Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

19 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що 13 червня 2014 року позивач одружився з [PERSON], яка 01 липня 2015 року народила сина [PERSON]. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів). У звязку з тим, що сімейний стан позивача на теперішній час змінився, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON]. Позивач, представник позивача у судовому засіданні просили задовольнити позов в повному обсязі, наголошували, що на даний час сімейний та матеріальний стан позивача змінився, він утримує дружину, сина та дитину дружини, батьком якої він не є. Відповідач, представник відповідача просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для задоволення позову. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Заслухавши сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 вересня 2013 року до повноліття дітей. 13 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 01 липня 2015 року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON]. Позивач згідно довідки про доходи працює в ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді гірник очисного забою з 21 жовтня 1999 року, загальна сума доходу за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року за винятком утримань становить 53623 грн. 12 коп. Відповідач з листопада 2015 року перебуває на обліку як безробітна в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості. Третя особа на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно довідки про доходи, яка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради, третя особа з серпня 2015 року по грудень 2015 року отримала дохід в розмірі 4300 грн., тобто 860 грн. щомісячно. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Сімейний стан позивача дійсно змінився, однак доказів про те, що у позивача суттєво змінилося майнове становище при утриманні сина [PERSON] та дружини [PERSON] суду не надано. Суд не враховує посилання [PERSON], як на підставу погіршення матеріального становища, утримання ним [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], оскільки позивач не є батьком цієї дитини, тому третя особа має право згідно норм Сімейного кодексу України на утримання цієї дитини від батька дитини, [PERSON]. Також враховуючи посилання [PERSON] на хворобу [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], посилання [PERSON] на відмову [PERSON] надавати допомогу для оплати додаткових витрат на дитину, суд вважає за необхідне розяснити наступне. Відповідно до частин 1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тобто [PERSON] не позбавлена права вирішити спір щодо участі у додаткових витратах на дитину від батька дитини, [PERSON] в судовому порядку на підставі ст.185 СК України за наявності відповідних підстав, так само як і [PERSON] не позбавлена права вирішити спір щодо участі у додаткових витратах на дитину. Враховуючи, встановлений нормами Сімейного кодексу України обовязок обох батьків утримувати свою дитину, зважаючи на розмір заробітної плати позивача, отримання третьою особою щомісячно державної допомоги, матеріальний стан відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання дітей, [PERSON], [PERSON], є справедливим, відповідає інтересам дітей та не порушує інтереси дитини позивача та третьої особи, [PERSON], та самої третьої особи, [PERSON], дружини позивача, яка перебуває на утриманні у позивача. Таким чином, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed