Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

19 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай). Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] року помер їх батько та чоловік відповідно - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] Зазначають, що фактично прийняли спадщину після [PERSON], так як поживали разом із ним на день смерті, розпорядилися речами та вступили в управління спадковим майном. Проте, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа на вищезгадану земельну ділянку, вони не можуть оформити свої спадкові права, у зв'язку з чим просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після, [PERSON], який помер [INFO] року право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 10 грудня 1996 року [NUMBER], зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17 грудня 1996 року за [NUMBER]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися. Представник останніх за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 30). Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився. В. о. сільського голови [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнають (а. с. 26). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 24). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив (ст. 1261 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] (а. с. 7-8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року в с. Павлівка Білопільського району Сумської області (а. с. 9). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 13 червня 2017 року вбачається, що на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 10 грудня 1996 року [NUMBER] та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Мирний» на території Павлівської сільської ради, [PERSON] виписаний та виданий на руки сертифікат серії [NUMBER] від 17 грудня 1996 року, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі - 5,57 (а. с. 31). За інформацією Павлівської сільської ради, [PERSON], який помер [INFO] року, на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] На день смерті разом із ним була зареєстрована дружина - [PERSON], [INFO], але фактично з ним не проживала. Поховання [PERSON] здійснив син - [PERSON]. Останній прийняв спадщину після смерті батька. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Павлівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 10, 32). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25 травня 2017 року спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] не заведена (а. с. 25). Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УПСР, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, позивачі прийняли спадщину після [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] року, кожен із позивачів має право на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 10 грудня 1996 року [NUMBER], зареєстрованим 17 грудня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Мирний» на території Павлівської сільської ради. Однак, вони позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 12, 15). Таким чином, суд приходить до висновку про захист прав позивачів [PERSON] та [PERSON] і задоволення позовних вимог останніх у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved