Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник позивачки [PERSON] в інтересах довірительки [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Бурштинської міської ради та просить визнати за позивачкою право власності на спадкове нерухоме майно після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме право власності на будинок садибного типу загальною площею 55.3 м2, житловою площею 32.0 м2, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04 травня 1985 року секретарем виконкому Старомартинівської сільської ради, яким заповіла їй все своє майно. Має намір оформити спадкові права на майно, однак перешкодою у нотаріальному оформленні є відсутність правовстановлюючих документів. Постановою нотаріуса Данилюка О.О. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, однак представником позивачки скеровано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову. У підготовче судове засідання відповідач Бурштинської міська рада представника не скерувала. Міським головою В. Андрієшином подано заяву про розгляд справи у відсутності представника міськради та про визнання позову. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а. с. 21). [PERSON] на випадок смерті залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старомартинівської сільської ради від 04 травня 1985 року, зареєстрований в реєстрі за № 22, яким заповіла позивачці все своє майно (а. с. 22). Згідно з довідкою, виданою 23 червня 2021 року № 328/02-14 приватним нотаріусом Данилюком О. О., станом на 23 червня 2021 року єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину та звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] є її донька - [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Відповідно до даних наявної у матеріалах справи копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , від 24 лютого 2003 року, загальна площа житлового будинку становить 55,3 м2, розмір житлової площі - 32,0 м2 (а. с. 16-20). Приватним нотаріусом Данилюком О. О. заведено спадкову справу, проте відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 23). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова ПВСУ від 30.05.2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Станом на день смерті спадкодавця, діяли норми Цивільного кодексу Української РСР, які передбачали наступне. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, за позивачкою слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved