Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

20.04.15 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання правочину недійсним та просили суд визнати недійсним договір позики від 23.09.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 23.09.14 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] реєстр.№ 1736. В обґрунтування вимог посилалися на те, що 23.09.14 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений 23.09.14 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1736. Згідно умов п.1 цього договору позики, відповідач зобовязався передати позивачу у власність грошові кошти в сумі 237\~000,00 грн. 23.09.14 року між позивачем [PERSON] та відповідачем був укладений договір іпотеки, посвідчений 23.09.14 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1739. Згідно умов п.1 договору іпотеки позивач в забезпечення виконання зобовязання за зазначеним договором позики, передала у іпотеку відповідачу квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2010 року. Однак, ніякої розписки або іншого документу між сторонами правочину між собою оформлено не було, так як відповідач ніяких коштів позивачу в позику не надавав. Оскільки гроші в борг від відповідача вона не отримувала, просить позов задовольнити та визнати недійсним договір позики ,укладений 23.09.14 року між нею та відповідачем. а.с.1 24.04.15 р. позивач [PERSON] подала уточнену позовну заяву, в якій уточнила кількість позивачів, зазначила лише себе позивачем, та, посилаючись на ті ж самі обставини, викладені в первісному позові, просить визнати недійсним договір позики ,укладений 23.09.14 року між нею та відповідачем. а.с.18-19 20.05.15 року, позивач остаточно уточнила свої вимоги, про що подала заяву, та, посилаючись на ті ж самі обставини, викладені в первісному позові, а також на те, що іпотека припиняється, зокрема у разі припинення основного зобовязання, просить визнати недійсним договір позики ,укладений 23.09.14 року між нею та відповідачем та визнати припиненим договір іпотеки, укладений 23.09.14 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] а.с.30 В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали вимоги та дали пояснення відповідно до викладених у позовних вимогах. Крім того, позивач вказала, що вона пішла на умови відповідача, який пообіцяв зайняти їй гроші , оформивши нотаріально договір займу та договір іпотеки, пообіцявши надати їй кошти на наступний день після укладання договорів, на що вона погодилася, проте грошей від відповідача не отримала. Після укладання договорів позики та іпотеки, відповідач зник, не брав слухавку, уникав її. Також вона написала заяву на імя нотаріуса 23.09.14 року, в якій вказала, що отримала від відповідача кошти в розмірі 237\~000 грн. відповідно до договору займу, оскільки написати таку заяву просив її відповідач, а вона йому довіряла. Дійсно вона зверталася до нотаріуса з заявою про сплату боргу з метою зберегти свою квартиру. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, підтримав доводи, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву.( а.с.39-40) Крім того вказав на те, що позивач 19.01.15 року направила відповідачу нотаріально посвідчену заяву про свій намір достроково погасити борг, після чого ніяких дій по поверненню боргу не здійснювала і борг не повернула, в зв'язку з чим відповідач 02.03.15 року направив позивачу нотаріально посвідчену заяву з вимогою повернення боргу, оскільки за договором позики позивач повинна була погашати борг щомісяця, відповідно до графіку погашення боргу, чого остання не робила, вказану заяву позивач отримала 05.03.15 року, проте борг не повернула і звернулася до суду з позовом. 3-я особа в судове засідання не зявилася. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в ст. 203 ЦК України. Згідно з правилом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). Стаття 1051 ЦК України надає позичальнику право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 23.09. 2014 року укладений і нотаріально посвідчений договір позики, згідно з яким відповідач позичив позивачці 237 000 гривень, що складає за згодою сторін еквівалент 15800 доларів США, а остання зобовязується повернути позикодавцеві грошові кошти не пізніше 23.09.2015 року в порядку та в строки, що передбачені договором щомісяця повертаючи частинами позику в розмірі еквівалентну 400 доларам США . Відповідно до п.4 вказаного договору, позичальник стверджує, що зазначені в цьому договорі валютні цінності отримала від Позикодавця ще до підписання цього договору. а.с.3 Також факт одержання позивачем в борг від відповідача 237\~000 грн., що складає за згодою сторін еквівалент 15800 доларів США, підтверджується заявою позивача [PERSON] на імя нотаріуса від 23.09.2014 року, в якій вона підтверджує факт отримання від відповідача в борг вказаних коштів. Факт написання такої заяви на імя нотаріуса не заперечувала і сама позивачка в судовому засіданні. а.с.107 Посилання позивачки на те, що гроші насправді не були одержані нею від позикодавця відповідача, спростовуються її заявою від 19.01.15 року на імя приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], в якій вона просить нотаріуса передати [PERSON], що вона має бажання достроково виконати свої зобовязання за договором позики від 23.09.14 р. а.с.108 Також встановлено, що 23.09.14 року між позивачем [PERSON] та відповідачем був укладений договір іпотеки, посвідчений 23.09.14 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1739. Згідно умов п.1 договору іпотеки позивач в забезпечення виконання зобовязання за договором позики, передала у іпотеку відповідачу квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2010 року. а.с. 4-7 Згідно із вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач та її представник не надали суду будь яких доказів на підтвердження того , що грошові кошти насправді не були одержані позивачем від позикодавця, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed