Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

20.08.2020 до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач з урахуванням уточнення від 11.01.2021 просить визнати заповіт [PERSON] , померлого [INFO] , посвідчений 28.09.2019 приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмаковою Л.С. на користь [PERSON] , [INFO] , частково недійсним, а саме в частині 1/4 частини майна, визначеного у заповіті; визнати за позивачем право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] .. Після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з 1/2 частини будинку [ADDRESS] . Одночасно позивач зазначила, що її мати 24.07.2001 уклала шлюб з [PERSON] , під час якого вони нажили спільне майно, у тому числі вказаний будинок. Договір купівлі-продажу цього будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON] було визнано дійсним в судовому порядку рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 02.11.2006. Після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] 28.09.2019 зробив заповіт, за яким спірний будинок [ADDRESS] заповів відповідачу [PERSON] .. Однак, на думку позивача, цей будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий ними під час шлюбу. У зв`язку з цим позивач претендує на 1/4 частину вказаного будинку, як спадкоємиця першої черги після [PERSON] .. Проте при зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи на підтвердження факту прийняття спадщини, водночас позивач зазначила, що протягом шестимісячного строку зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Тому в цей час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді Шабас О.С. від 09.09.2020 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Квітки О.О. від 12.11.2020 справу було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.12.2020 було витребувано із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчену спадкову справу після [PERSON] , підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 11.01.2021 було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 11.01.2021, відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.02.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Алейніков О.О. позовну заяву підтримав та просив задовольнити із наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 06.04.2021 проти позову заперечував, пояснив, що він проживав по сусідству із спадкодавцем [PERSON] та підтримував останнього матеріально. У зв`язку із цим [PERSON] заповів йому свій житловий будинок. Представник відповідача - адвокат Смаль В.В. в судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, зазначивши, що позивач спадщину після своєї матері [PERSON] не прийняла, що підтверджується листом нотаріальної контори, в якому зазначено, що вона має подати докази прийняття спадщини. Крім того, позивач ухилялася від надання допомоги своїй матері [PERSON] , яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані, а тому є підстави для її усунення від спадкування. Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали вказаної цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що відділом ЗАГС Дергачівського районного виконавчого комітету 22 грудня 1984 року було зроблено актовий запис № 315 та 15 січня 1985 року видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 28 квітня 1989 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що Кіровським відділом ЗАГС було зроблено актовий запис № 965 та 28 грудня 1991 року видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . 24 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 49 та видано відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2006 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] . Визнано право власності за [PERSON] на вказане домоволодіння, яке він купив 30 квітня 2006 року за 5000 грн у [PERSON] .. Рішення набрало законної сили 14.11.2006. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності в цілій частині [PERSON] на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 02.11.2006, що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» №12633775 від 24.11.2006. Житловий будинок «А-1» 1984 року будівництва, житловою площею 66,2 кв.м, загальною площею 112,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , має такі господарські будівлі та споруди: веранди «а», «а1», сарай «Б», льох «В», вбиральня «Г», сараї «Є», «Ж», огорожа №1-3, що вбачається із копії технічного паспорта, інвентаризаційна справа № 11. 12 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 54 та видано відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [INFO] у віці 60 років в смт Золочів Золочівського району Харківської області померла [PERSON] , про що 06 червня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис № 103 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 28 вересня 2019 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого: належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмаковою Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 650. З довідки Золочівського селищного голови Канівця Л.В. від 17.12.2019 № 02-19/8044 в картотеці реєстраційного обліку станом на 30.05.2019 (день смерті померлої) [PERSON] у домоволодінні за адресою [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав [PERSON] - чоловік. [INFO] у віці 56 років в смт Золочів Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , про що 13 січня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 16 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з належним чином завіреною копією спадкової справи № 248/2019, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 07.12.2020 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області 26 червня 2019 року заведена спадкова справа №248/2019, після померлої [INFO] [PERSON] . 26.06.2019 до нотаріальної контори за вх. №732 надійшла заява про прийняття спадщини [PERSON] .. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Вказані відомості підтверджуються також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 10.12.2020 № 62846817 та № 62846821. У копії спадкової справи № 41/2020, заведеної після смерті [PERSON] , міститься заява про прийняття спадщини [PERSON] на підставі ст. 1264 ЦК України та [PERSON] на підставі заповіту від 28.09.2019. Згідно із згаданим заповітом від 28.09.2019 [PERSON] заповідам належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 41/2020, свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалося. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, СК України . У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі. Згідно зі ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що спірний будинок був придбаний в період шлюбу, то він належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] .. Згідно із положеннями ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із спадкової справи № 248/2019, донька померлої - [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини [INFO] , отже, прийняла спадщину після смерті матері і з цього часу їй належить 1/4 частина спірного будинку. Згідно із ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи із положень наведених норм та відомостей про те, що [PERSON] проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] , то останній прийняв у спадщину від своєї дружини половину належного їй майна, в тому числі і 1/4 частину будинку [ADDRESS] , а іншу 1/4 частину прийняла донька померлої - [PERSON] .. Отже, в цій частині позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про визнання недійсним заповіту в 1/4 частині майна, визначеного в заповіті, то суд виходить із наступних мотивів. Чинність заповіту пов`язується законом із дотриманням вимог щодо його форми і посвідчення (ст. 1257ЦК). При цьому невідповідність заповіту вимогам закону означає його нікчемність. Згідно із ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що є підстави визнавати заповіт [PERSON] недійсним, які б свідчили про наявність перелічених в ст. 1257 ЦК України підстав, позивачем не надано. Тому у визнанні недійсним заповіту в 1/4 частині майна, визначеного в заповіті, слід відмовити. Проте, виходячи із положень ч.ч. 1, 4 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Заповідачем було складено заповіт на весь будинок, оскільки останній вважав, що він є власником всього будинку, проте, як вбачається із вищенаведеного, на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало 3/4 частин будинку. Тому заповіт в силу положень ч. 4 ст. 1236 ЦК України втрачає чинність на 1/4 частину будинку, яку успадкувала донька [PERSON] ..

Outcome: partial