overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

20.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 26.09.2015 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягала, на примирення не згодна, фактичні шлюбні відносини припинені у лютому 2017 року, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Син [PERSON] [INFO] проживає та залишиться проживати з нею. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, на примирення незгодний, фактичні шлюбні відносини припинені в лютому 2017 року, не заперечував, щоб син після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом Свідоцтва про шлюб, 26 вересня 2015 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №625. Подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони погодили, що спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені у лютому 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

20.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.10.1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис № 675, мотивуючи тим, що останні три місяці вони разом не проживають, спільне господарство та бюджет не ведуть, між ними припинилися шлюбні відносини, однією сімєю не проживають. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Між ними втрачені почуття любові, поваги, взаємного порозуміння не має. Вважає примирення неможливим. Позивач, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 26.10.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ1-ЖД № 342469 від 26.10.1993 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльської міської ради Одеської області. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторони однією сімєю не проживають з червня 2017р., спільне господарство не ведуть. Поновлювати шлюбні стосунки наміру не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки можливості не вбачається, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

20.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між [PERSON] та нею, зареєстрований 26.06.2004 Іванівською сільською радою Волноваського району Донецької області, актовий запис № 2 розірвати, після чого залишити їй прізвище «Тімошенко». У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.18). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 26.06.2004 Іванівською сільською радою Волноваського району Донецької області, актовий запис № 2 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з жовтня 2015 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

20.09.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Вона є спадкоємцем за заповітом, інших осіб, які мають обов»язкову частку у спадщині немає. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,83 га та 1,78 га, право власності на які посвідчено державними актами на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 19.08.2003 року та серія [NUMBER] виданий 19.08.2003 року. Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з»ясувалось, що в вищевказаних державних актах в графі «Прізвище» помилково зазначено «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». Просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 19.08.2003 року на ім»я [PERSON] належав [PERSON] [INFO], який помер [INFO] та встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 19.08.2003 року на ім»я [PERSON] належав [PERSON] [INFO], який помер [INFO]. Заявник надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності державних актів, що необхідно заявнику для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] виданий 19.08.2003 року та серії [NUMBER] виданий 19.08.2003 року в графі «Прізвище» зазначено «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18.07.2016 року померлий [PERSON] [INFO]. Заповіт складений 09.11.2010 року від імені [PERSON]. На підставі вищеозначеного суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

20.09.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом серії ІV-ХС №014019, виданим 19.03.2001 року. У вказаному державному акті в графі «Прізвище» помилково зазначено «Пискун», у графі «Ім»я» вказано «Наталія», хоча згідно паспорту громадянина України вона [PERSON]. Просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ХС №014019, виданий 19.03.2001 року на ім»я [PERSON] належить [PERSON] [INFO]. Заявник надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності державного акту, що необхідно заявнику для реєстрації договору оренди земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ХС №014019, виданим 19.03.2001 року в графі «Прізвище» помилково зазначено «Пискун», у графі «Ім»я» вказано «Наталія», хоча згідно паспорту громадянина України серія МО 821206 виданого 23.03.2000 року заявник [PERSON]. На підставі вищеозначеного суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

20.09.2017 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить, встановити факт належності їй правовстановлюючих документів - архівної довідки №01 - 07/202 від 14.09.2017 року та довідки про заробітну плату №01 - 07/183 від 28.08.2017 року, які видані об'єднаним трудовим архівом сільських і селищних рад Козельщинського району, а також трудової книжки [NUMBER]. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона у період з січня 1979 року по червень 2000 року працювала в КСП ім.Горького. Після звернення заявника до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про оформлення пенсії до матеріалів справи не прийняті вказані довідки, оскільки у вказаних документах за період з січня 1993 року по грудень 1998 року її прізвище, ім'я, по - батькові записане в різних варіантах. Встановлення факту необхідно заявнику для призначення пенсії. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа, Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила. Суд, вислухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що заявник має наступне повне прізвище, ім'я та по - батькові: [PERSON], що підтверджується копіями паспорту (а.с.3 - 4), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.5). З трудової книжки заявниці вбачається, що остання з 01.01.1979 року прийнята в члени КСП ім.Горького, Козельщинського району, та з 20.06.2000 року звільнена з членів КСП ім.Горького та роботи за власним бажанням (а.с.6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], показали, що заявниця дійсно працювала з 01.01.1979 року по 20.06.2000 року в КСП ім.Горького поваром у колгоспній їдальні. Інших осіб с прізвищем [PERSON] та ім'ям [PERSON] в колгоспі не працювало. На замовлення заявника з метою оформлення пенсії Об'єднаним трудовим архівом сільських і селищних рад Козельщинського району видано архівну довідку №01-07/202 від 14.09.2017 року, в якій зазначено, що у документах КСГП ім.Горького с.Мануйлівка Козельщинського району за 1999 - 2002 рік значиться [PERSON]. (а.с.8). Окрім того, на замовлення заявника з метою оформлення пенсії Об'єднаним трудовим архівом сільських і селищних рад Козельщинського району видано архівну довідки №01-07/183 від 28.08.2017 року, в якій зазначено, що у книзі обліку нарахування заробітної плати колгоспникам КСГП ім.Горького с.Верхня Мануйлівка Козельщинського району Полтавської області значиться: за 1993 рік - [PERSON]., 1994 рік - [PERSON], 1995 рік - [PERSON], 1996 рік - [PERSON], 1997 рік - [PERSON], 1998 рік - [PERSON]. (а.с.9). Крім цього, трудова книжка заявника містить лише рік народження, без вказівки на повну дату. Таким чином, суд приходить до висновку, що відомості, зазначені у вказаних довідках та трудовій книжці стосуються саме заявника. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

20.09.2017 року Корецьким районним судом Рівненської області було винесено рішення по цивільній справі за позовом Корецької РДА як органу опіки та піклування до [PERSON]\~ про позбавлення батьківських прав. Рішенням суду вказаний позов було задоволено. Проте питання про стягнення судового збору з відповідача на користь держави при постановленні рішення вирішено не було. Згідно ч.1 п.1. ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача, в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір, а вказане питання судом не вирішувалося, є всі підстави для ухвалення додаткового рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

20.09.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи на те, що 04.07.2012 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,0 га., розташована на території Чкалівської сільської ради, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю серії І-ХС №043687. Він та його батько [PERSON] є спадкоємцями за законом, інших спадкоємців немає. Пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк, так як перебував у скрутному матеріальному становищі та був в пригніченому стані, викликаним смертю близької людини, вважав що прийняв спадщину, так користувався земельною ділянкою. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON], надав суду заві про слухання справи у його відсутність, не заперечує проти визначення додаткового строку позивачу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 148471 від 06.07.2012 року [PERSON] померла 04.07.2012 року (а.с.6). З копій свідоцтв про народження серії ІІІ-КГ № 258408 від 23.09.1993 року та серія І-КГ №242449 від 04.08.2017 року вбачається, що бабусею [PERSON] є [PERSON] (а.с.5,9). Відповідно довідки Чкалівської сільської ради №02-15/57 від 03.08.2017 року спадкодавець [PERSON] на момент смерті проживала сама. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, вважав, що прийняв спадщину. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачам додаткового строку, достатнього для подання ними заяв про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

20.09.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи на те, що 22.12.2006 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,87 га., розташована на території Сиваської селищної ради, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю серії ІІ-ХС №008015. Він є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. Пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк у зв»язку з відсутністю коштів, та вважав що вступив у спадщину, тому що користувався спадковим майном, перебував в пригніченого стані, викликаним смертю близької людини. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 223831 від 13.09.2016 року [PERSON] помер 22.12.2006 року (а.с.12). З копії свідоцтва про народження серії ІІІ-КГ №341814 від 29.01.1993 року вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON]. (а.с.7). Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, вважав, що прийняв спадщину. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачам додаткового строку, достатнього для подання ними заяв про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved