Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

21.05.2018 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 29.04.2004 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, на даний час розглядається її позов про розірвання шлюбу. Відповідач проживає в іншій сім'ї, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Порушує питання про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що шлюб розірваний, однак рішення суду не набрало законної сили. Разом з дітьми вона проживає окремо, згода щодо участі відповідача в утриманні дітей не досягнута. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти заявлених вимог з тих підстав, що фактично діти проживали у будинку, який належить батькам відповідача. І відповідач і його батьки надають допомогу в утриманні дітей. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання сина, так як дочку він фактично утримує. [PERSON] суду пояснила, що фактично проживає разом з матір'ю, однак не бажає втрачати зв'язок з батьком. Підтвердила, що батько надавав їй кошти. Свідок [PERSON] пояснила, що протягом 13 років подружжя проживало разом з нею та її чоловіком, вона допомагала доглядати за дітьми. Відповідач теж надавав допомогу на придбання їжі, одягу, сплату комунальних послуг. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивачки, відповідача, представника відповідача, третьої особи, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Сторони не дійшли згоди щодо добровільної участі в утриманні дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 СК України закріплено право того з батьків, з ким проживає дитина, визначати спосіб стягнення аліментів. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 183 Сімейного кодексу України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров'я, не має інших утриманців. Сторони не дйшли згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей. За таких обставин, враховуючи викладене та положення ст.ст. 180, 182 СК України, а також визнання відповідачем позову в частині його обов'язку сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо дітей, в тому числі утримувати їх, а тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved