Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

21.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку розташовану на території Керменчицької сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] Вимоги мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документу на землю. Уповноважені представники сторін в судове засідання не з'явились. Від позивача та її представника надійшли заяви, згідно яких вони свої вимоги підтримали повністю та просили суд здійснювати розгляд без їх участі. Від представника відповідача надійшов лист в якому він зазначив що позов визнає та просить розглянути справу без його присутності. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 49, 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: [INFO] [PERSON] померла, про що видане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 14.12.2016 року. Позивач [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.01.2017 року та свідоцтвами про шлюб та розірвання шлюбу. [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON], про що свідчить копія нотаріально завіреної заяви іншого спадкоємця, сина померлої [PERSON], [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини. Відповідно до Довідок виконкому Керменчицької сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] на день смерті, яка настала [INFO], проживала за адресою: [ADDRESS], заповіту не складала та після смерті у володіння та управління майном якої, що залишилося після смерті, вступила [PERSON] Згідно відповіді Міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, [PERSON] має право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. «Чапаєва», розміром 6,5 га., згідно сертифікату серії [NUMBER], який виготовлено та зберігається в управлінні, але не отримано померлою [PERSON] На даний час видати даний сертифікат неможливо. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві [PERSON], про що свідчить відповідна постанова нотаріуса від 02.06.2017 року. Неможливість оформити право власності на земельну ділянку в позасудовому порядку, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ст.ст. 1216-1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України,заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин недотримання процедури щодо отримання державних актів про права власності на нерухоме майно не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України,захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством, позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, через відсутність законодавчої урегульованості порядку видачі дублікатів правовстановлюючих документів виданих особам, які на теперішній час вже померли. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved