overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 6 серпня 2011 року уклала шлюб з відповідачем, актовий запис № 290. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені. Причиною припинення відносин стала несумісність характерів та неповага один до одного. З цієї причини у сімї відбувалися постійні сварки. Сумісне господарство з відповідачем не підтримується. Суперечок про поділ сумісного майна немає. Суперечок про виховання дитини також не має, дочка буде виховуватися нею. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 6 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 290. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2017 року у звязку з несумісністю характерів та неповагою один до одного. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішення суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21 листопада 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 серпня 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 448. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично сімейно-шлюбні відносини подружжя припинило з 2015 року, у звязку з тим, що вони перестали розуміти один одного через постійні суперечки, які викликані різницею у наших характерах та різних поглядах на життя. На даний момент ведення між ними спільного господарства та спільне проживання остаточно припинено. Їх сім'я фактично розпалась та існує лише формально. Рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Збереження сімї не можливо і суперечить їх інтересам. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надала заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 448. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року у звязку з постійними суперечками. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

21 листопада 2017 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 20 квітня 1991 року у міському Палаці шлюбів м.Полтава, актовий запис № 751, зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначала, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, на підставі чого між ними постійно виникають сварки. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Установлено, що 20 квітня 1991 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у міському Палаці шлюбів м.Полтава, актовий запис № 751. Сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

21 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 04.10.2013 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с.а.с. 7, 8). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від 09.09.2017 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

21 листопада 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 12 листопада 2016 року у Івано-Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №2010. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2016 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною цьому стала різниця у поглядах на сімейне життя та обов'язки кожного з подружжя. З травня 2018 року вони фактично проживають порізно, не підтримують шлюбних стосунків. Оскільки шлюб носить формальний характер, кожен з них живе окремим життям та інтересами, просить розірвати шлюб між ним і відповідачем в судовому порядку. Зазначає також, що між ними досягнуто згоду щодо місця проживання їх спільного сина [PERSON]. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с. 18). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, просила його задоволити (а.с. 19). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем та відповідачем суд розриває. Відповідно до ст.113 ЦПК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також, враховуючи вимоги ст.141, ст.142 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 50% сплаченого ним судового збору, що становить 352,40 грн., а решта 50% суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

21 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 16 липня 2005 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 777. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 01.09.2018 року ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 16 липня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 777. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 516. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

21 листопада 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до ТОВ « ЛАН – Н » про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні за період часу з 17 березня по 31 жовтня 2017 року у загальному розмірі 77 154 грн. 00 коп. В обґрунтування поданого позову, позивач послався на те, що з 19 травня 2015 року по 17 березня 2017 року працював у ТОВ « ЛАН – Н » та у день звільнення відповідач розрахунків по виплаті заробітної плати не провів, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з останнього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року позову заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у зв’язку з чим розгляд справи призначено о 10 год. 30 хв. 04 січня 2019 року / а. с. 42 /. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року проведення судового засідання на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України відкладено до 14 год. 00 хв. 29 січня 2019 року / а. с. 50 /. Ухвалою суду від 29 січня 2019 року проведення судового засідання через першу неявку в судове засідання повідомленого відповідача відкладено до 08 год. 20 хв. 21 лютого 2019 року / а. с. 60 /. 21 лютого 2019 року на адресу суду від відповідача ТОВ « ЛАН - Н » надійшов відзив, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що розрахунок з позивачем вчасно не був проведений виключно за його небажанням отримати, належні йому, до виплати кошти, при звільненні / а. с. 107 - 108 /. За наслідками судового розгляду, який мав місце 21 лютого 2019 року, у судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 05 березня 2019 року / а. с. 160 – 161 /. Через зайнятість головуючої судді у іншому судовому провадженні, проведення судового засідання відкладено до 16 год. 30 хв. 25 березня 2019 року / а. с. 164 /. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року клопотання представника відповідача – адвоката [PERSON] задоволено, проведення судового засідання відкладено до 15 год. 30 хв. 24 квітня 2019 року / а. с. 178 /. 26 березня 2019 року позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, згідно з якої просив стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку за період часу з 17 по 31 жовтня 2017 року у загальному розмірі 65 835 грн. 00 коп. / а. с. 174 – 175 /. Позивач [PERSON] та його представник – адвокат [PERSON] поданий позов з урахуванням внесених до нього змін підтримали та просили його задовольнити, виходячи з обставин, що у ньому викладені. Представник відповідача - адвокат [PERSON] вважав позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки розрахунок з позивачем не здійснений у день звільнення останнього виключно з його вини. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами у їх сукупності та взаємозв’язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

21 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дітей в добровільному порядку матеріальну допомогу на їхнє утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народились дитина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дітей відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, та те, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved