Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

19 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав судові заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами не згоден. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що сторони по справі проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1998 року по 2012 рік. Від спільного життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження (а.с.7). Дочка проживає і знаходяться на утриманні матері (а.с.8). Батько добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, тому, позивачка просить, щоб відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач же, не визнаючи позов, вважає, що заявлений розмір аліментів завищений позивачкою. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести судові обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, дочки, сина. З наведеного позивачкою та неоспореного відповідачем, не вбачається, що дочка [PERSON] хворіє на якісь хронічні хвороби. Крім того, інших дітей чи непрацездатних утриманців відповідач не має. Проте, з наданих відповідачем медичних документи, а саме: виписного епікризу № 11525 та витягу з історії хвороби № 1184 (а.с.28-30) судом встановлено, що останній переніс інфаркт міокарду у 2014 році, в результаті чого має гостру серцеву недостність, потребує диспансерного нагляду та у постійному вживанні медичних препаратів. Крім того, з наданої копії трудової книжки вбачається, що згідно з трудовим договором відповідач не працює ще з 2008 року (а.с.31). Таким чином, враховуючи той факт, що у відповідача відсутні крім дочки інші утриманні, те, що відповідач має хворобливий стан здоровя та ніде не працює, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, проте, частково у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, оскільки вважає, що заявлені вимоги позивачкою у даному конкретному випадку є завищеними. Тому, у решті позовних вимог позивачці у задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial