Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-26 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов 09.08.2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] ,яка діяла в інтересах [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] та [PERSON] , за участю третіх осіб: Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної Алли Олексіївни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Омарової Віолетти Султаналіївни про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Згодом 28.01.2020 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву в якій зазначила, що вона є опікуном своєї онуки [PERSON] , [INFO] . Батьки її онуки - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був її сином, а [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була її невісткою (прізвище до реєстрації [PERSON] ). У 2000 році її невістка - [PERSON] купила квартиру по [ADDRESS] . Її син та невістка з 1995 року проживали у цивільному шлюбі та згодом вони зареєстрували шлюб, а саме 29.06.2001 року. [INFO] народилася її онука [PERSON] . З 24.10.2000 року і до теперішнього часу її онука проживає у спірній квартирі, що підтверджується характеристикою з навчального закладу ЗОШ №3, від 04.05.2018 року. Приблизно у 2005 році захворів її син [PERSON] та від хвороби отримав інвалідність третьої групи безстроково. [INFO] її син [PERSON] - помер. На фоні стресу її невістка [PERSON] втратила зір, що підтверджується медичним висновком від 24.11.2016 року. Згодом в неї почалася атеросклеротична хвороба серця. [INFO] [PERSON] - померла. Після смерті невістки [PERSON] було вилучено органом опіки та передано до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», де вона знаходилась до 05.06.2018 року. 05.06.2018 року [PERSON] визначено опікуном. Згодом їй стало відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] ввели в оману і шахрайськими діями, з метою збагачення заволоділи квартирою раніше не знайомі їй особи [PERSON] і [PERSON] . Нібито [PERSON] надала довіреність на право користування та розпорядження усім майном. 13.11.2014 року [PERSON] на підставі зазначеної довіреності продає спірну квартиру [PERSON] . Зі слів [PERSON] , позивачу стало відомо про те, що дійсно до них у спірну квартиру приходили чоловіки циганської національності підпаювали спиртними напоями батьків. Позивачка зазначає, що 15.10.2014 року її мати - [PERSON] була введена в оману [PERSON] та особою циганської національності, який просив її матір дати довіреність на продаж та купівлю автомобіля. Так у вказаний день [PERSON] підписала довіреність на продаж квартири вважаючи що це довіреність на автомобіль. Крім того, онука повідомила, що одного з чоловіків циганської національності було ім`я « [PERSON] » і цей [PERSON] завжди приходив з [PERSON] , спаювали сина та невістку після чого психологічно та фізично знущалися над ними. Також, [PERSON] за продану квартиру отримав від покупця [PERSON] кошти у сумі 458700 грн., яка є балансовою вартістю квартири, однак ніяких грошей батькам її онуки не віддавав. Підтвердженням цього є звернення її невістки до поліції Маліновського ВП в м. Одесі в Одеській області від 27.05.2015 року з письмовою заявою про неправомірні дії з боку [PERSON] щодо незаконного продажу спірної квартири, на підставі чого були внесені відомості до ЄРДР кримінальне провадження №12016160470002181 від 27.05.2015 року, передбаченого ст. 358 КК України. 10.10.2016 року [PERSON] припиняє дію довіреності на відчуження усього майна від 14.10.2014 року. Позивач вважає, що згідно зі статтею 224 ЦК України правочин вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. Оскільки її онука - [PERSON] , яка на час укладання договору купівлі-продажу була малолітньою вона не мала і не має права власності на квартиру, проживаючи без відповідної реєстрації в квартирі з батьками, [PERSON] набула права користування цим житлом як член сім`ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування. Таким чином, правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.[PERSON] , як спадкоємиця звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Лутченко А.А. із заявою про прийняття спадщини у вигляді вищезазначеної квартири. Однак, оформити своє спадкове право вона не може оскільки вказана квартира поза відома та волі [PERSON] була незаконно переоформлена 13.11.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Шевиріною А.О. на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1822 від 13.11.2014 року на нового власника [PERSON] . Підставою для укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації право власності на нового власника стала підроблена довіреність серії НАВ 259270 від 15.10.2014 року видана від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Омаровою В.С. в якій [PERSON] нібито уповноважує [PERSON] продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Про існування вказаного договору купівлі-продажу від 13.11.2014 року [PERSON] не було відомо. На початку 2016 року до [PERSON] з`явилися невідомі їй раніше люди з вимогою звільнити квартиру та повідомили про те що вони її купили. [PERSON] заперечувала дійсність договору купівлі-продажу та вказувала, що квартиру не відчужувала, ніяким чином права третім особам на квартиру не передавала, довіреностей іншим особам на вчинення вищезазначених дій не видавала, тобто не вчиняла будь-яких дій, направлених на перехід права власності до іншої особи, [PERSON] ніколи не бачила, жодних коштів за продаж квартири не отримувала. За вказаних обставин, [PERSON] за життя звернулася до Малиновського ВП ГУНП у Одеській області із заявою щодо неправомірних дій збоку [PERSON] щодо незаконного продажу її квартири по [ADDRESS] про вчинення шахрайських дій, відомості були внесені до ЄРДР. Позивач вважає, що укладення договору купівлі-продажу від 13 листопада 2014 року вчинено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину на його укладення, а саме законного власника спірної квартири - [PERSON] і відповідності такого правочину його внутрішній волі як власника відповідного майна. Правочин що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх чи неповнолітніх дітей, а отже відповідно до ст. 215 ЦК України такий правочин визнається судом недійсним. На підставі вказаного позивач змушена звернутися до суду в інтересах своєї онуки - [PERSON] з відповідним позовом. 24.09.2019 року (вхід. №43380) від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б., який діє на підставі ордеру серії ОД № 512552 від 09.09.2019 року до суду надійшов відзив на позов, в якому він просив повернути позовну заяву позивачам, оскільки позов єбезпідставним і необґрунтованим та у випадку, якщо справа буде розглядатись за правилами загального позовного провадження - відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві на позов вказує, що позивачем було порушено строк позовної давності на подання позовної заяви, оскільки ст. 257 ЦПК України передбачає, що загальна позовна давність становить 3 роки. [PERSON] є бабусею [PERSON] , однак представник відповідача звертає увагу на той факт, що вона подає позовну заяву від себе. Тобто, на думку представника відповідача, позивач [PERSON] , яка є опікуном [PERSON] та діє в її інтересах зі змісту позовної заяви не вбачаються порушення саме її прав та підстав для звернення. Оскільки [PERSON] не має права власності на майно, яке є предметом оскаржуваного договору, та відповідно до документів, наявних у справі, не була власником цього майна, проживала весь час в іншій області Україні, отже, й не користувалася вказаним майном. Підтвердження цьому надає і сама [PERSON] у позовній заяві, стверджуючи про те, що їй стало відомо про можливе порушення прав її сина та невістки, введення їх в оману «лише згодом», після визнання її піклувальником [PERSON] , тобто, після червня 2018 року. На думку відповідача - [PERSON] , жодні його дії, які він коли-небудь вчиняв, не могли порушити жодного права позивача - [PERSON] , а особливо укладення ним договору купівлі- квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не була ані власником квартири, ані стороною договору, ані представником сторін договору. Отже, право [PERSON] , яке вона вважає порушеним внаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу квартири, в неї особисто відсутнє. Під час розгляду Малиновським районним судом м. Одеси справи № 521/8183/17 був встановлений факт смерті [PERSON] (на час розгляду справи - позивача) та визнано [PERSON] правонаступницею [PERSON] у справі. З наведеного виходить, що справа, предметом розгляду якої є договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , від 13.11.2014 року, жодним чином не стосується позивача - [PERSON] , а дії відповідачів не порушили її права, свободи та інтереси. До того ж, враховуючи строк для звернення до суду за захистом таких прав (позовна давність), то, враховуючи, що заінтересовані особи повинні були дізнатися про порушення своїх прав та законних інтересів 13.11.2014 року, в день укладення оскаржуваного договору, строк для позивача - [PERSON] на оскарження таких дій закінчився 13.11.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому представник відповідача та відповідач вважають, що в задоволенні вимог позивача - [PERSON] слід відмовити. Також представник відповідача вважає, що було не дотримано позивачем - [PERSON] вимог щодо наявності цивільної дієздатності на подання позовної заяви та дотримання строків на оскарження дій відповідачів. Оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Отже, особисто участь позивач - [PERSON] у відносинах, що складають предмет спору, не брала, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу квартири (13.11.2014 року) їй виповнилося лише 12 років і вона була малолітньою особою в розумінні законодавства України. Таким чином, позивач - [PERSON] не в змозі особисто здійснювати цивільні процесуальні права та обов`язки та не мала права подавати позовну заяву, за якою було відкрито провадження у справі № 521/13267/19, щодо якої подається цей відзив на позов. Згідно з положеннями ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. Тому, представник відповідача та відповідача вважають, що позов повинен бути залишений без розгляду з підстав, встановлених ст. 257 ЦПК України. Представник відповідача також вважає, що позивачі зловживають своїми процесуальними правами, оскільки під час розгляду справи № 521/8183/17 до позивача - [PERSON] в межах процесуального правонаступництва перейшли права позивача у справі після смерті матері, однак вона не скористалась своїми процесуальними правами та обов`язками, не з`явившись на виклик суду на судові засідання у справі, що призвело до залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В подальшому, 29.07.2019 року позивач - [PERSON] подала до Малиновського го суду м. Одеси позовну заяву до [PERSON] , про визнання недійсним у купівлі-продажу та зобов`язання вчинити певні дії. 02.08.2019 року стороною позивача по вказаній справі подану заяву про відкликання позовної заяви згідно із п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Внаслідок цього, після прийняття заяви, суд ухвалою від 02.08.2019 року у справі № 521/12558/19 повернув позовну заяву. Таким чином, є 3 (три) випадки, включно з цією справою, коли судами розглядаються справи за позовними вимогами, які підтримують аналогічні особи, до тих самих осіб з аналогічних предмету та підстав позову. Вказане явище містить порушення законних прав та інтересів відповідача, який є законним власником майна, що виступає предметом спору у вказаних справах, а небажання позивачів отримати рішення за результатами розгляду справи викликає обґрунтований сумнів у достовірності їх свідчень та необхідності у задоволенні заявлених ними вимог для самих позивачів і містить ознаки використання наданих ним процесуальних прав не для задоволення власних інтересів, а використання прав на шкоду інтересам інших та всупереч принципам цивільного судочинства. Наведені відомості підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 59265771, відкритого на підставі виконавчого листа № 523/10191/16-ц, виданого 20.03.2018 року. Крім того, що наразі здійснюються активні дії у виконавчому провадженні № 59265771 щодо виселення боржників, одним з яких є позивач - [PERSON] з квартири, яка належить [PERSON] . Останні дії вчинялись 19.08.2019 року, коли державний виконавець та учасники виконавчого провадження зустріли активний супротив невстановлених осіб на проведення виконавчих дій щодо виселення боржників з квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак, державному виконавцю все одно був наданий доступ до приміщення, на підставі чого ним було складено 3 (три) акти від 19.08.2019 року. Актом державного виконавця № 1 від 19.08.2019 року встановлено, що у квартирі [PERSON] станом на день проведення перебувають особи, що не зазначені у виконавчому листі, серед яких й позивач - [PERSON] , причому одна з таких осіб, [PERSON] (особу не підтверджено), за її словами, орендує вказану квартиру з 22.03.2016 року за договором оренди з [PERSON] . До того ж, актом державного виконавця від 19.08.2019 року встановлено, що позивач - [PERSON] , незважаючи на арешт квартири та її опечатування, зроблене державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59265771, зірвала пломбу та змінила замки з метою потрапляння до приміщення. Однак, власником квартири з 13.11.2014 року є [PERSON] , що означає, що вказані особи знаходились у його квартирі без достатніх правових підстав, а договір оренди, якщо він був укладений, є нікчемним. При цьому, той факт, що позивачі проживають у належній [PERSON] квартирі спростовується вищенаведеними обставинами, а саме: договором оренди квартири. Вищенаведені факти доводять, що позивачі, діючи недобросовісно та незаконно, перешкоджають законному власнику квартири, відповідачу - [PERSON] , у здійсненні ним своїх законних прав щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, яке фактично захищене рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня ку у справі № 521/10191/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення в перешкод в здійсненні права власності, яким відповідачів по справі було зобов`язано усунути перешкоди в користуванні належною [PERSON] квартирою шляхом виселення. Крім того, ухвалою суду від 22.08.2019 року у цій судовій справі на майно відповідача накладено арешт, що заважає особі у реалізації її права на володіння, користування, розпорядження вказаним майном. Наведене свідчить про те, що відповідач позбавлений можливості реалізації своїх майнових прав щодо квартири, якою він володіє, та вказують на конкретні дії позивачів, які вчиняються ними не з метою реалізації свого права, в тому числі у судовому порядку, а з метою завадити й перешкодити їх реалізації відповідачу, в тому числі й шляхом подання декількох позовних заяв поспіль, що означає, що позивачам не потрібен результат розгляду справи як такий. Їх, насамперед, цікавить затягування процесу їх виселення на підставі судового рішення, що вступило у законну силу, в тому числі шляхом накладення арешту в судовому порядку. Тому з метою недопущення подальшого порушення прав та законних інтересів відповідача, як власника майна, щодо якого здійснюється розгляд справи, враховуючи невиконання позивачами вимог суду щодо виселення в іншій справі, представник відповідача просить повернути позовну заяву позивачам через зловживання ними процесуальними правами. Щодо права власності [PERSON] на спірну квартиру вказує на виконання умов договору купівлі-продажу від 13.11.2014 року відповідачем, як покупцем квартири була проведена повна оплата за вказаним договором, що підтверджується платіжним дорученням № 01 від 13.11.2014 року, яке наявне в матеріалах справи № 521/11247/16-ц, яка розглядалась Малиновським районним судом м. Одеси. Передбачений ст. 692 ЦК України обов`язок щодо обов`язку сплати за договором, відповідачем було виконано в день укладення договору, а отже, договір був спрямований на настання реальних правових наслідків, задля досягнення яких обидві сторони й укладали даний договір, тому цей договір є чинним та правомірним. [PERSON] є законним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , станом на сьогоднішній день, але він позбавлений прав володіння, користування та розпорядження вказаним майном через що йому створюють штучні перепони у потраплянні до його житла. З метою вирішення вказаної ситуації Малиновським районним судом у справі № 521/10191/16-ц ухвалено заочне рішення від 14.09.2017 року, яким вирішено усунути [PERSON] перешкоду в здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зі спірного приміщення. Вказане рішення підтверджує право відповідача на спірне приміщення та протиправність дій осіб, в тому числі позивачів, які знаходяться на житловій площі відповідача без достатньої правової підстави та відмовляються її залишати. [PERSON] є законним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та попередніми судовими рішеннями, жодних інших речових прав у жодної з осіб на вказаний об`єкт нерухомості не існує. Також, представник відповідача звертає увагу на те, що твердження позивачів про те, що шлюб був укладений до моменту придбання спільної квартири та вона належить в рівних частках подружжю не відповідають дійсності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.06.2001 року, а квартиру було придбано лише [PERSON] - 24.10.2000 року, тобто вказана квартира не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.Щодо зазначення позивачами про те, що угода є недійсною, представник відповідача зазначає наступне. Оскільки [PERSON] придбала квартиру до укладення шлюбу, тому вона є її особистою приватною власністю. При цьому ст. 173 Сімейного кодексу України встановлює, що батьки і діти, зокрема ті, що спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом. Таким чином, майно, яке є предметом спору у суді, на момент його продажу належало [PERSON] , про що свідчать договори купівлі-продажу квартири від 24.10.2000 року та 13.11.2014 року. Придбала вона це майно ще до народження своєї доньки, [PERSON] , що однією з позивачів у даній справі, а отже, враховуючи, що право власності [PERSON] на спірне майно до жодної особи не переходило до моменту укладення договору купівлі-продажу від 13.11.2014 року, згідно з яким власником квартири став [PERSON] , право власності на квартиру до моменту та на момент укладення останнього договору купівлі-продажу належало виключно [PERSON] . При цьому права дитини внаслідок продажу майна [PERSON] не порушувались, і вона проживала за адресою: [ADDRESS] в квартирі, яка належала її батькам (подружжю) на праві власності. Вказаний факт підтверджується й наявними в матеріалах справи доказами, а саме: 1) посвідки на постійне проживання [PERSON] [NUMBER] , виданої 10.03.2015 р., в якій реєстрації місця проживання зазначена наступна адреса: [ADDRESS] ; 2) довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] № 148571-2019 від 04.04.2019 року. Таким чином за наявності в дитини іншого житла, на яке її батьки мають право власності і проживають там, продаж квартири одного з подружжя не призводить до порушень прав дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, у даному випадку [PERSON] знав, що [PERSON] діяв в інтересах [PERSON] за довіреністю та був обізнаний про обсяг його повноважень, а саме щодо того, що [PERSON] може укладати такі угоди в інтересах власника квартири. Отже, обман застосований по відношенню до будь-якої із сторін договору не був та вони вчинили цей правочин за власною волею, з обсягом необхідних повноважень та компетенції на його укладення, а їх дії були спрямовані на настання реальних наслідків для сторін, підтвердження добросовісних та реальних намірів [PERSON] щодо придбання квартири є, зокрема, сплата коштів за договором, що підтверджується платіжним дорученням. Довіреність, на підставі якої [PERSON] діяв в інтересах [PERSON] , була припинена за заявою [PERSON] лише 10.10.2016 року. Протягом строку її дії довіреність була чинною та надавала повний обсяг повноважень представнику [PERSON] відповідно до її змісту. Довіреність, надана [PERSON] . [PERSON] посвідчена нотаріально, тобто відповідає за формою договору купівлі-продажу нерухомого майна. Крім того, довіреність містить вказівку на те, що довірителькою укладено шлюб із [PERSON] 29.06.2001 р., про що міститься позначка в паспорті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Враховуючи, що станом на сьогоднішній день факт чинності довіреності у період з 14 року (дати видачі довіреності) до 10.10.2016 року не спростований судовим рішенням, а вимоги про визнання її нечинною станом на момент укладення договору купівлі-продажу не висувається позивачами, представник відповідача вважає, що позивачі вважають довіреність такою, що була чинною, станом на момент укладення спірного правочину та не заперечують проти такої чинності. Довідка щодо стану здоров`я [PERSON] , на яку посилаються позивачі в обґрунтування того, що її ввели в оману, датується 24.11.2016 року, в той час як оспорюваний правочин був вчинений 13.11.2014 року. Отже, по-перше, довідка не доводить наявність вказаних проблем із зором на момент укладення правочину, а по-друге, довіреність оформлювалася у нотаріуса, який попередньо ознайомлює сторони з її змістом та встановлює добровільність дій та згоду особи на уповноваження іншої особи на відповідні дії. Вказані обставини виключають можливість висловлювань про ненадання згоди [PERSON] на укладення вказаного договору та введення її в оману, оскільки довіреність посвідчена нотаріально, а заперечень щодо дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Омарової Віолетти Султаналіївни позивачами не висувалось. Також представник відповідача вважає недостовірною інформацією щодо висловлювання позивачів про те, що «відповідач [PERSON] мав бажання придбати квартиру [ADDRESS] , а мої батьки не мали бажання її продати», оскільки [PERSON] діяв як представник [PERSON] при продажу її особистого майна і вбачається, що жодної матеріальної зацікавленості як особа, яка представляла інтереси довірителя за довіреністю, не мав. Бажання ж купити квартиру та укласти відповідний правочин висловив та реалізував [PERSON] . Щодо доказів, наведених позивачами та долучених до матеріалів справи в підтвердження обставин справи, на які вони посилаються, то вони не є належними та не підлягають дослідженню у судовому засіданні у зв`язку з відсутністю їх взаємозв`язку з предметом спору наступні докази: 1) довідки, талони-повідомлення, відповіді прокуратури, протоколи допиту свідка у кримінальних провадженнях; 2) довідки, виписки про стан здоров`я учасників справи; 3) розпорядження Малиновської адміністрації Одеської міської ради від 29.05.2018 року «Про надання статусу дитини-неповнолітній [PERSON] [INFO] ; 4) довідка щодо знаходження [PERSON] в КУ «Центр СПРД Одеської міської ради Одеської області»; 5) характеристика [PERSON] від 04.05.2018 № 193. Тому, довідки, талони-повідомлення та інші матеріали кримінального провадження є не належними доказами, оскільки вони не стосуються предмету спору (договору купівлі-продажу), а до того ж, до винесення обвинувального вироку щодо особи ці матеріали не можуть бути використані як стверджувальні чи такі, що встановлюють будь-які обставини щодо особи дії. Довідки, виписки про стан здоров`я учасників справи та інших осіб використані в якості доказів у справі бути не можуть, оскільки вони не стосуються предмету спору. Вказані докази стосуються лише стану здоров`я осіб, які не були учасниками договору купівлі-продажу майна або його власниками, до того ж, довідки значно різняться в часі з моменту виникнення спірних правовідносин, не стосуються жодної з наведених вище обставин, а тому не повинні братись судом до уваги. Вважає, що характеристику [PERSON] від 04.05.2018 року № 193 не можна вважати джерелом доказів у цій справі, оскільки вона не містить жодних відомостей щодо предмету спору, а зареєстрованим місцем проживання позивача - [PERSON] наразі є наступна адреса: [ADDRESS] , що належним чином встановлено довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] № 148571-2019 від 04.04.2019 року. В свою чергу, рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 20.06.2018 року № 422 визначено й нове місце проживання особи, а саме за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, характеристика не відповідає дійсності. До того ж, позивачами, незважаючи на обсяг поданої документації, не подано жодного доказу щодо предмету позову та не доведено злочинність дій осіб при укладенні договору купівлі-продажу, недійсність довіреності або відсутність прав відповідача - [PERSON] на укладення правочину від імені власника майна, що стало предметом договору. Із зазначених підстав представник відповідача просить у задоволенні позову [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] відмовити. 05.11.2019 року (вхід. №50262) від [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до суду було подано відповідь на відзив в якому зазначила, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, позивач подала позовну заяву не самостійно, а діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON] , яка 12.04.2018 року була присутня у судовому засіданні Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Гуревський В.К) справа №521/8183/17 та дізналась про те що є справа з розгляду їх спірної квартири. Позивач не погоджується з твердженнями представника відповідача, що її онука - [PERSON] після смерті своєї матері не скористалась своїми процесуальними правами та не з`явилась до суду, що призвело до залишення позовної заяви без розгляду згідно ст. 257 ЦПК та вона має право звернутися до суду повторно. Оскільки причиною неявки до суду були постійні хвороби позивача та відсутність грошей на білет, а також тяжкий психологічний стан неповнолітньої [PERSON] після смерті матері і постійні погрози невідомих осіб. На думку позивача шахраї після смерті її невістки, яка була власницею квартири навмисно їм погрожували аби вони покинули квартиру. Також щодо зауважень про відкликання позовної заяви від 02.08.2019 року пояснила, що причиною є скрутне матеріальне становище та відсутність коштів на отримання професійної-правничої допомоги. Щодо відкриття виконавчого провадження позивач зазначає, що відповідач - [PERSON] отримав право власності 13.11.2014 року, однак тільки у 2016 року він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод право користування та розпорядження власністю шляхом виселення та у даній позовній заяві він сам зазначає, що 19.05.2016 року ним було подано заяву про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , а також він підтверджує той факт, що в даній квартирі проживає [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] . Таким чином, відповідач не звертався до виконавчої служби з питань виконання рішення суду щодо виселення до тих пір поки невістка була жива. Щодо активного супротиву не встановлених осіб позивач пояснює, що у зв`язку з постійними погрозами вони були вимушені звернутися до громадських організацій з питань захисту дітей сиріт. Щодо оренди квартири зазначає, що [PERSON] була близькою знайомою [PERSON] та допомагала їм морально та матеріально. На думку позивача, документи, які знаходяться у матеріалах справи, а саме договір купівлі-продажу та довіреність на підставі якої [PERSON] отримав грошові кошти від продажу квартири не можуть вважатись чинними та правомірними, оскільки згідно довідки від 18.11.2016 року у кримінальному провадженні № 12016160470002181, місце знаходження [PERSON] на даний час слідством встановлюється та з метою його допиту та надання пояснень. Крім того, щодо проживання дитини за адресою [ADDRESS] згідно довідки з Єдиного державного демографічного реєстру від 04.04.2019 року зазначає, що її онука - [PERSON] не мала можливості зареєструватися у квартирі за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вона належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Заяви (клопотання, повідомлення) учасників справи. 09.08.2019 року (вхід. № 35985) до суду надійшла заява від [PERSON] про забезпечення позову. (том № 1, а.с. 43-46) 19.08.2019 року (вхід. № 37228) до суду надійшла заява від [PERSON] про забезпечення позову. (том № 1, а.с. 66-113) 21.08.2019 року (вхід. № 37694) до суду надійшло клопотання від [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви. (том № 1, а.с. 121-195) 09.09.2019 року (вхід. ЕП-8221) до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б. про відкладення розгляду справи, що призначено на 10.09.2019 року. (том № 1, а.с. 209-216) 09.09.2019 року (вхід. ЕП-8221) до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б. про відкладення розгляду справи, що призначено на 10.09.2019 року. (том № 1, а.с. 209-216) 27.09.2019 року (вхід. № 44057) до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б. про вжиття заходів зустрічного забезпечення з додатками. (том № 2, а.с. 1-11) 30.10.2019 року (вхід. № 49191) від представника третьої особи Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - Чумаченко Н.Ю., яка діє на підставі довіреності № 0347/01-20 від 06.02.2019 року до суду надійшла заява в якій просила розглянути справу за відсутності представника органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. (том № 2, а.с. 24) 02.12.2019 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від представника відповідача [PERSON] адвоката - Євфімішина П.В., який діє на підставі ордеру серії ОД № 493328 від 02.12.2019 року. (том № 2, а.с. 83-90) 02.12.2019 року (вхід. № 54610) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 2, а.с. 91) 16.01.2020 року (вхід. ЕП-316) до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б. в порядку ст. 255, 257 ЦПК України в якій просив залишити позов [PERSON] без розгляду та закрити провадження в частині позовних вимог [PERSON] (том № 2, а.с. 107-111) 23.01.2020 року (вхід. № 2917) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 2, а.с. 129) 28.01.2020 року (вхід. № 3632, № 3633, № 3634) до суду надійшли клопотання від позивача - [PERSON] про витребування доказів. (том № 2, а.с. 137-142) 06.02.2020 року (вхід. № 5323) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 2, а.с. 144) 20.02.2020 року (вхід. ЕП-1915) від представника третьої особи Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - Чумаченко Н.Ю., яка діє на підставі довіреності № 0079/01-20 від 14.01.2020 року до суду надійшла заява в якій просила розглянути справу за відсутності представника органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. (том № 2, а.с. 150) 20.02.2020 року (вхід. №7645) до суду надійшли заяви від [PERSON] та [PERSON] про розгляд клопотання про витребування доказів та уточнену позовну заяву за їх відсутності. (том № 2, а.с. 152-153) 20.02.2020 року (вхід. ЕП-1942) до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б. про проведення судового засідання, що призначено на 20.02.2020 року за його відсутності. (том № 2, а.с. 155) 27.04.2020 року (вхід. ЕП-5751) до суду надійшла заява від [PERSON] про відкладення розгляду справи, що призначено на 27.04.2020 року у зв`язку з карантином. (том № 2, а.с. 152-153) 27.05.2020 року (вхід. ЕП-7867) до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката - Бриленко К.Б. про відкладення розгляду справи, що призначено на 28.05.2020 року. (том № 2, а.с. 229-233) 28.05.2020 року (вхід. ЕП-7910) до суду надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] про відкладення розгляду справи, що призначено на 28.05.2020 року у зв`язку з карантином. (том № 2, а.с. 234-235) 18.06.2020 року (вхід. № 24917) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 3, а.с. 1) 08.07.2020 року (вхід. ЕП-10463) до суду надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] про відкладення розгляду справи, що призначено на 08.07.2020 року у зв`язку з карантином. (том № 3, а.с. 11-12) 21.09.2020 року (вхід. № 3953) до суду надійшло клопотання від представника позивача - Баранової О.В. про витребування доказів по справі в якій також просила закрити підготовче судове засідання. (том № 3, а.с. 29) 20.10.2020 року (вхід. № 44510) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 3, а.с. 41) 03.11.2020 року (вхід. ЕП-18313) до суду надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] про відкладення розгляду справи, що призначено на 03.11.2020 року у зв`язку з карантином. (том № 3, а.с. 53) У судовому засіданні від 18.01.2021 року позивачем було надано копію відповіді від Одеської місцевої прокуратури № 2 від 29.12.2020 року (вхід. № 1707 від 18.01.2021 року). (том № 3, а.с. 64) 24.02.2021 року (вхід. ЕП-4044) до суду надійшла заява від представника позивача - Баранової О.В. про відкладення розгляду справи, що призначено на 24.02.2021 року у зв`язку з хворобою. (том № 3, а.с. 84-85) 24.02.2021 року (вхід. № 8615) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 3, а.с. 86) 15.03.2021 року (вхід. № 11199) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 3, а.с. 94) 23.03.2021 року (вхід. ЕП-6204) до суду надійшла заява від представника позивача - Баранової О.В. про виклик свідків. (том № 3, а.с. 98-101) 18.05.2021 року (вхід. № 22241) до суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. про слухання справи за її відсутності. (том № 3, а.с. 125) 07.07.2021 року (вхід. № 30994) до суду надійшла заява від [PERSON] та її представника Баранової О.В. про розгляд справи за їх відсутності. (том № 3, а.с. 141) Позивач [PERSON] до суду не з`явилась про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. 18.10.2021 року (вхід. № 19366) до суду надійшла заява від представника [PERSON] Баранової О.В. про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - [PERSON] був неодноразово повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, однак за весь час розгляду справи жодних заяв, клопотань або відзив на позовну заяву не надав. Відповідач - [PERSON] був неодноразово повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, однак за весь час розгляду справи жодних заяв, клопотань або відзив на позовну заяву не надав. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Омарова В.С. була неодноразово повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи, однак за весь час розгляду справи жодних заяв, клопотань або пояснень по суті справи не надала. Інші процесуальні дії у справі Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2019 року, цивільну справу № 521/13267/19, передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонову О.С. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2019 року, за вказаною справою було передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонову О.С. заяву про забезпечення позову. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2019 року, заяву [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову до подання позовної заяви повернуто заявникові. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] залишено без руху та позивачам надано строк для усунення недоліків. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 року, за вказаною справою було передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. заяву про забезпечення позову. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.08.2019 року заяву [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.08.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Бриленко К.Б. про зустрічне забезпечення у цивільній справі відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2020 року цивільну справу було залишено без руху в частині позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] за участю третьої особи Органу опіки і піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нотаріуса Шевиріної Алли Олексіївни та приватного нотаріуса Омарової Віолетти Султаналіївни про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року клопотання позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про витребування доказів від 28.01.2020 року - задоволено частково. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Шевиріної А.О. до суду надійшли копії документів на підставі вих 13.11.2014 року № 1822 було посвідчено договір купівлі-продажу. (том № 2, а.с. 168-186) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2020 року клопотання позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про витребування доказів - задоволено. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2020 року від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за вих. № 1677/01-07 від 09.10.2020 року надійшли документи на підставі яких було знято з реєстраційного обліку [PERSON] (том № 3, а.с. 43-48) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 24.10.2000 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Шевиріною А.О., зареєстрованого в реєстрі № 6129 - придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (том № 1, а.с. 15) 29.07.2001 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом РАЦС адміністрації Радянського району м. Брянска. (том № 1, а.с. 19) У вказаному шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] (позивач по справі), що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER] від 28.03.2002 року, актовий запис № 000189. (том № 1, а.с. 95) Батько - [PERSON] та мати - [PERSON] позивача померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть батька, серії [NUMBER] , актовий запис № 6549 та свідоцтвом про смерть матері, серії [NUMBER] , актовий запис № 4927. (том № 1, а.с. 89, 93) Після смерті батьків, [PERSON] перебувала у КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» та їй було надано статус дитини-сироти на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.05.2018 року за № 187/01-06. (том № 1, а.с. 173) Відповідно до акту КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» про факт передачі дитини від 05.07.2018 року, [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 20.06.2018 року за № 422 було передано опікуну [PERSON] . У вказаному акті вказано, що [PERSON] перебувала у КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» з 04.05.2018 року по 04.07.2018 року. (том № 1, а.с. 172, 192) З медичного висновку від 24.11.2016 року вбачається, що мати - [PERSON] зверталась до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Академії медичних наук України» з діагнозом OU - сложный миопический астигматизм, начальная катаракта, периферическая дегенерация сетчатки. (том № 1, а.с. 91) У довідці № 7767 від 09.07.2018 року вказано, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.09.2016 року по день її смерті [INFO] . (том № 1, а.с. 94) Факт проживання [PERSON] та [PERSON] підтвердили сусіди у своїх заявах про те, що дійсно вони постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . Вказана заява датована 02.06.2016 року та посвідчена начальником КП «ЖКО «Черемушки» - [PERSON] (том № 1, а.с. 102) 15.10.2014 року [PERSON] на підставі довіреності уповноважила [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з питань користування та розпорядження усім її майном з чого воно б не складалось і де б воно не знаходилось, укладати усі передбачені законом угоди по керуванню та розпорядженню майном, визначаючи при цьому умови договорів за своїм розсудом, а саме купувати, продавати, приймати в дар, обмінювати, заставляти та приймати в заставу, здавати в оренду, переобладнувати житлові будинки, квартири та інше майно, тощо. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Омаровою В.С. та зареєстрована в реєстрі № 4721. (том № 1, а.с. 105) 30.11.2014 року [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі вище вказаної довіреності продав [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу -Шевиріною А.О. та зареєстрованого в реєстрі № 1822. (том № 1, а.с. 105) У наданій до суду копії нотаріальної справи заведеної з приводу укладання договору про купівлю-продаж квартири вбачається, що [PERSON] здійснив перерахування коштів у розмірі 458 700,00 гривень за покупку квартири [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 01 від 13.11.2014 року. (том № 2, а.с. 171) Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 12016160470002181 від 27.05.2016 року, за життя [PERSON] зверталась із заявою до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з приводу шахрайства та підробки довіреності виданої на ім`я [PERSON] , який діяв від її імені та продав без її відому квартиру [PERSON] (том № 1, а.с. 103) Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 10.10.2016 року, [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Омарової В.С. з приводу припинення дії довіреності від 15.10.2014 року виданої на ім`я [PERSON] (том № 1, а.с. 110) Згодом, [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу від 30.11.2014 року та довіреності від 15.10.2014 року - недійсними, в якому також просила зобов`язати [PERSON] , після повернення [PERSON] квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] , отримані ним кошти у сумі 458700 гривень сплатити на користь [PERSON] , які [PERSON] отримав від останнього. Однак, у вказаній справі № 521/8183/17 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року позов [PERSON] було залишено без розгляду у зв`язку з неявкою правонаступника [PERSON] . (том № 1, а.с. 132) За результатами розгляду цивільної справи № 521/10191/16-ц було видано виконавчий лист Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2018 року та на підставі заяви про примусове виконання рішення суду від адвоката Бриленко К.Б. було відкрито виконавче провадження ВП № 59265771 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 року) з приводу виселення [PERSON] . (том № 1, а.с. 78, 112) Представником відповідача - адвокатом Бриленко К.Б. до клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення було надано копію договору оренди житлового приміщення від 22.03.2018 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] (том № 2, а.с. 6-8) Відповідно пояснень від 27.05.2016 року відібраних о/у відділу Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Мельниковим В.І., [PERSON] повідомила, що у 2000 році вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Одразу після покупки квартири вона за вказаною адресою була зареєстрована. У 2001 році вона виписалась з вказаної квартири так як переїхала жити у Росію у зв`язку з вагітністю і пологами та після того, як її дочці виповнилось 3 роки вона повернулась жити до квартири та знову зареєструвала своє місце проживання в ній. 19.05.2016 року до неї завітали чоловік та жінка, які надали їй документи про те, що вона у 2014 році нібито на підставі довіреності було продано її квартиру. (том № 2, а.с. 204-205) У протоколі допиту свідка від 01.06.2016 року, [PERSON] вказала, що приблизно у червні місяці 2014 року вона та її чоловік були на морі в Аркадії де познайомились з чоловіком 30-ти років, татарської зовнішності. З вказаним чоловіком, якого звали [PERSON] у них зав`язались дружні стосунки. Час від час він приходив до них додому, але на ніч він не залишався. Вказаний чоловік увійшов у їх довіру. У жовтні місяці 2014 року до них знову завітав [PERSON] та у присутності її чоловіка він запропонував заробити 1000 гривень та для цього необхідно було оформити на її ім`я довіреність на автомобіль Мазда червоного кольору на що вона погодилась. Через декілька днів вони поїхали до приватного нотаріуса Омарової В.С. та вона підписала якісь документи, а також довіреність. На що вона дала вказану довіреність не пам`ятає, після чого [PERSON] дав їй 300 гривень. Після вказаної події [PERSON] продовжив приходити до них та останній раз вони бачились з у ніч Нового року з 2014-2015 року та більше вона його не бачила. (том № 2, а.с. 207-210) У протоколі допиту свідка від 30.05.2016 року, [PERSON] вказав, що у 2014 році він вирішив придбати квартиру та він з якихось сайтів знайшов оголошення про те, що у [ADDRESS] продається квартира під [ADDRESS] . Після чого він зателефонував по номеру вказаному на сайті та домовився з чоловіком про покупку вказаної квартири та потім вони зустрілись у приватного нотаріуса Шевиріної А.О . Після укладення договору він передав гроші у розмірі 22 000 дол. США особисто працівнику банку Південний, який потім передав вказані гроші [PERSON] , який продав йому квартиру. На момент купівлі квартири він її не бачив наживо, однак він її бачив на фотографіях які були розміщені на сайті та вона йому сподобалась. Після укладення договору, [PERSON] віддав йому ключі від квартири. У зв`язку з тим, що він бу зайнятий, тому лише у 2016 році він зміг приїхати до купленої квартири. Однак виявилось, що у вказаній квартирі проживали люди, які повідомили йому, що вони ніколи і нікому не продавали вказану квартиру. (том № 1, а.с. 144-146) У відповіді на ухвалу суду від 21.09.2020 року, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради за вих. № 1677/01-07 від 09.10.2020 року вказано, що до Центру 19.05.2016 року звернувся [PERSON] за отриманням адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із втратою нею права користування зазначеним житловим приміщенням. [PERSON] надав Договір купівлі-продажу від 13.11.2014 року № 1822, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Шевиріною А.О., відповідно до якого [PERSON] в особі представника [PERSON] продала, а [PERSON] купив та приймає у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . (том № 3, а.с. 43-48) Свідок [PERSON] , приведене до присяги свідка, у судовому засіданні суду повідомила, що знала багато років [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Що тривалий час вони зустрічались в магазині, який розташований напроти будинку де мешкала покійна [PERSON] . Знала покійних мати та батько позивача [PERSON] близько десяти років. У 2016 році [PERSON] розповідала їй про те, що її ввели в оману особи циганської національності та хотіли заволодіти квартирою. [PERSON] зловживала спиртними напоями виглядала нещасною, жалілась що поліція не шукає шахраїв які переоформили її квартиру та вона не має коштів на залучення адвоката. Коли вони спілкувались з [PERSON] , остання ніколи не говорила про наміри продати квартиру, а навпаки хотіла залишити її своїй дочці [PERSON] . Пізніше вона дізналась, що квартиру в якій проживали [PERSON] було переоформлено на іншого власника. [PERSON] вона не знає та ніколи його не бачила за вказаною адресою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] приведений до присяги свідка, у судовому засіданні суду повідомив, що знав багато років сім`ю [PERSON] . Більше спілкувався з [PERSON] , якого називав дядя [PERSON] . Під час спілкування з дядею [PERSON] у 2015-2017 роках він жодного разу не говорив, що вони з родиною мають переїжджати з свого житла за адресою: [ADDRESS] . Навпаки дядя [PERSON] хотів залишити вказану квартиру дочці, яка ще була неповнолітньою та він переживав за неї. Продавати квартиру родина [PERSON] не мала наміру. Дядя [PERSON] завжди казав, що їм дуже подобається район, сусіди друзі. Зазначив, що одного разу [PERSON] приблизно у 2016 р. розповів свідку, що невідомі особи ввели в оману його жінку та шахрайським шляхом переоформили їх квартиру і вони звернулись до суду та поліції за захистом своїх прав. [PERSON] носив та показував документи на квартиру та питався яким чином якщо всі документи на квартиру знаходяться у нього його квартира належить іншої людині які з`явились до нього та заявили шо вони нібито квартиру купили. Як вбачаєте з протоколу допиту адвокатом Барановою О.В. свідка [PERSON] від 17.05.2021 року, що свідок повідомив. [PERSON] та його дружину [PERSON] вона знає на протязі багатьох років. Вони тісно спілкувались як сусіди. [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] до своєї смерті. Вони ніколи не говорили про наміри продати квартиру, а навпаки хотіла залишити її своїй дочці [PERSON] . Пізніше вона дізналась, що квартиру в якій проживали [PERSON] було переоформлено. На теперішній день в квартирі проживає лише [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши письмові пояснення учасників справи та за наявності достатніх підстав, суддя приходить до наступного висновку. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтями 626, 627 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у пункті 19 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача та стан його здоров`я; наявність у позивача іншого житла крім спірного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу покупцеві та продовження позивачем проживати в спірному житлі після укладення договору. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. При цьому обман є навмисне цілеспрямоване діяння сторонньої особи щодо введення особи, яка вчиняє правочин, в оману щодо обставин, які мають істотне значення для вчинення такого правочину, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. При вчиненні правочину під впливом обману відбувається деформація волі особи внаслідок впливу на неї інших осіб. При обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину ; наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. За змістом статті 237, частини 3 статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що є його обов`язком. Також до обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителя на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень. Верховний Суд України в пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, №303А, п.2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним. За змістом статті 232 ЦК України підставою недійсності договору є укладення його представником однієї сторони внаслідок зловмисної домовленості з другою стороною. Для визнання правочину вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною необхідно, щоб дії представника здійснювалися на підставі наданих йому повноважень. Отже, для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України, обов`язковим є наявність трьох ознак, про які вказувалось вище: умисний зговір між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; негативні наслідки для довірителя та незгода його з такими наслідками; представник укладав угоду у межах наданих повноважень. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved