Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

21.11.2016 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бориспільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, обґрунтовуючи який, зазначає, що вироком Бориспільського міськрайонного суду від 25.07.2013 у справі №359/2352/13-к затверджено угоду про примирення, укладену між УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (Бориспільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області) та [PERSON] у звязку з вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Пунктом II такої угоди передбачено, що [PERSON] має відшкодувати шкоду у розмірі 19 679,8 грн. за рахунок коштів, зароблених ним під час відбування погодженого сторонами покарання. Поряд з викладеним, [PERSON] засуджено за злочин, який полягав у незаконному заволодінні коштів, належних потерпілому - УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області шляхом отримання пенсії замість рідного брата, який до цього моменту помер. Між іншим, вказаним вироком встановлено, що [PERSON] спричинив злочином шкоду державі в особі УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (Бориспільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області) у розмірі 19 679,8 грн. Виявлено, що засудженим під час відбування покарання перераховано на рахунки УПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (Бориспільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області) 650,16 грн. Пунктом II такої угоди передбачено, що [PERSON] має відшкодувати шкоду у розмірі 19 679,8 грн. за рахунок коштів, зароблених ним під час відбування погодженого сторонами покарання. З листа Бориспільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.10.2016 вбачається, що фондом не вживались заходи, спрямовані на відшкодування завданої [PERSON] шкоди. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Бориспільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області шкоду в розмірі 19 029 грн. 64 коп. Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме через оголошення у пресі. Про причини нявки суд не повідомив, клопотань щодо відкладення розгляду справи не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду від 25.07.2013 затверджено угоду про примирення, укладену між УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (Бориспільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області) та [PERSON] у звязку з вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Останнього засуджено за злочин, який полягав у незаконному заволодінні коштів, належних потерпілому - УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області шляхом отримання пенсії замість рідного брата, який до цього моменту помер. Пунктом II такої угоди передбачено, що [PERSON] має відшкодувати шкоду у розмірі 19 679,8 грн. за рахунок коштів, зароблених ним під час відбування погодженого сторонами покарання. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] спричинив злочином шкоду державі в особі УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області (Бориспільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області) у розмірі 19 679,8 грн. (а.с. 29-35 1кп/359/199/2013) У своєму позові позивач посилається, на лист Бориспільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.10.2016 року, як на доказ в обґрунтування своїх позовних вимог. З листа вбачається, що пенсійним фондом не вживались заходи, спрямовані на відшкодування завданої [PERSON] шкоди, у звязку з чим прокурор звернувся до суду з даною позовною заявою. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2012 року у цивільній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, позов управління задоволено повністю та стягнуто з відповідача [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 23069,60 грн. (а.с. 45 цивільна справа № 1005/5581/2012) Відповідно до вказаного рішення, [PERSON] безпідставно отримував пенсію по інвалідності, призначену його брату [PERSON] у розмірі 23069, 60 грн. за період з 1 серпня 2009 року по 31 березня 2012 року. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2012 року набрало законної сили та направлене на виконання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволено повністю. Дублікат виконавчого листа видано та поновлено строк предявлення виконавчого листа з дати видачі дубліката виконавчого листа.(а.с.71-73 цивільна справа № 1005/5581/2012) Матеріали цивільної справи № 1005/5581/2012 свідчать про те, що представник Управління пенсійного фонду України в м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області 10.03.2015 року отримав дублікат виконавчого листа відповідно до вказаної вище ухвали суду. Крім того, на запитувану судом інформацію щодо виконання виконавчого листа по справі № 1005/5581/2012 начальником Бориспільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надано відповідь, де вказано, що 21.11.2016 року до відділу надійшов зазначений виконавчий лист. Державним виконавцем на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем з метою виявлення майна боржника, його доходу та відкритих рахунків у Банківських установах неодноразово направлялися запити до ДПС України та ПФУ. 26.12.2016 року надійшла відповідь з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено, відповідь з Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями - платник податків з таким податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває. Також надійшла відповідь з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - ознака доходу 102, відповідь з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - Боржник працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Вінниччина». 10.03.2017 року державним виконавцем на підставі ст. 68, 69, 70 Закону винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та сформовано запити щодо виявлення доходу та відкритих рахунків у ДПС України та ПФУ. Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки стягнення шкоди в розмірі 19 029 грн. 64 коп., яку відповідач спричинив злочином державі в особі УПФ України в м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області фактично здійснюється відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2012 року. Зважаючи на вже існуюче рішення суду, яке оскаржене не було і набрало законної сили. У випадку наявності двох рішень та відкриття двох виконавчих проваджень недопустимо, оскільки відповідно до законодавства таке необхідно трактувати як подвійне стягнення. Відповідно до статті 8 Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Зазначене положення означає те, що будь-який інший нормативно-правовий акт має не лише відповідати нормам Конституції, але і не суперечити їй. У Постанові Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9 зазначається, що «оскільки Конституція України,\~як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу,\~а її норми є нормами прямої дії,\~ суди при розгляді\~конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи\~іншого\~нормативно-правового\~акта\~з\~точки\~зору\~ його відповідності\~Конституції\~і\~в\~усіх\~необхідних\~випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії» (п. 2). Зокрема, ст. 61 Конституції передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі ст.ст. 8, 61 Конституції України, ст.ст. 1,3 ЦК України,

Outcome: dismissed