Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно відмовляється надавати їй допомогу на утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають зареєстрованому шлюбі з 11.09.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим Міським відділом ЗАЦС м.Маріуполя 11.09.1993 року, актовий запис № 1911. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 21 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 948, [PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. З довідки, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» 19 вересня 2016 року, вбачається, що [PERSON], 2014 року народження, мешкає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням вищенаведених норм права, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved