Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

20 лютого 2019 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, який призначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2006 року, та стягувати з відповідача в її, [PERSON] , користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 15 березня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначала про те, що між нею та відповідачем [PERSON] 01 грудня 2003 року був зареєстрований шлюб у Брюховицькій селищній раді м. Львова. Від цього шлюбу у них із відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею, [PERSON] , та перебуває на повному її утриманні. 31 травня 2006 року Шевченківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про задоволення її позову до [PERSON] Даним рішенням зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] у сумі 300 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 березня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів у розмірі 300 грн. не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку дитини. Її доходи не дозволяють повністю покрити всі потреби доньки. Виконавчий лист був скерований Шевченківським районним судом м. Львова 20 жовтня 2006 року у виконавчу службу, однак з цього часу жодних аліментів вона не отримувала, а тому вона вирішила звернутися в суд із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. В судове засідання, яке було призначено на 24 вересня 2019 року о 15.00 год., позивач [PERSON] не з`явилася та подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи та не подав відзив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу 24 вересня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] [INFO] року . Від спільного життя з відповідачем у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 17 грудня 2004 року. 31 травня 2006 року Шевченківським районним судом м. Львова було прийнято рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Даним рішенням було вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , щомісячно в сумі 300 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 березня 2006 року до досягнення дитиною повноліття - [INFO] року. З копії довідки про доходи №48 від 04 лютого 2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює водієм транспортних засобів в ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство - 14630» та його дохід з липня 2018 року по грудень 2018 року становить 26 625,16 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно з п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 вказаної Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З представлених суду документів вбачається, що після прийнятого судом 31 травня 2006 року рішення змінилося матеріальне становище позивача, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дитиною, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівлі одягу та взуття, додаткові витрати у зв`язку із відвідуванням дитячих гуртків, тощо. Крім того, слід звернути увагу на те, що прожитковий мінімуми для різних категорій населення на 2019 рік в Україні також змінився на підставі Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік». Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд враховує при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, стан здоров`я дитини, вік та потреби на її утримання пов`язані з навчанням та розвитком її здібностей (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік»), матеріальне становище позивача, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із зміною розміру аліментів, припинити стягнення з [PERSON] аліментів на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2006 року, справа №2п-2874/04. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved