Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

20 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказав, що йому та третім особам на праві власності належить квартира [ADDRESS], де вони проживають більше 20 років. В зв'язку з вирішенням питання про відчуження квартири позивач 21 квітня 2015 року отримав від реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відомості із єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з якого стало відомо, що на вказану квартиру накладений арешт на підставі постанови б/н від 21.06.2001 року Управління юстиції Ленінського району. Позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту. Однак відповідачем було надано відповідь, що виконавчі провадження знищено. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності позивачем стосовно квартири [ADDRESS] шляхом зняття арешту зі вказаної квартири. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Треті особи в судове засідання не з'явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.09.1996 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 36520180, постановою б/н від 20.06.2001 року Управління юстиції Ленінського району, 2ДНК накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] Разом з тим, згідно повідомлення в.о. начальника відділу Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Пономаренко О.О. від 30.04.2015 року, виконавчі провадження за 2001 рік знищено у зв'язку з закінченням строку зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин та подачі цього позову до суду) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного суд вважає, що арешт майна позивача, накладений на підставі постанови від 20.06.2001 року Управління юстиції Ленінського району, 2ДНК підлягає скасуванню, оскільки жодного виконавчого провадження станом на день розгляду справи, де боржником є позивач, немає, а майно підлягає звільненню з-під арешту. Спосіб захисту, запропонований позивачами, передбачений ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є обґрунтованим. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню На підставі ст.ст. 321, 391 ЦК України, ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved