Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

19 травня 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати Договір оренди землі (земельного паю) від 01.04.2011 року, укладений між [PERSON] та ФГ «[PERSON]», зареєстрований 17 травня 2012 року у відділі Держкомзему в Теплицькому районі Вінницької області за № 0523700040006026, зареєстрований державним реєстратором Бершадської районної адміністрації Вінницької області 23.07.2019 року за № 32551482, рішення про державну реєстрацію 25.07.2019 року № 47950356. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.04.2011 року між його матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , та відповідачем було укладено договір оренди землі (земельного паю) строком на 10 років. Після смерті матері [PERSON] , отримавши 09.07.2020 року свідоцтво про право на спадщину за законом, право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,1142 га, кадастровий номер 0523786000:01:000:0070 перейшло позивачеві [PERSON] . Будучи власником вказаної земельної ділянки, [PERSON] просив ФГ «[PERSON]» надати йому договір оренди землі, який уклала його матір з фермерським господарством, якого останнє не надало. Отримавши, в березні 2021 року у відділі Держгеокадастру у Теплицькому районі копію договору оренди земельної ділянки, позивачеві стало відомо, що договір було укладено 01.04.2011 року строком на 10 років. Також виявилось, що договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0523786000:01:000:0070, площею 4,1142 га, укладений між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» було зареєстровано ще раз, але вже після смерті [PERSON] , державним реєстратором Бершадської районної адміністрації 23.07.2019 року. Наміру укласти договір оренди землі на новий строк позивач не мав, тому звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою Теплицького районного суду від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, витребувано з відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі ( вул. Незалежності, 7, смт. Теплик) та у відповідача договір оренди землі, укладений між [PERSON] та в ФГ «[PERSON]» від 1 квітня 2011 року, зареєстрований 17 травня 2012 року у відділі Держгеокадастру в Теплицькому районі Вінницької області за № 0523700040006026. Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 11.08.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.00 год. 2 вересня 2021 року. Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 02.06.2021 року та 17.06.2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки 0523786000:01:000:0070, розташованої на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, загальною площею 4,1142 га, відмовити. Вказує, що Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0523786000:01:000:0070, розташованої на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, загальною площею 4,1142 га, укладений між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» (надалі - Договір) зареєстровано у відділі Держкомзему у Теплицькому районі 17 травня 2012 року за № 0523700040006062. Відповідно до умов Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації договору за актом приймання передачі. 17 травня 2012 року, після реєстрації Договору було складено Акт приймання-передачі об`єкта оренди згідно з яким [PERSON] передала, а ФГ «[PERSON]» прийняло в оренду вищезазначену земельну ділянку. Таким чином, на момент звернення до суду даний договір є чинним. Крім того, [PERSON] не довів, що ФГ «[PERSON]» ухилялось від своєчасної реєстрації вищезазначеного договору оренди землі після його укладення і підписання сторонами, намагаючись збільшити строк дії договору ще на один рік. Дане твердження [PERSON] спростовується письмовим доказом - Актом приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 0523786000:01:000:0070. 26.07.2021 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідачем було порушено ст. 25 Закону України «Про оренду землі», так як договір між позивачем та [PERSON] був укладений 01.04.2011 року, а державна реєстрація була проведена значно пізніше, що згідно з частиною першою статті 211 Земельного кодексу України є порушенням земельного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Тому просить розірвати договір оренди землі від 01.04.2011 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «[PERSON]», зареєстрований 17 травня 2012 року у відділі Держкомзему в Теплицькому районі Вінницької області за № 0523700040006026, зареєстрований державним реєстратором Бершадської районної адміністрації Вінницької області 23.07.2019 року за № 32551482, рішення про державну реєстрацію 25.07.2019 року № 47950356. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач та представник відповідача до суду не з`явилися, надіславши заяву про те, що не мають можливості взяти участь в розгляді справи, разом з тим, заперечують проти позову та вважають, що в позові має бути відмовлено. Заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить земельна ділянка площею 4,1142 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (а.с. 11). 01 квітня 2011 року між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» в особі голови [PERSON] було укладено договір оренди землі (земельного паю), відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка площею 4,1142 га строком на 10 років (а.с. 20-21). Державну реєстрацію даного договору оренди земельної ділянки було здійснено 17.05.2012 року у Відділі Держгеокадастру у Теплицькому районі, про що вчинено запис № 0523700040006062. Згідно акту прийому - передачі об`єкта оренди від 17.05.2012 року, який наявний в матеріалах реєстраційної справи № 0523786000:01:000:0070, що надана на виконання ухвали суду від 24.05.2021 року, земельну ділянку загальною площею 4,1142 га на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області передано [PERSON] орендареві ФГ «[PERSON]» 17.05.2012 року. Таким чином, судом встановлено, що використовувати орендовану земельну ділянку відповідач розпочав після державної реєстрації договору оренди, тобто з 17.05.2012 року. Позивачем та його представником не доведено в судовому засіданні та не надано переконливих доказів того, що дану земельну ділянку орендар отримав у користування з дня підписання договору, тобто з 01.04.2011 року. Строк договору оренди земельної ділянки укладений 01.04.2011 року між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» в особі голови [PERSON], зареєстрованого у відділі Держгеокадастру у Теплицькому районі 17.05.2012 року, закінчується 17.05.2022 року. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини щодо оренди землі, є Закон України «Про оренду землі». За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України «Про оренду землі». Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Отже, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 20 січня 2016 року № 6-1998цс15 та № 6-1980цс15. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи договір оренди землі від 01.04.2011 року сторони на власний розсуд погодили його умови. Відповідно до п. 38 Договору оренди землі від 01.04.2011 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. В позовній заяві позивач як на підставу для розірвання договору оренди землі посилається на те, що строк зазначеного договору оренди землі повинен був припинитися у зв`язку з його закінченням 01 квітня 2021 року. Відповідно до п.20 договору оренди землі від 01.04.2011 року згідно з цим передача земельної ділянки здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації цього Договору за актом приймання-передачі. Отже, укладаючи договір оренди землі від 01.04.2011 року, сторони домовилися про відповідальність, яка настає за невиконання умов договору. Крім того, слід зазначити, що 17.05.2012 року відповідачем ФГ «[PERSON]» було здійснено реєстрацію договору оренди землі № 0523700040006062 від 17.05.2012 року. Суд вважає, що позивачем не доведено наявність істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні, до 2020 року включно орендодавець вчасно отримував орендну плату від ФГ «[PERSON]», жодних претензій до відповідача не пред`являв, в тому числі і зауважень з приводу несвоєчасної державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між сторонами. Крім того, зважаючи на погоджені сторонами умови договору, які викладенні в п. 15-20 цього договору, договором не передбачено випадку розірвання вказаного договору в односторонньому порядку на вимогу орендодавця у разі невиконання орендарем свого обов`язку зареєструвати Договір у день його укладення, а тому вимоги позивача про розірвання договору оренди з цих підстав задоволенню не підлягають. Щодо доводів позивача про те, що відповідачем було порушено ст. 25 Закону України «Про оренду землі», так як договір між позивачем та відповідачем був укладений 01.04.2011 року, а державна реєстрація була проведена лише 17.05.2012 року, що згідно з частиною першою статті 211 Земельного кодексу України є порушенням земельного законодавства та є підставою для дострокового розірвання спірного договору оренди, суд зазначає наступне. За змістом статті 25 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України. Згідно п. 43 Договору останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок. Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким позовом у разі, якщо є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 322/1178/17 Провадження № 14-338цс19. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 14 серпня 2019 року Справа № 910/8819/18. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За приписами, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що Державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 01.04.2011 року, було здійснено 17.05.2012 року у відділі Держкомзему у Теплицькому районі, про що вчинено запис №0523700040006062. Позивач у цій справі не довів, що не проведення державної реєстрації договору оренди, передбаченого ст. 25 Закону України «Про оренду землі», є істотним порушенням умов Договору та земельного законодавства, оскільки позбавляє позивача значною мірою того, на що він розраховував при його укладенні. Відповідач у своєму відзиві вказує, що позивачем не доведено факту навмисного ухиляння від своєчасної реєстрації Договору. Суду не надано доказів про умисну бездіяльність відповідача в даному випадку. Суд також бере до уваги ту обставину, що ані договором, ані законом безпосередньо на відповідача обов`язок реєстрації договору не покладений. Отже й сам позивач мав можливість вчинити вказані дії за рахунок орендаря, чого він не зробив. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі (земельного паю) та повернення позивачу спірної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed