Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач вказуює, що він є власником вказаного житлового будинку. У даному будинку відсутнє опалення, газо- та водопостачання, водовідведення, енергопостачання відключено з 2010 року. При детальному обстежені будинків 16.06.2013 та 27.01.2014 року жодних жильців або їх речей не виявлено. Через наявність у відповідача реєстрації, власник не має можливості розпорядитися будинком, що належить йому на праві власності. Вважає, що порушено його право, а тому звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить задовольнити його в повному обсязі, з зазначених вище підстав. Вважає, що порушено його право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Просить захистити своє право власності, і визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачки з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Згідно з вимогами ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, використовують його для особистого проживання та проживання членів сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст.319 ч.1 ЦК України власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] в якій зареєстрована відповідачка. З 26 серпня 2008 року в квартирі зареєстрована відповідачка. Згідно актів обстеження від 16.06.2013 та 27.01.2014 підтверджується, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає більше пів року. Відповідач не працює у позивача, будинок не знаходиться в спільній власності позивача та відповідача. За таких обставин, права позивача, як власника будинку порушені, вони потребують захисту, оскільки з урахуванням зареєстрованого відповідача, не має можливості розпорядитися своїм майном. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Вимога позивача про зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою, не підлягає до задоволення, оскільки згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» безпосередньо саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: partial