Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

19 серпня 2019 року до Міловського районного суду Луганської області звернувся представник позивача Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі «Фонд») Рясний І.О. з позовною заявою, у якій просить розірвати кредитний договір, стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам за користування кредитом, плати за оформлення та обслуговування кредиту з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 10.09.2009 року між «Фондом» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір № 0570/2009 про надання кредиту у розмірі 10 000,00 грн. строком на 7 років. Фактично відповідач, [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. Того ж дня з метою забезпечення повернення кредиту, отриманого [PERSON] між Фондом та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким остання зобов`язувалася відповідати перед фондом солідарно з [PERSON] за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань. Відповідно до кредитного договору фактично отриманий кредит повинен повертатись щоквартально до 10 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу по 400,00 грн. починаючи з 10.09.2010 року згідно з встановленим графіком. Однак, відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: -заборгованість по кредиту 3860,99 грн.; -відсотки за користування кредитом 646,59 грн.; -відсотки за видачу та управління кредитом 646,59 грн. Всього розмір заборгованості складає 5154,17 грн. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому «Фонд» вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача вище вказану заборгованість, а також стягнути судові витрати понесені при подачі позовної заяви. Ухвалою суду від 28.08.2019 року було призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. Також, відповідачу запропоновано у наданий строк подати відзив на позовну заяву. Представник позивача Бондаренко В .С . у судове засідання не з`явився, однак у своєї заяві просив суд розглянути справу за його відсутністю, вказуючи на те, що підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася 26.09.2019 року на 10 год. 45 хв., 17.10.2019 року на 11 год. 30 хв., 05.11.2019 року на 10 год. 30 хв., 25.11.2019 року на 11 год. 30 хв., однак була належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Відзиву з запереченнями не подала. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася 26.09.2019 року на 10 год. 45 хв., 17.10.2019 року на 11 год. 30 хв., 05.11.2019 року на 10 год. 30 хв., 25.11.2019 року на 11 год. 30 хв., однак була належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Відзиву з запереченнями не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Ухвалою судді Міловського районного суду Луганської області від 25.11.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи в повному обсязі, суд приходить до думки, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 20.07.2009 року між Комунальним підприємством «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі «Фонд») та фізичною особою [PERSON] був укладений договір № 0570/2009 про надання кредиту у розмірі 10000,00 грн. строком на 7 років. (а.с. 5) Згідно з договору поруки від 10 вересня .2009 року укладений між Фондом та [PERSON] остання зобов`язалася відповідати перед фондом солідарно з [PERSON] за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань (а.с. 7) Як слід з копії паспорту відповідача, [PERSON] серії [NUMBER] виданого 23.01.1996 року Міловським РВ УМВС України в Луганській області, вона є громадянкою України. (а.с. 9) Як слід з копії паспорту відповідача, [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 20.04.2000 року Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, вона є громадянкою України. (а.с.10-13) Згідно з довідки розрахунку заборгованості від 13.08.2019 року загальний розмір заборгованість відповідача складає 5154,17 грн., з них: заборгованість по кредиту - 3860,99 грн., 3 % відсотки за користування кредитом - 646,59 грн., 3 % відсотки за видачу та управління кредитом - 646,59 грн. Відповідно до пп. 2.7, 2.8 Договору триманий кредит погашається грошовими коштами або за попереднім погодженням з «Фондом» (не менше як за 30 днів до терміну внесення платежу) сільськогосподарської або іншою продукцією відповідно до чинних Правил і Методики погашення кредитів в обсягах і в терміни зазначеними в Додатку № 1 до кредитного договором. Погашення заборгованості в останній рік повинно бути проведено до закінчення терміну погашення кредиту. За змістом ст. 526. ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зі змісту ст. 554 ЦК України слід, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На час подання до суду позову 19.08.2019 року строк дії кредитного договору № 0570/2009 від 10.09.2009 року закінчився 10.09.2016 року, відповідний висновок суду сторонами не оспорюється. Позовні вимоги в частині розірвання відповідного договору задоволенню не підлягають. Проте позивач має право на відшкодування заборгованості, що виникла в наслідок невиконання істотних умов кредитного договору в межах загального строку позовної давності, встановленого ЦК України. Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог у стягненні заборгованості за кредитними зобов`язаннями солідарно з відповідачів . Оскільки позов задоволено, тому суд в порядку ст. 141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат .

Outcome: approved