Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою відповідача. На теперішній час вона є студенткою V курсу природничого факультету денного відділення Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, оплата - за кошти фізичних та юридичних осіб. Термін її навчання становить до 31.01.2021. Позивач не має змоги працювати, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, який у добровільному порядку її не надає. Позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2020 року і до припинення нею навчання, тобто до 31 січня 2021 року або раніше, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 1.2. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 лютого 1999 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 88. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно із довідкою № 289, виданою 16 листопада 2020 року Харківським національним педагогічним університетом імені Г.С. Сковороди, [PERSON] дійсно є здобувачем ІІ (магістерського) рівня вищої освіти І курсу навчання природничого факультету денного відділення вказаного університету. Термін навчання з 01.10.2020 по 29.01.2022 до (наказ № 104-С від 18 вересня 2020 року). 2.2. З копії договору про надання освітніх послуг на комерційній основі вбачається, що Харківський національний педагогічний університет імені Г.С. Сковороди в якості виконавця та [PERSON] в якості замовника 04.09.2020 уклали цей договір про те, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку [PERSON] за денною формою навчання за освітнім рівнем магістр за спеціальністю 016.01. Вартість навчання складає за один навчальний рік 15680 грн., а загальна вартість навчання складає 23520 грн. Згідно із копією квитанції від 08.09.2020 позивач сплатила 15680 грн. на користь вищевказаного університету за навчання. Відповідно до дублікатів чеків від 04.09.2020, 28.10.2020, 20.11.2020 [PERSON] сплачувала на користь вищевказаного університету по 520 грн. щомісячно за гуртожиток. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (надалі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3.2. В постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 346/103/17 вказано, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Той факт, що під час канікул повнолітня дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати її, оскільки канікулярний час входить в період навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд враховує, що [PERSON] продовжує навчання у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди на денній формі навчання та у зв`язку із цим не працює. Позивач навчається за контрактом та стипендію не отримує, сплатила за навчання 15680 грн., а загальна вартість навчання складає 23520 грн., вартість проживання у гуртожитку складає 520 грн. на місяць. Тобто, позивач несе значні витрати на своє навчання, що свідчить про те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Суд також враховує, що сторонами не надано доказів наявності у відповідача непрацездатних утриманців, інвалідності, або інших обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що визначення розміру аліментів у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно є справедливим та розумним з огляду на всі встановлені судом обставини справи та з огляду на ті матеріальні потреби, наявність яких довела позивач. Визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача буде надмірним, адже позивач є повнолітньою особою та має можливість працювати протягом неповного робочого дня з метою забезпечення свого утримання. Тобто, позов підлягає задоволенню частково. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial