Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В червні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просив суд визнати недійсним Договір оренди землі № 1479 без дати на земельну ділянку площею 5,5388 га, кадастровий [NUMBER], укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування вимог пояснила, що є власником земельної ділянки площею 5,5388 га кадастровий [NUMBER], розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. Зазначена земельна ділянка оброблялася ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» без укладання письмових договорів. У вересні 2017 року позивач повідомила дирекцію ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове», що має намір самостійно обробляти земельну ділянку і звернулася з проханням передати їй земельну ділянку. У відповідь дирекцією ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» було надано Договір оренди землі № 1479 без зазначення дати його укладення, де було вказано, що між [PERSON] та ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» укладено Договір оренди землі строком на 10 років. Проте підписи у самому Договорі оренди землі № 1479, Акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду, а також Акті визначення меж земельної ділянки виконані не нею, у зв'язку із чим остання змушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю (а.с.68) підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ) ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» за довіреністю (а.с.55) проти позову заперечував, зазначив, що договір між сторонами укладено згідно законодавства 14.04.2015 року, він був зареєстрований, позивач не могла не знати про існування договору, так як отримувала орендну плату за користування її земельною ділянкою. Представник відповідача вважає факт отримання позивачкою коштів у якості орендної плати фактом укладення і схвалення позивачем договору оренди. Також просить суд відмовити в позові в зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки договір був зареєстрований 14.04.2015 року, строк позовної давності закінчився 14.04.2018 року, а позивач звернулася до суду 15.07.2018 року. Зазначає, що проведена почеркознавча експертиза не відповідає вимогам Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2017 року № 591 « Про проведення та оформлення експертних проваджень», щодо ідентифікації висновку експерта, а саме не зазначено порядкового номеру сторінки експертизи і кожна сторінка висновку експерта не підписана виконавцем. Представником відповідача надано заперечення проти позову (а.с.50-54). 2.Заяви, клопотання, сторони не заявляли. Представником позивача було надано в ході розгляду справи копію висновку експерта, завірену поліцією. 3.Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.06.2018 року у справі було призначено підготовче судове засідання на 12.07.2018 року. В зв'язку з неявкою представника відповідача справу було відкладено на 24.07.2018 року. Ухвалою суду від 24.07.2018 року справу призначено до розгляду по суті на 22.08.2018 року. 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з орендою земельної ділянки. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,5388 га кадастровий [NUMBER], розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22 червня 2007 року (а.с.11-13). Зазначена земельна ділянка оброблялася ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» без укладання письмового договору стосовно використання земельної ділянки. ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» виплачувало плату за користування земельною ділянкою позивачу з 2013 року. 07 жовтня 2017 року на ім'я директора ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» направлено лист від [PERSON], згідно якого остання пояснює, що ніяких договорів оренди вона не укладала, а тому просить передати їй земельну ділянку для самостійного використання за цільовим призначення, що підтверджується поштовою квитанцією про відправлення заяви (а.с.16-17). У відповідь дирекцією ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» було надано Договір оренди землі № 1479 без зазначення дати його укладення, де було вказано, що між [PERSON] та ТОВ «Укрзернопром-Шевченкове» укладено Договір оренди землі строком на 10 років, що підтверджується копією Договору оренди землі в матеріалах справи (а.с.5-8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Договір оренди № 1479 було зареєстровано 14 квітня 2015 року (а.с.14). В матеріалах справи маються, окрім самого Договору оренди землі № 1479, ще Акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.9) та Акт визначення меж земельної ділянки (а.с.10). 13 жовтня 2017 року позивачка звернулася до Шевченківського ВП Куп'янського ВП Харківської області із заявою-повідомленням про кримінальне правопорушення (а.с.18,19). В ході розгляду заяви була проведена експертиза і відповідно до її висновку № 105 від 27.03.2018 року, у Договорі оренди землі № 1479, а також Актах підписи виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.20-26, 73-79). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач і його представник зазначають, що позивач не знала про договір оренди, волевиявлення позивача на його підписання не було і це підтверджує висновок судово-почеркознавчої експертизи № 105 від 27.03.2018 року, згідно якого позивач не підписував ні Договору, ні Актів прийому-передачі земельної ділянки та визначення її меж, а отже відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання договору недійсним. Представником відповідача надано витяг, що договір між сторонами укладено 14.04.2015 року, він був зареєстрований в реєстраційній службі Шевченківського районного управління юстиції в Харківській області, позивач не могла не знати про існування договору, так як вона регулярно отримувала орендну плату за користування її земельною ділянкою. Представник відповідача посилається на ст..638 ЦК України щодо пропозицій відповідача на укладення договору (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) позивачкою по справі, який вчиняється шляхом підписання особою запропонованих умов договору або шляхом відправлення листа, телеграми щодо прийняття пропозиції. Представник відповідача вважає факт отримання позивачкою коштів у якості орендної плати фактом укладення і схвалення позивачем договору оренди (а.с.57-64). Другою взаємовиключною обставиною представник позивача просив суд відмовити в позові в зв'язку з пропуском строку позовної давності, так як договір міститься у публічному доступі і позивач могла зробити в будь-який час відповідний запит про надання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як власник земельної ділянки. При цьому представником відповідача не надано доказів обізнаності позивача щодо існування договору. Твердження представника відповідача, що проведена почеркознавча експертиза не відповідає вимогам закону судом не сприймаються, оскільки процесуальні моменти складання висновку не є суттєвими для надання самого висновку і процедури проведення експертизи. 6. Чи були і ким були порушенні права, за захистом яких мало місце звернення до суду. З вище наведених доказів суд приходить до висновку, що права позивача було порушено відповідачем шляхом підписання та реєстрації договору оренди землі за відсутності волевиявлення позивача. 7. Норми права, які суд застосував, та мотиви їх застосування. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України, набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено загальне правило відповідно до якого договір є укладеним з моменту коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 203 ЦК України щодо загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 2 даної статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 2 даної статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, право вчиняти будь-які дії щодо свого майна має лише його власник. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи і такий правочин є нікчемним. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності в Україні є непорушним, а за ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і такого обов'язку власника у даній справі не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Судом на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи № 105 від 27.03.2018 року встановлено, що позивач не підписував ні самого Договору, ні Актів прийому-передачі земельної ділянки та визначення її меж, а отже відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання договору недійсним за ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки такий правочин не утворює жодних юридичних наслідків, тому є підстави для визнання його недійсним. Висновок судово-почеркознавчої експертизи суд вважає належним та допустимим доказом. Позивач надав докази на підтвердження того, що вона не підписувала ні договір, ні акти, а відповідач, заперечуючи проти експертизи, доказів на спростування вказаного не надав, від призначеннядодаткової судово-почеркознавчої експертизи представник відповідача відмовився. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Що стосується доводів представника відповідача стосовно виплати позивачу орендної плати з 2013 по 2017 рік, як вони вважають, а позивач вважає платою за фактичне користування земельною ділянкою, то ця обставина не спростовує факту відсутності волевиявлення позивача на підписання спірного договору. Посилання представника відповідача, що почеркознавча експертиза не відповідає вимогам Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2017 року, щодо ідентифікації висновку експерта, а саме про не зазначення порядкового номеру сторінки експертизи, не спростовує саму суть експертизи і її висновки. Посилання представника відповідача з приводу того, що позов подано з порушенням строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, суд не сприймає до уваги з наступного. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України). Позивач про реєстрацію договору оренди, який був зареєстрований 14.04.2015 року, дізнався в жовтні 2015 року, а до суду звернувся 15.06.2018 року, отже строк позовної давності не пропущено. З відомостей про виплату позивачу орендної плати (а.с.63, 64) вбачається, що відповідач до реєстрації спірного договору отримував орендну плату за земельний пай в 2013 і 2014 роках, тому позивач і в подальшому вважав виплату орендної плати платою за фактичне користування землею без договору . Доказів на підтвердження того, що позивач знала про існування спірного договору оренди значно раніше, відповідачем надано не було. За таких обставин, відсутні підстави для застосування до даних правовідносин позовної давності. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. 8. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються лише з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, в сумі 704, 80 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved