Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

20 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05 вересня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1044, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Фактично спільне життя припинено. Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. У судовому засіданні встановлено, що з 05 вересня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1044, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім`ї. Згідно положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved