Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

20.05.2015 р. позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 03.12.2011 р., о 10 год. 00 хв. у м. Львові на перехресті вул. Тобілевича-Федьковича сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), за участі двох транспортних засобів: Мазда 626 д.н.з ВС 7380 СМ під керуванням [PERSON], та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] [PERSON] постановою Городоцького районного суду Львівської області визнаний винним в ДТП, яка сталася 03.12.2011 р. Просить суд стягнути з [PERSON], 50 % суми сплаченого страхового відшкодування, яка складає 476 грн., 91 коп., та 50% вартості за проведення експертизи пошкодженого автомобіля в розмірі 175 грн., та судові витрати. Суд ухвалив у відповідності до ст. 158 ЦПК України розглядати справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цьогог Кодексу. У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи убачається, що 03.12.2011 року в м. Львів на перехресті вулиць Тобілевича-Федьковича трапилась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок ДТП, автомобіль марки «Фіат» отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, відомостями АІПС ДТП №8922945 від 03.12.211 р., (а.с.10). [PERSON] постановою Городоцького районного суду від 30.12.2011р. притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу (а.с.11). На момент ДТП між відповідачем та ПрАТ Українська-охоронно-страхова компанія» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/5035395 (а.с.12), яким було застраховано цивільну відповідальність [PERSON], перед третіми особами, при використанні транспортного засобу МАЗДА 626 д.н.з. [NUMBER]. На підставі експертного звіту (а.с.15-17) позивачем був складений страховий акт №9663 та розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого автомобіля та виплачено страхове відшкодування в розмірі 953 грн. 82 коп., та було сплачено послуги за проведення експертизи розміром 350 грн. (а.с.29-30). Позивач просить про стягнення 50% виплаченого страхового відшкодування, оскільки відповідно до ст. 38-1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що страхове відшкодування за шкоду заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування». Відповідно до тимчасового дозволу АА №852743, посвідчення [PERSON] отримано 05.09.2011 р., а ДТП сталася 03.12.2011 р., тобто на час вчинення ДТП водійський стаж [PERSON] складав менше ніж 3 місяці, що є меншим ніж зазначено в договорі (а.с.32). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст..993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон України), та в якому визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38). Відповідно до ст. 38-1 цього закону у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. За положеннями ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Юридична фірма «АІРЕС» слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved