Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

19 травня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з вищевказаним позовом про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди завдана внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазначає, що 16 березня 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу розглядалась адміністративна справа відносно [PERSON], винесено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП України та накладено штраф у розмірі 340 гривень. В результаті неправомірних дій відповідача позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду ,яка полягає у тому, що позивач перебувала у КЗ Криворізька клінічна лікарня № 8 в травматологічному відділенні на стаціонарному лікуванні з 8 лютого 2016 по 16 лютого 2016 року, на амбулаторному лікуванні з 17 лютого 2016 року по 19 лютого 2016 року, а потім на амбулаторному лікуванні у травматолога КДЦ КЗ Криворізька міська лікарня № 16 з 20 лютого 2016 року по 24 лютого 2016 рік. Після цього перебувала на лікуванні в амбулаторії № 2 КУЦП МСД № 3 у терапевта з 1 березня 2016 року по 15 березня 2016 року. З 24 березня 2016 року по 6 квітня 2016 рік перебувала на лікуванні у ревматологічному відділенні Криворізької міської лікарні № 9. У звязку з довготривалим лікуванням позивач понесла значні матеріалі затрати у сумі 3064,77 грн. Відповідач добровільно завдану матеріальну шкоду на лікування відповідач відмовляється відшкодувати. Просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 2935,24 грн. та понесені нею судові витрати. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка полягає у тому, що вона та її члени сімї понесли душевні страждання, а саме переживали довготривалий нервовий стрес ,був порушений нормальний ритм життя, був страх, що вона може втратити здатність ходити, і може стати інвалідом. Позивач зазначає, що вона погано спить, їй страшно перебувати на місці ДТП . Позивач та її представник у судовому засіданні просять суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду понесену внаслідок ДТП. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Надав заперечення відповідно до якого зазначає, що він 8 лютого 2016 року приблизно о 18:00 год він виконуючи маневр руху заднім ходом допустив наїзд на пішохода [PERSON], після чого вийшов з машини допоміг піднятись та відвіз до лікарні. Надавши потерпілій спочатку 500 грн., а потім ще сплатив за рентген 168 грн. Від допомоги він не ухилявся та пропонував мирне вирішення справи, на що позивач реагувала агресивно постійно погрожуючи йому судом. 18.02.2016 року було проведено медичне обстеження та зроблений висновок судмедекспертом [PERSON] виявлені ушкодження у вигляді синців правої руки і нижніх кінцівок за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. 9.03.2016 року знову проведено повторне медичне обстеження ,відповідно до якого встановлено що на підставі додаткового судово-медичного обстеження гр. [PERSON] з урахуванням данних медичної документації на її імя, «Будь-яких обєктивних ознак які могли б свідчити про наявність тілесних ушкоджень в представлених медичних документах не виявлено. Вказує, що придбання ліків та проведення медичного обстеження на яке було витрачено 1347,17 грн., щоб вилікувати кілька синців стільки грошей не потрібно. Те що [PERSON] так довго, це згідно виписного епікризу СКТ поперекового відділу хребта № 204 від 10.02.2016 року. Згідно якого ознаки виражених дегенеративно-дистрофічних змін хребта (остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз). Артроз крестцово-повздошних суглобів. Переконливих даних за кістково-травмотологічну патологію не виявлено. Заперечує проти стягнення з нього судових витрат на медичне обстеження у судово-медичного експерта а розмірі 198,32 грн., та 219,28 грн., так як дані витрати не є судовими витратами, та заперечує проти стягнення з нього суму за пошкодження особистих речей у розмірі 1300,00 грн. ,у звязку з тим, що дані речі були цілими після ДТП. Щодо моральної шкоди зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, вважає, що моральна шкода у розмірі 5000 грн. позивачем завищено та належним чином не підтверджено тому просить відмовити у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників судового процесу, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено ,що відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП України , та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340 гривень штрафу. (а.с. 6). Позивач перебувала у КЗ Криворізька клінічна лікарня № 8 в травматологічному відділенні на стаціонарному лікуванні з 8 лютого 2016 по 16 лютого 2016 року, на амбулаторному лікуванні з 17 лютого 2016 року по 19 лютого 2016 року, а потім на амбулаторному лікуванні у травматолога КДЦ КЗ Криворізька міська лікарня № 16 з 20 лютого 2016 року по 24 лютого 2016 рік. Після цього перебувала на лікуванні в амбулаторії № 2 КУЦП МСД № 3 у терапевта з 1 березня 2016 року по 15 березня 2016 року. З 24 березня 2016 року по 6 квітня 2016 рік перебувала на лікуванні у ревматологічному відділенні Криворізької міської лікарні № 9, дані обставини підтверджені листками непрацездатності, які приєднані до матеріалів справи та виписним епікризом № 570/132 (а.с. 2, 10-12). Згідно висновку спеціаліста № 288 від 18 лютого 2016 року встановлено, що у [PERSON] виявлені синці правої ріки і нижніх кінцівок, які виникли внаслідок дії тупого предмету. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають скороминучі наслідки (а.с. 3 на звороті). Відповідно до додаткового висновку спеціалістав № 414 (288-16) від 09.03.2016 року встановлено ,що у [PERSON] встановлено, що будь-яких обєктивних ознак ,які б могли свідчити про наявність тілесних ушкоджень в представлених медичних документах не виявлено. (а.с. 5). Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Згідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 61ч.3 ЦПК України вказує на те, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільниій, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказються при розгляді інших інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2ст. 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р.«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».\~\~\~\~\~ Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо пошкодження внаслідок ДТП куртки, шапки з шарфом, джинсів у розмірі 1300,00 грн. З огляду на вищевикладене суд вважає, що матеріальна шкода підлягає частковому задоволенню у розмірі 2223,46 грн., що є обґрунтованими. Відповідно до вимог\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, яке є проступком, скоєним з необережності, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань позивача, повязаних з тим, що вона отримала у звязку з ДТП тілесні ушкодження, а, отже, безперечно, й душевну травму, наслідки якої мали вплив на її психічний стан, що позивач тривалий час була позбавленою можливості отримати з боку відповідача відшкодування моральної шкоди, тож була вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, тому визначає моральну шкоду в розмірі, визнаному відповідачем 2500,00 грн. Отже, у звязку з наведеним суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON]. Згідно з положеннями\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 826,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved