overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

20 січня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з його навчанням, починаючи з дня пред`явлення позову. Ухвалою суду від 28.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом Пряшівського університету у Пряшеві денної форми навчання. Термін закінчення навчання - 30.06.2022 року. Син знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги сину у зв`язку з навчанням, тягар його утримання не може бути покладений тільки на матір, то з відповідача підлягають стягненню аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

20 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21.02.1976 року, від якого не мають неповнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.02.1976 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] , який там не проживає з червня 2017 року. Місце проживання відповідача позивачу не відоме. Відповідач витрат по утриманню майна не несе, у позивача виникли проблеми із оформленням субсидії, оскільки [PERSON] довідки про доходи не надає, знятися із реєстрації відповідач не бажає, з огляду на що, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України [PERSON] просить її позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, із згоди представника позивача у зв`язку із неявкою відповідача ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши наявні матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 1992 року належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 грудня 2020 року, копією договору купівлі-продажу. У вищезазначеній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , з 14 вересня 1981 року, що підтверджується довідкою №П-03-49332 від 01 грудня 2020 року виданою відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради. Згідно акту від 1 грудня 2020 року, складеного УМК «Південно-Західна» зафіксовано факт того, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2017 року. В силу ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідач втратив право на користування цим житлом оскільки відсутній без поважних причин понад один рік, а іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Факт реєстрації відповідача у квартирі [ADDRESS] покладає на позивача додаткові витрати по утриманню житла, та перешкоджає в отриманні субсидії. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 908 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2016 року виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки припинені. Оскільки шлюб фактично розпався, позивачка просила розірвати його та залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач також надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2016 року виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд, враховуючи клопотання позивачки, дійшов висновку про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 908 грн 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у розмірі 908 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 січня 2021 року Голобський психоневрологічний інтернат звернувся до суду з даною заявою мотивуючи її тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2019 року [PERSON] визнано недієздатним та передано під опіку інтернату, на даний час його стан здоров`я не змінився, він перебуває в інтернаті на повному державному забезпеченні, потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим необхідно вирішити питання про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною. В судове засідання учасники не з`явились, від представника заявника та представника заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заяви Голобська об`єднана територіальна громада не заперечує. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Так, відповідно до вимог\~ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно\~ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому\~статтею 299 цього Кодексу. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.02.20219 року [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним. Строк дії цього рішення встановлено два роки з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 100 від 14.04.2021 року [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад, який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на викладене, суд вважає необхідним продовжити строк дії рішення, яким [PERSON] визнано недієздатним ще на два роки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

20 січня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з 08 лютого 2020 року і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. 02 березня 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. В позовній заяві позивач зазначила про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину не повідомив, про дату. час та місце судового засідання був повідомлений. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 січня 2020 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 03. У шлюбі подружжя дітей не має. Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень не подав, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

20 січня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 жовтня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 2151 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 11). Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

20 січня 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивачка вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15 лютого 2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 10 жовтня 2012 року у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №863, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с.7). Мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Позивач, мотивуючи свої вимоги, послався на норми ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, які, на думку суду, підлягають застосуванню до даних правовідносин. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Визнання позову відповідачем є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зі згоди позивача, висловленої в письмовій заяві від 15.02.2021 року, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

20 травня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 51595 грн. зі сплатою 12,5 % на рік, з кінцевим терміном повернення боргу до 10 травня 2013 року. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» м. Бровари Київської області було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, згідно якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином право вимоги боргу за кредитним договором між ТОВ \~«ПростоФінанс» та [PERSON] було відступленно ТОВ «Кредитні ініціативи» м. Бровари Київської області. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 15353 грн. 84 коп. Відповідач позов визнав, про що вказав в заяві. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON], а він отримав 51595 грн. зі сплатою \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~12,5 % річних на рік, з кінцевим терміном повернення боргу до 10 травня 2013 року. Відповідно до кредитного договору відповідач повинен був здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 17 грудня 2013 року допустив заборгованість 15352 грн. 84 коп.( 14836 грн. 73 коп. заборгованість за кредитом, 283 грн. 59 коп. заборгованість по відсотках, 51 грн. 60 коп. заборгованість за комісією,180 грн. 92 коп. штраф). Згідно ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Оскільки відповідач не виконав взяті по договору на себе зобовязання, ця заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved