Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

20.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання її та дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 33% заробітної плати та усіх інших видів прибутків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини [PERSON] [INFO], а також додатково 25% від зарплати та усіх інших видів прибутків щомісячно до повноліття другої дитини, яка народиться в квітні 2014 р. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 19.11.2011 року між позивачем та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Центрального відділу реєстрації шлюбів м.Києва було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], та на момент подання позовної заяви позивачка вагітна другою дитиною. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину та її особисто, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. В зв'язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка подала заяву, в якій збільшила та уточнила свої позовні вимоги, у зв'язку з народженням другої дитини: [PERSON] [INFO], а саме просила з урахуванням народження другої дитини стягувати з відповідача по 17% від всіх його заробітків на утримання кожної дитини, а також на її особисте утримання 25% від його доходів до досягнення молодшою дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторонами зареєстровано шлюб 19.11.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Центрального відділу реєстрації шлюбів в м.Києва, актовий запис № 3936. Від шлюбу у сторін народилися: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Обидві дитини сторін на даний час є малолітніми та проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються, поясненнями позивачки, довідкою форми № 3 виданої 18.12.2013 року [PERSON] вбачається, що малолітня: [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також Свідоцтвами про народження дітей (а.с. 2 -5, 21). Позивачка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до досягнення молодшим сином трирічного віку. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а відповідно до ч.1 ст. 183 ця частка визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, оскільки судом було встановлено, що позивачка, з якою проживають діти, в даний час не працює, жодного іншого доходу, крім соціальних виплат на дітей, позивачка не має, враховуючи інтереси дітей, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з урахуванням принципу справедливості та розумності, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 20 грудня 2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А ч.6 зазначеної статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи положення ч.ч. 2, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання позивачки яка є матір`ю їх спільних з відповідачем малолітніх дітей, до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку, в розмірі 1/5 частини від всіх доходів відповідача. В решті вимоги позивачки задоволенню не підлягають, а саме щодо того розміру аліментів, який зазначено нею в позові, як такі, що не доведені належними та допустимими доказами. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більш ніж за шість місяців. Тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 229,40 (1147 х 0,2) грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 110, 112,180 - 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial