Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

21.01.2020 року [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник - матір [PERSON] , звернулися в суд із заявою, де заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що з початку 2004 року по початок 2018 року вона, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За цей період, [INFO] , у них з [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.02.2005 року. Зазначає, що з початку 2018 року вони з [PERSON] не проживають разом, будь-які сімейні відносини не підтримують. Причиною розриву відносин стали постійні незгоди в сім`ї та сварки, які здебільшого супроводжувалися перебуванням [PERSON] в стані сильного алкогольного сп`яніння. Ці сварки швидко набули постійного характеру та переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною та врешті решт дійшла до завдання побоїв їй та дитині. У зв`язку з цим, вони перестали проживати разом, однак [PERSON] продовжував навідуватися до її житла, вчиняти скандали біля квартири. Він почав погрожувати їй та її рідним фізичною розправою, намагався зламати двері в квартирі, переслідував біля роботи, тощо. У грудні 2018 року [PERSON] намагався зламати інструментами двері в квартирі, де вони з сином проживали (яка належить на праві власності її батьку) та голосно погрожував її вбити. З цього приводу вона звернулася до Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області (талон-повідомлення № 4259 від 06.12.2018 року). Однак, навіть після її звернення в поліцію він продовжував їй погрожувати дзвінками по телефону та переслідувати її по місту. Через пережитий стрес вона на деякий час була госпіталізована до неврологічного відділення Ужгородської міської клінічної лікарні. Заявник вказує, що 14.03.2019 року [PERSON] підстеріг її біля місця роботи в АТ «Комінвестбанк» по вул. Л. Толстого, 40, в м. Ужгороді, де він погрожував їй вбивством за допомогою канцелярського ножа. Того ж дня, 14.03.2019 року, вона звернулася до начальника Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Мацоли В.В. із заявою про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України - погроза вбивством. У зв`язку з бездіяльністю поліції, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.04.2019 року у справі № 308/2923/19, уповноважених осіб Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області було зобов`язано невідкладно внести відомості за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Вказує, що невдовзі після вищеописаних подій, вони з сином на певний час переїхали проживати до її батьків за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] і там знайшов їх, та декілька разів посеред ночі навідувався до будинку, розливав чиюсь кров на подвір`ї, вчиняв безлади, тощо. Через таке тривале психологічне насильство, вони з сином змушені були виїхати за кордон, де і проживають по сьогоднішній день. При цьому, від [PERSON] на її адресу та членів його родини постійно надходять погрози вбивством, як в телефонних розмовах, так і в текстових повідомленнях. За твердженням заявника, такі обставини, зумовлюють необхідність видачі обмежувального припису, у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо неї - [PERSON] , як постраждалої від домашнього насильства [PERSON] . Крім того, заявник зазначає, що її син [PERSON] , за час спільного проживання з батьком постійно потерпав від психологічного насильства, яке полягало у образах, насмішках та зневажливому ставленні з боку батька, а також у зв`язку з тим, що він був свідком постійних сварок та знущання [PERSON] над нею. Від виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] майже завжди ухилявся, а з моменту погіршення сімейних відносин і по сьогоднішній день [PERSON] жодним чином не підтримує їх з сином матеріально. У зв`язку з цим, в липні 2019 року, вона звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. 23.07.2019 року Ужгородським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Однак, до сьогоднішнього дня, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів та жодним чином не бере участі у вихованні дитини та не підтримує матеріально. Навпаки, станом на сьогодні, [PERSON] продовжує переслідувати дитину шляхом постійних телефонних дзвінків та повідомлень з погрозами, що підтверджується відповідними скріншотами. Такі обставини, на думку заявника, зумовлюють необхідність видачі обмежувального припису, у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо її сина - [PERSON] , як дитини, постраждалої від домашнього насильства [PERSON] . Оскільки насильство щодо неї та її сина триває вже більше двох років, заявник вважає за необхідне просити суд застосувати обмежувальний припис на строк в шість місяців з правом подальшого продовження його дії. Разом з тим, заявник вважає за необхідне просити суд проінформувати про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] уповноважені підрозділи Ужгородського районного відділення поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради для взяття [PERSON] на профілактичний облік та проведення з ним профілактичної роботи. Як зауважує заявник, спільне перебування в суді з [PERSON] може становити реальну загрозу подальшого насильства щодо неї та дитини, а тому просить розглядати справу без її участі. На підставі викладеного, заявник просить суд: видати обмежувальний припис [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на строк шість місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ); особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборони наближатися на п`ятдесят метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), зокрема: квартири за адресою: [ADDRESS] ; будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку окремого провадження та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.01.2021 року о 15.15 год. у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому у заяві про видачу обмежувального припису просить розглянути справу без її участі у відповідності до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, оскільки її участь може становити реальну загрозу подальшого насильства щодо неї та дитини. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання тексту судової повістки у вигляді SMS-повідомлення, що доставлено одержувачу 22.01.2021 року, а також телефонограмою у відповідності до приписів ч. 9 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заявника та заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та [INFO] у них народилася дитина - син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.02.2005 року. Як зазначає заявник у своїй заяві, з початку 2018 року вони з [PERSON] не проживають разом, будь-які сімейні відносини не підтримують, причиною чого стали постійні незгоди в сім`ї та сварки. У зв`язку з цим, вони перестали проживати разом, однак [PERSON] продовжував навідуватися до її житла, вчиняти скандали біля квартири, погрожувати їй та її рідним фізичною розправою, намагався зламати двері в квартирі, переслідував біля роботи. У зв`язку з тим, що у грудні 2018 року [PERSON] намагався вломитися у квартиру за місцем її проживання: [ADDRESS] , де вона проживає разом з сином, та погрожував її вбити, заявник звернулася до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується талоном-повідомленням № 4259 від 06.12.2018 року. Крім того, 14.03.2019 року заявник звернулася до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомила, що [PERSON] підстеріг її біля місця роботи в АТ «Комінвестбанк» за адресою: вул. Л. Толстого, 40, м. Ужгороді, де погрожував їй вбивством за допомогою канцелярського ножа, що підтверджується талоном-повідомленням № 630 від 14.03.2019 року. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.04.2019 року (справа № 308/2923/19) зобов`язано уповноважених осіб Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області невідкладно внести відомості за заявою [PERSON] про кримінальне правопорушення від 14.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. За твердженням заявника, у подальшому вона з сином на певний час переїхали проживати до її батьків за адресою: [ADDRESS] , однак, [PERSON] там знайшов їх, та декілька разів посеред ночі навідувався до будинку, розливав чиюсь кров на подвір`ї, вчиняв безлади, у зв`язку з цим через таке тривале психологічне насильство вона з сином змушені були виїхати за кордон, при цьому, від [PERSON] на її адресу та членів її родини постійно надходять погрози вбивством, як в телефонних розмовах, так і в текстових повідомленнях. 03.07.2019 року заявник звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини та 23.07.2019 року судом видано судовий наказ (справа № 308/7523/19) про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Як зауважує заявник, станом на сьогодні [PERSON] продовжує переслідувати їх спільну дитину шляхом постійних телефонних дзвінків та повідомлень з погрозами, на підтвердження чого надано відповідні скріншоти, які досліджено судом. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які мають спільну дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , заявник посилається на те, що останнім вчинялися та вчиняються щодо заявника та їх спільної дитини психологічне насильство. Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені [PERSON] у заяві обставини, дії [PERSON] по відношенню до заявника та їх спільного сина є проявом психологічного насильства. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). З матеріалів справи вбачається, що заявник та її дитина є постраждалими від дій заінтересованої особи, що мають ознаки домашнього насильства. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Суд розцінює вищенаведені дії [PERSON] по відношенню до [PERSON] та сина [PERSON] як прояв психологічного насильства. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру щодо заявника та їх дитини, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Outcome: approved