Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

20.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, в зв`язку з продовженням навчання, мотивуючи свою заяву тим, що на даний час навчається в ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно - технічної освіти», термін навчання з 02.09.2019 р. по 10.01.2021 р. та потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач та позивач проживають окремо, шлюб між матір`ю позивача та відповідачем розірвано, позивач знаходиться повністю на утриманні матері, відповідач добровільно сплачувати аліменти відмовляється, чим і викликане звернення [PERSON] до суду з даною позовною заявою. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення 23 річного віку. Позивач в судове засідання не з`явився, але до суду ним подано окрему заяву, згідно якої [PERSON] на своїх позовних вимогах наполягав та просив про розгляд справи у його відсутність. Позивач також не з`явившись в судове засідання, окремою заявою просив про розгляд справи у його відсутність та згідно цієї заяви погодився надавати регулярну матеріальну допомогу синові, але у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно. Зазначив також, що не працює, живе за рахунок ведення домашнього господарства, має у власності земельний пай, який перебуває в оренді. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія відповідного свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно позовної заяви та не заперечене сторонами, шлюб між відповідачем та матір`ю позивача було розірвано, позивач повністю знаходиться на утриманні матері та на даний час навчається, а тому не має можливості працювати та утримувати себе. Зазначене підтверджується також різними адресами проживання позивача та відповідача, згідно довідки про реєстрацію проживання особи позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідач, у свою чергу зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки про доходи Департаменту освіти та науки Запорізької облдержадміністрації від 10.02.2020 року, [PERSON] , є студентом ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно - технічної освіти» та за період з 02.09.2019 року по 31.01.2020 рік отримав платежів у розмірі 3350,00 грн. (а.с. 5). Відповідно до довідки ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно - технічної освіти» від 10.02.2020 р. [PERSON] , 2001 року народження є студентом закладу 1 курсу за професією «провідник пасажирського вагону», термін навчання з 02.09.2019 р. по 10.01.2021 р. (а.с. 7). Відповідно до ст. 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином. Відповідач у справі є працездатною особою, за змістом заяви не працює, має дохід тільки за рахунок ведення домашнього господарства, має земельний пай, який знаходиться в оренді. З наведеного вбачається відсутність обставин, що перешкоджають відповідачу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, а тому позов підлягає задоволенню з урахуванням згоди відповідача надавати синові допомогу у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відтак враховуючи відсутність належного підтвердження можливості надання відповідачем матеріальної допомоги позивачеві в межах заявлених [PERSON] вимог та наявність згоди відповідача надавати синові грошову суму у 1000,00 грн. щомісячно, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору на користь Держави. На підставі ст. ст. 198, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: partial