Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

21.11.2014 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов. Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. 21.02.2013 року позивач подала заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем є також син померлої та брат позивача - [PERSON], який також подав заяву про прийняття спадщини. На момент смерті, [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS], а також земельна ділянка площею 5,6181 га. Домоволодіння відносилося до типу колгоспного двору, головою якого була померла, а членом колгоспного двору був її син - [PERSON] Останній помер [INFO]. Спадщину після померлого прийняла [PERSON], проте не оформила своє право на будинок належним чином. Між спадкоємцями померлої [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, яке розприділено таким чином: земельна ділянка - [PERSON], будинок - позивачу. 11.11.2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з тим, що мати фактично прийняла у спадок частину будинку, що належала її померлому сину і не оформила своє право на будинок належним чином, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса (по причині відсутності правовстановлюючого документу на майно). Тому позивач звернулася до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить суд розглядати справу за їх відсутності і зазначає, що згоден з позовними вимогами і не заперечує проти їх задоволення. Від третьої особи також надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі і вирішити спір на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6) Згідно даних погосподарського обліку, [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS], з дня народження і по день смерті, і на день смерті мала такий склад сім'ї: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук. (а.с. 9) Даний будинок, згідно погосподарської книги №5-а за 1986-1990 р.р., станом на 01.06.1990 року відносився до типу колгоспного двору. В господарстві проживали голова двору [PERSON] та син - [PERSON] (а.с. 10) Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану від 06.08.2014 року, свідчить про те, що [PERSON] помер [INFO] в с. Федорівка Карлівського району. (а.с. 7) На день смерті, [PERSON] проживав в [ADDRESS] і разом з ним проживала мати - [PERSON] (а.с. 11) Інформаційна довідка зі спадкового реєстру свідчить про те, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу та видано два свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 19) Такі свідоцтва долучено до матеріалів справи. Майно успадковане [PERSON] - матір'ю померлого. (а.с. 20-21) Будинок, в якому проживали [PERSON] та [PERSON] не входить до складу спадкового майна, на яке видано свідоцтва після смерті [PERSON] Правовстановлюючі документи на даний будинок - відсутні. В матеріалах справи міститься постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2014 року, в якій зазначено про відсутність такого документу (а.с. 22). Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК Української РСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно з роз'ясненнями п.п. а), б) п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що станом на 01.06.1990 року, домоволодіння розташоване в [ADDRESS], відносився до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] Кожен із членів колгоспного двору, проживав в будинку по день своєї смерті: [PERSON] по [INFO], [PERSON] по [INFO]. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року, жоден із членів колгоспного двору не втратив своє право на частку в такому. Отже [PERSON] та [PERSON] належало по ? частині домоволодіння розташованого в [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] [INFO], спадщину за законом прийняла [PERSON], проте їй не було видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку, що належала померлому як члену колгоспного двору. [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлого, оскільки свідоцтва на інших осіб не видавались. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, а саме ? частиною будинку, що належала померлому [PERSON], оскільки проживала в такому на день смерті [PERSON] і до дня своєї смерті [INFO] - постійно. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] було успадковано належну померлому частину будинку, проте не оформлено таке право. Після смерті [PERSON], має місце спадкування за законом і єдиними спадкоємцями, що прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON], що вбачається з відомостей зазначених у постанові нотаріуса від 11.11.2014 року та договору про поділ спадкового майна від 20.07.2013 року. (а.с. 8, 22) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право спадкоємців змінювати розмір часток у спадщині, передбачене ст. 1267 ЦК України. Згідно укладеного між спадкоємцями договору, у власність [PERSON] переходить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. (а.с. 8) Свідоцтво про право на спадщину на таке майно, позивач не отримала. У видачі свідоцтва відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу, що підтверджує належність будинку померлій [PERSON] (а.с. 22) Відмова нотаріуса є обґрунтованою виходячи з положень п. 4.15 частини 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про належність будинку [ADDRESS] - [PERSON], яка постійно проживала і була зареєстрована в даному будинку, була головою колгоспного двору до якого відносилось дане домоволодіння. В технічному паспорті на даний будинок відсутні відмітки про самочинне будівництво. (а.с. 13-17) Таким чином, позивач має право успадкувати будинок, проте не має можливості реалізувати своє право в позасудовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що в цілому складається з житлового будинку «А-1», житловою площею 36,6 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., сараю «Б», сараю «В», навісу «б», навісу «б1», літньої кухні «Ж», літнього душу «З», погребу вхідного «К», вбиральні «Л», огорожі «№1», колодязя питного «№2», воріт огорожі «№4» (згідно технічного паспорта, а.с. 13-17) - в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON].

Outcome: approved