Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

21 березня 2019 року представник позивача звернувся в суд з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Моторного ( транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 100 000 грн. 00 коп., витрати за послуги експерта 962 грн.00 коп. та судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що 15.06.2016 близько 08 год. 22 хв. в м. Києві з вини відповідача [PERSON] , [INFO] , який керував автомобілем «Geely FE-1», д.н.з. [NUMBER] , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Вина відповідача [PERSON] підтверджується ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2017. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford Probe», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] та за кермом якого знаходився водій [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/8314692, укладеного із ПрАТ «УПСК», строк дії якого з 26.06.2015 по 25.06.2016. Розмір завданих збитків згідно Висновку № 661 від 22.12.2016, складеного експертом [PERSON] був визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу « Ford Probe», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП та складає 144317 грн. 21 коп. та прирівнюється до ринкової вартості КТЗ до ДТП. Висновком №661/2 від 23.01.2017 було визначено вартість КТЗ « Ford Probe», д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані, що складає 26675,77 грн. Тому вартість матеріального збитку розраховується наступним чином: 144 317,21 ( вартість КТЗ до ДТП) - 26 675,77 грн. ( вартість КТЗ після ДТП) = 117 641,44 грн. матеріальний збиток. 09.12.2016 потерпілий подав до МТСБУ повідомлення та 21.07.2017 з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. 16.12.2016 МТСБУ направило листа відповідачу з пропозицією самостійно врегулювати спір з потерпілим, який він залишив без відповіді. У зв`язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму 962 грн. 00 коп. 13.09.2017 МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 100000 грн. 00 коп. відповідно до Наказу МТСБУ № 8241 від 12.09.2017 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. 100 000 грн. ( регламентна виплата) +962 грн. ( витрати за послуги аварійного комісара) = 100 962 грн. ціна позову. 12.09.2017 МТСБУ направляло листи відповідачу з пропозицією добровільно компенсувати витрати МТСБУ, який він залишив без відповіді. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 26.03.2019 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Як вбачається з поштових повідомлення, яке повернулось на адресу суду, представник позивача Купар І.Ю. 28.03.2019 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ( [ADDRESS] ) та фактичним місцем проживання вказаним позивачем ( [ADDRESS] ). На адресу повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній», що підтверджується поштовими повідомленнями наявними в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не подав. Сторони у визначені судом строки клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику0 сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2017 встановлено, що [PERSON] , 15 червня 2016 року, близько 08 години 22 хвилини, керуючи легковим автомобілем марки «GEELY», модель «FE - 1», білого кольору, на якому в той час знаходилися н.з. [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині вул. Богатирської, від вул. Дніпроводської в напрямку вул. Полярної у м. Києві, на відстані близько 2 км 500 м до дорожнього знаку 5.45 ПДР України - «КИЇВ», перебуваючи у крайній правій смузі руху проїзної частини, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п. п. 1.5 та 2.3 Б) ПДР України, своєчасно не перестроївся у крайню ліву смуту, яка була наявна на проїзній частині ліворуч, а також перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр повороту ліворуч, чим грубо порушив п. 10.1 та п. 10.4 ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «FORD», модель «PROBE», білого кольору, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався у попутному напрямку у крайній лівій смузі проїзної частини. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «FORD», модель «PROBE», білого кольору, н.з. [NUMBER] , [PERSON] та пасажирка даного автомобіля [PERSON] , [INFO] , отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження та були госпіталізовані працівниками швидкої медичної допомоги до Київської обласної клінічної лікарні. Згідно зазначеної постанови звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрито (а.с.10). Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8314692 ПрАТ «УПСК» по м. Києву та області цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD PROBE», білого кольору, н.з. [NUMBER] застрахована зі строком дії з 26.06.2015 по 25.06.2016 (а.с.9). 09.12.2016 [PERSON] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 21.07.2017 заяву про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної автомобілю «FORD PROBE» н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с.7,8) Згідно Висновку № 661 від 22.12.2016, складеного експертом [PERSON] матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля « Ford Probe», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження під час ДТП складає 144 317 грн. 21 коп.( а.с.15-28) Згідно висновку №661/2 від 23.01.2017 складеного експертом [PERSON] утилізаційна вартість автомобіля « Ford Probe», д.н.з. [NUMBER] складає 26 675,77 грн. (а.с. 33-36). Відповідно до наказу №8241 від 12.09.2017 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.39) та платіжного доручення №1259554 від 13.09.2017 Моторним ( транспортним) страховим бюро України Кобилянському Є.М. виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Відповідно до копії акту виконаних робіт згідно листа МТСБУ №3/1-05/38215/вих./1 від 16.12.2016 року (а.с.13) та платіжного доручення №4рв від 25.01.2017 (а.с.14) МТСБУ на рахунок ФОП [PERSON] виплачено 812 грн. за послуги аварійного комісара згідно рахунку №4 від 12.01.2017 (а.с.14). Відповідно до копії акту виконаних робіт згідно листа МТСБУ №3/1-05/38215 від 23.01.2017 року (а.с.31) та платіжного доручення №23рв від 27.02.2017 (а.с.32) МТСБУ на рахунок ФОП [PERSON] виплачено 150 грн. за послуги аварійного комісара згідно рахунку № 23 від 23.01.2017 (а.с.32). З метою досудового врегулювання спору позивачем 19.12.2016 та 12.09.2017 відповідачеві було направлено листи про добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Жодних дій зі сторони [PERSON] щодо добровільного відшкодування шкоди здійснено не було, тому Моторне ( транспортне) страхове бюро України звернулося до суду для вирішення спору у судовому порядку (а.с.37-38). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Отже судом встановлено, що з вини [PERSON] сталась ДТП. Позивачем же в порядку та в межах визначених законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди в сумі 100 000 грн. завданої відповідачем на користь [PERSON] , який звернувся до нього з відповідною вимогою. Також позивач поніс витрати на залучення аварійного комісара. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частина 1 ст.1191 ЦК України зазначає, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, щодо страховика, яке виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 передбачено, що при розгляді справ про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Належних доказів, які б свідчили у відповідності до пунктів 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідача, суду не надано. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК), доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Суд оцінивши докази у відповідності до ст. 89 ЦПК України, приходить висновку, що з врахуванням наведених правових норм, всі вказані представником позивача обставини знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних у справі письмових доказів, тому суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 100 000 грн. витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а також витрати 962 грн. за послуги аварійного комісара. Розподіл судових витрат між сторонами. З врахуванням задоволення позовних вимог позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved