Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

21.08.2018 р. позивач звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому вказав, що 19.04.2018 р. між сторонами по справі було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 3\~100 грн. Для підтвердження факту укладення договору позики була оформлена розписка від 19.04.2018 р. За вказаною розпискою відповідач зобовязався повернути грошові кошти до 19.06.2018 р. Однак, до теперішнього часу кошти повернуті не були. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 3100 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 22.08.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалу суду про відкриття спрощеного провадження від 22.08.2018 року відповідач отримав 25.08.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 12.09.2018 р. до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги частково в сумі 2590.00 грн. з наступних підстав. Відповідачу терміново потрібні були гроші і він позичив 100 доларів США у [PERSON] Проте в розписці [PERSON], на прохання позивача, написав не 100 доларів США, а 3100 грн. При цьому, позивач пояснив [PERSON], що це він дає йому грошові кошти в борг під відсотки, і тому в суму 3100 грн. (ніби-то по курсу НБУ станом на 19.04.2018 р.) він уже включив проценти за користування грошовими коштами. В той же день відповідач у Борівському відділенні «Ощадбанку» здійснив валютно-обмінну операцію продав взяті у борг у позивача 100 доларів США за обмінним курсом і отримав за них 2590.00 грн., що підтверджується квитанцією № [NUMBER] про здійснення валютно-обмінної операції від 19.04.2018 р. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, дав пояснення аналогічні відзиву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~ родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження\~ укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Згідно\~ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 19.04.2018 р. [PERSON] взяв у борг 3100 грн. у [PERSON] з обовязком повернути кошти через два місяці, що вбачається з розписки від 19.04.2018 р. (а.с.7). Таким чином, письмова розписка, в якій сторони домовилися про всі істотні умови позики відповідає змісту\~ст. 1047 ЦК України. Тому в силу\~ст.\~1049\~ЦК України [PERSON] як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві\~[PERSON] позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем 19.06.2018 р. Однак, [PERSON] цього обовязку не виконав. При цьому, відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на спростування обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Обставини, викладені у відзиві, суд оцінює критично, оскільки вони підтверджені лише квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції від 19.04.2018 р., яка не містить відомостей щодо особи, яка приймала участь у даній операції та не є достатнім і належним доказом вказаних обставин. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved