Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача: До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 18 липня 2018\~року надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є рідною донькою позивача, з 1994 року та до теперішнього часу зареєстрована в указаній квартирі. Однак відповідач з 1998\~року у вказаній квартирі не проживає, оскільки виїхала за межі України, підтвердженням чого є акт КСН «Шевченківський» від 12 липня 2018 року № 24. На теперішній час позивач як власник квартири бажає скористатися своїм правом та оформити субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки є пенсіонером та не має фінансової можливості нести тягар утримання майна у повному обсязі, проте позбавлена такої можливості, оскільки у цій квартирі зареєстрована відповідач, яка там не проживає. Посилаючись на викладені обставини та положення ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила. 2. заяви і клопотання: заява представника\~позивача [PERSON] [PERSON] від 28 вересня 2018 року про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі. заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без її участі, посилання на те, що вона справді в указаній квартирі не проживає з 1998 року, на теперішній час проживає у Греції, не має можливості приїхати до України, визнає позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти задоволення вимог. заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про відмову від допиту заявлених свідків. 3. процесуальні дії суду: Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 липня 2018 року про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності у місці постійного проживання більше ніж один рік. 4. фактичні обставини справи, установлені судом: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 28 вересня 1973 року серії 1-НО № 421056, [PERSON] народилася 12 вересня 1973 року, про що зроблений актовий запис № 1536, батьками є: [PERSON], [PERSON] Згідно з довідкою Маріупольського міського Відділу реєстрації актів цивільного стану від 29 січня 2002 року № 121-60-03, [PERSON] у звязку із укладенням шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 жовтня 1997 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON] Згідно з договором дарування ? частини квартири від 10 липня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON] подарувала належну їй ? частини квартири [ADDRESS] своїй матері [PERSON] Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20 вересня 2018 року № 138419192, власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] Отже, з урахуванням наведених обставин необхідно дійти висновку, що на теперішній час у власності [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS]. Згідно з інформацією з Департаменту адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 05 липня 2018 року № 126-227, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON], [PERSON] Відповідно до акта Комітету самоорганізації населення «Шевченківський» від 12 липня 2018 року № 24, у складі комісії: голови КСН «Шевченківський» [PERSON], секретаря КСН «Шевченківський» [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], фактично не проживає за адресою: [INFO], з 1998 року, про що підтверджують сусіди: [PERSON], [PERSON] 5. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд керується положеннями ст. 4 ЦПК України та ст. ст. 319, 320 ЦК України та вважає, що із змісту підстав позову відповідачем порушується право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. 5.1. у суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів та про їх відхилення не заявлено клопотань жодною із сторін. 5.2. представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. 6. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із правовідносин щодо захисту права власності. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом. Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, а також судом не встановлено домовленості між власником та членом її сімї донькою, які б вказували на поважність такої відсутності відповідача. 7. Питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,8 грн., який пов'язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved