Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

20 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачам надано строк для усунення недоліків. 10 грудня 2019 року представник позивачів звернулася до суду з заявою, в якій усунула недоліки первісної заяви. В обґрунтування позову [PERSON] та [PERSON] посилалися на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 19 вересня 2019 року, на праві спільної часткової власності їм належить квартира [ADDRESS] . Позивачі зазначили, що в квартирі зареєстрований колишній власник - відповідач [PERSON] . Реєстрація відповідача перешкоджає реалізації їх прав як власників квартири. В зв`язку з чим, [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на вимоги ст. 317, 319 ЦК України, ст. 150 ЖК України, в заяві просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 19 травня2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника просили розглядати справу без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що на праві спільної часткової власності позивач [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Право власності на житлове приміщення [PERSON] та [PERSON] набули у відповідності до договору купівлі-продажу від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] та [PERSON] продала, а [PERSON] і [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2244. Судом встановлено, що в квартирі й залишився зареєстрованим колишній власник - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 3270 від 19 вересня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Новомосковської міської ради та довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачі мають право вимагати усунення порушень їхніх прав, як власників нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно вимог ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Право користування спірним жилим приміщенням у [PERSON] було похідним від його права власності на квартиру, він, як власник квартири, у відповідності до ст. 150 Ж України, мав право користуватися нею для особистого проживання і проживання членів його сім`ї. Розпорядившись нерухомим майном (продавши квартиру позивачам), [PERSON] втратив право власності на неї, а отже і право користування зазначеним жилим приміщенням, в зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved