Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

21.07.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення коштів із вкладу «Стандарт», виплату відсотків за користування грошовими коштами, стягнення відсотків за прострочення грошового зобовязання, стягнення пені та стягнення моральної шкоди. Позивач просить суд: стягнути з ПАТ КБ\~«Приватбанк» на його користь суму вкладу за депозитним [PERSON] №\~SAMDN80000739264850 «Стандарт» від 20.11.2013 в розмірі 5\~000,00 доларів США; проценти за користування коштами за цим депозитним [PERSON] за період його дії з 21.11.2013 по 21.07.2015 в сумі 625,00 доларів США; три проценти річних від простроченої суми вкладу та нарахованих процентів за депозитним [PERSON] за період часу з 21.05.2014 по 21.07.2015; пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання за цим депозитним [PERSON] за період часу з 21.05.2014 до 21.07.2015 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 23\~820,27\~грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 6\~000,00 гривень. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] подав суду письмові заперечення на позовну заяву від 20.01.2016, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, пославшись на недоведеність позивачем обставин, на яких грунтуються його позовні вимоги, зокрема: укладення договору банківського вкладу між сторонами, наявність залишків коштів на банківському рахунку станом на день звернення до суду 21.07.2015. Зазначає, що розрахунок процентів за вкладом здійснений позивачем неправильно за період з 21.05.2014 по 21.07.2015 за ставкою 7,5\~% річних, оскільки днем розірвання договору позивач зазначив 21.05.2014, з якого повинна була застосовуватися відсоткова ставка «на вимогу». Вважає, що нарахування 3 процентів річних на суму боргу здійснене позивачем необгрунтовано, оскільки це є цивільно-правовою відповідальністю за порушення зобов'язання, а зі сторони відповідача такого винного порушення умов зобов'язання щодо позивача не було допущено. Моральна шкода не підлягає стягненню з відповідача, так як така вимога позивача є необгрунтованою і недоведеною. Також посилається на те, що договір, як зазначено в позові, укладався на території Автономної Республіки Крим, яка на цей час є тимчасово окупованою територією, на якій Кримська філія ПАТ КБ\~«Приватбанк» припинила свою діяльність, через що банк позбавлений можливості перевірити, чи дійсно позивач укладав з банком відповідний договір банківського вкладу і який був рух коштів по такому вкладу, чи були повернуті кошти позивачу на території АРК. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги повністю, з підстав, наведених у позовній заяві. Представник позивача також пояснив, що депозитний договір був укладений громадянином України, який проживає на території, яка підконтрольна Україні, з юридичною особою ПАТ КБ\~«Приватбанк», яка зареєстрована на підконтрольній Україні території, зобов'язання мають грошових характер та підлягають виконанню відповідачем незалежно від місця укладення договору і передачі йому коштів в будь-якому відділенні банку, до якого зручно звернутися позивачу. Вважає, що посилання банку на відсутність доступу до інформації про власних клієнтів та наявність коштів на їх рахунках є безпідставним, та розцінює як спробу банку уникнути виконання своїх зобов'язань перед позивачем. Представник відповідача [PERSON], який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечив проти задоволення позову, надавши пояснення, аналогічні наведеним у письмових запереченнях на позов від 20.01.2016. Дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20.11.2013 позивач [PERSON] вкладник та ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) в особі Голови Правління Банку [PERSON] уклали Договір №\~SAMDN80000739264850 «Стандарт» (далі Договір), відповідно до якого вкладник передав Банку для розміщення на депозитному вкладі грошові кошти в сумі 5\~000,00 доларів США, а [PERSON] взяв на себе зобовязання сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 7,5\~% річних. Строк дії договору шість місяців до 20.05.2014 включно. Договір оформлений співробітником Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] Грошові кошти на особовий банківський рахунок №\~26357622685236, зазначений у [PERSON] як рахунок, на який зараховується як сума вкладу, так і нараховані проценти, були внесені [PERSON] того ж дня 20.11.2013 до каси Севастопольської філії ПАТ\~КБ\~«ПриватБанк», що підтверджено касовою квитанцією № 4 (а.с. 6, 7). Оригінали [PERSON] та квитанції наявні в позивача і були надані ним суду для огляду в судовому засіданні. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові №\~6-118цс14 від 29.10.2014, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Враховуючи наведені вище обставини та правову позицію Верховного Суду України суд вважає встановленим факт укладення між позивачем та Банком депозитного [PERSON] та передачу [PERSON] коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання умов [PERSON]. Відповідно до п. 2 [PERSON] зобовязався нараховувати відсотки на суму вкладу за кожний календарний день починаючи з наступного дня після отримання грошей, тобто з 21.11.2013 до 20.05.2014. Пунктом 3 [PERSON] встановлено порядок виплати відсотків: після закінчення кожного календарного місяця, в перший робочий день. Дія [PERSON] припиняється після повернення всієї суми вкладу разом з процентами, належними згідно з умовами договору (пункт 4 [PERSON]). Пунктом 7 [PERSON] передбачене продовження його дії на наступні 6 місяців, в тому випадку, якщо вкладник до закінчення першого строку не звернеться до Банку з приводу повернення вкладу. Як зазначив позивач у позовній заяві та пояснив у судовому засіданні, він у травні 2014 року, перед закінченням строку дії [PERSON], звернувся до Банку через його відділення в м.\~Севастополь, із заявою про повернення коштів, однак отримав усну відмову. Тобто [PERSON] вчинив дії для закінчення дії [PERSON] з 21.05.2014. Враховуючи наявні в матеріалах справи звернення [PERSON] до голови правління ПАТ\~КБ\~«ПриватБанк» щодо повернення йому суми вкладу за [PERSON] (а.с.\~93, 10, 11) та твердження відповідача про неможливість надати суду виписку з рахунку [PERSON] через відсутність у Банку доступу до відповідної інформації, суд вважає, що [PERSON] не довів виконання ним своїх зобов'язань перед вкладником щодо повернення суми депозиту і сплати нарахованих процентів після закінчення 20.05.2015 строку [PERSON]. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). І банк за таким договором зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. У Законі України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 2) визначено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі. У зв'язку з наведеним суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума депозиту в розмірі 5\~000,00 доларів США, а також проценти за [PERSON] в розмірі передбаченої ним ставки 7,5\~% річних, які повинні бути нараховані за період дії умов [PERSON] з 21.11.2013 по 20.05.2014, що становить 5\~000,00 доларів США * 7,5 %\~/\~12 місяців \~*\~6 місяців = 187,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дуту ухвалення рішення ( 2\~601,9961\~грн. за 100 доларів США) становить 4\~878,74\~грн.Підстав для нарахування процентів на суму депозиту за ставкою 7,5\~% річних за період з 21.05.2014 по 21.07.2015 відсутні, оскільки вкладник звернувся до Банку про припинення дії [PERSON] після закінчення перших шести місяців, на які він був укладений. Враховуючи те, що відповідач не повернув грошові кошти у строк, що визначений у [PERSON] до 21.05.2014, то суд вважає, що відповідач допустив порушення грошового зобовязання, що тягне за собою правові наслідки, передбачені ст.\~625 ЦК України, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з вказаним є законні підстави для стягнення з відповідача 3 % річних, нарахованих на прострочену суму депозиту та процентів 5\~187,50\~доларів США за період з 21.05.2014 по 21.07.2015, що становить 5\~187,50 доларів США * 3% /\~365 днів\~*\~427 днів = 182,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дуту ухвалення рішення ( 2\~601,9961\~грн. за 100 доларів США) становить 4\~737,19\~грн. Позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення виконання грошового зобов'язання за [PERSON] за період з 21.05.2014 по 21.07.2015 в сумі 23\~820,27 грн. суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки в суді позивач не довів на підставі наявних у справі доказів та діючих норм законодавства наявність в Банку обов'язку зі сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в разі несвоєчасного виконання ним зобов'язань за [PERSON]. Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 6\~000,00 грн., то суд враховує такі норми законодавства та обставини. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У п.\~2 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 №\~4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статті 1058-1065 ЦК України, які регулюють спірні правовідношення, не передбачають права на стягнення моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди, у випадку їх порушення, законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства і тому не підлягають задоволенню. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 1\~397,16\~грн.

Outcome: partial