Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

20.05.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєві позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача понесені витрати на утримання квартири [ADDRESS] станом на 1 травня 2019 року у сумі 7 684,89 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . З осені 2013 року відповідач коштів для утримання квартири не надає, а з осені 2014 року до квартири не прибуває. Тобто відповідач як власник нерухомого майна не приймає будь-яких дій по утриманню житла. Позивач змушена проводити всі оплати у повному обсязі та вимушена звернутись до суду за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 11.06.2019 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 02.09.2019 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Однак, суд не приймає до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог та повертає її позивачу з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 та 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження ; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Як передбачено ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Однак до суду не надано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу, у зв`язку із чим суд не приймає її до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, розглядаючи вимоги викладені в позовній заяві від 20.05.2019 р. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] , співвласником якої згідно з рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.09.2015 року також являється відповідач [PERSON] . У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії довідок № 1954 та № 1953 від 14.07.2014 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІСКИМ». Співвласники квартири перебували у шлюбі з 10.08.1991 року, який розірвано 04.03.2014 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва. Згідно акту про не проживання, [PERSON] з осені 2014 року в кв. [ADDRESS] не проживає. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2018 року з [PERSON] стягнуто витрати понесені на утримання житла в розмірі 7576,07 грн., з яких: утримання житла за період з жовтня 2013р. по вересень 2017р. - 2338,52 грн.; послуги газопостачання за період з жовтня 2013р. по березень 2017р. - 4721,63 грн.; послуги водопостачання за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. - 353,69 грн.; послуги електропостачання за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. 162,23 грн. За період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року позивач понесла витрати на утримання квартири [ADDRESS] , а саме: - утримання квартири за період з жовтня 2017 р. по квітень 2019р. - 4 505,2 грн.; - за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з жовтня 2017р. по квітень 2018р. - 10867,57 грн. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом не визначені безпосередньо порядок та межі участі співвласників в утриманні майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, втім виходячи з загальних засад добросовісності, розумності та справедливості немає підстав вважати, що це звільняє співвласника від обов`язку прийняти участь у спільних витратах. За викладених обставин суд вважає за необхідне згідно ст. 8 ЦК України за аналогією закону застосувати положення ст. 360 ЦК України, що регулюють подібні за змістом правовідносини утримання майна, що перебуває у спільній частковій власності. При цьому виходячи з визначеної ст. ст.370, 372 ЦК України презумпції рівності прав співвласників у спільній сумісній власності відповідач зобов`язаний взяти участь у спільних витратах у розмірі 1/2 їх частини. Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання. Виходячи зі змісту статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Факт не проживання співвласника у будинку, не позбавляє його обов`язку з утримання спільного майна. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес). Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, які є об`єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, а також встановлено обов`язок відповідача брати участь у понесених витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина витрат,пов`язаних з утриманням спільного майна - 1/2 частки квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] ., у сумі 7684,89 гривень, з яких: утримання квартири за період з жовтня 2017 р. по квітень 2019р. - 2251,10 грн. (1/2 від 4 505,2 грн.); за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з жовтня 2017р. по квітень 2018р. - 5433,79 грн. (1/2 від 10867,57 грн.). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене та

Outcome: approved