Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-06 00:00:00

1. Описова частина [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 644, яка була матір`ю заявника по справі.Після смерті рідної матері відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яка належала останній на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 20 січня 1987 року. Після смерті [PERSON] на підставі заяви доньки, [PERSON] , 1 серпня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Мозолєвою О.В., було заведено спадкову справу № 5/2019, а 2 серпня 2019 року за вихідним номером 112/02-14 приватним нотаріусом було повідомлено заявника про неможливість на підставі поданих документів встановити факт спільного проживання спадкодавця разом зі спадкоємицею на час відкриття спадщини та, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. Через неможливість встановити факт спільного проживання разом з матір`ю на момент смерті останньої, в заявника виникла нагальна потреба звернутися до суду для встановлення цього факту в судовому порядку. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2019 року було відкрито провадження по справі та одночасно витребувано належним чином засвідчену спадкову справу № 5/2019 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, Мозолєвої О.В., Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Адвокат Карпенко В.І. надала до суду заяву від 11 листопада 2019 року про розгляд справи без участі заявника. Представник заявника - адвокат Карпенко В.І. в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 644 (а.с. 10). Заявник [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) є донькою померлої [PERSON] та відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яка належала останній на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 20 січня 1987 року. Згідно довідки: № 1087, засвідченої підписом керівника експлуатаційної організації Органу самоорганізації населення «Преображенський», про те, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали у будинку [ADDRESS] з 1964 року по день смерті [PERSON] - [INFO] (а.с. 13) та довідки № 1088, засвідченої підписом керівника експлуатаційної організації Органу самоорганізації населення «Преображенський», про те, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали у будинку [ADDRESS] з 1964 року по день смерті [PERSON] - [INFO] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] на підставі заяви доньки, [PERSON] , 1 серпня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Мозолєвою О.В., було заведено спадкову справу № 5/2019 (а.с. 35-61). 02 серпня 2019 року за вихідним номером 112/02-14 приватним нотаріусом було повідомлено [PERSON] про неможливість на підставі поданих документів встановити факт спільного проживання спадкодавця разом зі спадкоємицею на час відкриття спадщини та, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду (а.с. 61). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» як-що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначене узгоджується із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за яким діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Від встановлення даного юридичного факту залежить зміна майнових прав заявника, досудовий порядок встановлення якого законом не передбачений. Так, у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 зазначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, тощо. Суд приймає в якості доказів підтвердження доводів заявника [PERSON] щодо спільного проживання останньої з померлою матір`ю наступні довідки: № 1087, засвідчену підписом керівника експлуатаційної організації Органу самоорганізації населення «Преображенський», про те, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали у будинку [ADDRESS] з 1964 року по день смерті [PERSON] - [INFO] (а.с. 13), № 1088, засвідчену підписом керівника експлуатаційної організації Органу самоорганізації населення «Преображенський», про те, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали у будинку [ADDRESS] з 1964 року по день смерті [PERSON] - [INFO] (а.с. 14). Окрім цього, згідно нотаріально посвідченого Договору даруваннявід 26 листопада 1992 року та зареєстрованого 29 жовтня 1997 року Заявниця по справі, [PERSON] , є власником Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] . Всі вищезазначені докази в сукупності дають змогу дійти висновку про те, що, незважаючи на реєстрацію місця проживання в м. Южне, Заявниця постійно проживала й проживає за адресою: [ADDRESS] Тобто, сама по собі відсутність реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. (постанова ВС від 10.01.2019 у справі № 484/747/17). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved