overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.11.2012 року виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння, кохання, з вересня 2014 року не проживають як сім'я. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі . Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 30.11.2012 року виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Новоград-Волинського Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони останнім часом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Окрім цього, позивач просив судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 11561 грн. 70 коп. надміру виплачених коштів у вигляді тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, згідно встановлених даних має можливість утримувати дитину та отримує аліменти на її утримання, хоча при цьому сплачувалась тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 11561 грн. 70 коп. В судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з листопада 2010 року по травень 2013 року [PERSON] зверталася до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо. Згідно з наданими документами відповідно до Порядку [PERSON] була призначена та виплачена допомога з 01.11.2010 року по 31.10.2013 року в розмірі 11561,70 грн. Відповідно до заяви [PERSON] від 20.11.2013 року вона в листопаді 2013 року отримала від [PERSON] аліменти в розмірі 300,00 грн. Частинами 8 та 9 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом міністрів України. Пунктом 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року передбачено обов'язок отримувача допомоги попередити орган праці та соціального захисту населення про виникнення обставин, що є підставами для припинення виплати допомоги, у десятиденний строк. У зв'язку з вище зазначеним [PERSON] повинен повернути до державного бюджету суму в розмірі 11561,70 грн. Управлінням праці та соціального захисту населення надіслано відповідачу повідомлення про необхідність повернення надміру виплачених державних коштів. На даний час надміру виплачені бюджетні кошти у розмірі 11561 грн. 70 коп. відповідачем не сплачені, тому підлягають поверненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 25.09.1999 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання сторони подали заяву про розгляд справи без їх участі, позивач просив позов задовольнити, відповідач визнав позов. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1999 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2008р.,від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, тому позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.08.2008р., актовий запис №72. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3595,13 доларів США, що складає 54969,54 грн. за кредитним договором № NKP0GK04042102 від 19.12.2006 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.12.2006 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № NKP0GK04042102, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 9975 доларів США на термін до 17.12.2016 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав, а відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 04.12.2014 року має заборгованість у сумі 3595,13 доларів США, яка складається: 3542,29 доларів США - заборгованість за кредитом, 34,70 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 0,14 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що за курсом 15,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.12.2014 року складає 54969,54 грн. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копією кредитного договору № NKP0GK04042102 від 19.12.2006 року підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості та довідкою про курс валют підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

20.01.2015 року позивачка звернулась до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно. В обґрунтування позову зазначивши, що вони з відповідачем 11.12.2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем не проживають. На теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 3/20 частини(доходів) з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Відповідач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 3/20 частини щомісячно. Додатково вказав, що середньомісячна заробітна плата складає близько 2500,00грн.-2700,00грн., з дитиною бачиться. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя від 19.01.2015 року [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дочкою [PERSON] та матір'ю [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Як вбачається з виконавчого листа №264/243/15-ц виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя з [PERSON] на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Згідно довідки про доходи Маріупольського міжрайонного відділу управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області від 28.01.2015 року загальна сума доходу [PERSON] за період з липня 2014 року по грудень 2014 року становить 16550,56грн. Відповідно до ч.2,4 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням матеріального положення відповідача, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 3/20 частини з усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

20.01.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в заочному порядку за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Повідомлявся про час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Приймаючи до уваги викладене, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.ст.197, 224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

20.01.2015 року позивачка звернулася до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло. В квартирі [ADDRESS] зареєстровна позивачка, її дочка [PERSON] та колишній чоловік дочки [PERSON] Сімейні відносини [PERSON] та [PERSON] припинили у 2011 році, рішенням Апостолівського районного суду від 23.09.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В 2011 році [PERSON] виїхав житии до своєї метері в Чувашію, з того часу ніяких відомостей від нього не надходило. Відповідач не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше чотирьох років. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше чотирьох років відповідач не користувється житлом. Позивачка в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно акту депутатського обстеження від 08.01.2015 року за адресою: [ADDRESS] буд. 21 в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області встановлено, що за даною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично проживає [PERSON] та [PERSON], [PERSON] за місцем прописки відсутній (а.с.10). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж чотири роки, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

20.01.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою площею. В позовній заяві позивачка в обґрунтування позову посилається на те, що з [PERSON] вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2013 року. Від шлюбу народився син [PERSON], 02.01.2012 року. Приватним нотаріусом Апостолівського державного нотаріального округу 09.06.2011 року був посвідчений договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до домової книги прописки громадян проживаючих в [INFO], в квартирі прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спільне проживання з відповідачами не склалося. З січня 2014 року відповідач в вищевказаній квартирі не проживає.Рішенням Апостолівського районного суду від 24.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відносин з відповідачем позивачка не підтримуює, відповідач не сплачуює комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше року. Просить позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 8 в буд. № 87 по вул.. Визволення в м. Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області та зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Позивачка до судового засідання не зявилась, надавши суду подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст..391 ЦК України передбачено, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. П.1 ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2011 року позивачка являється власником квартири [ADDRESS](а.с.18-20). Відповідно акту депутатського обстеження від 05.01.2015 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] [INFO], який зареєстрований в [INFO], фактично не проживає (а.с.6) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, не проживає за місцем реєстрації більше ніж рік, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

20.01.2016р. [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Краматорської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.06.2015р. померла його мати, [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, яке вона заповіла йому відповідно до заповіту від 19.09.2014р. У встановлений законом строк він не прийняв спадщину, в звязку із тим, що пропустив два дні, через те, що був відсутній в місті по роботі та хворів. При зверненні до нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом йому було відмовлено, через те, що він пропустив 6-ти місячний строк для його прийняття. Просить продовжити йому строк для прийняття спадщини, що осталось після смерті [PERSON]. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутність, на заявлених вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом (далі за текстом ЦК України). Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.1997р., [PERSON] є власницею житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Центральна, 199. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 13.06.2015 року. Згідно заповіту від 19.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] заповіла все своє належне майно [PERSON] Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що дозволяє суду зробити висновок про те, що [PERSON] є рідними сином [PERSON] Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає доведеними доводи [PERSON], що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини й вважає за можливе продовжити йому строк для прийняття спадщини, на три місяці, від дня вступу рішення в законну силу.

Outcome: approved