Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

20.08.2015 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить : визнати спільною сумісної власністю її та [PERSON] № 39-а по вул. Чернігівській у м. Борисполі Київської області; поділити будинок № 39-а по вул. Чернігівській у м. Борисполі між нею та [PERSON] наступним чином визнати право власності на ? частину будинку № 39-а по вул. Чернігівській у м. Борисполі Київської області вартістю 294\~335 гривень за нею та визнати право власності на ? частину будинку № 39-а по вул. Чернігівській у м. Борисполі Київської області вартістю 294\~335 гривень за [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона та [PERSON] 24.07.1982 року уклали шлюб. 14.12.1982 року у них народилась донька [PERSON]. 01.09.2012 року шлюб між ними був розірваний. За час спільного проживання сторони у 1988 року побудували будинок № 39 по вул. Чернігівській у м. Борисполі, вартість якого становить 588\~670 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги повністю визнала та просила задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, повноваження представників, суд вважає, що для задоволення позову є всі підстави. У судовому засідання встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 24 липня 1982 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01 вересня 2012 року, що підтверджується : свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БК № 393763 від 24.07.1982 року; свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії 1-ОК № 086361 виданим 01.09.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а. с. 9,11). Майно, що є предметом спору складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою : Київська область, м. Бориспіль, вул. Чернігівська б. 39-а, право власності на який зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.11.2009 року (а. с. 12). Згідно з наданими суду документами встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2009 року було визнано за [PERSON] право власності на самочинно збудований житловий будинок «А-І», прибудову «а», погріб під частиною будівлі «а», сарай «Б», гараж «Д», убиральню «В» на земельній ділянці за адресою : Київська область, м. Бориспіль, вул. Чернігівська б. 39-А (а. с.103-105). Крім того згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою : Київська область, м. Бориспіль, вул. Чернігівська, 30-а, загальною площею 91,3 кв. м., 12.11.2009 року на підставі рішення суду від 20.07.2009 року було зареєстровано право власності на 1/1 частину вказаного житлового будинку за [PERSON] (а. с. 107-108). Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що зазначене в позовній заяві майно було набуто під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі та що на момент розгляду справи сторонами досягнуто згоди щодо поділу вказаного майна у запропонований позивачем спосіб, який не порушує чинного законодавства, а також прав та інтересів інших осіб, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2943 гривні 35 копійок, понесені позивачем, що підтверджується письмовими доказами (а. с. 5), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved