Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

21.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, відповідно до вимог якої просить встановити, що заповіт від імені Морева Олександра Васильовича, посвідченого державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори 2 серпня 2008 року та зареєстрований за реєстром №3-143 на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який за життя, а саме 2 серпня 2008 року склав заповіт, згідно з якого заповів 3/5 частини будинку [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Однак у даному заповіті, який посвідчений державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори прізвище спадкоємця [PERSON] зазначено « [PERSON] ». Встановлення даного факту необхідно заявнику для реєстрації права власності на спадкове майно. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду за правилами окремого провадження, відкрито провадження у справі та призначено у ній судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Представник Козівської селищної ради у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду «відзив на заяву», згідно з якого заявлені вимоги визнає та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Представник Першої Черкаської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду поштовим зв`язком заяву, згідно з якої у вирішені даної справи покладається на компетентність суду та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 17.11.2020 року /а.с.3/. 2 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №3-143 та посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори /а.с.2/. Як вбачається із даного заповіту [PERSON] заповів 3/5 частини будинку [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 23.11.1972 року,батьками заявника зазначені: [PERSON] та [PERSON] /а.с.4/. Після укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] , згідно з копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00030836647 від 21.05.2021 року, остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.11/. Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області №354/3-16 від 20.05.2021р., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] /а.с.7/. 12.05.2021 року державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю можливості встановити особу на користь якої було складено заповіт /а.с.9/. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому, встановлення такого факту можливе за умови, що він породжує юридичні наслідки для заявника. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 12 згаданої Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом беззаперечно встановлено, що у згаданому вище заповіті допущена помилка у прізвищі заявника - одного із спадкоємців, а саме зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». У свою чергу, заявник є одним із спадкоємців прав та обов`язків після смерті свого батька за заповітом. Заявник не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька, так як у вищевказаному документі, допущено помилку. За таких обставин, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт, що заповіт складений 2 серпня 2008 року та посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-143 у користь [PERSON] .

Outcome: approved