Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

21 грудня 2013 року помер батько позивача [PERSON], житель [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина на майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у с. Кропивна Золотоніського району Черкаської області, вул. Польова, 14, яку позивачка прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, оскільки померлий за життя склав 08 лютого 2008 року заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом він матиме право, заповідав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Проте [PERSON]. не може оформити право на спадщину, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, і за цих підстав нотаріус, постановою від 31.08.2016 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому [PERSON] змушена звернутись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Золотоніського району, на території якої знаходиться спадкове майно, так як дружина померлого та інша дочка відмовились від прийняння спадщини. У судове засідання позивач [PERSON]В не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд повністю їх задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву за вих. № 02-24/251 від 22.09.2016 року, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у сраві. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 221038 від 23.12.2013року) [PERSON]помер 21 грудня 2013 року. Відповідно до заповіту від 08.02.2008 року, посвідченого секретарем Кропивнянської сільскої ради за реєстровим № 90, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому і на що за законом він матиме право, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії І-СР № 326051 від 18.07.1974 року) та актового запису про шлюб № 127 від 28.02.2008 року, відповідно до якого [PERSON] після одруження змінила прізвище на Голиш, позивачка є дочкою [PERSON], що помер 21 грудня 2013 року. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.03.2014 року № 00013574605 [PERSON] після одруження змінила прізвище на Голиш. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 22.08.2016 року за вих. № 1214 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Кропвна Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 14, який побудований у 1974 році, рахується за [PERSON], [INFO], що помер 21.12.2013 року. Згідно з даними Технічного паспорта на житловий будинок садибного типу власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані у с. Кропивна Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 14, записаний [PERSON]. У судовому засіданні також встановлено, що за життя померлий [PERSON] не одержав свідоцтва про право власності на належний йому будинок з господарськими будівлями та спорудами. Вказаний житловий будинок був побудований в 1974 році, що стверджується даними технічного паспорта на житловий будинок садибного типу виданого Золотоніським відділком КП ЧООБТІ 11.10.2004 року та знаходиться на земельній ділянці площею 0,2623 га наданій для ведення особистого селянського господарства, що стверджується довідкою виданою [PERSON] сільрадою Золотоніського району. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зробив цього і [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з повідомлення завідувачої Золотоніською районною державною нотаріальною конторою від 07.09.2016 року за вих. № 918/01-16 після смерті [PERSON], що помер 21 грудня 2013 року заведена спадкова справа 11 лютого 2014 року. Підставою для її заведення були подані: заява про прийняття спадщини від дочки померлого [PERSON], що проживає у м. Черкаси, вул Калініна, 43, та заяви про відмову від прийняття спадщини від дочки [PERSON], жительки м. Черкаси, вул Калініна, 43, та дружини [PERSON], що проживає у [INFO]. 01 квітня 2015 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 06 вересня 2016 року на її ім`я видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Постановою про відмову у вичненні нотаріальної дії від 31.08.2016 року завідуюча Золотоніською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у с. Кропивна Золотоніського району Черкаської області, вул. Польова, 14, із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину у встановлений чинним законодавством термін відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved