Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

20.08.2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2007 року по 01.07.2014 року на загальну суму 16 063 грн. 14 коп., яка складається з: основного боргу - 9 206 грн. 03 коп.; інфляційних витрат - 5 517 грн. 39 коп.; 3% річних - 1 339 грн. 72 коп., а також судових витрат у сумі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Статуту позивача, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є виконавцем житлово-комунальних послуг для споживачів району. Основними напрямками діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Разом з тим, відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], не оплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, станом на 01.07.2014 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка враховуючи інфляційні витрати та 3% річних складає 16 063 грн. 14 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача Легостаєв І.В. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що окрім неї власником квартири [ADDRESS], є також [PERSON], а тому, на її думку, позивач зобов'язаний був пред'явити позов до них обох. Крім того, зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення із заявленими вимогами до суду, а тому заявила клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в приватизованій трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] (надалі - квартира), що підтверджується довідкою Форми № 3, виданою КП «Керуюча компанія з обслуговування споживачів Шевченківського району м.Києва» за № 247 від 31 липня 2015 року (а.с. 5). Згідно вказаної довідки [PERSON] є власником квартири, а [PERSON], який також зареєстрований в квартирі, є її сином. При цьому, як вбачається з копії Свідоцтва про право власності від 22.04.1997 року 78/100 квартири була приватизована в рівних долях [PERSON] та членами його сім'ї - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. 16.04.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 774, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] 22/100 квартири (а.с. 10). Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача основними напрямками діяльності Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення (а.с. 21-24). При цьому, положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, у відповідності до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись з позовом до суду позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по квартирній платі та платі за комунальні послуги тим, що остання є власником квартири [ADDRESS]. Водночас, відповідач заперечуючи проти позову, посилається на те, що окрім неї власником квартири [ADDRESS], є також [PERSON], а тому позивач повинен був пред'явити позов до них обох, Разом з тим, щодо вказаних посилань відповідача слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, за законом не передбачено так званої обов'язкової процесуальної спiвучастi, тобто законом передбачено право позивача звернутися в суд з позовом до кожного з боржникiв окремо, що в даному випадку і зробив позивач, пред'явивши позов до одного з співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, станом на 01.07.2014 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 16 063 грн. 14 коп., яка складається з: основного боргу - 9 206 грн. 03 коп.; інфляційних витрат - 5 517 грн. 39 коп.; 3% річних - 1 339 грн. 72 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 6-7), перевіреними у судовому засіданні. Разом з тим, згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги підлягають частковому задоволенню, а саме в межах строку позовної давності з 01.08.2012 року по 01.07.2014 року, оскільки вказаний строк позовної давності відраховується від дати подачі вказаного позову до суду, а саме від 20.08.2015 року. Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума заборгованості по квартирній платі та платі за комунальні послуги у розмірі 1 179 грн. 30 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості, а.с. 7). Водночас, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.08.2012 року по 01.08.2014 року, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було надано суду уточненого розрахунку по стягненню інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності з урахуванням дати звернення Позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON] ро стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Отже всього разом з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» підлягає до стягнення 1 422, 90 грн., з яких: 1 179,30 грн. - сума заборгованості по квартирній платі та платі за комунальні послуги та 243,6 грн. - судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 151, 162 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 257, 267, 526, 625, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: partial