Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

21 жовтня 2019 року з Верховного Суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «АК «Зелена долина» про визнання недійсним договору оренди. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «АК «Зелена долина» користується належною позивачу земельною ділянкою площею 2,0548 га, що розташована на території Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області відповідно до начебто укладеного між позивачем та ТОВ «АК «Зелена долина» 21 червня 2012 року договору оренди вищезазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований у Томашпільському відділі Держкомзему 27 грудня 2012 року. [PERSON] вказує, що вказаний ноговір оренди земельної ділянки та акт про передачу земельної ділянки він не підписував, так як 21 червня 2012 року перебував за межами України, відповідно до якої у період з 02 квітня 2012 року по 28 липня 2012 року перебував у плаванні в Атлантичному та Індійському океанах між портами Сінгапур та Порт-Луїс. Оскільки договір оренди земельної ділянки був укладений без згоди позивача, [PERSON] вимушений змернутися до суду, який просить визнати недійним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0548 га, кадастровий номер 0523980900:04:000:0227, розташованої на території Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, належної йому на підставі державного акта на праві приватної власності на землю серії ЯЛ № 345079, виданого відділом Держкомзему у Томашпільському районі, укладений між ним та ТОВ «АК «Зелена долина» 21 червня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Томашпільському районі 27 грудня 2012 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Ролінський В.В. позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини заначені в ній. Зазначив, що позивач не підписував спірний договір оренди землі, оскільки 21 червня 2012 року перебував у плаванні в Тихому та Індійському океанах. Оригінали документів надати можливості немає оскільки вони знаходяться у позивача, який на дани час за межами України. Вважає, що строки звернення з позовом до суду не пройшли, тому в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності слід відмовити. Представник відповідача - Самар В.О. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Вказав, що позивач особисто підписав спірний договір, що підтверджується його заявою від 05 жовтня 2015 року. Зазначив, що у зв`язку з великою кількістю укладених договорів не було фізичної можливості їх заповнення, тому дата у договорі могла бути проставлена після того як [PERSON] перебував за межами України. Крім того, просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку зтаких підстав. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 345079 належить земельна ділянка площею 2,0548 га, що розташована на території Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с. 16 т. 1). 21 червня 2012 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «АК «Зелена долина» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років (а.с. 8-11 т. 1). Акт визначення меж земельної ділянки на місцевості сторонами договору не підписаний, не вказано дати його складення (а.с. 9 зворот т. 1). Разом з тим, звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначив, що договору оренди не підписував, згоди на його укладення не надавав. На підтвердження своїх обгрунтувань, [PERSON] надав копію послужної книжки моряка № 00627/2007/24, виданої 12 квітня 2007 року на ім`я [PERSON] відповідно до якої з 02 квітня 2012 по 28 липня 2012 року, позивач перебував у плаванні на судні « IRON KING» в Атлантичному та Індійському окені між портами - Сінгапур, Балтімор та Порт-Луїс. Копія засвідчена нотаріусом. Також позивачем надано копію довідки про плавання, видану капітаном судна «IRON KING» 02 квітня 2012 року, відповідно до якої [PERSON] поступив на судно другим механіком та звільнився з судна 28 липня 2012 року, час фактичного плавання з урахуванням міжрейсової зупинки в порту до одного місяця та з урахуванням ремонту в іноземному порту строком до одного місяця - 117 днів (а.с. 17). Оригінали вищевказаних документів на огляд суду надані не були. Також, на підтвердження своїх заперечень, представником відповідача надано копію відомості на виплату грошей № 533 за липень 2016 року; копію відомості на видачу продукції в рахунок орендної плати власникам земельних ділянок смт. Томашпіль, с. Велика Русава за 2014 рік; копію накладної № 286 від 29 листопада 2017 року; копію накладної № 336/ВР від 23 жовтня 2017 року; копію накладної № 290 від 17 листопада 2017 року; копію накладної № 239 від 31 грудня 2015 року; копію накладної № 311 від 31 грудня 2015 року та копію картки рахунку 68561 за січень 2014 року по березень 2018 року, відповідно до яких [PERSON] отримував грошові кошти, зерно пшениці та кукурудзи, а також цукор в розрахунок орендної плати за користування належною йому земельною ділянкою (а.с 27-36 т.1). Також в судовому засіданні було оглянуто копії заяв позивача від 05 жовтня 2015 року, адресованих директору ТОВ «АК «Зелена долина», в яких просив видати копію договору оренди земельного паю площею 2,0548 га, а також повернути належну йому земельну ділянку в належному стані, оскільки договір оренди закінчується у 2016 році, а наміру продовжувати договір оренди він не має (а.с. 48, 75). Так, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особами налижить вчиняти у письмовій формі. Згідно з ч.ч. 1,3,5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Так, позивач просить визнати недійсним договір оренди землі у зв`язку з тим, що він його не підписував, оскільки перебува у плаванні, одак на думку суду, сам по собі факт перебування позивача за межами України в період з 02 квітня 2012 року по 28 липня 2012 року не може достовірно свідчити про те, що він не підписував спірний договір оренди та не мав наміру на його укладення. В судовому засіданні судом було роз`яснено право звернення з копотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, проте представник позивача таким правом не скористався. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Що стосується заяви представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності суд зазначає наступне. За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог. Таким чином, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтереси не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Судові витрати понесені позивачем, згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід віднести за рахунок позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed