Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

21.06.2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 15.07.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 06.11.2019 р. розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні судом залучено до участі у справі [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] . Ухвалою від 27.02.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованою відповідачка, яка без поважних причин з 2010 року в ній фактично не проживає, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, витрати по квартирній платі та платі за комунальні послуги не несе, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила та відзиву не подала. Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзиву не подала, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, врахувавши показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23.08.2019 р. між ним та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 7200. З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4149432, виданої 12.07.2019 р. за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованою з 14.04.1998 р. [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка зареєстрована, але без поважних причин з 2010 року не проживає у даній квартирі, що підтверджується актами від 29.06.2017 р., 29.06.2018 р., 29.06.2019 р. складеними працівниками ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» з підписами сусідів, які проживають поряд з квартирою позивача, а також показаннями, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачка більше дев`яти років без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] , у якій вона зареєстрована, при цьому витрат на утримання вказаної квартири не несе, суд приходить до висновку, що остання втратила право користування вказаним житловим приміщенням, а тому вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved