Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернувся \~до суду з даним позовом, \~мотивуючи заявлені вимоги тим, що 08 лютого 2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 10, 93га, розташованої на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області. 27 квітня 2016 року державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. Позивач посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину він не має можливості, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Представник Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши надані \~ документи і матеріали, \~всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в \~сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 08 лютого 2005 року, згідно фотокопії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №011408, виданого 23 лютого 2005 року Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.9). Як вбачається з наданої до суду фотокопій свідоцтва про народження серії ІІІ-ВЛ №256498, виданого 12 травня 1982 року Дмитрівським С/ЗАГС Барвінківського району Харківської області, [PERSON] є сином померлої 08 лютого 2005 року [PERSON] (а.с.8) Відповідно до довідки №9-20.10-04-1544/2/16 від 26 травня 2016 року, наданої Відділом Держгеокадастру у Барвінківському районі Харківської області, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, загальною площею 10,93 га, кад.№ 6320483600:04:000:0043, розташована на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №030345, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №217 (а.с.34). При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до довідки №271 від 25 квітня 2016, наданою Іванівською Другою сільською радою Харківської області, згідно запису №2 в погосподарській книзі, особовий рахунок №85, померла [PERSON] постійно перебувала на реєстраційному обліку в с. Дмитрівка Барвінківського району Харківської області. На день смерті з нею був зареєстрований та проживав її син [PERSON] (а.с.13). Як передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виконуючою обовязки державного нотаріуса Барвінківської державно нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на землю(а.с.4). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає за можливе позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Outcome: approved