Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

21 липня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулась позивач з вищевказаним позов, в якому просить визнати правочин дійсним та визнати за нею право власності. В обґрунтування уточненої позовної заяви, вказує, що в 2011р. від родичів, які проживають в [INFO] районі вона довідалась, що [PERSON] відповідач по справі, продає в с. Водяне домоволодіння №53 по вул. Гончарова. Вона вирішила його купити для матері, яка переїхала з Росії. Позивачка зустрілись з відповідачем, та оглянула домоволодіння, ознайомилась з правоустановчими документами : договором дарування та витягом про реєстрацію права власності на імя відповідача, домовились з ним про ціну - 38000 гр. і позивач вирішила його купити, для чого звернулись до нотаріальної контри. При зверненні до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння їм відмовили з тієї причини що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, не мала кадастрового номеру і для його отримання потрібен був час. Сторони домовились про передачу відповідачу завдаток в сумі 19000 гр., що складає половину ціни, за яку він продавав домоволодіння, він звільняє домоволодіння для заселення в його, знімається з реєстрації за вказаною адресою, вирішує питання щодо отримання кадастрового номеру на земельну ділянку до 3.09.201 1 р.. після чого вони повинні буди звернутись до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі- продажу. Про це 3.06.2011 р. ними в агенстві нерухомості «Хрещатик» в присутності свідків, був складений договір про попередні наміри. Позивач передала [PERSON] в присутності свідків завдаток в сумі 19 000 гр., про що вказано в договорі. Позивач з відповідачем, а також свідки підписали цей договір, він завірений печаткою агентства нерухомості. Через тиждень, 10.06.2011 р. за взаємною домовленістю [PERSON] надав позивачу нотаріально посвідчену довіреність, строком на п»ять років, по 10.06.2016 р., якою уповноважив [PERSON] бути його представником у відповідних державних установах, в тому числі в управлінні земельних ресурсів для отримання документів про присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку домоволодіння № 53 по вул.. Гончарова в с. Водяне Софіївського району. Цією ж довіреністю він надав право на відчуження належного йому домоволодіння за ціною та на умовах та свій розсуд. Крім цього сумісно з довіреністю відповідач передав позивачу право установчі документи на домоволодіння - договір дарування від 7.11.2003 р.. витяг про реєстрацію права власності домоволодіння на його імя в БТІ 20.03.2007 р. та технічний паспорт на це домоволодіння. В цей же день 10.06.2016 р. позивач при свідках, віддала йому решту грошей в сумі 19000 гр. , другу половину від обумовлених 38000 грн., про що відповідач написав власноруч розписку. Сторони домовились що при отриманні позивачем кадастрового номеру на земельну ділянку, договір купівлі- продажу буде ними нотаріально оформлений. До цього року мати проживала в купленому у відповідача домоволодінні, сумісно з нею ним користувалась, утримувала його, підключила газ та електроенергію, що були відключені, зробила капітальний ремонт, переробила опалення, сплачувала комунальні платежі. Відповідно до наданої відповідачем довіреності, вирішувала всі питання відносно отримання кадастрового номеру на земельну ділянку . В цьому році мати захворіла, та забрали з села, у звязку з цим позивач вирішила продати домоволодіння. Це можливо буде зробити тільки після отримання кадастрового номера на земельну ділянку 15.06.2016 р. Однак продати домоволодіння від імені відповідача, на підставі наданої ним довіреності 10.06.2011 року на її імя, а також отримати кадастровий номер на земельну ділянку в управлінні земельних ресурсів, позивач не може, у звязку зі спливом строком його дії. Позивач почала розшукувати [PERSON] для того, щоб отримати кадастровий номер земельної ділянки і нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу домоволодіння. В кінці травня 2016 р. сторони зустрілись в Софіївській селищній раді і позивач запропонувала йому, отримавши кадастровий помер 5.06.2016 р. нотаріально посвідчити договір купівлі- продажу домоволодіння для реєстрації на її імя права власності на житловий будинок. Однак зробити це він відмовився. Тоді позивач запропонувала йому надати ще одну довіреність, аналогічну тій, що була надана 10.06.2011 р. за рахунок позивача, але від цієї пропозиції він відмовився також. Угоди про вирішення цього питання в добровільному порядку, з вини відповідача, між ними не досягнуто. Іншої можливості отримати право власності на куплене домоволодіння у відповідача, крім звернення до суду, в немає. Те що правочин укладений між позивачем та відповідачем 3.06.2011 р. з приводу купівлі-продажу домоволодіння по вул.. Гончарова в с. Водяне Софіївського району має всі правові наслідки такого договору та відповідні їхньому волевиявленню підтверджується наступним. [PERSON] як продавець цього домоволодіння, передав його у користування та розпорядження, а позивач як покупець, передала йому повністю суму грошей 38 000 гр.. Такими доказами договір про попередні наміри від 3.06.2011 р.. укладений сторонами в агентстві нерухомості «Хрещатик» в м. Кривому Розі, в присутності свідків, підписаний позивачем і відповідачем особисто, а також свідками та завірений печаткою агентства, власноруч написана відповідачем, в присутності і свідків, розписка про отримання ним грошей Позивач вказує, що 10.06.2011 р. Доказом купівлі-продажу домоволодіння, також є нотаріальна посвідчена довіреність відповідача від 10.06.2011 р., якою він надав право володіти, користуватись та розпоряджатись, в тому числі і продати його на свій розсуд. Цією довіреністю відповідач фактично передав позивачу право власника цього домоволодіння, передбачені ст. 319 ЦК України. З часу укладення договору 3.06.2011 р. позивач на протязі пяти років постійній користується купленим домоволодінням, сплачує за нього необхідні платежі повністю його відремонтувала, займаюсь отриманням кадастрового номеру па земельну ділянку. Ні позивач, ні відповідач ніяких претензій одне до одного не мали Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. У звязку з вищевикладеним просить суд визнати договір купівлі-продажу домоволодіння № 53 по вул. Гончарова в с. Водяне Софіївського району Дніпропетровської області, який був укладений між сторонами 3.06.2011 року в агентстві нерухомості «Хрещатик» дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] ,належним чином повідомлений у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи без його участі не надавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, беручи до уваги заяви позивача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 7 листопада 2003 року, відповідач [PERSON] набув право власності на житловий будинок ,який розташований за адресою с. Водяне, вул. Гончарова, 53, Софіївського району (а.с.9-10). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Обласного КП «Софіївське БТІ» від 20.03.2007 року відповідач зареєстрував своє право власності (а.с. 11). Відповідно до договору про наміри від 3 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON], зобовязувались підписати договір купівлі-продажу не пізніше 03.09.2011 року . Даний договір укладений в присутності свідків [PERSON], та [PERSON], про свідчить підписи (а.с. 12-13). У договорі зазначено предмет договору, вартість домоволодіння, правові наслідки не виконання договору за виною продавця та покупця. Довіреністю від 10.06.2011 року відповідач уповноважив [PERSON] бути її представником, довіреність зареєстрована у реєстрі за № 1986 та посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 14). Цього ж дня відповідач [PERSON] отримав від позивача суму коштів у розмірі 19\~000 грн.. Дана розписка була надана в присутності свідків та підписана власноруч відповідачем (а.с. 17). Таким чином позивач здійснила повну оплату домоволодіння. Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу порушують права позивача, у зв'язку із тим, що вона не може здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, який набула на підставі договору купівлі-продажу від 3.06.2011 року. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Згідно з\~ст. 657 Цивільного кодексу України\~договір купівлі-продажу гаража укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з\~ст. 655 Цивільного кодексу України\~істотними умовами договору купівлі-продажу є найменування майна, що продається, та його ціна. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: позивач сплатив кошти за житловий будинок, а відповідач передав позивачу документи та ключі на житловий будинок. У відповідності зі\~ст. 220 ч.2 ЦК України\~якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також майно було правомірно придбано позивачем, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомості - обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved