Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

21.05.2020 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіної А.М. звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] з вимогою про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором б/н від 01.07.2010 в розмірі 6 903 грн 91 коп та 2 102 грн 00 коп в рахунок повернення судового збору. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та [PERSON] 01.07.2010 був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 7 000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник - [PERSON] помер, спадкоємцями після його смерті стали [PERSON] та [PERSON] до яких 07.10.2019 було направлено лист-претензію, але ніяких дій спадкоємцями виконано не було. Станом на 11.11.2019 заборгованість позичальника за кредитним договором становить 6 903 грн 91 коп, з яких: 6 903 грн 91 коп - заборгованість за простроченим тілом кредита. 04.06.2020 ухвалою суду позов залишено без руху, недоліки позовної заяви усунуто у визначений судом строк /а.с. 66, 68-73/. Ухвалою суду від 19.06.2020 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, витребувано в Гребінківській державній нотаріальній конторі завірену копію спадкової справи після померлого [PERSON] та у виконавчого комітету Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області довідку про склад сім`ї та осіб, що були зареєстровані з ним на час відкриття спадщини /а.с. 86-89/. 07.07.2020 та 17.07.2020 надійшли витребовувані судом докази. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. 21.07.2020 кожна окремо подали до суду заяви в яких зазначено, що позовні вимоги вони не визнають так як заборгованості перед банком не мають, справу просять розглядати без їх участі /а.с. 100, 104/. Правом подання відзиву не скористалися, інших заяв, клопотань, суду не надали. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень відповідачів, прийшов таких висновків. Згідно із витягом із статуту /а.с.51-52/ позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». А, випискою з ЄДРПОУ /а.с.47/ та банківською ліцензією /а.с.49/ підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Судом встановлено, що 01.07.2010 між позивачем та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір б/н /а.с. 15, 16, 17-33/, за яким позичальник отримав кредит у сумі 7 000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається із заяви /а.с.15/, Умов та правил надання банківських послуг /а.с.17-33/. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Позичальник [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. [PERSON] - позичальник, [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.12.2016 /а.с. 39/. У даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини є дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] /а.с. 99/. 28.09.2019 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище відповідача [PERSON] змінено на « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб виданого 28.09.2019 Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серія І-ОК № 281505 /а.с. 105/. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України, 26.02.2019 позивачем була направлена претензія кредитора до Гребінківської державної нотаріальної контори /а.с. 41/. 06.05.2019 позивачем отримано відповідь Гребінківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що на майно померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа відповідно алфавітної книги не заводилася, а претензія АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не може бути зареєстрованою в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Гребінківської державної нотаріальної контори так як кредитором спадкодавця було пропущено строки визначені в ч.ч. 2,3 ст. 1281 ЦК України /а.с. 42/. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 07.10.2019 до спадкоємця [PERSON] було направлено листи-претензії, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги /а.с. 43/. За наданим позивачем розрахунком /а.с. 9-14/ станом на 11.11.2019 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 01.07.2010 становить 6 903 грн 91 коп, з яких: 6 903 грн 91 коп - заборгованість за простроченим тілом кредита. Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, вій має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину передбачено ч.3 ст.1281 ЦК України. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. «При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. При доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.» Зазначене відображено у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 640/6274/16-ц. Згідно ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 статті 1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. За відсутності відмови від спадкових прав, відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після [PERSON] так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 230 від 17.07.2020 виданою виконавчим комітетом Березівської сільської ради. З відповіді Гребінківської державної нотаріальної контори № 208/01-16 від 24.06.2019 вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалася, заяви про прийняття чи відмову від спадщини не подавалися /ас. 95/. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При визначенні вартості спадкового майна суд виходить із обов`язку доказування даної обставини стороною відповідача, тобто спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки саме спадкоємці повинні підтвердити суду яке саме майно одержано ними у спадщину та яка вартість цього майна. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. При дослідженні підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за борговими зобов`язаннями померлого [PERSON] , суд виходить з того, що заборгованість за поточним тілом кредиту становить 0,00 грн, а щодо такої складової як: заборгованість за простроченим тілом кредиту, то банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження домовленості сторін щодо додаткової відповідальності позичальника у разі несвоєчасного або не у повному обсязі внесення ним щомісячного мінімального платежу, внаслідок якого сума кредиту буде вважатись простроченою. Правова природа заборгованості за простроченим тілом кредиту позивачем не доведена, тому відповідні позовні вимоги не можна визнати обґрунтованими, а при повній відсутності заборгованості за поточним тілом кредиту жоден вид цивільної відповідальності - стягнення пені, штрафу, в т.ч. додаткової відповідальності, неможливо застосувати до відповідачів. Дослідження правової природи заборгованості за простроченим тілом кредиту міститься у постанові Полтавського апеляційного суду від 13.01.2020 у справі № 544/1257/19. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed