Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

21 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Воронівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною - [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок. Мати позивача [PERSON] фактично вступила в управління спадкового майна шляхом постійно проживання зі спадкодавцем в зазначеному будинку, розпоряджалась речами померлого, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] року [PERSON] померла в с. Москаленки Білопільського району Сумської області. На день смерті матері, разом з нею проживав її син - [PERSON] За життя спадкодавець заповітного розпорядження не складала. Як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, позивач має намір прийняти спадщину та, у встановленому законом порядку, звернувся до держнотконтори. Однак, отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та вільно розпоряджатись спадковим майном він не може у зв'язку з тим, що на зазначене домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, будинок не зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно попереднім власником. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за дорученням [PERSON] надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 35). Представник відповідача - Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з'явився. Сільський голова надіслав лист про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 33). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в підготовче засідання також не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі нотаріуса, яка при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 31). Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що батьками позивача «[PERSON]», [INFO], є «[PERSON]» та «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 17 травня 1965 року, запис якого здійснено російською мовою (а. с. 10). 03 квітня 2014 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області здійснено переклад з російської на українську мову свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого 17 травня 1965 року Воронівською сільською радою Білопільського району Сумської області, де його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Проте, як вбачається із дослідженими судом матеріалів справи, за життя батьки позивача мали прізвище «[PERSON]», що стверджується наступними документами. Так, згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], запис якого здійснювався російською мовою, батьки позивача уклали шлюб в 1962 році. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 12). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] «[PERSON]» [PERSON] помер [INFO] року в с. Москаленки Білопільського району Сумської області (а. с. 14). Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 15 січня 2018 року за № 40/02-17 [PERSON] до дня смерті - [INFO] року постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. [PERSON] фактично прийняла спадщину, розпоряджалась речами померлого, користувалась земельною ділянкою, проживала у спадковому будинку за вказаною вище адресою, зберігала особисті документи (а. с. 17). Із Витягу з погосподарської книги Воронівської сільської ради від 15 січня 2017 року за № 38/02-17 вбачається, що згідно запису погосподарського обліку за 1985-1990 років, будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] побудований до 1973 року, головою домогосподарства записано [PERSON] (а. с. 16). Державним актом на право власності на землю серії [NUMBER], виданим 11 вересня 2001 року на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Воронівської сільської ради від 11 серпня 2000 року, посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,75 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказаний державний акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 371 (а. с. 15). Згідно довідки Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» від 24 січня 2018 року № 42, право власності в БТІ на житловий будинок під [ADDRESS] ні за фізичною, ні за юридичною особою не зареєстровано. Первинна технічна інвентаризація об»єкта проведена 15.07.2003 року по замовленню [PERSON] (а. с. 8). Із висновку про вартість об'єкта оцінки вбачається, що оціночна вартість об'єкту - житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 81,0 кв.м. станом на 05 лютого 2018 року становить 66 280 грн. (а. с. 19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року в с. Москаленки Білопільського району Сумської області (а. с. 13). З довідки-характеристики, виданої виконкомом Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 15 січня 2018 року за № 39/02-17 вбачається, що [PERSON] до дня смерті - [INFO] року постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. [PERSON] фактично прийняв спадщину, розпоряджався речами померлої, користувався земельною ділянкою, на даний час проживає у спадковому будинку (а. с. 18). Згідно довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» № 5 від 01 лютого 2018 року та відповідного висновку, житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS], зведені з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці і не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 8-9). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 24 січня 2018 року замовником на виготовлення технічної документації є [PERSON] (а. с. 5-7). У роз'ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 14 лютого 2018 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], не вдається можливим у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на зазначене домоволодіння (а. с. 21). У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після [PERSON], яка померла [INFO] року держнотконторою заведено спадкову справу за № 36/2018 (а. с. 32). Зокрема, частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що спадкодавець набув право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Сумська область, Білопільський район, [ADDRESS], у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права. Отже, позивач [PERSON] має право на спадщину після матері, але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved