Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

19 червня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором оренди автомобіля та відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову позивачами зазначено, що 22 травня 2013 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено договір №Б-69 оренди автомобіля марки «Джили», державний номер [NUMBER] в строкове оплатне володіння та користування. Даний автомобіль належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Стан автомобіля на момент передачі в оренду відповідав технічним вимогам. 07.08.2013 року о 09-20 год. в [ADDRESS] з боку проїзду [PERSON] в напрямку [ADDRESS], рухався автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який в районі е/о №184 не впорався з керуванням, у разі чого змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу та скоїв наїзд на автомобіль [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER] зазнав значних технічних ушкоджень. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2013 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, що сталося 07.08.2013 року за ст.. 124 КУпАП. Відповідно до висновку №2911/13/13 експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку від 28.11.2013 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 66 857,28 грн. Оскільки відповідач не відшкодував добровільно понесені позивачами витрати, йому було направлено досудову вимогу, однак на неї він не відреагував. Крім того, 10.08.2013 року відповідачем орендна плата не була сплачена, а тому позивачем було направлено повідомлення про розірвання договору, вказане повідомлення відповідачем було отримано 06.09.2013 р. До того ж, орендна плата за минулі місяці відповідачем внесена не була. Враховуючи викладене, позивачі просили суд -стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 12 475, 16 грн., що складається із боргу за договором оренди автомобіля у розмірі 8060,00 грн.; пені за кожний день прострочення у розмірі 30,36 грн.; витрат на правову допомогу у розмірі 4 384,80 грн.; -стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 67 657,28 грн., що складається із вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 66 857,28 грн; суми за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 800 грн., -а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 676, 57 грн. на користь позивача [PERSON]; -стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 124,75 грн. на користь [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка представляє інтереси відповідно до довіреності від 04.08.2015 р. серія [NUMBER], не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Вивчивши позовні вимоги та матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено в судовому засіданні, 22 травня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено договір №Б-69 про оренду легкового автомобіля, відповідно до умов якого Орендатор прийняв від Орендодавця у строкове оплатне володіння і користування автомобіль марки GEELY CK 5L, 2012 року випуску. Відповідний договір укладений на строк з 22.05.2013 р. под. 22.05.2016 р. (а.с.5). Відповідно до п. 4.1 договору №Б-69 від 22.05.2015 р. орендна плата за користування автомобіля встановлена в гривнях і складає 4030 грн. 00 коп. Відповідно до п.4.2, орендна плата сплачується Орендатором Орендодавцю кожні 1-10 - е число поточного місяця. Відповідно до акту прийому - передачі автомобіля - таксі від 22.05.2013 р. водій [PERSON], [PERSON] і власник автомобіля [PERSON] оглянули автомобіль марки GEELY CK 5, державний номер [NUMBER], рік випуску 2012 р. (а.с.7). Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль марки GEELY, модель СК 1.5L, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.8). Відповідно до дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль марки GEELY, модель СК, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.8). Відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER], 26.12.2012 р. зареєстровано за [PERSON], транспортний засіб: марки GEELY, модель СК 1.5L, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER], 04 листопада 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів в м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1309 (а.с.10). Відповідно до довідки про дорожньо - транспортну пригоду від 09.08.2013 року, виданої ДМУ головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, встановлено, що належний [PERSON] автомобіль [NUMBER], є учасником ДТП, яке відбулося 07.08.2013 року по [ADDRESS], внаслідок якого вищевказаний автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.28). Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013 року [PERSON], [INFO], визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 07 серпня 2013 року у [ADDRESS], з боку проїзду О.Гальченко в напрямку [ADDRESS]. (а.с.27). Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що вказана дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок порушення ПДР України водієм [PERSON] (відповідачем), та відповідно встановлена його вина у виникненні даної ДТП. Згідно даних паспорта відповідача, відповідач [PERSON], народився [INFO] року, також відповідна дата народження підтверджується відомостями наданими адресно - довідкового бюро. (а.с.43, 47) Згідно висновку №2911/13/13 експертного дослідження про оцінку вартості матеріальної шкоди від 28 листопада 2013 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Geely СК GS», реєстраційний номерний знак [NUMBER], пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає 54 991 грн. 70 коп. (а.с.11-16). Як вбачається із висновку експерта від 19.08.2013 №70/28-583, наданого старшим експертом сектора АТД НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області майором міліції Головим А.В. на момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Джилі» держ. номер [NUMBER] знаходиться в працездатному стані. Пошкодження елементів рульового керування автомобіля «Джилі» держ. номер [NUMBER] не носять експлуатаційного характеру та вникли в результаті ДТП. (а.с.29-33). Як вбачається із матеріалів справи 06.04.2015 року фізична особа - підприємець «[PERSON].» звернулася до [PERSON] із претензією та запропонувала перерахувати суму на відновлений ремонт у розмірі 66 857,28 грн. (а.с. 34). Крім того, 12.08.2013 р. ФОП [PERSON] засобами поштового зв'язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, було направлено на адресу [PERSON] повідомлення про внесення орендної плати та підписання акту прийому - передачі автомобіля та документів (а.с.35). Відповідач згідно п. 5.3.5. Договору оренди автомобіля зобов'язався усувати пошкодження орендованого автомобіля, що виникли внаслідок невиконання орендарем Правил дорожнього руху України, виключно за свій рахунок. Також згідно до п. 6.3. договору оренди, в разі розкомплектування або пошкодження орендованого автомобіля Орендар з рахунок власних коштів відшкодовує нанесений збиток а також усі витрати (судові включно) пов'язані з цим. Відповідно до ст.801 ЦК України наймач зобов'язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Витрати, пов'язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), тощо. Частина 1 ст. 1166 ЦКУ передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України Крім того, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, (ч.3 ст.386 Цивільного кодексу України). В зв'язку з цим, Верховний суд України в п. 9 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року зг № 6 роз'яснив, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, ще випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна зашкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Аналогічні роз'яснення були надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в розділі «Порядок визначення шкоди, у тому числі при повній чи частковій загибелі автомобіля» Узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках». Крім того, ВССУ роз'яснив, що «...у разі якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Згідно до висновку № 2911/13/13 експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку від 28.11.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 66 857,28 грн. (а.с.21-24). Вартість проведення цього експертного дослідження складає 800 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на повне відшкодування збитків, якими є як реальна вартість пошкодженого транспортного засобу (страхове відшкодування), так і вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу. Крім того, відповідач згідно п. 5.3.2. Договору оренди автомобіля зобов'язався вчасно здійснювати орендні платежі. Сторони за договором оренди в п. 4.4. вказали, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів нараховується пеня у розмірі 50% від суми добової вартості оренди за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 611, ст. 624 ЦК України боржник зобов'язаний сплатити пеню у разі невиконання зобов'язання. Згідно ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за невиконання грошових- зобов'язань», розмір пені встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяв у період, за який сплачується пеня. Пеня встановлена договором у розмірі 50% добової вартості оренди за кожен день прострочення, явно перевищує відповідний розмір подвійної облікової ставки НБУ. Згідно до п. 7.1. Договору, договір підлягає розірванню в односторонньому порядку, у разі прострочення оплати чергового платежу більш ніж на 2 дні. Пунктом 4.2. Договору встановлено, що орендна плата підлягає оплаті орендарем з першого по десяте число поточного місяця. Оскільки 10.08.2013 року орендна плата сплачена не була, орендодавцем було направлене повідомлення про розірвання договору. Пунктом 7.2. Договору передбачено, що договір вважається розірваним в день отримання орендарем письмового повідомлення про розірвання договору.Як вбачається із матеріалів справи, повідомлення відповідач отримав 06.09.2013 року (а.с.35).При цьому орендна плата відповідачем за минулі місяці внесена не була. Таким чином борг по орендній платі складає: за липень 2013 року складає 4030,00 грн.; за серпень 2013 року складає 4030,00 грн. З огляду на наведене, з відповідача підлягають стягненню 4030,00 грн. + 4030,00 грн. = 8060,00 грн. Борг по пені за подвійною обліковою ставкою НБУ складає: 1) 4030*7*2*2/100/365= 3,09 грн.; 2) 4030*6,5*2* 19/100/365= 27,27 грн., що разом станове 30,36 грн. Таким чином, суд вважає, що позивач, як Орендодавець що надав автомобіль, для здійснення перевезення відповідачем, а тому отримав право на стягнення боргу за договором оренди та відшкодування шкоди, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, а тому у суду немає підстав для відмови позивачеві у задоволенні його позову, оскільки його вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду з досліджених судом доказів. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 676, 57 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.395437710.1 від 10.06.2015 р., а позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 124, 75 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.395438664.1 від 10.06.2015 р., а також 4 384, 80 грн. витрат на правову допомогу [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №05/06 від «05» червня 2015 р., виданої ТОВ «Альянс сервис» на підставі договору від 06.04.2015 р. за 9 робочих годин. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, судом враховується наступне. Ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до пунктів 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року зазначається, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, вказані витрати не можуть перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому вказані 40 відсотків є максимальною сумою за годинну оплату послуг. Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про надання юридичних послуг від 06.04.2015 р. позивачу [PERSON] надано правову допомогу, в тому числі за окремими дорученнями, у відношенні стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, що сталася 07.08.2013 р., отже витрачено час на попереднє опрацювання матеріалів і законодавчої бази, яка регулює спірні правовідносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових доказів, що також є складовою роботи правника під час представництва інтересів у суді, а тому має бути відшкодовані витрати на отримання правової допомоги, які згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру складають 4 384 грн. 80 коп. грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 676 грн. 57 коп., а позивачем [PERSON] при зверненні до суду сплачено 124, 75 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а тому підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved