Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

20 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому з урахуванням зменшених позовних вимог, просить визнати автомобіль марки Volkswagen, моделі Polo Sedan, колір Бежевий, державний номерний знак [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя та присудити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за 1/2 частини вартості автомобіля, стягнувши на її користь 110612 грн. 39 коп. компенсації., а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05 листопада 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадського цивільного стану виконкому районної ради народних депутатів Звенигородського району зроблено запис за№ 193. Від цього шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В процесі спільного проживання між сторонами виникали спори в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, вони часто сварились, втратили почуття любові та взаємної поваги. В даний час стосунків не підтримують. Подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам позивача. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі. За період подружнього життя ними спільно за кошти сімї 10.05.2011 р. був придбаний новий автомобіль марки Volkswagen, моделі Polo Sedan, колір Бежевий, д.н. [NUMBER] за ціною 133266,00 грн. (що на час придбання було еквівалентно 16554 долари США), середня ринкова вартість зазначеного автомобіля, на час предявлення позову складає близько 254280 грн., проте, для з'ясування точної ціни автомобіля просила призначити відповідну експертизу. Відповідач [PERSON] користується автомобілем марки Volkswagen, моделі Polo Sedan, колір Бежевий, д.н. [NUMBER], який перебуває у його користуванні, також у відповідача знаходяться ключі до зазначеного автомобіля та правовстановлюючі документи на автомобіль. В даний час автомобіль зареєстрований на праві власності на [PERSON] та має державний номер [NUMBER]. Позивачка бажає розділити майно спільно набуте з [PERSON], але спільної згоди відносно його розподілу позивач з відповідачем не дійшла, посилаючись на те, що зазначене вище майно було придбано в період їх шлюбу та спільного проживання, позивач просить визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за її частку в спільному майні. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не зявилися, але представник позивача, через канцелярію суду, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, позов підтримали та просили судові витрати в розмірі 10 000 грн., що зазначені до стягнення за оплату роботи адвоката з відповідача не стягувати, відмовившись від такої вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] також в судове засідання не зявилися, направивши до розгляду справи письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що змінені позовні вимоги в частинах поділу автомобіля та компенсації ? його вартості, судового збору, витрат на проведення експертизи визнають повністю. Відносно стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. повністю заперечують. З позивачем та його представником з даного питання досягли згоди. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, розглянувши позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1994 року, про що відділом реєстрації актів громадського цивільного стану виконкому районної ради народних депутатів Звенигородського району зроблено запис за№ 193. (а.с. 7). В період подружнього життя сторонами спільно за кошти сімї 10.05.2011 р. був придбаний новий автомобіль марки Volkswagen, моделі Polo Sedan, колір Бежевий, д.н. [NUMBER] за ціною 133266,00 грн. (що на час придбання було еквівалентно 16554 долари США), середня ринкова вартість зазначено автомобіля, на час предявлення позову складає близько 254280 грн. (а.с.11-12). Як вбачається з листа № 31/23/43 вих-163 від 16.02.2017 згідно АІПС Автомобіль 03.08.2011 року автомобіль Volkswagen Polo 2011 р.в., двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON], проживаючим в [INFO]. Станом на 16.02.2017 року згідно ЄДР МВС України даний автомобіль з обліку не знімався та не перереєстровувався на іншу особу (а.с.9). У відповідності до Висновку експерта № 26 від 30.03.2017 року виконаний ФОП [PERSON], ринкова вартість автомобіля зареєстрованого на імя [PERSON] на день проведення огляду (30.03.2017р.) складає: 221224,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що автомобіль марки Volkswagen Polo 2011 р.в., двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] був придбаний [PERSON] та [PERSON] в період подружнього життя, вказане рухоме майно є їхньою спільною сумісною власністю, їхні частки в цьому майні є рівними, а тому до стягнення підлягає 110612 грн. 39 коп. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Крім того, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір на суму 1443,75 грн., відповідно до ціни позову, однак після проведення судової експертизи на визначення дійсної вартості спірного автомобіля, позивачка звернулася до суду з заявою про повернення зайво сплаченого судового збору в сумі 337,63 грн., виходячи із вартості автомобіля на суму 221224,78 грн., що становить у відповідності до висновку експерта, виходячи з вище викладеного [PERSON] повернути зайво сплачений судовий збір згідно платіжного доручення № 11/КЗ ТВБВ № 10023/0233 Черкаське ОУАТ «Ощадбанк» від 13 лютого 2017 року, МФО 354507 в сумі 337 (триста тридцять сім) грн., 63 коп. Судові витрати в сумі 1106,12 грн. сплаченого збору та 1000 грн. витрат позивача на оплату судової експертизи стягнути з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, про що відповідач не заперечував. На підставі ст.ст. 60-63, 65, 68-71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України та

Outcome: approved