоме майно, яке придбане ними за час шлюбу, а саме: телевізор Самсунг - 1000 грн., телевізор Патріот - 500 грн., холодильник - 5000 грн., морозильна камера - 5000 грн., пральна машина автомат - 5000 грн., мікрохвильова піч - 500 грн., два дивани-2000 грн., 2 крісла - 1000 грн., пилосос - 500 грн., меблева стінка кухонна - 2000 грн., шафа - 2000 грн. Вказане рухоме майно підлягає поділу, як спільне майно подружжя, але зважаючи на те, що [PERSON] залишила все рухоме майно у власному користуванні, то на його користь з неї підлягає стягнення грошової компенсації у розмірі ? частини його вартості. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Зазначили про наявність спору між сторонами із приводу заявлених позивачем вимог, оскільки останній вимагає від позивачки передачі у власність усього будинку та схиляє її до відмови від належної по закону частки. Із пропозицією про нотаріальне оформлення частки за позивачкою відповідач так і не звернувся, незважаючи на попередню пропозицію про це. Зустрічний позов не визнає, оскільки зазначеного у позові майна, як такого, що придбавалось сторонами у період шлюбу, у неї немає у наявності. Відповідач взагалі не зазначив у позовній заяві про індивідуальні ознаки майна, яке підлягає поділу. Певні види майна, які зазначені у позовній заяві, як-то дивани, крісла, телевізор, холодильник, мікрохвильова піч перебувають у будинку, де мешкає відповідач. Пральна машина та пилосос були, але вийшли з ладу і були викинуті на смітник. Аналогічне майно, як-то кухонна стінка, пральна машина, телевізор, морозильна камера, холодильник, мякий куток, було придбане нею разом із дітьми вже після фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Сторони не проживають разом більше 3-х років, а до цього ще близько 3-х років не проживали. Вона не погоджується на будь-яку грошову компенсацію на користь відповідача по справі. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що із приводу заявленого позову відсутній будь-який спір. Він жодним чином не вчиняв дій, які б свідчили про невизнання ним права позивачки на частину в будинку. Зустрічний позов підтримує повністю, бо зазначене майно дійсно було нажите подружжям за час шлюбу. Частина цього майна перебуває у квартирі, що підтверджується наданими ним суду фото світлинами. Вважає, що позивачка мала б поступитись своєю часткою у будинку у обмін на залишене ним їй у користування рухоме майно. У будинку, де він мешкає, залишилось майно, але воно старе і було відвезене туди після придбання нового. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, перевіривши матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню, а у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони 18.07.1990 року уклали шлюб, зареєстрований у відділі ЗАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 222. (а.с. 7) Під час шлюбу сторін на імя відповідача [PERSON] було придбано житловий будинок, що розташований за адресою: Охтирський район, с. Хухра, вул. Кірова (Особлива), буд. 1, вартістю 34682,00 грн., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. №692, а також дві земельні ділянки під вказаним домоволодінням, а саме: земельну ділянку площею 0,0522 га, кадастровий номер 5920388700:02:002:0949, цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва, вартістю - 7173,00 грн. та земельну ділянку площею 0,3676 га, кадастровий номер 5920388700:02:002:0950, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вартістю - 3715,92 грн. що підтверджується договором купівлі продажу земельних ділянок від 21.05.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. №693 (а.с. 9-24). Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, в разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на викладене, вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню, оскільки як будинок, так і земельні ділянки були придбані подружжям за час шлюбу. Зазначена обставина не заперечується і самим відповідачем. Суд не погоджується із доводами відповідача про відсутність спору між сторонами із зазначеного приводу, оскільки вони повністю спростовуються як поясненнями самої позивачки, так і його подальшими доводами в судовому засіданні про те, що йому не потрібні меблі, а потрібні документи на будинок. Останній будь-яких заходів щодо позасудового вирішення зазначеного питання на протязі усього часу розгляду справи не вживав, незважаючи на попередньо озвучену позицію із цього приводу. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд виходить з наступного. З огляду на зміст ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідки пояснили наступне. Так, допитаний як свідок відповідач [PERSON] підтвердив викладені у позові обставини про наявність вищезазначеного майна в квартирі позивачки (окрім великого телевізора «Самсунг», морозильної камери, пилососу), що підтверджується фото світлинами зробленими ним за тиждень до одного із засідань у справі. Це майно було придбане подружжям за час шлюбу. Однак будь-яких документів, що підтверджували б факт придбання зазначеного майна, у нього немає. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що разом із відповідачем [PERSON] перебував на заробітках. Останній не погано заробляв та купував у квартиру різне рухоме майно. Десь у 2013-2014 р. був у гостях в квартирі позивачки. Квартира була обставлена меблями, був телевізор, холодильник, стінка. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що також перебував у гостях у сторін десь у 2013 р. та бачив, що квартира була доглянута. Була стінка, крісла, диван, великий телевізор. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що також бував в гостях у сторін в зазначеній квартирі. Оскільки відповідач добре заробляв, квартира була обставлена сучасними меблями, майже щороку проводився ремонт. В квартирі були всі необхідні речі телевізор, холодильники, музичний центр, пральна машина, стінка, компютер. Кухонну стінку міняли чи не щороку. Підтверджує, що кухонна стінка, зображена на фото, належить [PERSON]. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що також давно був в квартирі сторін та памятає речі, які там були. Великий телевізор, караоке, мяка частина. Даючи оцінку зазначеним показам суд зазначає про те, що зазначеними свідками не вказані конкретні ідентифікуючі ознаки наявного у сторін та придбаного за час шлюбу за час шлюбу майна. Не підтверджується час і джерела його набуття, факт наявності цього майна у сторін на час вирішення спору. Не є достатнім та беззаперечним доказом зазначених обставин і надані відповідачем фото світлини. Той факт, що свідок [PERSON] впізнав на світлині кухонну стінку, як таку, що придбана відповідачем, суд не може прийняти до уваги як достатній доказ зазначеної обставини за відсутності інших доказів, які б підтверджували факт її набуття подружжям за спільні кошти. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З огляду на викладене, [PERSON] також доведено як самого факту придбання сторонами за час шлюбу зазначеного у позові майна на, його явності на час розгляду справи у [PERSON], так і дійсної його вартості. Крім того, згідно ч. 1, ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зустрічній позовній заяві [PERSON] не ставить питання про реальний поділ рухомого майна, а про стягнення грошової компенсації. Однак позивач [PERSON] у судовому засіданні згоди на стягнення із неї грошової компенсації у порядку поділу майна не висловлювала. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved