Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2020 року позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеса з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у житлове приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/13129/16-ц від 07.07.2020 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею - 30,7 квадратних метрів, жилою площею - 17, 2 квадратних метрів. Вищезазначене рішення було ухвалено в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] - батька позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрована та вимушено проживає за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з унеможливленням її проживання та користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Друга половина квартири належить на праві власності [PERSON] , який перешкоджає користуванню житловим приміщенням позивачу - [PERSON] , а саме: не надає доступу до вказаного житла, уникає будь-яких контактів, постійно змінює номер мобільного телефону. Позивач [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але він відмовляється і взагалі ігнорує всі пропозиції та вимоги. Таким чином, відповідач не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування зазначеним майном за обопільною згодою із позивачем, але й не надає право позивачу повноцінно користуватись її ж майном. У зв`язку з цим позивач [PERSON] зверталась до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з приводу фіксації факту, що відповідач [PERSON] не впускає позивача до спільної квартири за адресою [ADDRESS] . Звернення було зареєстровано в ЖЄО № 31732 від 19.10.2020 року та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». На звернення позивача 21.10.2020 року була надана відповідь, що між позивачем та відповідачем виникли відносини цивільно-правового характеру, у зв`язку з чим [PERSON] рекомендовано звернутись до суду в приватному порядку для вирішення питання по суті. На підставі викладеного [PERSON] має право на рівних правах з відповідачем [PERSON] користуватися житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З огляду на це, позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні будинком та вселення. 19.11.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 18.01.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 26.04.2021 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягав на їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Чорнуцький В.П. в судовому засіданні позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] не визнав та пояснив суду, що вважає що тільки [PERSON] має право на спірну квартиру, оскільки проживав разом з батьком, піклувався про нього, а позивачка з батьком навіть не спілкувалася, заперечував проти задоволення позову. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.12.2015 року, актовий запис № 12793. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу № 2369 від 06 квітня 1994 року. Договір зареєстровано на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер 2369 від 06 квітня 1994 року. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 19 квітня 1994 року за № 83 доп.стр.168 реєстр 424. Після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися донька померлого - [PERSON] та син померлого [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/13129/16-ц від 07.07.2020 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею - 30,7 квадратних метрів, жилою площею - 17, 2 квадратних метрів. Вищезазначене рішення було ухвалено в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] - батька позивача [PERSON] . Право власності позивача [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що друга половина квартири належить на праві власності [PERSON] , який перешкоджає їй користуванню житловим приміщенням, а саме: не надає доступу до вказаного житла, змінив замок вхідної двері до спірної квартири та уникає будь яких контактів, ключ від вхідних дверей не надає. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але він відмовляється і взагалі ігнорує всі пропозиції та вимоги. Таким чином, відповідач не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування зазначеним майном за обопільною згодою із позивачем, але й не надає право позивачу повноцінно користуватись її ж майном. 19.10.2020 року [PERSON] зверталась до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з приводу фіксації факту, що відповідач [PERSON] не впускає позивача до спільної квартири за адресою [ADDRESS] . Звернення було зареєстровано в ЖЄО № 31732 від 19.10.2020 року та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але він відмовляється і взагалі ігнорує всі пропозиції та вимоги. У жовтні 2020 року вони разом з [PERSON] ходили до спірної квартири та намагались зайти, однак двері були зачинені. В квартирі знаходився [PERSON] , на стук в двері він не відчинив та крім того він закрив покривалом вікно з середини, щоб [PERSON] не могла його сфотографувати на телефон. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.317 ЦК України - власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Приписами частини 1 статті 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 - застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 386 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Спосіб захисту, обраний позивачем, шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод володінні, користуванні та розпорядженні належною їй частини квартири. За таких обставин суд доходить висновку про доведеність факту чинення відповідачем перешкод позивачу в здійсненні ним права власності на належну йому 1/2 частину спірної квартири, у зв`язку із чим вважає вимоги про усунення таких перешкод законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 840 гривень.

Outcome: approved