Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

20 червня 2017 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 1997 року, а відповідач, який є її онуком, зареєстрований у вказаній квартирі з 27 вересня 2006 року, однак з 2006 року по теперішній час у квартирі не проживає, оскільки знаходиться в Російській Федерації. Майна відповідача у квартирі немає, однак в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку відповідач не бажає, у звязку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення субсидії з оплати комунальних послуг. Ніякої участі у витратах по сплаті наданих комунальних послуг та утриманню житла відповідач не приймає, однак його доходи враховуються при вирішенні питання про призначення субсидії, що в свою чергу, негативно впливає на майновий стан позивача та порушує її права як власника зазначеної квартири, у звязку з чим вона вимушена звернутись з вказаною позовною заявою до суду. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її та позивача присутності з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його участі. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі частини 2\~статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями\~ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 1997 року (а.с. 8). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 490 від 16 червня 2017 року, виданої керівником Приватного підприємства «Житловик» (далі за текстом ПП «Житловик»)[PERSON], за адресою: [ADDRESS], окрім власника [PERSON] зареєстрований її онук [PERSON], [INFO] (а.с. 39). З акту про не проживання від 16 червня 2017 року, складеного комісією у складі: майстра дільниці ПП «Житловик» [PERSON], паспортиста [PERSON], затвердженого керівником ПП «Житловик» [PERSON], вбачається, що згідно свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], з 2006 року не проживає (а.с. 40). Відповідно до відомостей, наданих першим заступником голови Бахмутської міської ради [PERSON] від 22 червня 2017 року за № 2550, за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут зареєстровано місце проживання фізичної особи [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до ч. 2\~ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статті 156 Житлового кодексу України,\~\~члени сім'ї власника будинку,\~\~в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], до 2006 року, тобто у вказаній квартирі відповідач не проживає понад шість місяців. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, статей 10,\~60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад шість місяців знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи у вигляді судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved