Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

20.03.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітню дитину, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], код [NUMBER], аліменти на туримання його повнолітньої дочки, а саме [PERSON], [INFO], код [NUMBER] в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, з дня подачі заяви про стягнення аліментів, на період навчання дочки, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років; - стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обгрунтовує в мотивувальній частині наступними обставинами справи, та нормами права. З 1999 року по 2001 р. [PERSON] (далі-Позивач) та [PERSON] (далі-Відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у Позивач та Відповідач мають повнолітню дочку, а саме: - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у Позивача з Відповідачем не склалось, у зв'язку з чим шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. На даний час Позивач та Відповідач продовжують окремо. При цьому, повнолітня дочка [PERSON] проживає та перебуває на утриманні Позивача. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов 'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з вищезазначеної норми Сімейного кодексу України Відповідач, зобов'язаний утримувати свою повнолітню дочку [PERSON], яка навчається, до досягнення нею двадцяти трьох років. На даний час дочка Позивача та Відповідача [PERSON] навчається на 1-му курсі в Київський торгівельно-економічний коледж, що підтверджується довідкою. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і soo) у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі-Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Отже, судом може бути прийнято рішення про стягнення з Відповідача аліментів з частці від отримуваного доходу або твердій грошовій сумі на утримання його повнолітньої дочки, яка навчається, з дня пред'явлення позову, на період навчання, але не г:льше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. За останньою інформацією Позивачу відомо, що офіційно отримує дохід, з якого може сплачувати аліменти. Позивач працює в ТОВ «Фора», отримує регулярний дохід та розміру заробітної плати, яку отримує Позивач в сумі близько 3000 гривень, не достатньо для утримання повнолітньої дочки. Крім цього, вартість навчання дочки становить 10000 гривень на рік. Виходячи із потреб дочки, щомісячних витрат на ї утримання та навчання, а також те, що на утримання Відповідача інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї немає, Позивачем визначено розмір аліментів в частці від доходу Відповідача, яка на думку Позивача повинна становити 1/3 частину. 20.03.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 20.06.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175,177,185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні, яке відбулося 02.06.2018 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтовувала свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині її позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 02.06.2018 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не надіслав на адресу суду письмову заяву про відкладення слухання справи в зв»язку з поважною причиною, про слухання справи за його відсутності, не надіслав відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши позивачку, яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заояного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. Проте, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянки України, - позивачки по справі [PERSON], вона з 03 грудня 2002 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно, враховуючи ту обставину, що в даному випадку має місце альтернативна підсудність, та, відповідно, враховуючи місце проживання позивачки, та враховуючи положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи: 1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового за\-сідання; - відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без пові\-домлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позов\-них вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не по відомив про причини своєї неявки, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, не подав відзив на позовну заяву. Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи: 1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. 2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією гла\-вою. Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення: 1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встанов\-леним статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення: 1. Відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заоч\-ного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення: - учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні. Позивачем по справі є [PERSON], [INFO] уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER], виданий 02 квітня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою:[ADDRESS], фактичне місце проживання: [ADDRESS]. Відповідачем по справі є [PERSON], [INFO], громадянин України, ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З 1999 року по 2001 р. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого сторони по справі мають спільну повнолітню дитину, - [PERSON], 1999 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 28 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юбстиції Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 28 квітня 1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 37. В графі «Батько» зазначений [PERSON], - відповідач по справі. В графі «Мати» зазначена [PERSON], - позивачка по справі. Дитина по справі станом на сьогоднішній день має паспорт громадянки України серії [NUMBER], виданий 05 травня 2015 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, та має реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER]. Спільне подружнє життя у Позивача з Відповідачем не склалось, у зв'язку з чим шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, відповідачка отримала прізвище [PERSON]. На даний час Позивач та Відповідач продовжують окремо. При цьому, повнолітня дочка [PERSON] проживає та перебуває на утриманні Позивача, що підтверджується довідкою № 917, виданою 23.02.2018 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області. На даний час дочка Позивача та Відповідача [PERSON] навчається на 1-му курсі в Київський торгівельно-економічний коледж, що підтверджується довідкою № 1079, виданою 23.02.2018 року вищевказаним навчальним закладом, що, звісно, тягне за собою для позивачки право на звернення до суду про стягнення аліментів на утримання дочки на час навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 - трьох років. Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні даного спору. Отже, згідно п. 15 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою. Згідно п. 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв»язку з цим у матеріальній допомозі; можливість у батьків надавати таку допомогу. З огляду на вищевказану норму права, дочка відповідача має право на отримання аліментів незалежно від форми навчання, - чи навчається на денній формі, чи на заочній формі навчання. Питання щодо стягнення з батьків аліментів на дітей, які продовжують навчання, регламентується також нормами СК України. Так, згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребу\-ють матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення два\-дцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право па утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з бать\-ків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, в даному випадку позивачка [PERSON] має право звернення до суду про стягнення аліментів на дитину, так як спільна дитина сторін, - [PERSON], яка навчається, перебуває на утриманні позивачки, та проживає разом з нею. Ст. 199 СК України встановлює обов'язок батька, - [PERSON] надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, - [PERSON] для завершення навчання та у зв'язку із цим в подаль\-шому утримувати себе самостійно. Матеріальна допомога у випадку навчання дочки до 23 років носить алімент\-ний характер. Для того, щоб батько надавав зазначену допомогу потрібна наявність наступних умов: 1. Продовження навчання сином після досягнення ними повноліття, недосягнення дочкою сином встановленого законом віку - 23 років; 2. потреба сина у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням та наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу. Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання підтверджена тим, що повнолітня дочка ніде не працює, самостійного заробітку не має. Що стосується розміру аліментів, то дане питання регулюється ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обста\-вин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можли\-вість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повно\-літніми дочкою, сином. Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв'язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки. Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров'я та ма\-теріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чолові\-ка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (напри\-клад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо. У статті 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій гро\-шовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру алі\-ментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліме\-нтного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює. Однак, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина ні за яких обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Що стосується даного предмету спору, то в даному випадку це питання врегульовано ст. 201 СК України, де, зокрема, вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання за\-стосовуються норми статей 187,189 -192 і 194 -197 цього Кодексу. Так, до відносин по утриманню батьками повноліт\-ніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою плат\-ника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджу\-ються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] працездатного віку, працездатний, іншими аліментними зобов'язаннями не обтяжений, іншої сім»ї не має. Отже, як зазначалося судом вище, згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв 'язку з цим потребу\-ють матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення два\-дцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з бать\-ків, з ким проживає дочка, син, а також, самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно, ст. 199 СК України встановлює обов'язок відповідача [PERSON] надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, - [PERSON] для завершення навчання. Крім того стаття чітко встановлює вік дитини - 23 ро\-ки, до якого [PERSON] зобов'язаний надавати матеріальну допомогу дочці, - [PERSON] у зв'язку із навчан\-ням. Суд наголошує на тій обставині, що матеріальна допомога у випадку навчання дочки, - [PERSON] до 23 років носить алімент\-ний характер. Крім того, для того, щоб батько, відповідач по справі, - [PERSON] надавав зазначену допомогу, потрібна наявність наступних умов: 1. продовження навчання дочкою [PERSON] після досягнення нею повноліття; 2. недосягнення дочкою [PERSON] встановленого законом віку - 23 років; 3. потреба дочки, - [PERSON] у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; 4. наявність у батька, - [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу. Суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з перелічених умов аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не ви\-никає. Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання повинна бути підтверджена, в даному випадку судом встановлено ті факти, що дочка відповідача, - [PERSON] не має іншого заробітку, в той час навчання платне, тому дочка відповідача потребує матеріальної допомоги. Обґрунтування виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення. Розмір аліментів, які можуть стягуватися в випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що: Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обста\-вин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можли\-вість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повно\-літніми дочкою, сином. Відповідно, дана стаття встановлює розмір аліментів, які відповідач, за наявності такої можливості, повинен виплачувати на непрацездатного повнолітнього сина. Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є: - стан здоров'я та ма\-теріальне становище повнолітньої дочки; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, - відповідача по справі; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чолові\-ка, дружини, батьків, дочки, сина; - сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (напри\-клад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо. Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: - у твердій грошовій сумі; - в частці від заробітку (доходу); - одночасно і в твердій гро\-шовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру алі\-ментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліме\-нтного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом. Слід зазначити, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно ст. 201. СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання за\-стосовуються норми статей 187,189 -192 і 194 -197 цього Кодексу. Отже, до відносин по утриманню батьками повноліт\-ніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою плат\-ника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджу\-ються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів. Крім того, при визначенні розміру аліментів судом було враховано положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього на утриманні інших малолітніх дітей, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи. Отже, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] працездатного віку, працює, тому суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на свою повнолітню дочку, - [PERSON] на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою 23 - ти трьох річного віку, - до 03.04.2022 року. Що ж стосується розміру аліментів, то суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову позивачки [PERSON], тобто стягнення не 1/3 частини всих видів заробітку ( доходів), а 1/4 частини. Дану частку суд обґрунтовує тим, що відповідачем до досягнення повноліття дитиною сплачувалася 1/3 частина доходів ( заробітку), а тому вимога позивачки сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходів ( заробітку) виглядає як той факт, що позивачка намагається покласти всі витрати на період навчання на самого тільки відповідача, в той же час, суд наголошує на тій обставині, що обов»язок утримувати дитину на час навчання лежить не тільки на батькові, а й на матері, так як такий обов»язок не диференційований, а рівнозначний. Крім того, суд наголошує на тій обставині, що дитина відповідача, - [PERSON] навчається не на денній формі навчання, яка практично унеможливлює працевлаштування, а на заочній формі навчання, що, на думку суду, дає змогу працездатній [PERSON] влаштуватися на роботу, та забезпечувати свій побут в матеріальному плані хоч на мінімальному рівні, не перекладаючи такий обов»язок лише на батька, безпідставно звільняючи тим самим від такого обов»язку матір. Окрім того, в судовому засіданні позивачка [PERSON] взагалі не обгрунтувала розімр аліментів, які слі стягувати з відповідача, а також розмір даних аліментів належним чином не обгрунтований в прохальній частині позовної заяви. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 214 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка [PERSON] - мали місце, проте, частково; - із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання; - до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ч. 2 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 СК України; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення частково, - підлягає до задоволення в частині стгнення аліментів, проте, підлягає до часткового задоволення в частині розміру, - не 1/3 частини, на якій наполягала позивачка, а в розмірі 1/4 частини всихі видів заробітку; - судові витрати слід стягнути з відповідача; - обов»язкових підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються; - заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial