Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

21.03.2019 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування квартирою та виселення, в обґрунтування якого зазначила, що вона, [PERSON] , є спадкоємцем і власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 04.05.2018 року державним нотаріусом Овідіопольського районного округу Одеської області Кураловою Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1-403. Спадкоємцем іншої 1/2 частки Квартири є [PERSON] . Спадкодавцем даної Квартири є її мати - [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з технічним паспортом на [PERSON] , оформленим на ім`я її матері [PERSON] дана Квартира розташована на першому поверсі двоповерхового будинку та складається з таких приміщень: три кімнати загальною житловою площею 38,89 кв.м., кухня - 6,29 кв.м., ванна кімната та вбиральня (поєднані) - 3,12 кв.м., коридор - 3,57 кв.м., передпокій - 2,60 кв.м., передпокій - 2,96 кв.м. Загальна площа квартири - 60,82 кв.м. Дві кімнати є ізольованими, третя - суміжна. Вона та [PERSON] не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою. Так, [PERSON] самовільно зайняла цю Квартиру разом із своєю сім`єю у складі 6 (шести) осіб, а саме: - [PERSON] , 1982 року народження; - чоловік - [PERSON] , 1980 року народження; - донька - [PERSON] , 2001 року народження; - син - [PERSON] , 2008 року народження; - донька - [PERSON] , 2008 року народження; - мати - [PERSON] , 1965 року народження. При цьому [PERSON] відмовляється надати їй ключі від вхідних дверей Квартири та чинить перешкоди у користуванні належною їй часткою Квартири, тривалий час не допускаючи її до Квартири. На сьогоднішній день вона фактично позбавлена можливості користуватися та володіти своєю часткою у Квартирі, між нею та [PERSON] як співвласниками цього нерухомого майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування цим майном. Тому вона змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування Квартирою. Квартира є спільною частковою власністю її та [PERSON] . У Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 028/2019 від 26.02.2019 року визначений розрахунок площі Квартири у відповідності до 1/2 часток кожного співвласника, а саме - кожному співвласнику належить загальної площі квартири: 60,82 х 1/2 = 30,41 кв.м., у тому числі: - житлової площі: 42,28 кв.м. х 1/2 = 21,14 кв.м.; - підсобної площі: 18,54 кв.м. х 1/2 = 9,27 кв.м. При цьому існує три технічно можливих варіанта порядку користування приміщеннями Квартири співвласниками, і усі ці варіанти - з відступом від ідеальних часток. На відміну від першого варіанта, який не потребує виконання додаткових робіт і створює співвідношення часток співвласників як 52/100 та 48/100, другий і третій варіанти потребують виконання будівельних робіт з перепланування та передбачають більш істотне відхилення від рівності часток співвласників, а саме: - застосування другого варіанта створює співвідношення часток співвласників як 59/100 та 41/100; - застосування третього варіанта - співвідношення 60/100 та 40/100. Тому другий і третій варіанти є для неї неприйнятними. Отже доцільно застосувати перший варіант, визначений експертом, який передбачає: - першому співвласнику виділити в окреме користування житлову кімнату № 2 , площею 11,21 кв.м.; - другому співвласнику виділити в окреме користування житлову кімнату № 3 площею 13,84 кв.м.; - у спільному користуванні залишити решту приміщень: приміщення № 1 - житлове, площею 17,23 кв.м.; приміщення № 4 - передпокій, площею 2,96 кв.м.; приміщення № 5 - кухню, площею 6,29 кв.м.; приміщення № 6 - передпокій, площею 2,60 кв.м.; приміщення № 7 - коридор, площею 3,57 кв.м.; приміщення № 8 - ванну кімнату та вбиральню (поєднані), площею 3,12 кв.м. У відповідності з цим варіантом вона готова отримати в окреме користування меншу житлову кімнату площею 11,21 кв. м, а [PERSON] виділити більшу житлову кімнату площею 13,84 кв.м, що жодним чином не порушить житлових умов [PERSON] . Решту приміщень - залишити у загальному користуванні співвласників. Самовільне вселення в Квартиру сім`ї [PERSON] та чинення їй перешкод у користуванні належною їй часткою Квартири обмежує її право власності. Ніяких угод про порядок користування Квартирою вона з [PERSON] не укладала, згоди на вселення в Квартиру членів її сім`ї не надавала і тим більше не визначала житлове приміщення, яке вони можуть займати. Користування сім`єю [PERSON] усією Квартирою створює перешкоди у реалізації її прав як власника, який не може вільно користуватись Квартирою та проживати в ній. Проживання сім`ї [PERSON] порушує також норми забезпечення житлом. Одиниця мінімально допустима норма забезпечення житлом становить 6 кв.м. житлової площі з розрахунку на одну особу. Як вбачається експертного висновку, кожному співвласнику має належати 21,14 кв.м. житлової площі. Оскільки належна [PERSON] житлова площа в Квартирі становить лише 21,14 кв.м, на цій площі з додержанням мінімально допустимої норми забезпечення житлом може проживати лише 3 особи (6,0 кв. м х 3 = 18,0 кв.м). У той час як для проживання сім`ї [PERSON] у складі 6 осіб необхідно щонайменше 36,0 кв. м (6,0 кв.м х 6). Отже, простий розрахунок свідчить, що сім`я [PERSON] займає належну їй житлову площу. Усі члени сім`ї [PERSON] (у тому числі її син та дві доньки) старші за дев`ять років, що повністю унеможливлює проживання цієї сім`ї в Квартирі з дотриманням мінімально допустимих норм забезпечення житлом та вимог ст.50 ЖК України. При цьому сім`я [PERSON] забезпечена власним житлом, а саме - квартирою за адресою: [ADDRESS] , якою ця сім`я не користується, а здає в оренду стороннім особам без оформлення будь-якого договору найму та сплати податків. Її інтереси та можливість мого проживання в Квартирі з дотриманням наведених вище вимог житлового законодавства Відповідачами абсолютно не враховані. 03.02.2019 року вона звернулася за захистом своїх прав до Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, але поліція не вжила жодних заходів з відновлення її прав і до цього часу не надала відповіді на її заяву. З огляду на те, що Відповідачі добровільно відмовляються звільнити Квартиру, вона вимушена просити суд про їх виселення. Оскільки Відповідач 2 та Відповідач 3 не є власниками житла, незаконно займають Квартиру і вона не надавала згоди на їх вселення та проживання, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. З огляду на викладене, з посиланням на ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 319, 321, 355, 356, 358, 391, 405 ЦК України, ст.ст.155, 156 ЖК України, вона просить суд: Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - у користування [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , виділити житлову кімнату площею 11,21 кв. м; - у користування [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , виділити житлову кімнату площею 13,84 кв.м; - у загальному користуванні залишити: житлову кімнату площею 17,23 кв.м; передпокій площею 2,96 кв.м; кухню площею 6,29 кв.м; передпокій площею 2,60 кв.м; коридор площею 3,57 кв.м; ванну кімнату та вбиральню (поєднані) площею 3,12 кв.м. Зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) не чинити [PERSON] ( [INFO] ) перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] . Визнати такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , та виселити з цієї квартири: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Стягнути з Відповідачів на користь Позивача суму судових витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача та відповідачі позовні вимоги визнали частково, в частині встановлення порядку користування квартирою проти задоволення не заперечують, проти задоволення решти позовних вимог заперечують, пояснивши при цьому, що вони жодним чином не чинять перешкод у користуванні позивачем квартирою, а члени сім`ї [PERSON] проживають на її частці квартири і за її згодою. Заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є спадкоємцем і власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 04.05.2018 року державним нотаріусом Овідіопольського районного округу Одеської області Кураловою Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1-403. Спадкоємцем іншої 1/2 частки Квартири є [PERSON] . Спадкодавцем даної [PERSON] є мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з технічним паспортом на [PERSON] , оформленим на ім`я її матері [PERSON] дана Квартира розташована на першому поверсі двоповерхового будинку та складається з таких приміщень: три кімнати загальною житловою площею 38,89 кв.м., кухня - 6,29 кв.м., ванна кімната та вбиральня (поєднані) - 3,12 кв.м., коридор - 3,57 кв.м., передпокій - 2,60 кв.м., передпокій - 2,96 кв.м. Загальна площа квартири - 60,82 кв.м. Дві кімнати є ізольованими, третя - суміжна. Згідно до частин 1, 3 статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 34.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Квартира є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] . У Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 028/2019 від 26.02.2019 року визначений розрахунок площі Квартири у відповідності до 1/2 часток кожного співвласника, а саме - кожному співвласнику належить загальної площі квартири: 60,82 х 1/2 = 30,41 кв.м., у тому числі: - житлової площі: 42,28 кв.м. х 1/2 = 21,14 кв.м.; - підсобної площі: 18,54 кв.м. х 1/2 = 9,27 кв.м. При цьому існує три технічно можливих варіанта порядку користування приміщеннями Квартири співвласниками, і усі ці варіанти - з відступом від ідеальних часток. На відміну від першого варіанта, який не потребує виконання додаткових робіт і створює співвідношення часток співвласників як 52/100 та 48/100, другий і третій варіанти потребують виконання будівельних робіт з перепланування та передбачають більш істотне відхилення від рівності часток співвласників, а саме: - застосування другого варіанта створює співвідношення часток співвласників як 59/100 та 41/100; - застосування третього варіанта - співвідношення 60/100 та 40/100. З огляду на викладене суд вважає доцільним застосувати перший варіант, визначений експертом, який передбачає: - першому співвласнику виділити в окреме користування житлову кімнату № 2 , площею 11,21 кв.м.; - другому співвласнику виділити в окреме користування житлову кімнату № 3 площею 13,84 кв.м.; - у спільному користуванні залишити решту приміщень: приміщення № 1 - житлове, площею 17,23 кв.м.; приміщення № 4 - передпокій, площею 2,96 кв.м.; приміщення № 5 - кухню, площею 6,29 кв.м.; приміщення № 6 - передпокій, площею 2,60 кв.м.; приміщення № 7 - коридор, площею 3,57 кв.м.; приміщення № 8 - ванну кімнату та вбиральню (поєднані), площею 3,12 кв.м. При цьому суд враховую, що позивач сама запропонувала такий порядок встановлення порядку користування квартирою, а відповідач проти цього не заперечує. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги позивача про встановлення порядку користування квартирою. Що стосується позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Як передбачено ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В свою чергу ст.ст.78-80 ЦПК України передбачають, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідачі перешкоджають у користуванні позивачем квартирою, в зв`язку з чим правові підстави для задоволення вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою відсутні і у її задоволенні слід відмовити. Також слід відмовити і у задоволенні вимоги про виселення, оскільки як і зазначає позивач, вона з відповідачем [PERSON] є співвласниками, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі зі згоди [PERSON] . З урахуванням того, що судом задовольняється одна позовна вимога із трьох заявлених, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1768,40 грн.

Outcome: partial