Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,\~посилаючись на\~те,\~що він є власником земельних ділянок під кадастровими номерами 6825586000:02:001:0882 площею 1,5362 га та 6825586000:02:001:0576 площею 1,2546 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Шепетівської міської ради. В 2011 році між ним та ТОВ «Єлисейські поля» укладено договори оренди належних йому земельних ділянок. Вказував, що вказані договори оренди землі він не підписував і не мав наміру на їх укладення, про існування договорів дізнався в квітні 2020 року. Крім того, тоді ж дізнався про наявність додаткових угод до цих договорів оренди від 01.12.2016, згідно з якими строк дії оренди продовжено до 01.12.2036р. Вказував, що вказані додаткові угоди до договорів оренди землі він також не підписував і не мав наміру на їх укладення. Ураховуючи викладене, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні належними йому\~земельними ділянками\~під кадастровими\~номерами 6825586000:02:001:0882\~площею 1,5362\~га та\~6825586000:02:001:0576\~площею 1,2546\~га шляхом\~витребування їх\~у Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Єлисейські\~поля» та\~повернення власнику, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. В подальшому, після проведення судової почеркознавчої експертизи, у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, надавши суду докази в обґрунтування стягнення з відповідача судових витрат. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля» у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відсутні докази того, що позивач не підписував договори оренди та додаткові угоди до них, натомість є докази отримання ним тривалого часу орендної плати за належні йому земельні ділянки, що виключає можливість повернення йому землі до закінчення дії договорів. Крім того, просив застосувати до спірних правовідносин інститут позовної давності та відмовити у задоволенні позову через пропуск позовної давності. Після проведення судової почеркознавчої експертизи, представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.03.2021 року. За клопотанням представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 24.03.2021. 23.03.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов. 24.03.2021 від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке він у підготовчому судовому засіданні просив залишити без розгляду через визнання представником відповідача обставин того, що позивач не підписував договори оренди та додаткові угоди до них. За клопотанням сторін підготовче судове засідання відкладено на 02.04.2021 та у подальшому за клопотанням представника відповідача відкладено на 15.04.2021. 15.04.2021 від представника позивача надійшов орієнтовний розрахунок судових витрат у справі. Ухвалою суду від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 13.05.2021 року. 13.05.2021 суд допитав свідків, дослідив оригінали договорів оренди та додаткових угод, після чого представник відповідача відмовився від визнання у підготовчому судовому засіданні обставин непідписання позивачем договорів оренди та додаткових угод до них. Згідно з ч. 2 ст. 82 ЦПК України суд не прийняв відмову від визнання обставин, оскільки представник відповідача не довів, що визнав обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини або у результаті зловмисної домовленості представника з другою стороною. У зв`язку з відмовою представника відповідача від визнання обставин непідписання позивачем договорів оренди та додаткових угод до них, представник позивача просив відкласти судове засідання для підготовки клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та судове засідання відкладено на 21.05.2021. 21.05.2021 від представника відповідача адвоката Макаренка І.Я. надійшла заява про відвід судді та у судове засідання він не з`явився. Ухвалою суду від 21.05.2021 у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. 21.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. 21.05.2021 у судовому засіданні від позивача відібрані експериментальні зразки підпису та ухвалою суду від 21.05.2021 у справі призначена судова почеркознавча експертиза, судове засідання відкладено на 30.07.2021. 02.06.2021 з Київського НДІСЕ надійшло клопотання про оплату експертизи та надання вільних зразків почерку позивача. 10.06.2021 від представника позивача надійшла квитанція про оплату за експертизу та документи з вільними зразками почерку позивача, які цього ж дня направлені до експертної установи. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 30.08.2021 та у подальшому за клопотанням обох представників та їх неявкою - на 29.09.2021, 29.10.2021. 08.10.2021 на адресу суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи з матеріалами цивільної справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо законності передання в оренду земельних ділянок, витребування їх та повернення на користь власника, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 313985 від 12.08.2008 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,5362 га, кадастровий номер 6825586000:02:001:0882, яка знаходиться на території Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 313984 від 12.08.2008 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,2546 га, кадастровий номер 6825586000:02:001:0576, яка знаходиться на території Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 23.05.2013 року за земельною ділянкою кадастровий номер 6825586000:02:001:0882 державним реєстратором зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 01.03.2011 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Єлисейські поля», та додаткової угоди від 01.12.2016, строком до 01.12.2036, з правом пролонгації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 23.05.2013 року за земельною ділянкою кадастровий номер 6825586000:02:001:0576 державним реєстратором зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 01.03.2011 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Єлисейські поля», та додаткової угоди від 01.12.2016, строком до 01.12.2036, з правом пролонгації. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 07.10.2021 року № 1574/1575/21-26, підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець»: у договорах оренди землі під кадастровими номерами 6825586000:02:001:0882 площею 1,5362 га та 6825586000:02:001:0576 площею 1,2546 га від 01.03.2011 року, та додаткових угодах від 01.12.2016 до договорів оренди земельних ділянок про продовження строку дії оренди зазначених земельних ділянок, які укладено між [PERSON] , як орендодавцем, з однієї сторони та ТОВ «Єлисейські поля», як орендарем, з другої сторони, виконані не самим [PERSON] , а іншою особою. Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: копіями державних актів на право власності на земельну ділянку від 12.08.2008 року; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.06.2017, 30.05.2017, оригіналами договорів оренди землі від 01.03.2011, оригіналами додаткових угод до договору оренди земельних ділянок від 01.12.2016, висновком судової почеркознавчої експертизи від 07.10.2021р. 4. Норми права, які застосував суд. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 5. Оцінка суду. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] звернувся з вимогою витребувати у відповідача спірні земельні ділянки та повернути йому, як їх власнику, посилаючись на те, що договори оренди та додаткові угоди до них він не підписував, умови їх не погоджував, користування належними йому земельними ділянками відповідачем без договірних відносин є незаконним. Як встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи та підтверджується поясненнями свідка [PERSON] , договори оренди землі під кадастровими номерами 6825586000:02:001:0882 площею 1,5362 га та 6825586000:02:001:0576 площею 1,2546 га від 01.03.2011 року, та додаткові угоди від 01.12.2016 до договорів оренди земельних ділянок про продовження строку дії оренди зазначених земельних ділянок позивач не підписував та, відповідно, з істотними умовами цих договорів не погоджувався. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. Оскільки договори оренди землі під кадастровими номерами 6825586000:02:001:0882 площею 1,5362 га та 6825586000:02:001:0576 площею 1,2546 га від 01.03.2011 року, та додаткові угоди від 01.12.2016 до договорів оренди земельних ділянок про продовження строку дії оренди зазначених земельних ділянок позивач не підписував, тобто наявний факт відсутності волевиявлення [PERSON] (орендодавця) на укладення договорів оренди землі на умовах, що в них викладені, суд дійшов висновку, що вказані договори оренди та додаткові угоди до них є неукладеними. Пояснення свідка [PERSON] , яка працює помічником керівника ТОВ «Єлисейські поля» про те, що вона не бачила, як [PERSON] підписував договори оренди та додаткові угоди до них, але факт підписання ним додаткових угод визнала в телефонному режимі його дружина [PERSON] суд оцінює критично, оскільки такі пояснення суперечать поясненням свідка [PERSON] , яка цей факт у судовому засіданні не визнала та висновку судової почеркознавчої експертизи, якою встановлено, що позивач жодних договорів оренди та додаткових угод до них не підписував. За відсутності волевиявлення позивача на укладення договорів оренди належних йому земельних ділянок, не має правового значення у цій справі той факт, що відповідачем сплачувалася орендна плата. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Більш того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, що виключає можливість застосування інституту позовної давності до спірних правовідносин. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). Оскільки земельні ділянки вибули з володіння власника незаконно, тобто не з його волі, підстава набуття спірних земельних ділянок відповідачем внаслідок неукладених договорів оренди відпала, у зв`язку з чим земельні ділянки підлягають витребуванню у відповідача та поверненню власнику. Таким чином, позовна вимога власника земельних ділянок [PERSON] про усунення перешкод у користуванні належними йому земельними ділянками під кадастровими номерами 6825586000:02:001:0882 площею 1,5362 га та 6825586000:02:001:0576 площею 1,2546 га шляхом витребування їх у Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля» та повернення власнику підлягає задоволенню. При виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~врахував висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постанові Верховного\~Суду від\~15.09.2021р.\~(справа\~№ 125/1857/18). 6.Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. та витрати, які позивач поніс на проведення експертизи у сумі 4461,86 грн. Згідно договору\~про надання\~правничої допомоги\~від 10.02.2021,\~правничу допомогу\~для позивача\~надавав адвокат\~Янцеловський М.Ф.,\~який подав\~суду детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснення\~ним витрат,\~необхідних для\~надання допомоги. Виконуючи умови цієї угоди, відповідно до наданого суду розрахунку вартості виконаних робіт, адвокат надавав правову допомогу під час судового розгляду, готував цивільний позов, брав участь у судових засіданнях тощо. Відповідно до ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та не доводив суду їх неспівмірність, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн є доведеними, а тому підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі.

Outcome: approved