Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

21.07.2017 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.04.2013 між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від нього у борг 3000 доларів США та 40000 гривень, взявши на себе зобов`язання повернути кошти за першою вимогою позикодавця, про що надав власноручно написану розписку. У 2015 році позивач неодноразово надсилав на адресу боржника вимогу про повернення позичених котів, яка залишилася без відповідного реагування зі сторони боржника. Влітку 2016 року позивач довідався, що [PERSON] помер [INFO] , тому 14.07.2016 він направив на адресу дочки померлого, яка є його спадкоємицею, письмову вимогу про повернення отриманих її батьком коштів, але до цього часу кошти йому не повернуті. На переконання позивача відповідачі, як спадкоємці померлого боржника, мають відповідати за його боргами, а тому, остаточно уточнивши свої вимоги, просить стягнути з відповідачів борг за договором позики у сумі 118\~090 грн., що відповідає розміру їх часток у спадщині відповідно. Від відповідачки [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги нею не визнаються з підстав їх необґрунтованості. Відповідачка вказує, що їй не відомо про отримання її батьком будь-яких коштів у борг, про існування зазначеної позивачем розписки та про надходження на ім`я батька повідомлень про повернення коштів, оскільки вона проживала разом з батьком до його смерті. На переконання відповідачки розписка складена не її батьком, а зміст самої розписки не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідачка наголошує, що свідоцтво про право на спадщину після смерті батька вона не отримувала, розмір часток спадкоємців у спадщині не визначався, а тому вона не може нести відповідальність за зобов`язаннями батька. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які узгоджуються з вимогами, викладеними у позові, підтримав їх та наполягав на задоволенні. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти заявлених вимог з тих підстав, що вона не отримувала будь-якого майна як спадку після смерті [PERSON] , в будинку вона не проживає, доступу до документів не має, свідоцтво про право на спадщину не оформлювала. Також зазначила, що внаслідок стану здоров`я [PERSON] він навряд чи міг отримувати гроші в позику. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з підстав необгрунтованості, оскільки ще не виділені частки у спадковому майні. Крім того, враховуючи стан здоров`я [PERSON] в останні роки життя, а саме те, що останній перебував на обліку у лікаря-нарколога, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, він не міг отримувати кошти в борг, оскільки фактично був неплатоспроможним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Приватний нотаріус [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини з приводу відповідальності спадкоємців за договором позики, укладеного спадкодавцем, які регулюються ст.ст. 526, 1046-1047, 1049, 1216-1218, 1281,1282 ЦК України. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів у розмірі 3000 доларів США та 40000 грн., що підтверджується відповідною розпискою від 06.04.2013, складеною від імені [PERSON] , яку суд приймає до уваги та яка не спростована сторонами в установленому законом порядку /а.с.3/. Відповідно до змісту розписки [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути отримані у позику кошти за першою вимогою позикодавця та нести відповідальність за порушення зобов`язання відповідно до закону. З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2015 та 03.12.2015 [PERSON] на адресу [PERSON] направив вимогу про повернення наданих у позику коштів у строк 14 днів з дня отримання вимоги, які повернулися позивачу за закінченням терміну зберігання /а.с.4-6/. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~положень ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~ або\~ інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості.\~ Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так,\~відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України\~договір позики\~укладається у\~письмовій \~формі,\~ якщо\~ його\~сума \~не \~менш \~як \~у \~десять разів\~перевищує встановлений\~законом розмір\~неоподатковуваного мінімуму\~доходів громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочини вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В даному випадку суд виходить з того, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. Встановлено, що боргові зобов`язання перед позивачем в обумовлений договором строк [PERSON] не виконав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2016, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області [PERSON] помер [INFO] а.с.34/. На момент смерті [PERSON] належала Ѕ частина житлового будинку та Ѕ частина земельної ділянки по [ADDRESS] , що вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 99-102/. Згідно відомостей, наданих Відділом в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, станом на 01.01.2013 відсутні відомості про реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] /а.с.53/ Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.36,46/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 11.07.2016 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.33/ Приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М. заведена спадкова справа після померлого [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину не видавалося /а.с.51/ 14.07.2016 [PERSON] на адресу [PERSON] направив письмову вимогу про повернення коштів, отриманих її батьком у позику, в зв`язку з тим, що вона є його спадкоємицею та прийняла спадщину. Вказану вимогу відповідачка отримала 21.07.2016, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення /а.с.10-11/. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор вправі протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від наступу строків вимоги. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі є спадкоємцями після смерті боржника, які прийняли спадщину, про що ним зазначається і у письмовій вимозі про повернення отриманих [PERSON] у позику коштів, а тому мають нести відповідальність за боргами померлого батька. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що відповідає змісту ч.2 ст. 78 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, \~письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Матеріали справи не містять відомостей\~про обсяг одержаного у спадщину майна, його вартість та розмір часток спадкоємців у спадковому майні. Таким чином, позивачем не надано належних доказів того, що відповідачі можуть нести відповідальність за боргами свого померлого батька, оскільки в матеріалах справи відсутній документ, який має посвідчувати перехід права власності на спадкове майно, а до оформлення права на спадщину усіма спадкоємцями померлого неможливо визначити коло правонаступників боржника та обсяг їх відповідальності за зобов`язаннями боржника. Судом досліджено висновок експерта № 52 від 29.10.2018 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого ринкова вартість домоволодіння по [ADDRESS] складає 525000 грн. Однак суд не бере його до уваги як доказ на підтвердження вимог позивача, оскільки він лише встановлює вартість будинку, що належав спадкодавцю, однак не впливає на обсяг відповідальності спадкоємців за зобов`язаннями боржника. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, які, на переконання суду, є передчасними. Питання про судові витрати слід вирішувати відповідно до положень\~ ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що складення повного судового рішення потребує затрат у часі та становить певну складність,

Outcome: dismissed