Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

21 вересня 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0168163, Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 грудня 2004 року померла її матір - [PERSON], після її смерті вона заволоділа сертифікатом серії ВЛ № 0168163 на право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Волинь», який був виданий на імя її матері. Спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] її брат [PERSON], не прийнявши спадщину, помер 19.01.2006 року. Таким чином, вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє більше десяти років вищевказаним цінним папером, а тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0168163 за набувальною давністю. В судове засідання позивач не зявилась, однак в позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що проти задоволення позову не заперечує. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] померла 03 грудня 2004 року, що стверджується\~ копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 154436 (а.с.3). З довідки виданої Нудиженською сільською радою Любомльського району Волинської області № 368 від 07.09.2017, вбачається, що після смерті [PERSON]М залишилось спадкове майно, у тому числі і право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ВЛ № 0168163, який у даний час знаходиться у володінні [PERSON]П.(а.с.4).\~ Інфоромацією приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 03.12.2004 року не заводилась. Разом з тим, [PERSON] є донькою [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження та копієб свідоцтва про укладення шлюбу. Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно заволоділа сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0168163 з 2004 року та продовжує відкрито безперервно ним володіти. Статтею 328 Цивільного кодексу України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Згідно зі\~ст. 194 Цивільного кодексу України\~цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Сертифікат на право на земельну частку (пай) відноситься до цінних паперів, оскільки він має відповідні реквізити, що посвідчують майнове право, визначають взаємовідносини особи, яка видала цінний папір і особи, яка має права на цінний папір та передбачає зобовязання за цінним папером (виділення земельної ділянки в натурі), а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Частиною 4\~ст. 344 ЦК України\~передбачено набуття права власності за набувальною давністю, зокрема, на цінні папери за рішенням суду. Таким чином, оскільки [PERSON] добросовісно заволоділа та продовжує відкрито, безперервно володіти цінним паперомбільше десяти років, суд дійшов висновку, що слід визнати за нею право власності за набувальною давністю на сертифікат серії ВЛ № 0168163 на право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Волинь», розміром 2,00 га в умовних кадастрових одиницях, виданий на імя [PERSON], яка померла 03.12.2004 року, на підставі рішення Любомльської РДА від 27.03.1997 року № 141. Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60,\~61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved