Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

20.09.2018 року\~ позивачка [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]\~ про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на наступні обставини. 18 червня 2018 року вона, [PERSON], набула право власності на квартиру № 4 (чотири), розташованої за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять), загальною площею 24,30 кв.м. Підставою виникнення права власності на вказану вище квартиру є [PERSON], серія та номер 789, посвідчене 18.06.2018 р., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] [PERSON] було видане їй у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 14 червня 2018 року. Однак, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження[ADDRESS] (чотири), розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять), загальною площею 24,30 кв.м., знаходиться під арештом з 10.08.2009 р. Підставою виникнення такого обтяження є ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2009 р. №2260/2-41. Так, у рамках судового процесу за позовом [PERSON] до ТОВ «Екобуд» про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 250 000 грн. 10.08.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено ухвалу №2260/2-41, на підставі якої було накладено арешт на квартиру № 4 (чотири), розташованої за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять) в якості забезпечення позову. Проте, справа, у рамках якої було накладено арешт на майно, уже розглянута судом, що означає відсутність потреби в забезпеченні позову - обтяженні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Просила суд прийняти позовну заяву до розгляду, звільнити з-під арешту майно: квартиру № 4 (чотири), розташованої за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять), загальною площею 24,30 кв.м., що належить [PERSON] на підставі [PERSON], серія та номер 789, посвідчене 18.06.2018 р., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], та накладено арешт: номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 26678499 від 10.08.2009 р. та відшкодування судових витрат покласти на відповідачів ( а. с.3-5 ). Ухвалою судді від 12 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09 годину 00 хвилин 01 листопада 2018 року ( а. с. 12-13 ). Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 27 грудня 2018 року ( а. с. 29-30 ). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду клопотання, отримане судом 27.12.2018 року за вх. № 42669, в якому просила справу розглянути у її\~\~ відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомленим належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 32). Третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомленим належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 27.12.2018 року було постановлено провести заочний розгляд у вищезазначеній цивільній справі. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивача [PERSON] 18 червня 2018 року набула право власності на квартиру № 4 (чотири), розташованої за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять), загальною площею 24,30 кв.м. Підставою виникнення права власності на вказану вище квартиру є [PERSON], серія та номер 789, посвідчене 18.06.2018 року, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] Зазначене [PERSON] було видане позивачу [PERSON] у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 14 червня 2018 року ( а. с. 7 ). Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження[ADDRESS] (чотири), розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять), загальною площею 24,30 кв.м., знаходиться під арештом з 10.08.2009 року, підставою виникнення такого обтяження є ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2009 р. №2260/2-41 (а.с.8 ). Встановлено, що у рамках судового процесу за позовом [PERSON] до ТОВ «Екобуд» про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 250 000 грн., 10.08.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено ухвалу №2260/2-41, на підставі якої було накладено арешт і на квартиру № 4, розташованої за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Надрічна, буд. 20 (двадцять) в якості забезпечення позову ( а. с. 9 ). Встановлено, що справа, у рамках якої було накладено арешт на майно, вже розглянута судом, що означає відсутність потреби в забезпеченні позову - обтяженні. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач [PERSON] вважає, що вищезазначене обтяження порушує її права як власника на вільне володіння та розпорядження власністю. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, безпідставна наявність арешту\~ майна, яке належить на праві власності позивачу [PERSON] порушує права останньої на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд. З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до\~ вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду, понесення яких документально підтверджуються, наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 2 ) у сумі 704,80 гривень підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved