overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

21.10.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 01.01.2007 в розмірі 6168379,36 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 01.01.2007 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 850000 грн. з кінцевим терміном повернення позики та відсотків від суми позики, що становлять 127500 грн. не пізніше 31.12.2007 року. 25.12.2010, 20.11.2012 та 12.10.2015 відповідач в розрахунок погашення пені по договору позики передав позивачу грошові кошти на загальну суму 24000 грн., про що між сторонами були складені відповідні розписки. На теперішній час відповідачем [PERSON] боргові зобов'язання не виконані та він всіляко ухиляється від сплати боргу, уникає зустрічей та не відповідає на телефоні дзвінки. Заборгованість відповідача [PERSON] станом на 20.10.2016 становить 6168379,36 грн. та складається з наступних сум: 977500 грн. - сума основного боргу; 258381 грн. - 3% річних; 3036425,30 грн. - пеня; 1896073,06 грн. - інфляційних витрат. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.01.2007 в розмірі 6168379,36 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] заборгованість заборгованість за договором позики від 01.01.2007 в розмірі 6168379,36 грн. На підставі ст.ст.526, 611, 625 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

21.10.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,2106 га., кадастровий номер 12:218:870:00:01:006:0021, у звязку з прийняттям спадщини після баби [PERSON], померлої 11.06.2008, як за спадкоємцем за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що її бабі [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ДП №116555 від 24.02.2004, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,2106 га., кадастровий номер 12:218:870:00:01:006:0021. 11.06.2008 [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй вищевказану земельну ділянку. Ще при житті [PERSON] було складено заповіт, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.05.2015 було встановлено факт приналежності позивачу [PERSON] даного заповіту, оскільки в ньому невірно було вказано її прізвище. Отримавши вищевказане рішення суду, позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після баби [PERSON] померлої 11.06.2008, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом мені їй було відмовлено, оскільки нею було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для отримання спадщини, у звязку з чим позивачу було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,2106 га., кадастровий номер 12:218:870:00:01:006:0021, у звязку з прийняттям спадщини після баби [PERSON], померлої 11.06.2008, як за спадкоємцем за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просять суд розглядати справу за її відсутності. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, на підставі ст.ст.1222, 1223 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

21.10.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона, перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.12.2011. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач [PERSON]в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с.4. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

21.10.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №52 в будинку №1 по вул. Маршака в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують, що згідно свідоцтва №Т565А від 01.06.2007, вони є власниками квартири [ADDRESS]. В даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з квітня 2013 року в зазначеній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачам не відомо. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не зявлявся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачам [PERSON] та [PERSON] у здійсненні їхнього права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №52 в будинку №1 по вул. Маршака в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивачів, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.9, 13). У вищевказаній квартирі зареєстрований член їхньої сімї відповідач [PERSON] (а.с.12), який, згідно акту ТОВ «УЮТ-2011», з квітня 2013 року в зазначеній квартирі не проживає (а.с.11). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №52 в будинку №1 по вул. Маршака в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

21.10.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують, що вони, згідно свідоцтва №Т-467 про право власності на житло від 12.12.2002, є власниками квартири [ADDRESS]. В даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON], який з 2012 року в зазначеній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачам не відомо. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не з'являвся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] [PERSON] фактично в домоволодінні не проживає, комунальні платежі, які нараховуються на нього не сплачує, тим самим перешкоджає позивачам у здійсненні їх права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати [PERSON] [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивачів, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], - а.с.6. У вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON], який згідно акту від 31.08.2016, з 2012 року в зазначеній квартирі не проживає, - а.с.4. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності на своє майно. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі ст.391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

21.10.2016 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 21.09.1996 вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, через різні інтереси, погляди на життя, прав та обовязки, із-за чого виникали суперечки та сварки, спільне життя стало неможливим. Більше шести місяців він зібрав всі речі та пішов з сімї, живуть окремо, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Спору щодо поділу майна не має. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.09.1996, який зареєстрований Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1352. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, дитина мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

21.10.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно. 13.12.2016 р. позивач подала до суду уточнену заяву (а.с. 25), в якій просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей та заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач надав заяву (а.с. 25), в якій визнав уточнені позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутності. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності незявившихся сторін. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі до 11.03.2013 р. (а.с. 4-5), мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7), які мешкають з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дітей. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дітей При цьому суд бере до уваги і визнання уточненого позову відповідачем (а.с. 25). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

21.10.2016 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла заява [PERSON] (а.с. 2-3 об.), яка була уточнена (а.с. 33-35), в якій вона просить встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], померлий [INFO]., є рідним батьком [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], а вона є його [PERSON] рідною донькою, посилаючись на те, що за життя її батько [PERSON] склав на користь [PERSON] заповіт; 01.09.2001 р. заявник вийшла заміж, змінивши прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». [INFO]. батько помер, після його смерті відкрилась спадщина, але у оформленні спадщини їй відмовлено в зв'язку з тим, що у них з батьком виникли розбіжності у написанні прізвища, а саме: у батька прізвище «[PERSON]», у неї «[PERSON]». В судове засідання заявник та її представник не з'явились, надали до суду заяви про те, що просять розглянути заяву у їх відсутність, підтримали заявлені вимоги, та просять їх задовольнити (а.с. 64, 66). Заінтересована особа до суду не з'явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення уточненої заяви (а.с. 42). Судом винесено ухвалу про розгляд справі у відсутності нез?явившихся учасників судового розгляду. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 8). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON]. (а.с. 19). В видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено в зв'язку з тим, що у них з батьком виникли розбіжності у написанні прізвища (а.с. 10, 60). Докази на а.с. 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 43-60, 69 свідчать, що [PERSON]., [INFO], є рідною донькою [PERSON], померлого [INFO]. і єдиною спадкоємицею, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 та ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

21.10.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2013р., одруження було зареєстровано виконкомом Миколаївської міської ради Донецької обл., актовий запис № 42.\~ Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені з січня 2016 року. Причиною розпаду сімї стали розбіжності і погляди на сімейне життя, втрата взаємоповаги один до одного.\~Спору про поділ майна не має. Просить суд\~ розірвати шлюб, місце мешкання дитини визначити разом з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю,\~ просила позов задовольнити, у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але, будучи допитаний у якості відповідача в порядку окремого доручення за місцем свого мешкання Шевченківським районним судом Харківської області, позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Іванова) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 26.07.2013р., одруження зареєстровано Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис № 42 (а.с.3),\~є батьками неповнолітньої дитини\~ [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, зазначила у позовній заяві про те, що вона не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем, просить строк на примирення не надавати. Згідно зі ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, згідно діючого законодавства, суд не може примусити позивача зберегти сімю, оскільки це є порушенням її прав на особисту свободу. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї [PERSON] неможливе. Після розірвання шлюбу\~ [PERSON] залишити прізвище «Буряк». Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO], на вихованні матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

21.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що 12.10.1995 року помер його дід [PERSON], який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований [INFO], на території Ширмівської сільської ради Погребищенського району. Відповідно після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме сертифікат на земельну частку (пай), площею 2,84 га, сертифікат серії ВН № 0172084, на яке має право заявник [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за заповітом від 20.10.1991 року. [PERSON] від належної їй частки спадкового майна (а.с. 8). Проте заявник [PERSON], не має змоги оформити свої спадкові права на це майно, оскільки в правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про смерть його дід записаний як «Фіщук Михайло Арсеньович», а в сертифікаті про право власності на земельну частку (пай) записаний як «Фещук Михайло Арсеньович» . В зв'язку з невідповідністю зазначених записів заявник [PERSON], не має змоги оформити спадщину за заповітом. Той факт, що вказаний документ належить [PERSON], підтверджується свідоцтвом про його смерть та заповітом (а.с. 5-6). Заявник [PERSON], в судове засідання не зявився, направив до суду телефонограму в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та просив позов задовольнити. Представник заінтересованої особи Ширмівської сільської ради в судове засідання не зявився, просив розгляд справи провести у його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву № 514 від 28.10.2016 року, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено що, [PERSON], [INFO] є рідним внуком [PERSON], який помер 12.10.1995р., та встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0172084 видане Погребищенською РДА, 2 квітня 1997 року, який видано на імя «Фещук Михайло Арсеньович», дійсно належить «Фіщуку Михайлу Арсеньовичу», який помер 12.10.1995 року, іншого порядку встановлення цих фактів законом не передбачено, що не дає можливості заявнику реалізувати свої права, то його необхідно встановити на підставі ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved