Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна позивача №10301017 від 29 вересня 2010 року. Цей запис був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 5 серпня 2009 року. Однак всі виконавчі провадження, в яких [PERSON] приймала участь в якості боржника, в Бориспільському ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) були завершені. Ця обставина свідчить про припинення потреби у продовженні дії обтяження. Тому [PERSON] просить суд зняти арешт з її майна, накладений на підставі державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 5 серпня 2009 року, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна позивача №10301017 від 29 вересня 2010 року. 1.2. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. Представники Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) та ДП «Національні інформаційні системи» не з`явились у судове засідання. Вони у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №264665754 від 7 липня 2021 року (а.с.10-14) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна [PERSON] №10301017 від 29 вересня 2010 року. 2.2. Спірні правовідносини регулюються главою 23 «Загальні положення про право власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 3. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 3.1. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 3.2. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 3.3. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. 3.4. Згідно з ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 3.5. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 3.6. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №264665754 від 7 липня 2021 року (а.с.10-14) вбачається, що запис про арешт нерухомого майна [PERSON] №10301017 від 29 вересня 2010 року був внесений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 5 серпня 2009 року. Однак зі змісту листа начальника Бориспільського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) №46080 від 12 липня 2021 року (а.с.15) вбачається, що до серпня 2010 року у ВДВС Бориспільського МРУЮ були відсутні виконавчі провадження, в яких [PERSON] приймала участь в якості боржника. Ця обставина свідчить про те, що постанова державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 5 серпня 2009 року про накладення арешту на нерухоме майно позивача не виносилась, а запис про арешт нерухомого майна [PERSON] №10301017 від 29 вересня 2010 року був внесений помилково. 4.2. Продовження дії вказаного запису перешкоджає позивачу розпоряджатись його нерухомим майном. Ця обставина свідчить про втручання держави у право [PERSON] на мирне володіння її майном. Таке втручання є невиправданим, оскільки запис про арешт нерухомого майна позивача був внесений безпідставно. Продовження дії вказаного запису буде порушувати не тільки ст.321 ЦК України, а також п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 4.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача належить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна [PERSON] №10301017 від 29 вересня 2010 року. Однак у зв`язку з тим, що постанова державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ від 5 серпня 2009 року не виносилась, підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити.

Outcome: partial