Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

20.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 14 липня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося внаслідок втрати взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, життєві цінності та обов»язки, що породжувало в сімї непорозуміння, постійні сварки та конфлікти. З цих причин шлюбно-сімейні відносини з червня 2017 року припинено. Збереження шлюбу та примирення за викладених обставин вона вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з нею та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON], не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохала розглянути справу у її відсутності, вказала, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду вказав, що позов визнає . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області 14.07.2012 року, актовий запис № 12. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2017 року через втрату взаєморозуміння, виникнення непримиренних протиріч. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. З урахуванням того, що шлюбні відносини припинені з червня 2017 року, жодна із сторін не заявила клопотання про надання терміну для примирення, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню. Позовна вимога про визначення місця проживання дитини з матір»ю задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Із позову вбачається , що дитина сторін проживає з матір»ю і відповідач проти цього не заперечує, а отже, спір з цього приводу відсутній, тобто право не підлягає судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки із двох позовних вимог задоволена лише одна , то з відповідача на користь позивача стягується половина коштів, які були затрачені на сплату судового збору (640 : 2 = 320 грн. ).

Outcome: partial