Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із заявою, де просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, [PERSON], народився 20 грудня 1957 року в м. Краматорськ Донецької області. В 1973 році закінчив Краматорську середню школу, про що свідчить свідоцтво про восьмирічну освіту серія К №009697, видане середньою школою м. Краматорська Донецької області від 11.06.1973р. З 01.09.1973р. по 16.07.1974р. навчався в професійно-технічному училищі №68 м. Краматорська Донецької області, що підтверджується атестатом №4504, виданим Державним комітетом Ради Міністрів Української PCP по професійно-технічній освітівід 17.07.1974р. З 27 квітня 1990p. по 28.11.1990р. він був зареєстрований за адресою: [INFO]. Дана адреса в м. Краматорську була його останнім місцем реєстрації та зазначалася в паспорті радянського зразку. Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 03.03.1982р. він був засуджений за ч. 2 ст.140 КК України, до позбавлення волі на термін три роки, з конфіскацією майна. В силу ст.25 КК України, засуджений умовно з обовязком залучення до праці. Вирок вступив у законну силу 16.04.1982р. 02.07.1990р. на підставі ч.2 ст.140 КК України, був заарештований Краматорським MB ВС Донецької області. Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 31.10.1990р. його було засуджено до позбавлення волі строком на один рік та шість місяців, за ч.1 ст.196-1, ч.2 ст.140 та ст.42 КК У країни з конфіскацією майна. Вирок вступив у законну силу 11.11.1990р. З 17.09.1991р. відбував покарання у Софіївській виправній колонії Дніпропетровської області №45. 17.02.1997р. був заарештований Краматорським МВВС Донецької області за ч.3 ст.206 КК У країни. Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 23.04.1997р. був засуджений за ч.3 ст.206 КК України, до позбавлення волі строком на шість років, з додатковими заходами відповідно до ст.14 лікування від алкоголізму. Вирок вступив у законну силу 05.05.1997 року. В період з 05.05.1997р. по 22.08.2001р. відбував покарання за ч.3 ст.206 КК України, у Західній виправній колонії Донецькій області №97. Звільнення: 22.08.2001р., Західна виправна колонія Донецькій області №97, застосовано ст.6 Закону України «Про амністію» (ред. від 05.07.2001р.), невідбута частина: 1 рік 6 місяців 2 дні. Вибув за місцем проживання. Всі вищенаведені обставини підтверджуються копією довідки про судимості №130- 15042016/14040, виданої Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області. З 22.08.2001р. він почав мешкати у м. Краматорську Донецької області без постійного місця проживання. З 03.04.2017р. перебуває на обліку в Центрі обліку бездомних осіб Краматорської міської ради, про що свідчить посвідчення про взяття на облік. В період з 08.02.2014p.no 28.04.2014р. він знаходився на лікуванні в міській лікарні №3 опікового відділення м. Краматорська, у звязку з обмороженням кінцівок, де йому було зроблено дві, операції, а саме: ампутація лівої і правої стопи на рівні предплюсне плюсневого суглоба, що підтверджується випискою із історії хвороби №1214, виданою міською лікарнею №3 м. Краматорська Донецької області. З 03.04.2017р. він був взятий на облік в Центр обліку бездомних осіб Краматорської міської ради як особа, яка не має постійного місця проживання, що підтверджується посвідченням про взяття на облік бездомних осіб №142, видане Центром обліку бездомних осіб Краматорської міської ради від 03.04.2017р. Починаючи з серпня 2001 року і по сьогоднішній день він нікуди не виїжджав за межі України. За допомогою центру бездомних осіб він звернувся до Краматорського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області щодо видачі йому паспорта громадянина України, але йому було відмовлено. На його звернення було відредаговано та надано відповідь №50-4905 від 21.06.2017р., що відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою КМУ від 25.03.2015р. №302 йому потрібно звернутися особисто та подати необхідні документи яких в нього не має, а саме: свідоцтво про народження та довідку про присвоєння реєстраційного номера. Згідно наданої ним інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим. Рішення про встановлення факту його постійного проживання на території України необхідно йому для отримання паспорту громадянина України, а також для оформлення пенсії з інвалідності. Просить встановити факт його проживання на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року на території України по теперішній час. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги [PERSON] та просила заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заявлені вимоги [PERSON] визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991р. або 13.11.1991р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановленняфакту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК України, перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України та оформлення пенсії з інвалідності. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується проаналізованими в сукупності поясненнями сторін по справі та наявними у матеріалах справи доказами, а саме: копією витягу з історії хвороби, копією паспорту громадянина СРСР, копією посвідчення про взяття на облік, копією вимоги, копією свідоцтва про восьмирічну освіту, копією з атестату, копією талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні, копією листа Центру обліку бездомних осіб Краматорської міської ради, копією відповіді Краматорського міського відділу Державної міграційної служби Головного управління в Донецькій області, витягом Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо актового записту про народження, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд встановлює факт постійного безперервного проживання заявника з 24 серпня 1991 року на території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved