Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

1 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з 17 січня 2015 року. Відповідач участі в утриманні дитини приймати не бажає, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує заробітну плату в середньому 1600 грн на місяць. Інших утриманців не має, тому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі ? частки всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав частково. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, доповнила, що витрати на дитину складають приблизно 1200 грн на місяць, в тому числі, на памперси - 600 грн, на фрукти та овочі - 140 грн, дитячий сік - 80 грн, одяг - 240 грн, засоби гігієни - 70 грн, іграшки - 25 грн. Вона живе з матір»ю, має у власності частину житла. Працює з квітня 2015 року, отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 860 грн щомісячно. Відповідач має проблеми із зором, проживає із батьками, працює, отримує заробітну плату в розмірі 1600 грн, які витрачає на власні потреби та забаганки. Його батьки є пенсіонерами. Проте відповідач їх не утримує, так як його батько працює, сплачує за надані житлово-комунальні послуги та забезпечує продуктами харчування. В судовому засіданні відповідач пояснив, що сторони не досягли згоди щодо утримання та виховання дочки. Він визнає позов щодо сплати аліментів на дитину у розмірі ? частки всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, оскільки має незадовільний стан здоров»я. Щомісячно на лікування він витрачає приблизно 300 грн. Щороку йому роблять планові операції, які потребують матеріальних витрат. Власного житла він не має, має батьків-пенсіонерів, які не працюють та з якими він проживає. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження), яка є здоровою (а.с.29 - медична довідка) та проживає з матір»ю. Відповідач має незадовільний стан здоров'я (а.с.35, 36), що визнає позивач. Відповідач є працездатним, працює в Реєстраційній службі Згурівського районного управління юстиції у Київській області на посаді завідувача сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Згурівського РУЮ, тобто має постійний регулярний дохід, інших утриманців не має (а.с.32 - довідка). Власного житла не має, проживає з батьками-пенсіонерами (а.с.33, 34, 37, 38 - копії витягу з будинкової книги, акту, посвідчень). Проте ухиляється від сплати аліментів на дитину. Позивач працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, здійснює догляд за дочкою, дбає про матеріально-побутове забезпечення своєї сім'ї (а.с.30, 31 - довідки). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що батько, який згідно чинного законодавства зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, належним чином не виконує зазначеного обов'язку. Суд також враховує, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з 1 січня 2015 року установлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в розмірі - 1032 грн. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, при визначенні розміру аліментів суд враховує усі істотні обставини справи, стан здоров'я дитини та відповідача, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач не забезпечений житлом, має батьків-пенсіонерів, інших дітей не має та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, враховуючи, що він працює, тому суд вбачає за необхідне визначити аліменти у розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки задоволення їх в повному обсязі може спричинити порушення прав відповідача в частині погіршення його матеріального становища. На підставі викладеного,

Outcome: partial