Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 28 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь з відповідача моральну шкоду заподіяну злочином в сумі 50 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що ухвалою Василіського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у звязку з передачею на поруки трудовому колективу, кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.122 КК України закрито. Позов [PERSON] залишений без розгляду. Зазначає, що 08.08.2018 року [PERSON] на території ТОВ ВФ «Володимир» наніс йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після отриманих тілесних ушкоджень позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні з 07.08.2017 року по 28.08.2017 року, а після цього на амбулаторному лікуванні з 28.08.2017 по 13.09.2017 року. Внаслідок злочинних дій [PERSON] позивачу встановлено 15% ступеню втрати працездатності. Матеріальна шкода відшкодована позивачу [PERSON] загальнообовязкового соціального страхування. Діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, в момент отримання тілесних ушкоджень позивач переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє життя. Довгий час позивач вимушений був проходити лікування, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, під час перебування у лікарні він потребував постійної зовнішньої допомоги з боку близьких, вимушений був докладати додаткових зусиль для пошуку засобів для існування, почувався тягарем для свої родини, у звязку з його довготривалим лікуванням його родина залишилася без засобів існування, дружина вимушена була шукати гроші на лікування, донька знаходиться на диспансерному обліку у дитячого окуліста та не отримала планового вчасного обстеження і лікування зору призначеного на вересень 2017 року у звязку з відсутністю коштів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, таких як порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, пригнічений настрій, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях, постійна емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 50 000 грн. 16 квітня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він не заперечує, що внаслідок його дій позивачу [PERSON] було завдано моральної шкоди, проте вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачем в сумі 50000 грн. необґрунтовано завищеним. Під час досудового розслідування відповідач надав [PERSON] матеріальну допомогу на лікування в розмірі 3500 грн. Оскільки обовязок по відшкодуванню матеріальної шкоди покладений на [PERSON] загальнообовязкового соціального страхування, з урахуванням сплаченої ним на відшкодування шкоди в сумі 3500 грн., просить позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди задовольнити частково на суму 1500 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року відкрито провадження у справі. За клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] судом витребувані з архіву суду і досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України (справа №311/6/18, провадження №1п/311/75/2018). 2. Фактичні обставини встановлені судом, застосовані судом норми права. Судом встановлено, що 07 серпня 2017 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись на території ТОВ ВФ «Володимир», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, 11, [PERSON] в ході раптово виниклих неприязних відносин до [PERSON], діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс один прямий удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи [PERSON] справа, чим спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: переламу нижньої щелепи в області шийки суглобного відростка справа, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоровя більш ніж 21 добу. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв'язку з передачею на поруки трудовому колективу ТОВ ВФ «Володимир», кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - закрито. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової, моральної шкоди та процесуальних витрат залишений без розгляду. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, внаслідок винних дій відповідача [PERSON] позивачеві [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: переламу нижньої щелепи в області шийки суглобного відростка справа, яке кваліфіковане як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоровя більш ніж 21 добу, що встановлено вищевказаною ухвалою суду про закриття кримінального провадження. В період часу з 07 серпня 2017 року по 08 серпня 2017 року позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Василіська центральна районна лікарня» м. Василівка, з 08 серпня по 25 серпня 2017 року в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя, та з 26 серпня 2017 року по 12 вересня 2017 року перебував на амбулаторному лікуванні в КУ «Василіська центральна районна лікарня» м. Василівка. Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0034720 від 14 грудня 2017 року [PERSON] первинно встановлено 15 відсотків втрати професійної працездатності та визначено потреба у протезуванні 6 зубів та лікування у невролога. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що позивачеві [PERSON] дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме перелам нижньої щелепи в області шийки суглобного відростка справа, внаслідок чого він зазнав фізичного болю, проходив тривале лікування, втратив 15% професійної працездатності, на сьогодні існує потреба у протезуванні зубів та лікування у невролога, що безумовно змінило звичний уклад його життя. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. За розясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, та самого позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати професійної працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров'я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач [PERSON] у звязку з протиправною поведінкою щодо нього та як наслідок стійкою втратою здоровя, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, зокрема, на даний час стан здоровя позивача повністю не відновилося, що зумовило порушення нормального, звичного для особи способу та ритму життя, пережитий емоційний стрес у звязку із протиправною поведінкою щодо нього, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. одноразово. Суд не зменшує суму моральної шкоди з урахуванням грошових коштів сплачених відповідачем [PERSON] добровільно під час досудового розслідування в сумі 3500 грн., оскільки з пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні розписок, які містяться в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що зазначена сума сплачувалася відповідачем [PERSON] дружині позивача [PERSON] на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір з позовних вимог немайнового в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який діє на дату подачі позовної заяви до суду) в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial