Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

20.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] ; третя особа виконавчий комітет Вилоцької селищної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що він є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач: [PERSON] , який в будинку не проживає з 2005 року. Його реєстрація порушує право позивача на повноцінне користування власністю, впливає на оплату комунальних послуг, тощо, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.10.2021 року було замінено первісного відповідача [PERSON] \~ належним відповідачем - [PERSON] Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини вказані у позові підтвердив. Відповідач до суду не з`явився, проте надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа до суду не з`явилась, однак надала письмову заяву, в якій просила слухати справу у відсутність її представника. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 16.09.2008 року (а.с.7) та копією витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно (а.с.8). сторони зазначили, що відповідач у належному позивачу будинку не проживає без поважних причин з 2005 року, що підтверджується довідкою виконкому Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області №252 від 13.09.2021 року (а.с.9). У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування будинком, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад 1 рік, а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved