Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

1 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~ площею 4,6584 га (рілля), кадастровий номер якої 3221985500:05:011:0093, та площею 1,5454 га (сіножаті), кадастровий номер якої 3221985500:05:001:0073, загальна площа яких 6,2038 га, які розташовані на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області та належать йому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії ЯЖ № 411228 від 27.10.2008, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834300126, та серії ЯЖ № 411229 від 27.10.2008, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834300125. Згідно із договорами оренди землі від 03.09.2012,\~зареєстрованого 03.09.2012 за № 322190004001871 (далі Договір від 03.09.2012), та від 11.10.2012, зареєстрованого 11.10.2012 за № 322190004002204 (далі Договір від 11.10.2012), він передав відповідачу ці земельні ділянки в оренду. \~ \~ \~ \~ \~П. 9 Договору від 11.10.2012 передбачає внесення орендарем орендної плати у розмірі 5 % від вартості паю, у п. 5 зазначено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, що становить 36611,20 грн та не відповідає дійсності. Згідно з витягом із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, виданим Відділом Держгеокадастру у Згурівському районі, грошова оцінка його земельної ділянки за 2012-2014 роки становить 64289,27 грн, за 2015 рік 80301,31 грн. Таким чином, відповідач невірно нарахував йому орендну плату за 2012-2015 роки. Крім того, у п. 9 цього Договору зазначено вартість послуг по оранці городу за одну сотку в розмірі 4,00 грн, по обмолоту зернових культур 3 грн за одну сотку площею до 25 соток. Проте відповідач в односторонньому порядку збільшив вартість послуги по оранці городу до 25 грн за сотку та по обмолоту зернових культур до 20 грн. Аналогічне порушення по вартості зазначених послуг були вчинені і по Договору від 03.09.2012. У добровільному порядку відповідач не бажає розривати укладені договори. Він має намір самостійно обробляти свою землю, тому просить розірвати два спірні договори та звільнити його від сплати судового збору як учасника ЛНА на ЧАЕС. У своїх письмових запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що сторони дійсно уклали два договори оренди землі. Відповідач своєчасно слачує орендну плату та виконує всі обовязки щодо обєкта оренди. Навіть збільшив відсоток оплати, покращивши умови для позивача. Ст. 22 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон №\~161-ХІV) передбачає, що за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. На підставі цієї статі відповідач збільшив вартість послуг, які він надає за зверненям орендодавця, за надані послуги по оранці городу та обмолоту зернових культур, які здійснюються у натуральній формі. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, представник відповідача позов не визнав повністю. В судовому засіданні позивач надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, пояснив, що відповідач не надавав йому розрахунків орендної плати щорічно. Якби останній це зробив, то можливо він би не звертався до суду. Він не оспорює те, що відповідач виконує умови Договорів в частині сплати орендної плати в розмірі не менше 5% від вартості землі. Предметом спору є вартість послуг по оранці городу та обмолоту зернових культур, які відповідач збільшив в односторонньому порядку. Йому потрібні гроші на лікування, тому він звертався до відповідача з проханням виплатити йому 50 тис. грн. Директор товариства погоджувався виплатити ці кошти за умови укладення нового договору строком на 10 років, на що він не погодився, тому він планує обробляти свою землю самостійно. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, які повністю відтворюють зміст його письмових заперечень. Крім того, зазначив, що відповідач у 2015 році збільшив розмір орендної плати до 8%, у 2016 до 10%. При цьому збільшення вартості послуг по оранці городу та обмолоту зернових культур відповідно до ст. 22 Закону №\~161-ХІV, які надаються лише за ініціативою орендаря, ніяким чином не погіршує становище орендодавця. Відповідач не погоджується на розірвання спірних договорів, оскільки спланував використання цих земельних ділянок на строк, передбачений Договорами, у тому числі сівозміну, вніс міндобрива та провів оранку. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що позивач є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~ площею 4,6584 га (рілля), кадастровий номер якої 3221985500:05:011:0093, та площею 1,5454 га (сіножаті), кадастровий номер якої 3221985500:05:001:0073, загальна площа яких 6,2038 га, які розташовані на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області та належать йому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії ЯЖ № 411228 від 27.10.2008, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834300126, та серії ЯЖ № 411229 від 27.10.2008, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834300125 (а.с.4, 5 - копії актів). Згідно із договорами оренди землі, зареєстрованими у відділі Держкомзему України у Згурівському районі Київської області, відповідно\~ 03.09.2012 за № 322190004001871 (далі Договір від 03.09.2012), та 11.10.2012 за № 322190004002204 (далі Договір від 11.10.2012), позивач передав відповідачу ці земельні ділянки в оренду строком на 5 років відповідно до актів приймання-передачі (а.с.6-7, 8, 9-10, 11 копії договорів та актів). Після державної реєстрації укладених Договорів вони набрали чинності. Ці договори не припинено та не розірвано. За умовами договорів орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування зазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договори набирають чинності відповідно з 03.09.2012 та з 11.10.2012 після підписання та державної реєстрації (пункт 41 Договорів). Строк дії договорів становить п»ять років (п.8 Договорів). П. 9 Договорів передбачає внесення орендарем орендної плати у розмірі 5 % від вартості паю або видається у натуральній формі зерно за домовленістю сторін, у п. 5 зазначено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, що становить відповідно 6352,00 грн та 36611,20 грн. Крім того, у п. 9 обох Договорів зазначено вартість послуг по оранці городу в розмірі 4,00 грн за одну сотку площею відповідно до 10 соток раз у рік та до 25 соток раз у рік, по обмолоту зернових культур на присадибних ділянках 3 грн відповідно до 10 соток раз у рік та до 25 соток раз у рік. Відповідач, враховуючи ринкові ціни на дату наданя зазначених послуг, які здійснюються у натуральній формі, на підставі ст. 22 Закону України «Про оренду землі» збільшив у 2015 році вартість послуг по оранці городу до 25 грн за сотку та по обмолоту зернових культур до 20 грн, що визнається та не оспорюється сторонами. В спірних Договорах не передбачено можливості їх розірвання в односторонньому порядку (п.37). Спірні Договори укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення договорів оренди. В цьому випадку фактичні обставини справи вказують на те, що між сторонами виникли правовідносини щод оренди землі, які існують на час розгляду справи, позивач передав відповідачу в оренду земельні ділянки, а відповідач скористався правом отримати її в оренду, погодивши всі умови володіння та користування цією земельною ділянкою, що доведено в судовому засіданні і судом визнано ці твердження достовірними. Договір виконувався відповідачем, він нараховував та виплачував позивачу орендну плату. Тобто фактичне тривале виконання умов Договору є підтвердженням того, що його укладення відповідало внутрішній волі позивача. Згідно з витягами із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, виданими Відділом Держгеокадастру у Згурівському районі, грошова оцінка спірних земельних ділянок становить: площею 1,5454 га за 2012-2015 роки - 6352,00 грн щорічно, площею 4,6584 га за 2012-2014 роки 64289,27 грн щорічно, за 2015 рік 80301,31 грн. Як вбачається із наданих відповідачем відомостей про отримання коштів за оренду землі за 2013-2015 роки, він виплатив позивачу за обома Договорами орендну плату: за 2013 рік в розмірі 3404,00 грн, за 2014 рік - 3002,25 грн, за 2015 рік 5695,09 грн, з яких, 4425,09 грн, мішок цукру вартістю 550 грн та обмолот зернових культур на суму 720 грн (а.с.52-54 копії відомостей та ордера). Орендар протягом 20132015 років належним чином виконував умови договорів, своєчасно та в установленому розмірі виплачував орендну плату. Не дивлячись на те, що орендодавець з вимогою про зміну орендної плати не звертався, ТОВ «КІС-АГРО» збільшило розмір орендної плати. Відповідач листом від 13.11.2015 за № 252 відмовив позивачу у розірванні спірних Договорі, обґрунтовуючи свою відмову чітким виконанням умов обох Договорів. Зокрема орендна плата за 2015 рік виплачена в розмірі 5695,09 грн, який є більшим, ніж було визначено на момент підписання Договорів. 22.04.2015 на зборах села відповідно до п. 13 Договорів обговорено та врегульовано підняття відсотків орендної плати та ціни на додаткові послуги, про що складено відповідний протокол (а.с.22 копія листа). Відповідач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 (а.с.20 копія посвідчення). Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон №\~161-ХІV. За змістом\~ст. 1 Закону № 161-XIV\~оренда землі\~\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ст. 22 Закону №\~161-ХІV передбачає, що за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Ст. 32 Закону №\~161-ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно зі ст. 24 цього Закону орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів,норм і правил;дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати,пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Згідно зі ст. 25 цього Закону орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі;за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі,виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи;здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний:приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження обтяження)в обсязі,передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого,рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власностінадати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Відповідно до ст.\~141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Законодавство конкретизує, яка саме несплата орендної плати (така несплата є порушенням ст. 24 Закону №\~161-ХІV) є підставою для розірвання договору. П. «д» ст. 141 ЗК України визначає, що підставою для припинення права користування (у т.ч. оренди) земельною ділянкою є лише\~систематична\~несплата орендної плати, при визначенні поняття «систематичності» слід звертатися до ч. 1 ст. 782 ЦК України, яка надає право наймодавцеві відмовитися від договору найму, якщо наймач не вносить плату за три місяці «підряд». Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 146цс12 від 12.12.2012, яка є обов'язковою для судів при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214 ЦПК України), згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції залишив поза увагою положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України та дійшов помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини не вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. \~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України «Про оренду землі». Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що законні права позивача істотно порушені відповідачем, оскільки спірні Договори є дійсними, діють протягом понад три роки та відповідач виконує істотні умови Договорів. Доводи позивача про порушення відповідачем взятих на себе згідно спірних договорів зобов'язань в частині вартості послуг не вбачаються істотними. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed