Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

20 грудня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування та усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS]. Просив суд ухвалити рішення, яким виділити в користування: - йому - кімнату площею 18,2 кв. метри; - [PERSON] - кімнату площею 12,2 кв. метри; - третій особі [PERSON] - кімнату площею 12 кв. метрів; Також просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні 2/3 частинами спірної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 2/3 частин квартири, а його мати [PERSON] є власником 1/3 частини зазначеної квартири. 21 листопада 2013 року [PERSON] самовільно зайняла кімнату площею 18,2 кв. метри, в якій раніше проживав він, і таким чином порушила його право власності на 2/3 частини квартири. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов з, підстав зазначених у позовній заяві. Пояснили суду, що відповідач зайняла його кімнату, чим створила йому перешкоди, тому останні мають бути усунуті. [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечують. Пояснили суду, що їй не було відомо про те, що третя особа - [PERSON] подарував позивачу свою частину квартири. Відповідач вважає, що спір між сторонами виник лише тому, що позивач не бажає, щоб вона передала свою власність його сестрі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву, в якій зазначив, що саме так потрібно визначити порядок користування квартирою, оскільки між ними виникають конфлікти з приводу користування нею. Просив розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] є батьками позивача. Позивач є власником 2/3 частин квартири на підставі: Свідоцтва про право власності на житло від 12 жовтня 1998 року на 1/3 частину квартири в порядку приватизації та договору дарування від 12 листопада 2010 року, за яким [PERSON] подарував 1/3 частину квартири позивачу (а.с. 11, 12). [PERSON] є власником 1/3 частини квартири згідно Свідоцтва про право власності на житло від 12 жовтня 1998 року в порядку приватизації житла (а.с. 11). Позивач, відповідач і третя особа зареєстровані та проживають в спірній квартирі, що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с. 10). Згідно технічного плану спірна квартира складається з трьох кімнат житловою площею 42,4 кв. метри, у тому числі: 1-а кімната - 12,2 кв. метри; 2-а кімната - 12,0 кв. метри; 3-я кімната - 18,2 кв. метри; кухні площею 8,2 кв. метри; ванної кімнати - 3,0 кв. метри; вбиральні - 1,3 кв. метри; коридору - 22,3 кв. метри. Кватира обладнана балконом - 1,4 кв. метри та лоджією - 3,2 кв. метри (а.с. 6-8). Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач просить визначити порядок користування частковою власністю у спосіб, який суперечить вимогам закону. Встановлено, що співвласниками квартири є лише позивач і відповідач. Третя особа [PERSON] не є співвласником квартири, оскільки подарував свою 1/3 частину позивачу, а відтак має право лише на користування житлом у спірній квартирі, як член сім'ї власників, і в його користування не може бути виділено житло, що належить на праві власності позивачу та відповідачу. Відповідач [PERSON] заперечує проти надання окремої кімнати третій особі, а сам [PERSON], як третя особа в справі не заявляв вимог щодо встановлення сервітуту. Житлова площа квартири складає 42,4 кв. метри, частка відповідача в житловій площі складає 14,13 кв. метри. Позивач просить виділити [PERSON] в користування кімнату площею 12,2 кв. метри, що майже на 2 кв. метри є меншою від її частки. Разом з тим, у такому випадку право відповідача на користування її часткою у спільній частковій власності буде порушено та не буде відповідати засадам змісту права власності, здійснення права власності та непорушності права власності, визначених статтями 317, 319, 321 ЦК України. За таких обставин, вимоги позивача про виділ у користування сторін та третьої особи конкретних кімнат у квартирі не підлягають задоволенню. Позивач також просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні 2/3 частинами спірної квартири. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач не надав суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що відповідачем чинять йому перешкоди в користуванні як всією квартирою, так і її частинами. Навпаки, у судовому засіданні пояснив суду, що двері окремих кімнат у квартирі не мають замків та не можуть бути зачинені. Підтвердив, що він має доступ у всі приміщення квартири. Зазначив, що перешкоди полягають в тому, що відповідач займає саму велику кімнату в квартирі та він не може поставити замки на дверях його кімнати. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed