Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

20.08.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулось МТСБУ із вказаним позовом та в обґрунтування позовних вимог послалося на те, що [PERSON] - 01.05.2020р. о 18год.20хв. рухаючись по другорядній дорозі вулиці Липовецької під час виїзду на перехрестя нерівнозначних доріг з вулицею С.Зулинського в місті Вінниця, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3307», державний номерний знак « [NUMBER] », при виконанні повороту ліворуч внапрямку вулиця Київська, не врахував дорожньої обстановки, не переконався в безпеці руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Мазда», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній автодорозі по вулиці С.Зулинського в напрямку вулиці Деснянська, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження механічного характеру, чим порушив вимоги п.п.10.1, 16.11, 33.2 ПДР України. Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 29.07.2020р. у справі № 132/2178/20, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 20-125 від 27.09.2020р., вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Mazda 626 GLX», номерний знак « [NUMBER] », складає 66876,70грн. Вартість такого дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 1273,00грн., що підтверджується доданими копіями рахунку №20/125 від 27.09.2020р., акту виконаних робіт від 27.09.2020р., платіжного доручення №2544696 від 18.11.2020р. Крім того, для здійснення розрахунку вартості КТЗ автомобіля марки «Mazda 626 GLX», номерний знак « [NUMBER] », після ДТП та розміру регламентної виплати та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи. Вартість вказаних послуг становила 805,20грн., що підтверджується доданими копіями рахунку на оплату № АО958 від 28.10.2020р., акту надання послуг № АО958 від 28.10.2020р. та платіжного доручення № 2544288 від 12.11.2020р. Таким чином, було визначено розмір регламентної виплати в сумі 53676,70грн., яку 23.10.2020р. було виплачено потерпілій стороні на підставі наказу МТСБУ № 3.1/1504 від 21.10.2020р. А тому, посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Позивач МТСБУ в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.05.2020р. о 08год.20хв. в місті Вінниця на вулиці С.Зулинського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ГАЗ 3307», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Mazda 626 GLX», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 29.07.2020р. у справі № 132/2178/20, яка набула законної сили 10.08.2020р., [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ч.ч.4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу марки «ГАЗ 3307», номерний знак « [NUMBER] », на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Потерпіла сторона звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 20-125 від 27.09.2020р., вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Mazda 626 GLX», номерний знак « [NUMBER] », складає 66876,70грн. Вартість дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 1273,00грн., що підтверджується доданими копіями рахунку № 20/125 від 27.09.2020р., акту виконаних робіт від 27.09.2020р., платіжного доручення №2544696 від 18.11.2020р. Крім того, була замовлена послуга для здійснення розрахунку вартості КТЗ автомобіля марки «Mazda 626 GLX», номерний знак « [NUMBER] », після ДТП та розміру регламентної виплати та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи, вартість якої становила 805,20грн., що підтверджується доданими копіями рахунку на оплату № АО958 від 28.10.2020р., акту надання послуг № АО958 від 28.10.2020р. та платіжного доручення № 2544288 від 12.11.2020р. Таким чином, розмір регламентної виплати визначено в сумі 53676,70грн., яку 23.10.2020р. було виплачено потерпілій стороні на підставі наказу МТСБУ № 3.1/1504 від 21.10.2020р. Відповідно до статті 41 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону № 1961-ІV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. Суд звертає увагу на те, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] , винний у скоєні ДТП, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. Встановлені судом обставини свідчать про те, що понесені витрати позивачем, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілому у ДТП з вини відповідача, підлягають стягненню з останнього в порядку регресу. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved