Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 20 вересня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо щомісячного стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх спільної повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивач посилається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проходить військову службу (навчання) в Національній академії СБ України з 4 серпня 2016 року і потребує постійних матеріальних витрат. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач до суду не з явився, його представник у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із змісту копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 101040 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], 07.12.1998 р. н. (а. с. 6). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Встановлено, що повнолітня [PERSON] проходить військову службу (навчання) в Національній академії СБ України. Згідно з ч.1 ст.200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Отже, при ухвалені рішення суд враховує, що мати и батько зобов'язанні утримувати свою повнолітньою дитину до досягнення нею 23 років. Як вбачається з довідок УПСЗН Пулинської районної державної адміністрації Житомирської області за № 664-а від 10.11.2017 і за № 664 від 10.11.2017 (а. с. 33-34), [PERSON] є інвалідом 1-ї групи і щомісяця отримує компенсаційну виплату як працездатна особа, що не працює у розмірі 28.74 грн. Таким чином, відповідач як інвалід 1-ї групи і як нематеріально забезпечений не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дочки. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що повнолітня [PERSON] як курсант Національної академії СБ України на період навчання забезпечується державою грошовими, речовими та продовольчими коштами і за яку держава також несе витрати на відшкодування комунальних послуг, спожитих енергоносіїв і вартості медичного обслуговування. Отже, повнолітня [PERSON] під час свого навчання фінансово забезпечується за рахунок держави, що підтверджується наданими Національною академією СБ України довідками і розрахунками (а. с. 42-46). З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач не має фінансової можливості сплачувати позивачу аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку про необхідність у відмові в задоволенні заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed