Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 липня 2018 року між ними було укладено шлюб, від даного шлюбу дітей немає; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, втрату почуттів та взаємоповаги. Подружжя близько року не проживає разом, спільний сімейний бюджет також не ведеться на протязі тривалого часу, що унеможливлює примирення між ними та подальше спільне життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу, так як близько року вона з чоловіком спільно не проживає, він вже має іншу сім`ю, а тому збереження їх сім`ї неможливе. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 20 липня 2018 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1728. Від даного шлюбу подружжя дітей немає. Сторони близько року не проживають разом, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Понесені позивачем у справі судові витрати по сплаті судового збору за його клопотанням, яке міститься в заяві, залишаються за позивачем, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved