Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

21 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Харківська, 41 в якому зареєстрована її колишня невістка [PERSON] З 2015 року відповідачка в зазначеному будинку не мешкає, оскільки з власної волі змінила місце проживання та мешкає в Російській Федерації. Реєстрація [PERSON] в будинку має наслідком порушення прав позивачки як власниці, у звязку з чим позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка Донецької області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі не висловила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка по справі є його колишньою дружиною, з якою він підтримує добрі стосунки. В серпні 2015 року, після припинення шлюбних відносин [PERSON] з власної волі змінила місце проживання та переїхала до Російської Федерації, де мешкає в теперішній час. Наміру повертатись до м.Костянтинівка не має. Жодних перешкод у користуванні будинком № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка відповідачці не чинилось. Зясувавши позицію представника позивачки, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2000 року є власницею будинку № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.7). Відповідно до виписки з будинкової книги, копії паспорту та адресної довідки, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.8-10, 11,21-22). Як вбачається з висновку, затвердженого 04 жовтня 2018 року начальником Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, [PERSON] приблизно 3 роки тому назад виїхала до Російської Федерації і не мешкає в будинку № 41 по вул.Харківській в м.Костянтинівка (а.с.13-16). Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] з власної волі з серпня 2015 не проживає в [INFO] без поважних причин, власницею якого є позивачка [PERSON], відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачкою права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеного будинку. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідачку по справі. На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved