Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну дати та формулювання звільнення та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, який в січні 2017 року уточнив та просив суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» змінити дату звільнення з 05 вересня 2016 року на фактичний день видачі трудової книжки 16 серпня 2016 року; стягнути з Товариства Обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки в розмірі 14 468,63 грн.; визнати формулювання причини звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин недійсним; змінити формулювання звільнення [PERSON] , вказавши формулювання звільнення - за власним бажанням ст. 38 КЗпП України; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Представник [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Товариства обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» за ордером про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти пред`явленого позову у повному обсязі, зазначивши про те, що звільнення позивача з підприємства здійснено у відповідності до норм чинного законодавства та будь-які порушення з боку відповідача відсутні, крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду, у зв`язку із чим просила у задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Айсберг-Фіш» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки в розмірі 9 792,90 грн. Визнано формулювання причин звільнення [PERSON] за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин недійсним. Змінено формулювання звільнення [PERSON] , вказавши формулювання звільнення: «За власним бажанням ст. 38 КЗпП України». Стягнуто з ТОВ «Айсберг-Фіш» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Іншу частину позовних вимог [PERSON] залишено без задоволення(а.с.97-98). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року апеляційна скарга ТОВ «Айсберг-Фіш» відхилена. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року залишено без змін(а.с.132-134). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року в частині задоволених позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки, визнання формулювання причин звільнення недійсним, зміни формулювання звільнення та стягнення відшкодування моральної шкоди скасовано. Справу № 757/3750/16-ц в частині задоволених позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсберг-Фіш» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки, визнання формулювання причин звільнення недійсним, зміни формулювання звільнення та стягнення відшкодування моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції(а.с.181-184). Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, ознайомившись з запереченнями на позов та письмовими поясненнями, суд прийшов до наступного. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КзПП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Судом встановлено, що наказом від 24 вересня 2015 року № 45/ок [PERSON] було прийнято на посаду водія ТОВ «Айсберг-Фіш», що підтверджується записом в трудовій книжці [PERSON] ( Том №1 а.с.11-13). Відповідно до наказу №59/ок від 31 грудня 2015 року [PERSON] було звільнено з посади водія ТОВ «Айсберг-Фіш»( Том №1 а.с.54), про що здійснено відповідний запис до трудової книжки(Том №1 а.с.12). На підставі службової записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» від 31 грудня 2015 року згідно якої [PERSON] не передав та не зареєстрував до відділу кадрів заяву про звільнення (Том №1 а.с.56) було винесено наказ №60/ок від 31 грудня 2015 року про скасування наказу №59/ок від 31 грудня 2015 року про звільнення [PERSON] за власним бажанням(Том №1 а.с.55) та зроблено відповідний запис №55 про недійсність попереднього запису про звільнення за власним бажанням до трудової книжки [PERSON] (Том №1 а.с.13). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 04 січня 2016 року (Том №1 а.с.57) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 04 січня 2016 року(Том №1 а.с.58) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 04 січня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось, та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.59). Згідно акту відвідування за місцем проживання [PERSON] від 14 січня 2016 року комісія у складі начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» Несененко О.М., начальника відділу кадрів Дук А.К. та юрисконсульта [PERSON] склали акт , що за місцем проживання [PERSON] , згідно якого останнього за адресою проживання не було(Том №1 а.с.60). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 05 лютого 2016 року(Том №1 а.с.61) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 05 лютого 2016 року(Том №1 а.с.62) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 05 лютого 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.63). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 02 березня 2016 року(Том №1 а.с.64) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 02 березня 2016 року(Том №1 а.с.65) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 02 березня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.66). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 04 квітня 2016 року(Том №1 а.с.67) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 04 квітня 2016 року(Том №1 а.с.68) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 04 квітня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось, та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.69). Згідно акту відвідування за місцем проживання [PERSON] від 19 квітня 2016 року комісія у складі начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON], начальника відділу кадрів Дук А.К. та юрисконсульта [PERSON] склали акт що за місцем проживання [PERSON] , згідно якого останній за адресою проживання відсутній(Том №1 а.с.70). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 05 травня 2016 року(Том №1 а.с.71) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 05 травня 2016 року(Том №1 а.с.72) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 05 травня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось, та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.73). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 03 червня 2016 року(Том №1 а.с.74) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 03 червня 2016 року(Том №1 а.с.75) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 03 червня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось, та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.76). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 04 липня 2016 року(Том №1 а.с.77) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 04 липня 2016 року(Том №1 а.с.78) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 04 липня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось, та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.79). На підставі Докладної записки начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 02 серпня 2016 року(Том №1 а.с.80) та Докладної записки начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] від 02 серпня 2016 року(Том №1 а.с.81) було складено акт про відсутність працівника на роботі від 02 серпня 2016 року, згідно якого водій [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин з 04 січня 2016 року, інформації щодо невиходу на роботу не надавалось, та в табелі обліку робочого часу відмічено як прогул(Том №1 а.с.82). 05 серпня 2016 року комісія в складі начальника гаражу ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] , начальника відділу кадрів ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] та головного бухгалтера ТОВ «Айсберг-Фіш» [PERSON] склали акт про відмову [PERSON] від надання письмових пояснень по факту його відсутності на роботі з 04 січня 2016 року(а.с.83). 08 серпня 2016 року ТОВ «Айсберг-Фіш» направило на адресу [PERSON] супровідний лист від 08 серпня 2016 року та наказ про звільнення №36/ок від 05 серпня 2016 року, та повідомило [PERSON] , про необхідність з`явитися до ТОВ «Айсберг-Фіш» для отримання трудової книжки та повного розрахунку у зв`язку з звільненням згідно наказу №36/ок від 05 серпня 2016 року(Том №1 а.с.84-85,87-88,90-91). Згідно поштового повідомлення №4900043701210 та №4900043701202 на ім`я [PERSON] , поштові відправлення були отримані [PERSON] 18 серпня 2016 року(Том №1 а.с.86, 89). 16 серпня 2016 року [PERSON] було видано трудову книжку, що підтверджується наданими в судових засіданнях поясненнях. Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП власник має право розірвати трудовий договір у разі скоєння працівником прогулу без поважних причин. Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням та здійснюється з дотриманням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Прогулом вважається відсутність працівника на роботі як протягом всього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, в тому числі залишення роботи до закінчення строку трудового договору (пункт 24 постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України та роз`яснення, викладені у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд не має права змінити формулювання причин звільнення з тих підстав, з якими роботодавець не пов`язував обставини звільнення. Відповідно до статей 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску строку з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 6 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16, вказано, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Суд, погоджується з твердженням ТОВ «Айсберг-Фіш» про сплив строку звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом, оскільки позовні вимоги заявлені саме на підставі незгоди позивача зі звільненням і проханням змінити підстави звільнення . Трудова книжка [PERSON] була видана 16 серпня 2016 року , копію наказу про звільнення позивачем отримано 18 серпня 2016 року, однак позовну заяву до суду було подано 20 вересня 2016 року. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання формулювання причин звільнення недійсним, зміни формулювання звільнення на підставі пропуску строку звернення до суду, встановленого ст.233 КЗпП України. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від основної позовної вимоги про зміну дати та формулювання звільнення, а тому задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed