Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

21.05.2021 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] [INFO] , вирішити питання судових витрат. Вимоги вмотивовані тим, що відповідачка, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , народила доньку [PERSON] , при цьому позивачка для цієї дитини є рідною бабусею. Починаючи з 2018 року батьки [PERSON] та [PERSON] перестали проживати однією сім`єю, та рішенням суду від 02.12.2019 їх шлюб розірвано. Дитина залишилась проживати разом з відповідачкою у будинку позивачки і з початку 2018 року остання постійно займається вихованням онуки. Через деякий час після розірвання шлюбу відповідачка поїхала по заробітках, а дитину залишила із бабусею. За весь час відсутності вона мало цікавилась дитиною, не надавала коштів на її утримання, не спілкувалась з дитиною, не займалась її вихованням. З кінця травня місяця 2020 року [PERSON] приїхала додому знову вагітна і [INFO] народила сина [PERSON] . Хто фактично являється батьком [PERSON] позивачці не відомо. Через місяць після народження дитини відповідачка покинула дітей у позивачки з її чоловіком, їх згоди не питалася і вибула у невідомому напрямку, вдома не проживає. Спочатку вона хоч періодично телефонувала , а починаючи з середини січня 2021 року по теперішній час не телефонує і місце її знаходження не відоме, у зв`язку із чим [PERSON] зверталась до органів поліції з заявою про встановлення її місцезнаходження. За результатами розгляду заяви листами Охтирського РВП ГУНП в Сумській області повідомлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] , хоч постійного місця проживання там не має, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок. Обоє дітей весь цей час перебувають на утриманні та вихованні позивачки та її чоловіка, вони доглянуті, нагодовані, завжди охайні. [PERSON] відвідує дитячий садочок «Ластівка». [PERSON] займається із внучкою, цікавиться її справами в дитячому садку, відвідує батьківські збори, тобто фактично виконує обов`язки мами та в цьому їй допомагає чоловік - дідусь [PERSON] , [PERSON] . Відповідачка, як мати [PERSON] , в дитячому садку ніколи не була. Крім того, позивачка з приводу залишення відповідачкою дітей, зверталася до служби у справах дітей Охтирської міської ради і їй рекомендовано у разі, якщо мати і надалі буде ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, звертатися до суду, що і стало підставою для подачі даної позовної заяви. 28.05.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін. Відповідачці [PERSON] неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в матеріалах справи маються письмові повідомлення, однак зазначені документи поверталися без вручення (а.с. 36,42,48). 29.07.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, правом на подання відзиву не скористалася, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.ст.128,130 ЦПК України для повідомлення відповідачки про розгляд її справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про розгляд даної справи на офіційному веб-сайті судової влади України 17.08.2021 (а.с. 53). У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачка повідомлена в установленому законом порядку. Представник органу опіки та піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради у судовому засіданні зазначив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] відповідатиме її інтересам. Приймаючи до уваги згоду позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката Єфіменко Л.І. та представника органу опіки і піклування [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 24.12.1996 записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». 02.12.2019 шлюб розірвано. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження від 29.09.2015 серії [NUMBER] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого записана [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.06.2020 (а.с. 16). Згідно довідки квартального уповноваженого квартального комітету «БОТАНІК» № 15 від 04.04.2021 діти [PERSON] , 2015 року народження та [PERSON] , 2020 року народження проживають по [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1996 року народження зареєстрована за вказаною адресою, але з вересня 2020 року не проживає (а.с.17). Як вбачається з довідки № 01-11/46, виданої 02.04.2021 директором дошкільного навчального закладу (ЯСЛА-САДОК) «ЛАСТІВКА» Охтирської міської ради, [PERSON] , 2015 року народження регулярно відвідує зазначений дошкільний навчальний заклад з 06.09.2018, завжди охайна, доглянута. Дівчинку до садочку приводять дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] , які спілкуються з педагогами з питань виховання та розвитку дівчинки. Мама дівчинки [PERSON] у садочок дитину не приводе, з вихователями не спілкується і телефонного зв`язку не підтримує (а.с.18). На звернення позивачки до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про встановлення місця проживання її доньки [PERSON] , [INFO] , оперуповноваженим СКП Охтирського РВП Гуцал А. 09.03.2021 надано відповідь, що [PERSON] проживає в м. Тростянець Сумської області, постійного місця проживання не має, інколи проживає за адресою: [ADDRESS] у своєї знайомої [PERSON] , веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок. У зв`язку з відсутність ознак кримінального чи адміністративного правопорушення подальшу перевірку по даному факту припинено (а.с.19-20). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно вимог ч.ч. 1, 7 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З аналізу наведених норм права вбачається, що права батьків і дітей становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у право на повагу до приватного і сімейного життя. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, які повинні бути в першу чергу враховані судом, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до ч. ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст. 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч. 1 ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що має систематичний та постійних характер, та має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідачки, її поведінки, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері, як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню її малолітньої доньки [PERSON] . Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства та досліджені докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила інтерес до своєї малолітньої доньки, участі у її вихованні не приймає, життям дитини не цікавиться. Зокрема, відповідачка тривалий час не проявляє батьківської турботи відносно дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я доньки, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та взагалі не спілкується з нею. Як встановлено судом, [PERSON] не бажає спілкуватися з донькою, заперечень з приводу позбавлення її батьківських прав не висловлювала, що, на думку суду, є проявом свідомої байдужості як до подальшої долі власної дитини, так і до вирішення даного питання, при цьому позивачкою надано беззаперечні доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та її винної поведінки. За приписами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, згідно висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради надав від 09.06.2021 вихідний № 01-14/1928 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним, оскільки малолітньою дитиною опікується рідна бабуся, мати нею не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини (а.с. 32-33). Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги пояснення представника органу опіки та піклування у судовому засіданні щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, та обґрунтовано погоджується з висновком органу опіки та піклування Охтирської міської ради від 09.06.2021 вихідний № 01-14/1928, оскільки він містить дані, що об`єктивно характеризують відповідачку як особу, що за власним бажанням самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини. В п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На переконання суду відповідачка не бажає змінювати поведінку щодо дітей, натомість позивачка не чинить їй жодних перешкод у спілкуванні з дітьми. [PERSON] не бере участі у вихованні дітей по причині свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим зв`язок між матір`ю та донькою втрачено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що втручання у приватне та сімейне життя відповідачки у виді позбавлення її батьківських прав є винятково виправданим і необхідним заходом, беручи до уваги встановлені обставини справи, що узгоджується із положеннями діючого законодавства та відповідає якнайкращим інтересам дітей. Суд зазначає, що застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав слугуватиме захистом прав дітей у вирішенні життєвих питань та реалізації прав на гарантований державою соціальний захист. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці її право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] у разі зміни її поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно доньки, у зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved