Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

20.04.2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, який уточнили 20.05.2015р. Вказані позовні заяви ухвалою суду від 22.07.2015 року були залишені без розгляду (а.с.14-15). В уточненій позовній заяві від 22.07.2015 року позивачі просили стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1198712,85 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 254945,66 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн., а також стягнути, понесені ними судові витрати. В обґрунтування позову зазначили наступне: 19 квітня 2012 року на домоволодіння [ADDRESS] в м. Бердянськ, в якому проживали [PERSON] з чоловіком [PERSON], малолітньою дитиною, матір'ю [PERSON] та братом [PERSON], був скоєний напад з боку [PERSON] та [PERSON], з якими також було ще 8 осіб, і викрадено майно позивачів. У [PERSON] були викраденні офіційні документи: чеки та накладні на будівельні матеріали, розписки від продавців про купівлю ділянки [ADDRESS] в м. Бердянськ, оригінали договорів про згоду переоформити на ім'я [PERSON] приміщення повністю, документи узаконення будівництва за адресою у місті Бердянськ, по [ADDRESS], висновок експерта, податкові декларації, кошти в сумі 10000(десять тисяч) дол. США, 10000 (десять тисяч) гривень, майно та коштовності на суму 23 827 грн., всього на загальну суму 254945,66 грн. У [PERSON] були викрадені кошти в сумі 50 000,00 дол. США, 25 євро, 700 грн., майно, особисті речі та ювелірні коштовності на суму 91450 грн., неповний перелік яких зазначений в поясненнях матеріалів карної справи; документи податкової звітності: свідоцтво про підприємницьку діяльність, свідоцтво про сплату єдиного податку, довідка 4 ОПП, книга рро, накладні, звіти, товарно-транспортні накладні за період 2010-2011 рр., квитанції про сплату податків та обов'язкових платежів за 2010-2011 рр., всього на суму 1198712,85 грн. Викликані на місце події працівники міліції відмовилися перешкоджати скоєнню злочину, відмовилися допомогти їм забрати свої кошти та документи, які знаходилися у будинку. [PERSON] звернулася того ж дня до Бердянського МВ ГУМВС у Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які пограбували і захватили її домоволодіння. 28.04.2012 року було порушено кримінальну справу за ч.5 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, а 23.05.2012р. дії невстановлених осіб перекваліфіковані на ч.5 ст.186 КК України. Вони неодноразово зверталися до Генеральної прокуратури, прокуратури Запорізької області, Бердянської міжрайонної прокуратури, головного управління МВС України в Запорізькій області зі скаргами на бездіяльність та допущені порушення при розслідуванні даної кримінальної справи. У травні 2012 року була подана скарга до УВБ в Запорізької області ДВБ МВС України, на яку була надана відповідь від 07.06.2012р., в якій зазначалося, що за результатами службового розслідування встановлено, що 19.04.2012 року співробітниками Бердянського МВ ГУМВС в області неналежним чином організовано та проведено збір матеріалів за зверненнями позивачів, а саме формально складений протокол огляду домоволодіння [ADDRESS] м. Бердянська, не опитані усі особи, які могли бути причасні до протиправних дій, що надало можливість невстановленим. на теперішній час, досудовим слідством, особам заволодіти майном та документами потерпілих позивачів. За фактом виявлених порушень направлено подання керівництву ГУМВС в області про вжиття до винних заходів дисциплінарного впливу. Відповідно до відповіді т.в.о. начальника слідчого управління О.П. Гребеннікова від 30.08.2012г. за № 6/Ж-447/1 що факти про порушення слідства по кримінальної справі підтвердилися. Та за порушення допущені під час організації та проведення першочергових слідчих дій на місці події та неналежне розслідування кримінальної справи № 3541210 слідчих СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізької області [PERSON] та [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Тобто, висновки зроблені на підставі перевірок працівниками прокуратури Запорізької області, УМВС України в Запорізької області та УВБ України в Запорізької області свідчать про те, що працівники СВ Бердянського МВ ГУМВС у Запорізькій області проявили бездіяльність та несумлінне виконання своїх обов'язків, що призвело до порушення майнових прав позивачів. Оскільки до цього часу особи, винні у викраденні їх майна, через бездіяльність працівників Бердянського МВ ГУМВС, не встановлені, то матеріальна шкода, відповідно до вимог ст. 22, ч.1 ст.1166, ч.ч.6,7 ст.1176, ст.1177 ЦК України має бути відшкодована їм за рахунок коштів Державного бюджету України Державною казначейською службою. Посилаючись на ст. 1167 ЦК України зазначають, що їм також була спричинена моральна шкода, яка виразилася у порушенні нормального ритму життя тому, що позивачі вимушені були добиватися порушення кримінальної справи, її розслідування, шляхом неодноразових звернень та скарг до різних інстанцій. Після формальних відписок посадових осіб позивачі відчували себе незахишеними від правоохоронних органів, особи які скоїли злочин відносно позивачів, сміялися над ними, почуваючи свою безкарність, що викликає страждання та переживання. Погіршився стан здоров'я, тому що коли у 2012р. був скоєний даний злочин позивачка [PERSON] знаходилася у декретній відпустці та годувала дитину ще груддю, після скоєного злочину вигодовування через нервовий стрес була вимушена припинити. Змушена була займатися пошуком грошей для відновлення документів на підприємницьку діяльність, що також викликало страждання та переживання, незаплановані матеріальні збитки та вплинуло на ділову репутацію позивачки. Так як у захопленому будинку знаходилися усі речі позивачів та їхньої сім'ї вони були змушені також збирати кошти на відновлення свого статку. Позивачки [PERSON] та [PERSON] були змушені витрачати час та кошти на вивчення юридичних аспектів правової діяльності органів МВС та прокуратури, писати чисельні скарги, заяви та звернення до зазначених органів, на що теж витрачалось багато моральних сил, часу та коштів. Неодноразово відвідували органи МВС та прокуратури в м. Київ та м. Запоріжжя, на поїздки до яких витрачалися кошти. Витрачати багато особистого часу та моральних сил на займання черги на прийом до Бердянського міжрайонного прокурора о 5 годині ранку. Моральну шкоду вони оцінують у сумі 100000(сто тисяч) грн. кожному позивачу та вважають, що така сума зможе відновити їх моральний стан. Позивачі [PERSON], [PERSON], які були також допитані у судовому засіданні як свідки, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, ідентичні, викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Додатково зауважує на тому, що в ході розслідування кримінальної справи прокурором неодноразово давалися вказівки слідчим щодо необхідності проведення тих чи інших слідчих дій, проте вони не виконувалися. З часу передачі справи до Приморського райвідділу міліції слідчим цього відділу також виносилися постанови про доручення слідчому відділенню Бердянського МВ провести слідчі (розшукові) дії, але ці постанови теж не виконуються. Представник відповідача Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області Нестерова А.С. проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначила, що працівники Бердянського МВ ГУМВС України під час проведення слідчих діяли в межах Закону. За правилами ст.ст.1166,1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Про відсутність винних дій працівників Бердянського МВ свідчать постанова Бердянської міжрайонної прокуратури про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників Бердянського МВ від 27.10.2012 року, висновки службового розслідування від 11.01.2013 року і від 14.05.2012 року. Оскільки позивачами не надано жодного належного доказу на підтвердження винних дій (бездіяльності) співробітників Бердянського МВ у спричиненні позивачам матеріальної і моральної шкоди, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначає, що з кінця 2012 року кримінальна справа перебуває у провадженні Приморського районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області. На теперішній час досудове розслідування по кримінальній справі триває, остаточне рішення не прийнято. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Запорізькій області МВС України у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Прокурор Святенький М.Г. проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до ч.2 ст.1166 шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності передбачені нормами ст..ст.1166,1167 ЦК України, якими визначено, що шкода відшкодовується особою, якою вона завдана, за наявності її вини. Позивачами не долучено до матеріалів справи жодного доказу, який би підтверджував вину співробітників міліції та причинно-наслідковий зв'язок між діями або бездіяльністю працівників міліції та заподіяною позивачам шкодою. За висновками управління внутрішньої безпеки ГУ МВС України у Запорізькій області від 14.05.2012р., 16.07.2012р., 11.01.2013р., складених за результатами службового розслідування, будь-яких протиправних дій з боку працівників Бердянського МВ, які 19.04.2012 року прибули на місце події, не встановлено. Постановою Бердянської міжрайонної прокуратури від 27.10.2012 р. в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Також зазначає, що позивачами не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння працівників Бердянського МВ, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Позивачі не надали суду жодного доказу, який би підтверджував наявність у володінні майна та грошових коштів, перелічених у позовній заяві, на момент нібито заволодіння невстановленими особами. Оскільки позивачами не доведено самого факту заподіяння їм матеріальної та моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів, тому просить відмовити у задоволенні позову. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 19.04.2012 року знаходився в будинку [ADDRESS] в м. Бердянську, коли до будинку увірвалися [PERSON] і [PERSON] разом з невідомими йому чоловіками, які скрутили його і не пускали в будинок. За вказівкою [PERSON] ці особи шукали документи. Були викликані працівники міліції, які по приїзду ніяких дій щодо затримання цих осіб не здійснили. Не реагували на їх прохання забрати свої речі, які знаходяться у будинку. Йому відомо, що напередодні мати та сестра рахували свої грошові кошти, у сестри було 30000 доларів США, у матері 10000 доларів США і 10000 грн. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ст. 1172 ЦК України). Відповідно до ч.ч.6,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у ст. 1167 ЦК. Зокрема за частиною 1 цієї статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З пояснень позивачів та матеріалів цивільної справи вбачається, що 28.04.2012 року постановою слідчого СВ Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області було порушено кримінальну справу №3541210 за фактом викрадення майна позивачів 19.04.2012 року. [PERSON] і [PERSON] були визнані потерпілими у цій кримінальній справі. Позивачі неодноразово зверталися до Генеральної прокуратури України, прокуратури Запорізької області, Бердянської міжрайонної прокуратури, ГУ МВС України в Запорізькій області, міністерства внутрішніх справ України зі скаргами на бездіяльність слідчих та порушення вимог КПК України при розслідуванні зазначеної справи. За скаргами позивачів неодноразово проводилися службові розслідування. Так, на підставі звернення [PERSON], [PERSON] на бездіяльність працівників Бердянського МВ, старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУМВС України в Запорізькій області проведено службове розслідування і складено висновок від 14.05.2012 року ( а.с.84-86) за результатами якого встановлено, що відомості, викладені у зверненнях цих осіб щодо неправомірних , на їх думку, дій працівників Бердянського МВ у ході службового розслідування свого об'єктивного підтвердження не знайшли. За скаргою [PERSON] департаментом внутрішньої безпеки УВБ в Запорізькій області було проведено службове розслідування від 07.06.2012р. (а.с.114-123) і встановлено, що 19.04.2012р. співробітниками Бердянського МВ неналежним чином організовано та проведено збір матеріалів за зверненням [PERSON], [PERSON], [PERSON] (складено формальний протокол огляду домоволодіння [ADDRESS] м. Бердянську; не опитані усі особи, які могли бути причетними до протиправних дій), що дало можливість невстановленим, на теперішній час, досудовим слідством, особам заволодіти майном та документами потерпілих. На підставі цього подання старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУМВС України в Запорізькій області було здійснено перевірку відомостей, викладених у поданні і надано висновок про те, що відомості, викладені у поданні УВБ в Запорізькій області свого об'єктивного підтвердження не знайшли, про що складено відповідний висновок від 16.07.2012р. ( а.с.127-131). Однак з повідомлення представника ГУ МВС України в Запорізькій області Кацило Ю.М. вбачається, що на підставі подання УВБ в Запорізькій області слідчих СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON] і [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - сувора догана і догана відповідно (а.с.142). Проте не зазначено ні номера і дати наказу про застосування дисциплінарної відповідальності, ні його видавника. За скаргою [PERSON] у січні 2013 року старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУМВС України в Запорізькій області проведено службове розслідування, складено висновок від 11.01.2013р. ( а.с.87-89) про те, що відомості, викладені у зверненнях [PERSON] свого об'єктивного підтвердження не знайшли. Крім того Бердянською міжрайонною прокуратурою Запорізької області була проведена перевірки за зверненням [PERSON] з приводу протиправних дій працівників Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, які мали місце 19.04.2012р. За результатами перевірки старшим слідчим Бердянської міжрайонної прокуратури Черепановим Р.О. 27.10.2013 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників Бердянського МВ за ст..ст.363,365,367 КК України за відсутністю складу злочину (а.с.91-94). Вказана постанова ніким не оскаржена. З кінця 2012 року кримінальна справа перебуває у провадженні Приморського районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області. На теперішній час досудове розслідування по кримінальній справі триває, остаточне рішення не прийнято. Строки давності притягнення особи, яка скоїла злочин, до кримінальної відповідальності не скінчилися, тобто можливість відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної і моральної шкоди винною особою не втрачено. Позивачі, посилаючись на ч.2 ст.1777 ЦК України, вважають, що шкода, яка була завдана їм внаслідок кримінального правопорушення має бути компенсована їм за рахунок Державного бюджету України. Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Проте закон, який би регулював порядок і умови компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, на сьогодні відсутній. Загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є сукупність обставин, а саме: наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) особи, наявність причино-наслідкового зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою ( протиправною бездіяльністю ) особи, а також наявність вини за виключенням , яке міститься у ч.2 ст. 1167 ЦК України. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вина та прямий причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) працівників Бердянського МВ ГУ МВС України в Запорізькій області при проведенні досудового розслідування і завданою потерпілим злочинними діями невстановлених осіб матеріальної шкоди відсутні, доказів протилежного позивачами суду не надано. А тому у задоволенні позовних вимог позивачів про стягнення матеріальної шкоди необхідно відмовити. Що стосується вимог про стягнення на користь позивачів моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивачі у позовній заяві посилаються на те, що внаслідок бездіяльності працівників слідчого відділення Бердянського МВ по розслідуванню кримінальної справи, проведенню певних слідчих дій, не встановлення до цього часу осіб, які викрали їх майно, призвело до спричинення їм моральної шкоди. Натомість, суд зауважує на тому, що надання письмових вказівок з контрольним строком виконання прокуратурою району слідчому органу УМВС є передбаченою ст. 36 КПК України процесуальною дією учасника кримінального провадження/процесу в межах наданих цим кодексом повноважень , що не передбачає беззаперечного визнання дій або бездіяльності слідчого незаконними та винними. Відповідно до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст.61 цього кодексу. На підтвердження відсутності винних дій працівників Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області відповідач надав суду постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників Бердянського МВ за ст.ст.363,365,367 КК України за відсутністю складу злочину (а.с.91-94). Вказана постанова ніким не оскаржена. Суд не може прийняти як доказ протиправної бездіяльності працівників Бердянського МВ та встановлення їх вини висновок від 07.07.2012р., складений оперуповноваженим в ОВС УВБ в Запорізькій області Шульгою О.Г. (а.с.114-121), оскільки відомості, викладені у цьому висновку спростовуються висновком старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.07.2012р. ( а.с.127-131). Інших належних і допустимих доказів на підтвердження: факту заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправності бездіяльності працівників Бердянського МВ, факту наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) працівників Бердянського МВ та їх вини в заподіянні цієї шкоди, позивачами суду не надано. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed