Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

21.08.2014р. [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з даним позовом та з врахуванням уточнених позовних вимоги просили: 1) визнати недійними: - договір №СК/9/55/3 купівлі-продажу майнових прав на об*єкт нерухомості, укладений 13.05.2011р. між ТОВ «Укоінвестбуд» та [PERSON], - договір №СК/11/69/3 купівлі-продажу майнових прав на об*єкт нерухомості, укладений 13.05.2011р. між ТОВ «Укоінвестбуд» та [PERSON], - додаткову угоду №1 до договору №СК/9/55/3 купівлі-продажу майнових прав на об*єкт нерухомості від 13.05.2011р., укладену 08.08.2013р. між ТОВ «Укоінвестбуд» та [PERSON], - додаткову угоду №1 до договору №СК/11/69/3 купівлі-продажу майнових прав на об*єкт нерухомості від 13.05.2011р., укладену 08.08.2013р. між ТОВ «Укоінвестбуд» та [PERSON], - акт прийому-передачі об*єкта нерухомості - квартири [ADDRESS] відповідно до договору №СК/9/55/3 купівлі-продажу майнових прав на об*єкт нерухомості від 13.05.2011р., складеного 08.08.2013р. між ТОВ «Укоінвестбуд» та [PERSON], - акту прийому-передачі об*єкта нерухомості - квартири [ADDRESS] відповідно до договору №СК/11/69/3 купівлі-продажу майнових прав на об*єкт нерухомості від 13.05.2011р., складеного 08.08.2013р. між ТОВ «Укоінвестбуд» та [PERSON] 2) Визнати недійсними і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер: 15315945) на квартиру [ADDRESS], видане 24.12.2013р. [PERSON] Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві. 3) Визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер: 15311934) на квартиру [ADDRESS], видане 24.12.2013р. [PERSON] Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві. 4) Скасувати запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] від 24.12.2013р. за [PERSON] (реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна: 253589480000. Номер запису про право власності: 4032496). 5) Скасувати запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] від 24.12.2013р. за [PERSON] (реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна: 253526180000. Номер запису про право власності: 4031358). 6) Виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання йому іншого жилого приміщення. 7) Виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання йому іншого жилого приміщення. 8) Відповідно до пункту 3.5. інвестиційного договору на будівництво житлових будинків від 14.07.2005р., укладеного між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією та ТОВ «Укоінвестбуд», визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. 9) Відповідно до пункту 3.5. інвестиційного договору на будівництво житлових будинків від 14.07.2005р., укладеного між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією та ТОВ «Укоінвестбуд», визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. 10) Вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. 11) Вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що зареєстровані [ADDRESS], а в 2005р. вказаний будинок був знесений як аварійний. На підставі пункту 3.5. Інвестиційного договору на будівництво житлових будинків, укладеного 14.07.2005р. між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією (Замовник) та ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвестор-генпідрядник), Замовник делегує Інвестору-генпідряднику повноваження на відселення мешканців житлового аварійного будинку по [ADDRESS], який підлягає зносу під пляму забудови «Об*єкту», відповідно до рішення Київської міської ради №638/798 від 10.07.2003р. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12.03.2008р., яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] і [PERSON] та зобов*язано ТОВ «Укоінвестбуд» на виконання пункту 3.5. Інвестиційного договору на будівництво житлових будинків, укладеного 14.07.2005р. між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією (Замовник) та ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвестор-генпідрядник), придбати для надання у встановленому порядку [PERSON] та [PERSON] окремі благоустроєні жилі приміщення (квартири) відповідно до вимог Житлового кодексу України. З 2008р. по 27.06.2014р. вказане рішення перебувало на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві та під час виконання судового рішення між ними та ТОВ «Укоінвестбуд» було досягнуто угоди, що останнім будуть оформлені договори про набуття майнових прав на об*єкти будівництва, про що ТОВ «Укоінвестбуд» повідомив в листі до ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві від 23.12.2010р. Також, ТОВ «Укоінвестбуд» в листі від 15.05.2011р. повідомило ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві, що на виконання умов інвестиційного договору від 14.07.2005р., укладеного між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією та ТОВ «Укоінвестбуд», для громадян [PERSON] і [PERSON] заброньовано дві однокімнатні квартири [ADDRESS], але у зв*язку із настанням кризи в галузі будівництва ІІІ секція по будівництву призупинена. 31.07.2012р. житлові будинки з комплексом соціально-побутового обслуговування у кварталі вулиць Олевської, Клавдіївської та Бахмацької у Святошинському районі м.Києва (перша і друга черга будівництва) прийнято в експлуатацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва, а 19.04.2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва прийнято в експлуатацію житлові будинки з комплексом соціально-побутового обслуговування у кварталі вулиць Олевської, Клавдіївської та Бахмацької у Святошинському районі м.Києва, про що вказано в листі Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 08.08.2014р. За поданням державного виконавця ВДВС Дарницького РОУЮ у м.Києві від 31.03.2014р. Дарницьким РУ ГУМВС України в м.Києві до ЄРДР було внесено кримінальне провадження за №42014100020000163 від 23.06.2014р. за ч.1 ст.382 КК України відносно посадових осіб ТОВ «Укоінвестбуд» за умисне невиконання судового рішення про зобов*язання ТОВ «Укоінвестбуд» на виконання пункту 3.5. Інвестиційного договору на будівництво житлових будинків, укладеного 14.07.2005р. між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією (Замовник) та ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвестор-генпідрядник), придбати для надання у встановленому порядку [PERSON] та [PERSON] окремі благоустроєні жилі приміщення (квартири) відповідно до вимог Житлового кодексу України. Постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві від 27.06.2014р. виконавче провадження по виконанню рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.03.2008р. закрито у зв*язку із тим, що виконати рішення суду без боржника не виявляється за можливе. Під час розгляду даної справи ними, позивачами, було з*ясовано, що квартири з будівельними номерами 55 і 69 мають фактичні номери 54 і [ADDRESS]. Майнові права на вказані квартири у ТОВ «Укоінвестбуд» згідно договорів купівлі-продажу майнових прав від 13.05.2011р. №СК/9/55/3 і №СК/11/69/3 придбав [PERSON], а 24.12.2013р. отримав Свідоцтва про право власності на ці квартири, які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачі вважають, що ТОВ «Укоінвестбуд» не мало права продавати майнові права на квартири №54 і [ADDRESS] [PERSON], оскільки вони були заброньовані для них, укладені угоди порушують їх конституційне право на житло та підлягають визнанню недійсними разом із похідними правовими актами. Просили задовольнити позов а підставі ст.ст. 47, 55 Конституції України, ст.12 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», ст.ст. 11, 16, 203, 215, 216, 509, 599 ЦК України. В судовому засіданні позивачка і представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненні до неї і на тривале порушення житлових прав позивачів, а також пояснили про те, що на спірні квартири №54 і [ADDRESS] у них виникло право у зв*язку з їх бронюванням ТОВ «Укоінвестбуд» для надання їм, позивачам, після здачі будинку в експлуатацію. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що [PERSON] придбав квартири №54 і [ADDRESS] згідно діючого законодавства за ринковою ціною та повністю розрахувався за їх вартість перед ТОВ «Укоінвестбуд» і на даний час закінчує в цих квартирах ремонтні роботи із дорогих будівельних матеріалів, квартири майже готові для їх заселення, він ніяких прав позивачів не порушував, його право власності на спірні квартири виникло у встановленому законом порядку, на час їх придбання, квартири були вільними і не мали будь-яких обтяжень, в тому числі й договором бронювання, вважала, що підстав для позбавлення [PERSON] як законного власника його майна немає. Відповідач - ТОВ «Укоінвестбуд» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в справі є поштові конверти, повернуті на адресу суду за закінченням терміну їх зберігання на пошті (а.с. 81-82, 125, 145, 165 Том №1, а.с. 9, 63, 89, 99, 105 Том №2), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. Відповідач - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечила, направила письмові заперечення проти позову, де вказувала про те, що у разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації, вважала, що на даний час Реєстраційна служба прав позивачів не порушувала, а тому просила розглядати справу без представника і відмовити в позові (а.с. 90-91 Том №2). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представників відповідачів: ТОВ «Укоінвестбуд» і Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві на підставі матеріалів, що є в справі. Заслухавши пояснення позивачки і представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] зареєстровані [ADDRESS] (а.с. 15 Том №1 - копія довідки по формі №3 від 31.05.2005р., а.с. 11-12, 13-14 Том №1 - копії паспортів позивачів з відмітками про реєстрацію), а в 2005р. вказаний будинок був знесений як аварійний. На підставі пункту 3.5. Інвестиційного договору на будівництво житлових будинків, укладеного 14.07.2005р. між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією (Замовник) та ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвесто-генпідрядник), Замовник делегує Інвестору-генпідряднику повноваження на відселення мешканців житлового аварійного будинку по [ADDRESS], який підлягає зносу під пляму забудови «Об*єкту», відповідно до рішення Київської міської ради №638/798 від 10.07.2003р. (а.с. 16-21 Том №1 - копія інвестиційного договору). Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12.03.2008р., яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] і [PERSON] та зобов*язано ТОВ «Укоінвестбуд» на виконання пункту 3.5. Інвестиційного договору на будівництво житлових будинків, укладеного 14.07.2005р. між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією (Замовник) та ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвестор-генпідрядник), придбати для надання у встановленому порядку [PERSON] та [PERSON] окремі благоустроєні жилі приміщення (квартири) відповідно до вимог Житлового кодексу України (а.с. 22-26 Том №1 - копія рішення суду). З 2008р. по 27.06.2014р. вказане рішення перебувало на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві. В матеріалах справи є лист ТОВ «Укоінвестбуд», де вказано, що питання щодо виконання рішення суду стосовно придбання для [PERSON] і [PERSON] благоустроєних житлових приміщень (квартир) знаходиться на стадії документального оформлення і дане рішення (щодо надання житла [PERSON] і [PERSON]) є спільним і добровільним рішенням стягувача та боржника в зазначеному зобов*язанні (а.с. 27 Том №1 - копія листа). На адресу позивачів Державна виконавча служба України і Головне управління юстиції у м.Києві 26.08.2011р. направило листи, де в тексті міститься інформація про те, що ТОВ «Укоінвестбуд» для громадян [PERSON] і [PERSON] заброньовано дві однокімнатні квартири [ADDRESS] (а.с. 28-29, 30-31 Том №1 - копії листів). 19.09.2011р. Головне управління юстиції направило [PERSON] лист з аналогічним змістом (а.с. 34-36 Том №1 - копія листа). У зв*язку із невиконанням судового рішення ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві 17.06.2011р. звернулось до прокурора Дарницького району м.Києва з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Укоінвестбуд» за ст.382 КК України (а.с. 32-33 Том №1 - копія подання) і дані відомості були внесені до ЄРДР за №42014100020000057 (а.с. 41 Том №1 - копія листа прокуратури Дарницького району м.Києва від 12.03.2014р.) і за №42014100020000163 від 23.06.2014р. за ч.1 ст.382 КК України (а.с. 42 Том №1 - копія листа прокуратури Дарницького району м.Києва від 13.06.2014р.) Постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві від 27.06.2014р. виконавче провадження по виконанню рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.03.2008р. закрито у зв*язку із тим, що правоохоронними органами вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності боржника ТОВ «Укоінвестбуд» за умисне невиконання рішення суду (а.с. 44-45 Том №1 - копія постанови). За клопотанням позивачів з прокуратури Дарницького району м.Києва були витребувані пояснення посадових осіб ТОВ «Укоівестбуд» щодо не виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.03.2008р. в межах кримінальних проваджень №4201410020000163 від 23.06.2014р. за ч.1 ст.382 КК України і №42014100020000057 від 2.03.2014р. за ч.1 ст.382 КК України, де в листі від 15.09.2011р. в.о. генерального директора ТОВ «Укоінвестбуд» Могильний В.М. вказує про те, що [PERSON] і [PERSON] заброньовані квартири в ІІІ секції №55 і №69, але у зв*язку із настанням кризи в галузі будівництва ІІІ секція по будівництву призупинена (а.с. 110 Том №2 - копія листа). В поясненнях прокурору Дарницького району м.Києва генеральний директор ТОВ «Укоінвестбуд» П*ятак Д.П. вказував про те, що ТОВ «Укоінвестбуд» не в змозі виконати рішення суду через численні арешти на рахунках та фактичну відсутність грошових коштів; також, не зрозумілим для боржника є порядок виконання судового рішення, оскільки ТОВ «Укоінвестбуд» є прибутковою організацією і виникає питання, як відобразити в бухгалтерській документації безкоштовну передачу квартир стягувачам, у зв*язку із чим послався на необхідність роз*яснення судового рішення (а.с. 113-114, 131-132 Том №2 - копія пояснень). 31.07.2012р. житлові будинки з комплексом соціально-побутового обслуговування у кварталі вулиць Олевської, Клавдіївської та Бахмацької у Святошинському районі м.Києва (перша і друга черга будівництва) прийнято в експлуатацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва, а 19.04.2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва прийнято в експлуатацію житлові будинки з комплексом соціально-побутового обслуговування у кварталі вулиць Олевської, Клавдіївської та Бахмацької у Святошинському районі м.Києва, про що вказано в листі Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 08.08.2014р. (а.с. 49-50 Том №1 - копія листа). Під час розгляду справи з відповіді експлуатуючої організації ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» з*ясовано, що квартири з будівельними номерами 55 і 69 мають фактичні номери 54 і [ADDRESS] (а.с. 166 Том №1 - 166 - лист). Майнові права на квартири №54 і [ADDRESS] у ТОВ «Укоінвестбуд» згідно договорів купівлі-продажу майнових прав від 13.05.2011р. №СК/9/55/3 (а.с. 204-210 Том №1 - копія договору купівлі-продажу майнових прав) і №СК/11/69/3 (а.с. 239-245 Том №1 - копія договору купівлі-продажу майнових прав) придбав [PERSON], а 24.12.2013р. він отримав Свідоцтва про право власності на ці квартири (а.с. 167, 172 Том №1 - копії свідоцтв про право власності), які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 168-173 Том №1 - копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Відмовляючи в позові, суд виходів з наступного. Так, поняття зобов*язання міститься в частині 1 ст.509 ЦК України - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов*язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов*язку. Зобов*язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини 5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов*язки можуть виникати з рішення суду. В даному спірному випадку на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.03.2008р. у ТОВ «Укоінвестбуд» виникло зобов*язання на виконання пункту 3.5. Інвестиційного договору на будівництво житлових будинків, укладеного 14.07.2005р. між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією (Замовник) та ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвестор-генпідрядник), придбати для надання у встановленому порядку [PERSON] та [PERSON] окремі благоустроєні жилі приміщення (квартири) відповідно до вимог Житлового кодексу України. Однак, у вказаному судовому рішенні не було зазначено конкретних квартир, які підлягали наданню позивачам. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені в ст.203 ЦК України. Згідно частини 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В обґрунтування заявленого позову щодо недійсності правочинів придбання спірних квартир у ТОВ «Укоінвестбуд» відповідачем [PERSON] позивачі посилаються на те, що ці угоди суперечили положенням ст.ст. 526, 599 ЦК України, при цьому ст.526 ЦК України визначає загальні умови виконання зоов*язання, а ст.599 ЦК України містить вказівку на припинення зобов*язання виконанням, однак діюче цивільне законодавство не пов*язує порушення вказаних норм матеріального закону із визнанням недійсним правочину. Позивачі просять визнати недійсними правочини щодо спірних квартир на підставі частини 1 ст.215 ЦК України, однак дана норма права стосується порушень вимог ст.203 ЦК України при укладенні правочину, а не порушень ст.ст. 526, 599 ЦК України, при цьому про порушення будь-якої з вимог ст.203 ЦК України при укладенні спірних правочинів позивачі в обґрунтування позову не посилаються, а тому в спірному випадку частина 1 ст.215 ЦК України застосуванню не підлягає. Крім цього, позивачі посилаються на роз*яснення Верховного Суду України в постанові пленуму №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р., де зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК (пункти 5, 6). В розгляді цивільної справи №6-107 цс 12 від 07.11.2012р. Верховний Суд України зробив Правовий висновок, який є джерелом права, відповідно до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є однин із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст.392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем. Положення ч.3 ст.215 ЦК України при вирішенні такої категорії справ підлягають застосуванню в тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним. Аналізуючи вказані вище правову позицію і Правовий висновок Верховного Суду України можливо зробити висновок про те, що в основі права заінтересованої особи на оспорювання в судовому порядку правочину, стороною якого вона не є, полягає речове право цієї особи на річ, яка була предметом правочину, що нею оспорюється, а застосування положення ч.3 ст.215 ЦК України є належним способом захисту, якщо захистити і відновити порушене право особи не можливо шляхом пред*явлення віндикаційного позову або визнання права власності на цю річ. В даному випадку позивачі обґрунтовують своє право на спірні квартири №54 і [ADDRESS] бронюванням цих квартир для них ТОВ «Укоінвестбуд». Однак, для виникнення цивільних прав і обов*язків необхідні підстави, які передбачені в ст.11 ЦК України, і, якщо говорити про бронювання, то для того, щоб воно стало підставою для виникнення таких прав і обов*язків сторін, бронювання повинно бути оформлено відповідно до правил пункту 1) частини 2 ст.11 ЦК України, тобто, договором або іншим правочином, який містить усі істотні умови і породжує зобов*язання в його розумінні відповідно до правил ст.509 ЦК України. В даному випадку бронювання спірних квартир №54 і [ADDRESS] для їх надання в подальшому позивачам останні обґрунтовують посиланням на ці обставини в офіційних відповідях ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві, але такі посилання не можна визнати бронюванням в його цивільно-правовому значенні з відповідними правовими наслідками, правами і обов*язками і не можна стверджувати, що на підставі такого посилання у листах та відповідях у позивачів виникли будь-які цивільні права, а у ТОВ «Укоінвестбуд» - цивільні обов*язки щодо вказаних конкретних об*єктів нерухомого майна, оскільки виникнення цивільних прав і обов*язків оформлюється відповідно до вимог діючого законодавства, в тому числі й шляхом укладення цивільно-правової угоди щодо бронювання житлового приміщення із усіма істотними її умовами. Тобто, в спірних правовідносинах можливо стверджувати про те, що у ТОВ «Укоінвестбуд» на підставі судового рішення і частини 5 ст.11 ЦК України виникло зобов*язання перед позивачами щодо надання їм окремих благоустроєних жилих приміщень (квартир) відповідно до вимог Житлового кодексу України, але суду не надано доказів про виникнення у ТОВ «Укоінвестбуд» оформленого у відповідності до чинного законодавства зобов*язання про надання позивачам конкретних квартир, а саме: №54 і [ADDRESS], а тому у суду відсутні підстави вважати, що у позивачів виникли речові права на ці квартири, оскільки лише посилання в листах на бронювання цих квартир для позивачів, не є самим бронюванням, а останнє відбувається виключно шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод. З наведеного випливає висновок, що позивачі не є тими заінтересованими особами, які відповідно до роз*яснення Верховного Суду України в постанові пленуму №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. і Правового висновку Верховного Суду України в справі №6-107 цс 12 від 07.11.2012р. можуть оспорювати правочин, стороною якого вони не є, оскільки заінтересованою особою є та особа, яка звертається на захист свого майнового речового права стосовно речі, яка була предметом оспорюваного правочину, однак позивачі у встановленому законом порядку не набули будь-якого майнового чи речового права на спірні квартири, а тому і не мають права вимагати його відновлення. Крім цього, у відповідності до частини 1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб*єків права власності. В судовому засіданні не встановлено порушень вимог ст.203 ЦК України, які могли б бути правовими підставами для застосування частини 1 ст.215 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] придбав спірні квартири у встановленому законом порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав на спірні квартири в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині, не грунтованість їх на матеріальному законі, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Що стосується наступних позовних вимог, то оскільки вони по суті є похідними від основних позовних вимог про визнання правочинів недійсними, а тому наступні позовні вимоги, також, не можуть бути задоволені, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмови в позові щодо основних позовних вимог.

Outcome: dismissed