Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

21.04.2021 представник Грицик О.Б. - адвокат Адвокатського об`єднання «Автопоміч» Коневалик А.В. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього в користь [PERSON] страхове відшкодування, пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 15550 грн. та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказує на те, що 06.12.2019 близько 20 год. 20 хв. в с. Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області від 30.03.2020р. про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження № 12019140000000857, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» згідно полісу № А02274599, [PERSON] , яка є сестрою загиблого [PERSON] , звернулась до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами від 13.08.2020р. про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з понесеними витратами на поховання в розмірі 15 550,00 грн. Листом вих. № 78 від 19.01.2021 р. Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» відмовило у виплаті відшкодування, мотивуючи свою відмову тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. [NUMBER] не настала. Дана відмова у виплаті відшкодування є безпідставною та такою що не базується на нормах Закону з наступних підстав. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов 'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов 'язана із смертю потерпілого». Пунктом 27.1. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. [PERSON] було понесено витрати на поховання брата в розмірі 15550,00 грн., що підтверджується Товарним чеком від 07.12.2019 р. та Квитанцією до прибуткового касового ордеру, виданими ФОП [PERSON] та Товарним чеком від 11.12.2019 p., виданим ФОП [PERSON] , а тому просить стягнути вказану суму з відповідача. 21.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач, зокрема, вказує на те, що дійсно цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в АСК «ОМЕГА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів № АО/2274599 від 27.11.2019 р. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області від 30.03.2020 р. про закриття кримінального провадження, на підставі висновку судової автотехнічної експертизи № 94 від 24.03.2020 р. встановлено, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на лежачого пішохода [PERSON] шляхом зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а також те, що в діях водія будь-яких невідповідностей вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди, не вбачається. Отже, в даному випадку має місце відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ct. 286 КК України, а саме відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими діями та наслідком. Натомість під час досудового розслідування встановлено, що місцем події є проїзна частина дороги Нижанковичі-Стрий поблизу м. Дрогобич; пішохідний перехід у місці ДТП відсутній, електричне освітлення дороги відсутнє. Наїзд автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з. [NUMBER] відбувся його передньою нижньою частиною, коли пішохід знаходився в горизонтальному(лежачому) положенні. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 359/2019 від 09.12.2019 p.. при токсикологічному дослідженні крові з трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт в концентрації 4.07 проміле, що відповідає тяжкому алкогольному отруєнню. Отже ДТП 06.12.2019 р. сталось з вини пішохода [PERSON] який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що підтверджено результатами експертних досліджень. Крім того, відсутність у водія [PERSON] технічної можливості уникнути даної ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив, проте не міг її відвернути. Отже матеріалами справи не встановлено, що дії водія [PERSON] були неправомірними та що наявний безпосередній причинний зв`язок між його діями і шкодою, завданою [PERSON] . При цьому в діях пішохода вбачається порушення вимог Правил дорожнього руху, потерпілий усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, тому підстави для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, відсутні. За змістом п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Враховуючи викладене, АСК «ОМЕГА» було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування по заявленому випадку. Також відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат у сумі 4200 грн, вважає цю суму неспівмірною зі складністю справи, доказів фактичного понесених витрат ( квитанцій про оплату, платіжних доручень) немає. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] подав заяву про проведення розгляду справи без участі представника ПрАТ «АСК «ОМЕГА». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що у позові слід відмовити з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, 06.12.2019 близько 20 год. 20 хв. в с. Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області від 30.03.2020р. про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження № 12019140000000857, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в АСК «ОМЕГА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2274599 від 27.11.2019 р. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі статтями 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області від 30.03.2020 р. про закриття кримінального провадження, на підставі висновку судової автотехнічної експертизи № 94 від 24.03.2020 р. встановлено, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на лежачого пішохода [PERSON] шляхом зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а також те, що в діях водія будь-яких невідповідностей вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди, не вбачається. Отже, в даному випадку має місце відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого cт. 286 КК України, а саме відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими діями та наслідком. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 359/2019 від 09.12.2019 p.. при токсикологічному дослідженні крові з трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт в концентрації 4.07 проміле, що відповідає тяжкому алкогольному отруєнню. За змістом пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Зважаючи на вище викладене, те що вини водія [PERSON] у скоєнні ДТП не встановлено, проте у діях [PERSON] є порушення Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП, під час якої останній помер, та враховуючи, що останній усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (перебування в горизонтальному положенні в непередбачуваному для цього місці в стані алкогольного сп`яніння), то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Крім того, відсутність у [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив проте не міг її відвернути. Зазначена правова позиція узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, що підтверджується постановою у справі № 532/1374/18 від 10.04.2020р. Що стосується відшкодування витрат на правничу допомогу, то такі також не підлягають до задоволення з огляду на таке. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4200,00 грн. по даній справі, позивачем долучено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №2584 від 12.05.2020 та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 4200 грн. Однак, в порушення вище вказаних вимог, позивачем не долучено Акту виконаних робіт та квитанції про сплату вказаних коштів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає що в частині стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 4200 грн. слід відмовити. За змістом ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, а позивача звільнено від сплати судового збору, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed