Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

20 лютого 2014 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась із заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.2-3). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є вдовою ветерана військової служби - [PERSON], померлого [INFO]. Після смерті чоловіка заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку зі смертю чоловіка. Але, у виплаті грошової допомоги їй було відмовлено, у зв'язку із тим, що у свідоцтві про одруження ім'я чоловіка зазначено як «[PERSON]», а в паспорті як «[PERSON]». Уточнивши свої позовні вимоги та враховуючи вищевикладене, заявниця просила суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Дальник Одеського району Одеської області, померлий [INFO], був чоловіком [PERSON], [INFO]. Позивачка, в особі свого представника за довіреністю, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Вимоги позову підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі (а.с.25). Заінтересована особа, в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги належать до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], про що зроблено актовий запис №6 Аралтюбінською сільською радою Джамбентінського району Західно-казахстанської області (а.с.8). Згідно посвідки про народження [NUMBER] виданої 08 травня 1940 року Дальницьким сільським виконкомом Одеської області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №22 (а.с.6). В паспорті серії [NUMBER] виданого Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 вересня 2001 року, вказано ім'я померлого [PERSON] як «[PERSON]» (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.07.1998 року, на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.9). За довідкою КЖЕП №25 від 25.11.2013 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] (знятий з реєстрації 15.10.2013 року у зв'язку зі смертю), [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер (а.с.7). Заявниця, звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо виплати їй одноразової грошової допомоги за померлого чоловіка [PERSON], отримала відмову, так як існують розбіжності в написанні імені померлого, а саме: в свідоцтві про шлюб зазначено «[PERSON]», а в свідоцтві про народження та паспорті «[PERSON]» (а.с.11). Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують факт родинних відносин заявниці [PERSON] із [PERSON], померлим [INFO], як чоловіка і дружини, у зв'язку з чим, вимоги заявниці є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved