overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

20.12.2016 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 25.07.2011 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 900 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобовязань не виконує, в звязку з чим станом на 31.10.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 18667,55 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідачки постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 38). Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось їй належним чином. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 25.07.2011 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 900 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 31.10.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 18667,55 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного нею з ПАТ КБ «Приватбанк» договором б/н від 25.07.2011 р., в звязку з чим станом на 31.10.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 18667,55 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідачки й судові витрати в сумі 1378 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В звязку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

20.12.2016 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останніх півтора роки вони з відповідачкою подружніх стосунків не підтримують, разом не живуть, миритися категорично не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з відповідачкою, спірного майна не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позов задовільнити (а.с. 16). Відповідачка в судове засідання вдруге не з'явилася, хоча належно була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла. З урахуванням наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, протягом останніх півтора роки вони подружніх стосунків не підтримують, позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, вказує на те, що їх сім`я остаточно розпалася, неповнолітня дитина проживатиме з відповідачкою, спірного майна не мають; відповідачка в судові засідання 20.02.2017 р. та 05.04.2017 р. не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, жодних письмових пояснень чи заперечень проти позову суду не надала, клопотань про надання строку для примирення з позивачем та про бажання зберегти шлюб до суду не надходило. Вказані обставини свідчать про те, що збереження шлюбу на час розгляду справи неможливе. Вказані правовідносини регламентуються ч.2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, подружніх стосунків протягом останніх півтора роки не підтримують та разом не живуть, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 10.02.2007 року вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя.\~ Втрата почуття любові й взаємоповаги має негативний вплив на психологічний стан. Просив строк на примирення не надавати, розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 30.01.2017 року сторонам був наданий строк на примирення. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги визнає. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2007 року, який оформили у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 051756, актовий запис № 16. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 096308, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області (а.с. 9), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 193788, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 10) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про поділ майна на теперішній час між сторонами не існує. За спільною згодою сторін діти залишаються проживати разом з матірю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] є чоловіком померлої громадянки України [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №984 від 19.08.2008 року, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. [INFO] померла [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті було отримано дуюлікат лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 16.11.2015 року виданий медичним закладом «Донецьке клінічне територіальне медичне об'єднання» Міністерства охорони здоров'я ДНРта видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 17.11.2016 року видане Макіївським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР. Після її смерті залишилася спадщина. Він не може скористатися своїми правами, після смерті його дружини прийняти спадщину, у зв'язку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть серії ДНР, не є дійсними і не створюють правових наслідків, у зв'язку з чим вони не може бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Донецьку Донецької області. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявниці, проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно дуюлікату лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 16.11.2015 року виданий медичним закладом «Донецьке клінічне територіальне медичне об'єднання» Міністерства охорони здоров'я ДНРта свідоцтва про смерть [NUMBER] від 17.11.2016 року виданого Макіївським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР - [PERSON], померла [INFO] у віці 27 років. Відповідно до матеріалів справи померла [PERSON]зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.08.2008 року. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті дружини [PERSON] - [PERSON], [INFO], уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, яка померла [INFO] в м. Донецьку Донецької області, Україна, у віці 27 років, причина смерті «легенево-сердцева недостатність». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований 03 лютого 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 98. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Стосунки між позивачкою та відповідачем не склались. Відсутність порозуміння у спільних справах стосовно сімейного життя привели до втрати почуття любові і поваги. Сімейних відносин не підтримують та спільне господарство не ведуть з травня 2015 року. В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим у суду є підстави розглядати справу у його відсутність. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ № 022408, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 03 лютого 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, про що зроблено актовий запис № 98, прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини Кравченко - [PERSON] (а. с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №057156, [PERSON] народився 05 серпня 2006 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а. с. 9). Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 вересня 2002 року, актовий запис № 1626. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, доньку Дар»ю, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили свої існування. Спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї позивач вважає не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір»ю. Примирення між нею та відповідачем не можливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, бажання щодо примирення не висловлював. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1626. Прізвища чоловіка та дружини після одруження «Бойко» (а.с.4). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з 29.03.2003року по 19.11.2014р. з відповідачем проживали у шлюбі, від спільного проживання у них народився син, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки Кароліни, [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітня, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку. В підтвердження позовних вимог зазначила, що 11.04.2008 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Кароліну, [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно зі ст.224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ( до шлюбу Полянська ) [PERSON], 11.04.2008 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Ізюм Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області( а.с. 3 ). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Кароліну, [INFO] (а.с. 4). Як стверджує позивачка донька мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, в зв'язку з наведеним суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 31.01.2009 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Позивач стверджувала, що не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2015 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в останнє судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (телефонограма суду №344), про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 31.01.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №41. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2015 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. В процесі розгляду справи судом встановлено, на момент вирішення спору [PERSON] знаходиться на 28 тижні вагітності, що підтверджується довідкою обєднання 1 пологового будинку жіночої консультації №4 від 20.04.2017 року. Допитаний в судовому засіданні та повідомлений про кримінальну відповідальність свідок [PERSON] показав суду, що є батьком майбутньої дитини позивача, фактично проживає разом із [PERSON] однією родиною з червня 2016 року. Так, відповідно до ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась із фактичним утворенням позивачем іншої родини, розгляд позову не суперечить вимогам статті 110 СК України, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved