Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

20 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду в порядку вимог ст.ст. 1281,1282 ЦК України з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н, укладеним 25 .07. 2011 року з [PERSON] , померлим [INFO] , сума якої становить становить 6471грн. 96 коп., а також судових витрат, понесених позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 1762 грн. Позов мотивований тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 25 липня 2011 року відповідно до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. [PERSON] помер [INFO] . На день смерті в позичальника утворилася заборгованість перед банком в розмірі 6471,96 грн. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України банком 30.01.2017 року була направлена претензія кредитора до Чугуївської державної нотаріальної контори, яка 21.02.2017 року надала відомості, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини або відмовою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Позивач зазначав, що відповідач [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з останнім за адресою: [ADDRESS] , заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, тому вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять й кредитні зобов`язання спадкодавця перед ПАТ КБ «Приватбанк» на час смерті [PERSON] в сумі 6471,96 грн., з яких: 4566,52 - тіло кредиту; 1905,44 грн. - нараховані проценти за користування кредитом. 21.09.2017 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист - претензію про погашення заборгованості, але відповідачем ніяких дій не здійснено і заборгованість відповідачем не погашена. Подалі представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.128-131 ЦПК України, відзив на позов не надав. У зв`язку із зазначеним та на підставі вимог ст.ст. 280-280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать про те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» ( нині -АТ КБ «Приватбанк» ) та [PERSON] 25 липня 2011 року був укладений кредитний договір № б/н, що складається із анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору про надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] помер [INFO] . Сума заборгованості за кредитом на день смерті позичальника складає 6471,96 грн., з яких: 4566,52 - тіло кредиту; 1905,44 грн. - нараховані проценти за користування кредитом. Вказана заборгованість не сплачена. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частою першою статті 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. За вимогами частин другої та третьої цієї статті, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляються права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України). Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18), у постанові від17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц (провадження № 61-34931св18),у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ «Приватбанк», дізнавшись про смерть позичальника, 30.01. 2017 року направив до Чугуївської державної нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси (а.с.48). Згідно відповіді № 488/01-16 від 01.02.2017 року завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України з заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не зверталися, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично тим, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилася. Також повідомлено, що претензія банку до спадкоємців боржника [PERSON] , померлого [INFO] , прийнята, зареєстрована по книзі обліку і реєстрації спадкових прав 01.02.2017 року за № 128 , на підставі якої заведена спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.49). Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї. З наданих позивачем копії паспортів [PERSON] [NUMBER] , виданого Чугуївським ВР УМВС України в Харківській області 02.02.1998 року, та [PERSON] [NUMBER], виданого Чугуївським ВР УМВС України в Харківській області 04.02.1998 року, вбачається, що місцем реєстрації їх проживання зазначена адреса: [ADDRESS] ( а.с. 43-44). У зв`язку із чим ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України пред`явив вимоги до спадкоємця [PERSON] , надіславши відповідачу [PERSON] лист-претензію від 11.09.2017 року на суму 6471,96 грн., однак до наступного часу заборгованість за кредитним договором не погашена. Між тим реєстрація боржника [PERSON] та відповідача [PERSON] за однією адресою не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора без з`ясування наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину після нього. Так, з наданої позивачем копії паспорту спадкоємця [PERSON] вбачається, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 43 зворот). Також позивачем не надано до суду доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] , між тим відповідно до вимог статті 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись лише у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України 2004 року у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 11 ЦПК України). Оскільки диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів не скористався, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не доведені, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1762грн., сплачений позивачем за платіжним дорученням № IHB91B1R27 від 01.03.2018 року, покладається на позивача.

Outcome: dismissed