Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

20 серпня 2015 року представник позивача [PERSON] звернувся із вказаним позовом до суду. Свої позовні вимоги обґрунтував тим,\~ що 26 серпня 1967 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 07 червня 2009 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу, якої зокрема, входить домоволодіння розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91, власником якого він був на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.1980 року виданого Самарським районним відділом комунального господарства. На час відкриття спадщини разом з [PERSON] у домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91 постійно проживала його дружина [PERSON] та його син [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не заявляли про відмову від спадщини після смерті [PERSON] та вважаються такими, що прийняли спадщину. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. У 2015 році [PERSON] звернулася до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91. 31 липня 2015 року постановою державного нотаріуса дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91 після смерті 07.06.2009 року чоловіка [PERSON] з підстав відсутності у [PERSON] правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями на імя спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку загальною площею 87,7 кв.м. з господарсько-побутовими будівлями розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91, який складався із: літ. А-1 житловий будинок, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення та розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91було втрачено та відновити його на даний час не можливо. На підставі викладеного просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 07.06.2009 року право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91, що розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м. та складається з: А-1 житловий будинок загальною площею 87,7 кв.м, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення (а.с.112-115). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа -\~ Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове не зявилися, надали заяву з прохання слухати справу без їх участі та надали копії спадкових справ після смерті [PERSON] (а.с.26-55). Вислухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. 26 серпня 1967 року [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO] після чого змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 серпня 1967 року, серії VIII-УР № 170901, актовий запис № 1227 (а.с.10). В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії III-КИ № 421314 від 22 вересня 1981 року, актовий запис 805 (а.с.15). З відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради вид 15.07.2015 року №8076 вбачається, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.1980 року виданого Самарським районним відділом комунального господарства згідно рішення виконкому Самарської районної Ради народних депутатів №769 від 18.07.1980 року, зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу №284 за реєстровим №43 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Новгородська, 91 (а.с.17). Із технічно паспорту на житловий дім по вулиці Новгородській №91 в м. Дніпропетровську вбачається, що він складається із: літ. А-1 житловий будинок, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення та розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м. (а.с.18-21). 07 червня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № І-КИ № 289228, виданого 09 червня 2009 року, актовий запис № 577 (а.с.11). [PERSON] станом на 07.06.2009 року на день смерті [PERSON] проживала разом з ним та їхнім сином [PERSON] за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Новгородська, 91, що підтверджується довідкою про склад сімї виданою головою територіального комітету ж/м Шевченко від 20.08.2015 року (а.с.12). Із наданої Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №537/09 відкритої на майно [PERSON], який помер 07.06.2009 року вбачається, що з заявою від 12.09.2009 року про відмову від належної частки спадщини на користь [PERSON] звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 28). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31.07.2015р. державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вул. Новгородська, 91 в м. Дніпропетровськ, після смерті [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с.16). Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить до наступного. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням ст. 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Змістом ст. 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України\~ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] була дружиною [PERSON] та проживали разом з ним, всі спадкоємці відмовилися від належної їм за законом частки спадщини на користь [PERSON], а документи на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91 було втрачено та відновити його не можливо суд вваж є що [PERSON] в порядку спадкування за законом успадкувала домоволодіння. Так, ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. \~В силу ч. 3 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved