Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

20 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] через представника, який діє на підставі довіреностей, звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на 2/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: на ? частину як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], та на ? частину як за членом колишнього колгоспного двору; визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] як за членом колишнього колгоспного двору. Свої вимоги мотивують тим, що будинок належав померлому [PERSON], який являється громадянським чоловіком позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON], померлий був головою колгоспного двору, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Членами колгоспного двору були: співмешканка померлого [PERSON] - [PERSON], син померлого - [PERSON], син позивачки - [PERSON], які мали право на частки в нерухомому майні по ? частині кожен як члени колгоспного двору. Позивачі, як члени колишнього колгоспного двору, своє право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у встановленому порядку не зареєстрували, оскільки правовстановлюючий документ був виданий лише на голову колгоспного двору, що позбавляє можливості успадкувати будинок в нотаріальній конторі. В судове засідання представник позивачів, що діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Мохнатинська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Тетяна Володимирівна в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], який володів будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15 квітня 1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Чернігівської районної ради народних депутатів № 94 від 12 квітня 1991 року (а.с. 19). За повідомленням КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності від 15.04.1991 р. в цілому (а.с. 21). Згідно довідки Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 44 від 13.02.2017 року (а.с. 26), станом на 01 липня 1990 року в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS], яке відноситься до категорії колишніх колгоспних дворів, були прописані, проживали і були членами цього двору: [PERSON] - голова колгоспного двору (помер [INFO]); [PERSON] - співмешканка; [PERSON] - син; [PERSON] - син співмешканки (помер 18.11.2012 р.). У відповідності до довідки Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 49 від 14.02.2017 року, згідно земельно-кадастрової книги колгоспу ім. Леніна с. Мохнатин, - земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була надана колгоспом на ім'я [PERSON] з 1982 року, присадибна земельна ділянка (а.с. 28). Як вбачається з довідки Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 45 від 13.02.2017 року [PERSON] на день смерті 13.07.2006 року проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним зареєстровані: співмешканка - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], син невістки - [PERSON], внучка - [PERSON] (а.с. 27) Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України «Про власність», кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] - всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/4 частині. [INFO] [PERSON] помер, про що Виконкомом Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблений актовий запис № 12 від 14 липня 2006 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами, яким він володів, як член колгоспного двору. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом від 20 квітня 2000 року, який не змінювався та не скасовувався на день відкриття спадщини, є [PERSON], яка звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи те, що свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. ( а.с.18) Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право особистої власності видано на голову колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд враховує положення ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. За таких підстав, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], а саме на 1/4 частину як за членом колишнього колгоспного двору та на 1/4 частину як за спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. За [PERSON] слід визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved