Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] понесених витрат на ремонт даху та моральної шкоди. Позивач свої вимоги мотивує тим, що він разом з відповідачами проживає в багатоквартирному будинку за адресою: м. Суми, вул. Прокофєва, 30/1. В звязку з протіканням даху у зазначеному будинку, позивач у вересні 2014 року оплатив ремонтні роботи даху за власні кошти, загальна вартість виконаних робіт та матеріалів становила 3750,00 грн. Перед проведенням ремонтних робіт [PERSON] шляхом вивішування оголошення та особисто попередив мешканців власників усіх квартир підїзду про те, що буде проводитися ремонт даху над їх підїздом. Після проведення ремонту він звернувся з усними і письмовими пропозиціями відшкодувати йому частину вартості ремонту, вказавши, що сума коштів на ремонт з кожної квартири складає по 750,00 грн. Власник квартири № 80 [PERSON] повернула [PERSON] кошти в повному розмірі 750,00 грн., тому будь-яких претензій до неї позивач не має. Відповідачі [PERSON], [PERSON] відшкодували лише частину коштів, понесених за ремонт, в розмірі 360,00 грн., відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 450,00 грн. А відповідачі [PERSON], [PERSON] взагалі не відшкодували витрати на ремонт. Тому, посилаючись на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 7 Правил користування приміщенням житлових будинків та гуртожитків, позивач просить стягнути з відповідачів в частину коштів, потрачених ним на ремонт спільного майна (даху) власників квартир багатоквартирного будинку, а саме: солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] 750,00 грн.; солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] 360,00 грн.; солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 450,00 грн. Крім того, позивач вказує, що відповідачі на протязі декількох років не повертали кошти за ремонт даху, чим завдали позивачу моральну шкоду, яка полягає в тому, що відповідачі постійно змушували його нервувати, витрачати час і сили на розмови з ними і пропозиції сплатити борг добровільно. Моральну шкоду оцінює у розмірі 2\~000,00 грн., яку він просить стягнути таким чином: з відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно в розмірі 500 грн., з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно розмірі 500,00 грн., з відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно в розмірі 1000,00 грн. Крім того, позивач просить відшкодувати понесені ним витрати на сплату судового збору та витрати на оголошення в пресі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив стягнути з відповідачів суму коштів в рахунок витрат на ремонт покрівлі, та моральну шкоду, які він зазнав після відмови відповідачів відшкодувати йому частину коштів. Як наслідок, його стан здоровя погіршився, він змушений був звертатися за допомогою до лікарні, купувати та вживати лік,и про що надає суду письмові докази чеки з аптек. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, вказавши, що власники квартир багатоквартирних будинків повинні також спільно утримувати в належному стані нежитлові приміщення (підвали, горища, тощо), які перебувають у спільній власності власників квартир багатоквартирного будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона проживає на першому поверсі, а не на пятому, а тому вона не зобовязана ремонтувати за свої кошти покрівлю, крім того, пояснила, що на пятому поверсі тепло взимку у квартирі, а у неї на першому поверсі холодно в квартирі від підвалу, але ж їй ніхто не оплачує утеплення підлоги, тому і вона не згодна оплачувати ремонт покрівлі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином, будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи заперечень проти позову не подавала. Зі слів відповідача [PERSON], [PERSON] є її дочкою, і вона не змогла прибути в судове засідання, так як доглядає за малолітньою дитиною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що будинок у них кооперативний і коли люди вступали в кооператив, то знали, що у 1985 році перший та пятий поверхи коштували на 1500 карбованців дешевше, ніж середні поверхи. Тому це проблеми мешканців пятого поверху з ремонтом покрівлі. Крім того, відповідач вказав, що [PERSON], розпочинаючи ремонтні роботи, взагалі не попереджав мешканців будинку про те, що буде проводити ремонт покрівлі. Оголошення від 20.05.2014 року, на яке посилається позивач та надає копію (а.с.9), в якому він нібито пропонував мешканцям провести ремонт покрівлі, відповідач вважає сфальсифікованим і підробленим, так як воно виготовлено позивачем вже перед тим, як він звернувся до суду. Відповідач [PERSON] вважає, що питання ремонту приміщень загального користування (підїзду, підвалу, горища, тощо) повинні вирішуватись не самочинно однією особою, а шляхом проведення загальних зборів мешканців будинку, з письмовою фіксацією цих зборів протоколом, з голосуванням, вирішенням питання про граничну суму ремонту, питання виконавців ремонту, узгодженням долі кожної квартири у ремонті залежно від площі квартири і поверху, і так далі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що [PERSON] у травні 2014 року не звертався до мешканців будинку, не повідомляв, що має намір ремонтувати покрівлю. Дійсно будинок у них кооперативний і вони є членами ЖБК. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, через оголошення в засобах масової інформації. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України\~\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених\~\~ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що на час проведення ремонту покрівлі у серпні-вересні 2014 року сторони проживали та являлись власниками квартир в кооперативному будинку за адресою: м. Суми, вул. Прокофєва, 30/1. Дана обставина сторонами не заперечувалась. Як встановлено судом, сторони по справі є членами житлово-будівельного кооперативу. Обєднання співвласників багатоквартирного будинку не створювалось. Спір між сторонами у даній справі виник у серпні 2014 року, а тому до даних правовідносин слід застосувати норми чинного на той цивільного законодавства, це регулює право власності власників квартир у багатоквартирному житловому будинку та їх обовязок по утриманню спільної сумісної власності. Член житлово-будівельного кооперативу володіє, користується і розпоряджається квартирою і має право щодо неї вчиняти будь-які дії відповідно до законодавства про житлово-будівельні кооперативи. Він зобовязаний дотримуватися правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, є співвласником на праві спільної (загальнопайової) власності допоміжних приміщень будинку, його конструктивних елементів і технічного обладнання, що знаходиться у спільному користуванні. Частка кожного власника квартири у майні, що перебуває у спільному користуванні, пропорційна частці площі квартири, що йому належить, у загальній площі. Такий підхід до права власності в багатоквартирному будинку остаточно закріпився в законодавстві у 2004 р., з набуттям чинності новим Цивільним кодексом. Так, частиною 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до п. 17 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою КМ УРСР від 30.04.1985 року, житлово-будівельний кооператив зобовязаний, зокрема: додержувати єдиних правил і норм експлуатації та ремонту житлового фонду і правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку та придомової території; провадити щорічні відрахування на проведення капітального ремонту жилого будинку (будинків); своєчасно провадити ремонт жилого будинку (будинків), забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинку (будинків) і жилих приміщень, належно утримувати під'їзди, інші місця загального користування будинку (будинків) та придомової території. Відповідно до п. 4 ст. 13 Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності з 1 липня 2015 року, співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку обєднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Згідно пояснень позивача, з 1985 року ремонт покрівлі жодного разу не проводився ні кооперативом, ні обслуговуючими організаціями ТОВ «Зарічник» та ТОВ «СПОЖ», тому він робив такий ремонт за власні кошти. Як вбачається з наданих суду письмових доказів, 16 травня 2014 року комісія в складі директора ТОВ «СПОЖ» [PERSON], провідного економіста ТОВ «СПОЖ» [PERSON], спеціаліста відділу житлового господарства Сумської міської ради [PERSON], голови правління ЖБК-65 [PERSON], заявника [PERSON] провела обстеження покрівлі над квартирою № 86 та встановила, що покрівля має ознаки старіння, тріщини по периметру парапету, на технічному поверсі встановлені ємкості для збору води (а.с.7). Також судом встановлено, що позивач за власні кошти придбав будівельні матеріали на суму 2416 грн. (а.с.8) та оплатив ремонтні роботи покрівлі будинку над своєю квартирою за що в серпні - вересні 2014 року сплатив виконавцю робіт 3 750,00 грн. (а.с. 24). Вказану суму позивач розподілив порівну між мешканцями пяти квартир підїзду, по 750,00 грн. з кожної квартири. З матеріалів справи вбачається, що він звертався до мешканців підїзду, з проханням відшкодувати йому частину коштів понесених ним на ремонт покрівлі (а.с.12-15). З розписок (а.с.17-19) вбачається, що власник кв. №80 [PERSON] в рахунок повернення коштів сплатила суму 750,00 грн., власники квартири № 77 [PERSON] 450,00 грн., власники кв. № 74 [PERSON] 360,00 грн. Несплаченою залишилася частина потраченої сума у розмірі 1 440,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернути витрати на ремонт покрівлі відповідно до їх часток. Твердження відповідачів, що позивач самовільно, без відому відповідачі провів ремонтні роботи, суд не бере до уваги, оскільки як вбачається з наданих суду письмових доказів, відповідачі не заперечували щодо проведення робіт, навіть частково сплатили їх вартість. Крім того, відповідачі в судовому засідання не спростували належними доказами доводи позивача про те, що він завчасно пропонував провести ремонт покрівлі та попереджав, що такий ремонт буде проводитись. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд вважає, що право позивача на стягнення понесених ним витрат на ремонт покрівлі кореспондується з обовязком відповідачів як співвласників приміщень загального користування житлового будинку спільно утримувати ці приміщення. Тому суд вважає, що вимога про стягнення коштів за ремонт покрівлі з відповідачів підлягає задоволенню, тому підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно 390 грн., з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно 300 грн., з відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно 750 грн. Щодо позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, що саме неправомірною поведінкою відповідачів йому було завдано моральної шкоди. Позивач не довів суду, що погіршення стану його здоровя, необхідність в звязку з цим звернення до лікарні та придбання ряду ліків повязано саме з тим, що відповідачі не повертали йому кошти за ремонт даху. Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що позивачем на надано належних доказів того, що придбані ним ліки він купував саме за призначенням лікаря, а медична документація ( результати УЗД, а.с. 121\~123) не містять конкретних призначень. Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що всі чеки про придбання ліків датовані січнем-березнем 2017 року, а висновок спеціаліста алерголога - від 07.09.2016 року, а результати УЗД від 29.06.2016 року та від 15.09.2016 року. У вказаних медичних документах відсутні будь-які висновки щодо повязаності захворювань позивача з нервовими переживаннями, отриманими стресами, тощо. Відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. При цьому суд вважає, що констатація порушеного права позивача та його захист шляхом стягнення з відповідачів майнової шкоди є достатньо справедливою сатисфакцією за будь-яку моральну шкоду, яку він зазнав. На підставі ст.88 ЦПК України, в звязку із частковим задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача підлягають частковому стягненню понесені ним судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам, а саме: судовий збір в сумі 551,20 грн. за задоволену вимогу майнового характеру (а.с.3) та витрати на оголошення у газеті в сумі 525,00 грн. (а.с. 159), всього 1076,20 грн., в дольовому порядку в рівних частках з кожного відповідача, тобто по 153,75 грн. з кожного.

Outcome: partial