Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

20 лютого 2017 року у суд із позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з власноруч написаною розпискою від 25.05.2016 позивачем надано [PERSON] позику у розмірі 3436 грн. 00 коп., яку відповідач зобовязався повернути після реалізації товару, внаслідок здійснення підприємницької діяльності. 18.10.2016 позивачем було надіслано відповідачу лист з описом вимоги про проведення грошових коштів. Оскільки звернення позивача до відповідача про повернення суми коштів виявилися безрезультатними. Відповідачем не сплачено процентів за користування коштами, спричинено позивачу втрати від інфляції, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме суму боргу в розмірі 3436,00 грн. Проти стягнення з нього на користь позивача суми процентів, втрат від інфляції, 3 % річних та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ заперечував. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 25.05.2016 [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів в розмірі 3736,00 грн. на покупку товару. Зобовязався повернути кошти в строк до 25.06.2016 (а.с. 10). 18 жовтня 2016 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про повернення боргу в розмірі 3436,00 грн. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1статті 1051 ЦК України передбачає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Надаючи оцінку наданим доказам, суд дійшов до висновку, що письмова розписка від 25.05.2016, складена між [PERSON] та [PERSON] про отримання коштів у розмірі 3436 грн., є письмовою формою договору позики, та внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а тому вважає, що у відповідача виникло боргове зобовязання перед позивачем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики у розмірі 3436,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимоги в частині стягнення з відповідача суму боргу із урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за невиконання зобовязань, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Враховуючи те, що на час розгляду справи борг за борговою розпискою від 25.05.2016 не повернуто, то суд вважає за необхідне стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за невиконання зобовязань за наступним розрахунком. Розрахунок боргу по сумі 3436,00 грн. буде складати: Розрахунок суми процентів 548,81 грн. за період з 25.05.2016 по 14.02.2017 3436,00*22,00/100%*265/365=548,81 грн. 3436,00 сума позики 265 кількість днів користування коштами за період з 25.05.2016 по 14.02.2017 22,00 - % річних, облікова ставка НБУ Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом усіх показників інфляції за період та складає: 288,63 грн. за період травень 2016 року лютий 2017 року Суму інфляції розраховуємо: (сума боргу) х (індекс інфляції)/100% - (сума боргу) Травень 2016 3436,00 *100,1/100-3436,00=3,44 Червень 2016 3436,00*99,8/100-3436,00=6,87 Липень 2016 3436,00*99,9/100-3436,00=3,44 Серпень 2016 3436,00*99,7/100-3436,00=10,31 Вересень 2016 3436,00*101,8/100-3436,00=61,85 Жовтень 2016 3436,00*102,8/100-3436,00=96,21 Листопад 2016 3436,00*101,8/100-3436,00=61,85 Грудень 2016 3436,00*100,9/100-3436,00=30,92 Січень 2017 3436,00*100,8/100-3436,00=27,49 Лютий 2017 3436,00*100,8/100-3436,00=27,49 Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 288,63 грн. Розрахунок процентів (суму боргу+інфляційні втрати за період прострочення)*кількість днів прострочення*3% /365(кількість днів у році) (3436,00 + 288,63)*265*3 %/365=81,12 Таким чином, сума 3 % річних складає 81,12 грн. Розрахунок пені за період з 25.05.2016 по 14.02.2017 Сума боргу*(22,00*2)*265/100 3436,00*(22,00*2)*265/100=1097,64 грн. Таким чином, вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 540,00 грн.

Outcome: approved