Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Транс» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 грн., посилаючись на те, що 05.12.2013 р. в м. Харковісталася дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої її автомобіль [NUMBER] був пошкоджений автомобілем [NUMBER], що належав на праві власності ТОВ «ПЕГАС ТРАНС», яким керував його працівник - водій [PERSON]. Позивач зазначає, що у зв»язку з настанням страхового випадку страховою компанією ТДВ СК «КРЕДО» виплачено страхове відшкодування в сумі 18406 грн. Внаслідок зменшення суми страхового відшкодування на суму франшизи утворилась різниця між фактичним розміром завданої шкоди і розміром отриманого страхового відшкодування, яка склала 500 (пятсот) грн. 00 коп., яку і просить стягнути з відповідача. У судове засідання позивач не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2013 р. в м. Харкові на перехресті вулиць Котлова та 8-го березня сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу на праві власності легкового автомобіля [NUMBER] та вантажного автомобіля [NUMBER], що належав на праві власності ТОВ «ПЕГАС ТРАНС», яким керував його працівник - водій [PERSON]. В звязку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного позивачу автомобіля [NUMBER] [PERSON] завдано майнової шкоди (збитків). Відповідно до ч.1 ст. 1187 Цивільного Кодексу України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ч.1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення; Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М. від 27.122013 р. по справі № 642/11643/13-п, яка набрала законної сили [PERSON] було визнано винним у вчиненні 05.12.2013 р. адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягає в порушенні правил дорожнього руху, шо спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного Кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частиною 1 ст. 1192 Цивільного Кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 Цивільного Кодексу України до складу збитків відносяться втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно Звіту №453/12/2013 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту ДТЗ від 14.12.2013 р., складеного субєктом оціночної діяльності ТОВ «САТЕЛ ГРУПП», розмір матеріальних збитків від пошкодження належного позивачу на праві власності автомобіля [NUMBER] склав 18906 (вісімнадцять тисяч девятсот шість) грн. 94 коп. В звязку з настанням 05.12.2013 р. страхового випадку, ТДВ СК «КРЕДО» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 18406 (вісімнадцять тисяч чотириста шість) грн. 94 коп., зменшивши його початковий розмір, який дорівнював сумі 18906 (вісімнадцять тисяч девятсот шість) грн. 94 коп. на передбачений умовами договору страхування розмір франшизи в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., що підтверджується листом ТДВ СК «КРЕДО» від 22.01.2014 року. Згідно ч.1 ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою повільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач зверталася до відповідача з вимогою виплатити їй різницю між фактичним розміром завданої їй матеріальної шкоди і отриманим страховим відшкодуванням, яка дорівнює 500 (пятсот) грн. 00 коп., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але відповідач даної суми не сплатив. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Враховуючи викладене, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved