Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

1.Описова частина 27.11.2020 [PERSON] , в особі свого представника-адвоката Гуменюка Олександра Володимировича звернулася до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги (а.с. 81-83), просить: - визнати недійсним рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004, в частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок площею 44, 6 кв. м, разом з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із чим визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.08.2004 року, видане виконавчим комітетом Бердичівської міської ради щодо реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року за яким [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого який фактично прийняв спадщину після батька [PERSON] , померлого [INFO] , який в свою чергу прийняв спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , але юридично не оформили своїх спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] ; - встановити наступний порядок користування житловим будинком [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] - кухню-їдальню № 6, площею 12,8 кв.м, зі всіх приміщень житлового будинку, до якого також входять: коридор - №1, площю 3,2 кв.м., кухню № 2, площею 9,9 кв. м., ванну № 3 , площею 2,2 кв.м., житлову кімнату [NUMBER], площею 13,0 кв. м, житлову кімнату [NUMBER], площею 13,7 кв.м., веранду № І, площею 2,6 кв.м. Короткий виклад доводів позивача Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що рішенням Бердичівського міського суду від 07.07.1996 встановлено факт прийняття нею спадщини після [PERSON] у вигляді Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнано за нею право власності на дане майно. Проте вона не зареєструвала за собою права власності на це майно. 04.11.2020 нею виявлено, що увесь будинок [ADDRESS] зареєстровано на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2020. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого який фактично прийняв спадщину після батька [PERSON] , померлого [INFO] , який в свою чергу прийняв спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , але юридично не оформили своїх спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] . При цьому зазначено, що будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2004. Відповідно до цього свідоцтва - за [PERSON] зареєстровано право власності на цілий будинок, житловою площею 44,6 кв. м на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004. Оскільки на час видачі зазначеного рішення правоздатність [PERSON] припинена у зв`язку із його смертю, вказане рішення підлягає недійсним та свідоцтво про право на спадщину належить скасувати. І всього будинку, який включає приміщення: кухню-їдальню № 6, площею 12,8 кв.м (кв. 1); коридор - №1, площю 3,2 кв.м., кухню № 2, площею 9,9 кв. м., ванну № 3 , площею 2,2 кв.м., житлову кімнату [NUMBER], площею 13,0 кв. м, житлову кімнату [NUMBER], площею 13,7 кв.м., веранду № І, площею 2,6 кв.м. (кв.2) у її фактичному користуванні перебуває квартира [NUMBER] . Тому вона просить встановити порядок користування будинком, виділивши їй у користування кухню-їдальню № 6 , площею 12,8 кв. м. Хоч площа значно менша він площі частки будинку позивачки, проте вона на квартиру [NUMBER] не претендує. Позов пред`явлено до Бердичівської міської ради із тих підстав, що у зв`язку із скасуванням правовстановлюючого документу на будинок за [PERSON] частка будинку може перейти у власність Бердичівської міської ради. Короткий виклад доводів відповідачів Відзив на позовну заяву від відповідачів не надходив. Представник відповідачів № 2 та № 3 [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності ( а.с. 89). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18.12.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження, витребувано матеріали спадкової справи до майна [PERSON] та у архівному відділі виконавчого комітету Бердичівської міської ради оскаржуване рішення № 474 від 19.08.2004. Підготовче провадження закрито ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 20.05.2020 У судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що вона увесь час користувалася своєю часткою будинку [ADDRESS] , а це квартира [NUMBER] , згідно технічного паспорта. Коли вона отримала рішення суду, відповідно до якого за нею визнано право власності на частку будинку в порядку спадкування, не знала, що рішення потрібно десь реєструвати. Вважала, що вона являється повноцінним власником. На її частку будинку впало дерево, що призвело до руйнації житла. Про це вона повідомила БТІ та за їх згодою нею відбудовано свою частину будинку. При цьому площа стала меншою, оскільки коштів на будівництво не вистачало. Вона обробляє земельну ділянку біля будинку. Про те, що її частка будинку оформлена на [PERSON] вона дізналася лише у 2020 році. [PERSON] у свої частці будинку не проживає уже тривали час. Вона не претендує на квартиру [NUMBER] будинку та просить їй виділити в користування кімнату [NUMBER] - кухню-їдальну. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена за адресою зареєстрованого місця проживання. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки рішення виконкому є вірним. Проте чому неправильно видано свідоцтво про право власності на житло йому не відомо. Вважає, що позивачкою невірно сформульовані позовні вимоги. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до рішення Бердичівського міського народного суду від 15.10.1992 року було встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] у виді права на Ѕ частку житлового будинку у [ADDRESS] та визнано право власності на Ѕ частку вказаного будинку (а.с. 13). Рішення Бердичівського міського суду від 07.06.1996 року було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [PERSON] та за [PERSON] та визнано право власності на Ѕ частку цього будинку (а.с. 14). Право власності за цим рішенням за [PERSON] не зареєстроване. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Бердичівської міської ради від 30.08.2004 [PERSON] на праві власності, на підставі рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 19.08.2004 № 474 належав цілий житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 17). В свою чергу відповідно до архівного архівної копії із Рішення виконкому Бердичівської міської ради від 19.08.2004 № 474 виконком вирішив оформити право власності фізичним особам на квартири та житлові будинки, відділу з надання житлово-комунальних послуг видати свідоцтво про право власності згідно із цим рішенням, доручити Бердичівському МБТІ зареєструвати право власності на вказані об`єкти. Відповідно до додатку до цього рішення, яким визначено перелік будинків, квартир м. Бердичева по яких встановлюється право власності у п.19 значиться Ѕ частка будинку [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 60, 61) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року, серії [NUMBER] [PERSON] успадкувала після [PERSON] , померлого [INFO] цілий житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2004, який [PERSON] фактично прийняв після свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , але юридично не оформив своїх прав ( а.с. 22, 44-59) Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01.07.1991 року до складу житлового будинку входило 2 квартири: квартира [NUMBER] включала приміщення кухню, житлову кімнату та тамбур, площею 23,4 кв.м., та квартира [NUMBER] включала приміщення двох житлових кімнат, коридора, ванної, кухні, тамбура, площею 44,6 кв. (а.с. 7-9). Відповідно до плану технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 02.10.2020 року, кімнати по квартирі [NUMBER] , не мають відмінностей від технічного паспорта, датованого 01.07.199. Проте по квартирі [NUMBER] замість приміщень 1-1,1-2, та І збудовано приміщення 6, площею 12,8 кв. м. (кухню -їдальню). Відповідно до довідки начальника КП «Бердичівське МБТІ» згідно наявних даних паперових носіїв станом на 31.12.2012 житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004, посвідченого Бердичівською державною нотаріальної конторою р.№ 2-1821. Під час проведення інвентаризації 02.10.2020 виявлено відновлення зруйнованої частини житлового будинку, що належала [PERSON] на підставі рішення суду м. Бердичева від 05.10.1992 року (1/2 ідеальна частка) (а.с. 25). Із інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 07.08.2020 вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004 ВВО № 764142 від 18.11.2004 (а.с. 110). Релевантні норми права Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Висновки суду Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову із таких підстав. Аналізуючи ст. 4 ЦПК України та ст. 15ЦК України слід дійти висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання належних саме їй прав, свобод чи інтересів, а не будь-яких прав та свобод. [PERSON] , пред`являючи позов про визнання недійсним рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004, в частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок площею 44, 6 кв. м, разом з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] не довела яким чином цим рішенням порушено, не визнано чи оспорено її права. Судом було встановлено, що оскаржуваним рішенням оформлено право власності [PERSON] на його Ѕ частку будинку. Тобто цим рішенням не порушено права власності [PERSON] на її Ѕ частку спірного будинку, яке було визнано за нею рішенням суду від 07.06.1996 року. Таким чином відсутні підстави для визнання рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004 недійсним. Інші правові підстави визнання недійсним оспорюваного рішення суд не перевіряє, оскільки це рішення не впливає на права на обов`язки позивачки, які підлягають судовому захисту. Проте, як встановлено судом, па підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004 на ім`я [PERSON] виконкомом Бердичівської міської ради помилково видано свідоцтво про право власності від 30.08.2004 на цілий житловий будинок [ADDRESS] , а не на Ѕ його частку як було визначено вказаним вище рішенням. На підставі цього свідоцтва проведено державну реєстрацію права власності на цілий будинок [ADDRESS] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року серії [NUMBER] на цілий будинок після [PERSON] . Таким чином, оскільки право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] згідно рішення Бердичівського міського суду від 07.06.1996 року визнано за позивачкою, а оспорюваними свідоцтвом про право власності та свідоцтвом про право на спадщину порушуються права позивачки на належну їй на праві власності Ѕ частку будинку, позов у пій частині підлягає частковому задоволенню. Слід визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.08.2004 року, видане виконавчим комітетом Бердичівської міської ради, в частині права власності [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року серії [NUMBER], виданого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Манелюком М.І., в частині визначення частки спадкового майна, на яке [PERSON] видано свідоцтво, в частині права на Ѕ частки будинку [ADDRESS] . Оскільки позивачка відбудувала зруйновану частку будинку [ADDRESS] , яка перебувала у її фактичному користуванні та користуванні її спадкодавців, а це квартира [NUMBER] , згідно технічного паспорта 1992року, що складає на даний час кухню-їдальню, позначену на плані [NUMBER], площею 12, 8 кв. м. та позивачка просить виділити їй у користування саме це приміщення, не претендуючи на інші приміщення будинку, слід виділити у користування позивачки кімнату [NUMBER] . Суд відхиляє заяву представника відповідача, що застосування наслідку спливу строків позовної даності та відмови у позові із цих підстав, оскільки матеріалами справи та матеріалами інвентаризаційної справи доводиться, що про порушення її права позивачці не було відомо до листопада 2020 року.

Outcome: partial