Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи \~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 16 травня 2018 року на ім`я [PERSON] щодо спадкового майна [PERSON] та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Останній за життя набув право власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402. На день смерті батька він був малолітнім відповідно прийняв спадщину останнього в силу положень частини четвертої статті 1268 ЦК України, при цьому заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав. У подальшому, після досягнення повноліття він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у відповідь нотаріус повідомила йому, що до майна померлого батька заведено спадкову справу №184/2018 за заявою відповідачки [PERSON] , тобто сестри померлого, якій 16 травня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину батька, яка складається з вказаної вище земельної ділянки. На даний час за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, оформлену нею у спадщину після [PERSON] , що порушує права позивача. При цьому позивач зазначає, що згідно статті 1261 ЦК України він є спадкоємцем [PERSON] першої черги, водночас [PERSON] відповідно до статті 1262 ЦК України належить до другої черги спадкоємців [PERSON] і могла успадкувати майно останнього лише за відсутності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину. Вказана ситуація, на думку позивача, виникла через те, що нотаріус не виконала свій обов`язку з перевірки кола спадкоємців [PERSON] . \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю, при цьому пояснив, що позивач, будучи спадкоємцем майна [PERSON] першої черги, належним чином прийняв спадщину останнього і відповідно саме він мав отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , а не відповідачка [PERSON] , яка належить лише до другої черги спадкоємців. Відповідно видане останній свідоцтво про право на спадщину має бути визнане недійсним, а державна реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку, успадковану після [PERSON] , має бути скасована. \~ \~ \~ \~Відповідачка та її представник позовних вимог не визнали та висловилися проти задоволення позову, при цьому відповідачка пояснила, що її покійний брат [PERSON] до дня смерті постійно проживав разом з нею, при цьому про те, що позивач є сином її брата вона не знала і останній з ними не жив та своїм батьком не цікавився. Їй відомо, що її брат ходив до матері позивача, однак постійно з нею не жив і чи є позивач сином її брата вона не знає. Також позивач не здійснював поховання батька і взагалі жодного разу не відвідував його могили. З огляду на це після смерті брата вона подала заяву про прийняття його спадщини і оформила належну брату земельну ділянку. Нотаріус у неї про наявність інших спадкоємців не запитувала. \~ \~ \~ \~Представника відповідача Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву в якій просить вирішити справу на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» у судове засідання не з`явився, письмових пояснень по суті справи не подав і бажання брати участь у розгляді справи не висловив. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано з Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області спадкову справу щодо майна [PERSON] . 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи \~ \~ \~ \~Як встановлено, [INFO] в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Позивач народився [INFO] та є сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження, в якому його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 10). Отже, на день смерті [PERSON] його син, тобто позивач, був малолітнім. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Частинами другою четвертою статті 1273 ЦК України врегульовано питання щодо відмови неповнолітньої особи та особи, дієздатність якої обмежена відмовитися від прийняття спадщини, а також питання відмови батьків від прийняття спадщини, належної малолітній чи недієздатній особі. З витребуваних судом матеріалів спадкової справи №184/2018, заведеної до майна [PERSON] , вбачається, що матір позивача заяви про відмову останнього від прийняття спадщини не подавала, при цьому [PERSON] заповіту за життя не склав. З викладеного вище висновується, що позивач, як малолітній син [PERSON] і його спадкоємцем за законом першої черги в силу свого малолітства на день смерті батька належним прийняв спадщину останнього, при цьому його матір не відмовлялася від прийняття даної спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як з`ясовано у судовому засіданні [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402, з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 36). Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Згідно частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач набув у порядку спадкування за законом після свого батька [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402 з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті [PERSON] . Частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Допитана в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що позивач є її сином. Його батьком був [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі. Після розірвання шлюбу вона та [PERSON] проживали окремо, зокрема вони з сином жили в с. Шептаки Новгород-Сіверського району. [PERSON] кілька разів приїздив до них. У 2009 році вона дізналася про смерті [PERSON] . Вони їздили в село, де жив останній, були на його поминках. У подальшому з родиною [PERSON] вона зв`язків не підтримувала і про наявність спадщини у останнього не знала. Лише у 2019 році вони дізналися про наявність спадкового майна, а саме земельного паю. Далі у земвідділі їм повідомили, що земельна ділянка, яка належала [PERSON] , оформлена його сестрою, після чого син звернувся з відповідним позовом до суду. 13 лютого 2020 року позивач склав та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини свого батька [PERSON] (а.с. 11). 18 лютого 2020 року позивачу нотаріусом Долею Н.М. було надіслано повідомлення про те, що до майна [PERSON] заведено спадкову справу №184/2018 за заявою [PERSON] , сестри померлого, яка є відповідачкою у справі, і 16 травня 2018 року їй видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки інші спадкоємці на момент видачі вказаного свідоцтва із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №184/2018 відповідачка склала 16 квітня 2018 року та подала до Семенівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини свого брата [PERSON] , зазначивши в ній про відсутність інших, передбачених статтею 1261 ЦК України, спадкоємців (а.с. 35). 16 травня 2018 року державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Долею Н.М. на ім`я [PERSON] , як сестри [PERSON] , було видано свідоцтво про право на спадщину останнього, яка складається з земельної ділянки площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402 (а.с. 36). Також 16 травня 2018 року за [PERSON] було здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402, отриману нею в якості спадщини [PERSON] (а.с. 13-14). Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу прав на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як з`ясовано, відповідачка [PERSON] , яка оформила спадщину [PERSON] , належить до другої черги спадкоємців останнього. Частиною першою статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Враховуючи наведені вище законодавчі приписи саме позивач, як спадкоємець майна [PERSON] першої черги успадкував спадщину останнього і має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому відповідачка, яка спадкоємець другої черги, не мала права на спадкування спадщини [PERSON] , отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину та оформлення у власність такої спадщини, оскільки підстав для зміни черговості одержання права на спадкування в ході судового розгляду не встановлено. Суд зазначає, що видача свідоцтва про право на спадщину є лише підставою для закріплення права власності на нерухоме майно та свідчить про законність набуття такого майна. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно відбувається прийняття речових прав на таке майно, проте остаточний перехід права власності та його належне закріплення відбувається лише після державної реєстрації такого права. Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже, лише після державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно воно вважається таким, що офіційно визнане та підтверджене державою згідно частини другої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином,\~наявність виданого\~відповідачці [PERSON] \~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом щодо\~майна [PERSON] \~та державна\~реєстрації за\~ [PERSON] \~права власності\~на земельну\~ділянку площею\~3,343\~гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402, оформлену нею в якості спадщини після [PERSON] , порушують права позивача на отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна [PERSON] , а саме належної йому за життя на праві власності земельної ділянку та її оформленню позивачем у власність. Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Частиною третьою статті 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено можливість скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Долею Н.М. 16 травня 2018 року на ім`я [PERSON] щодо спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] , що складається із земельної ділянки площею 3,343 гектари з кадастровим номером 7423689800:05:000:0402, а також скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] , що була здійснена на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке визнається недійсним, відповідно позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved