Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 20.02.2017 року просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], що померла 30 січня 2014 року, право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) з числа земель переданих у колективну власність ВАТ «Промінь» Золочівського району згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХР № 003944, виданого на її імя на підставі розпорядження Золочівської РДА, реєстраційний № 189 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,1319 га, кадастровий номер 6322680000:03:007:0191, що розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту серії ІІ-ХР № 096803, виданого на її імя на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 18 листопада 2002 року № 305. Свої вимоги мотивувала тим, що її матері [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 4,1319 га, кадастровий номер 6322680000:03:007:0191, що розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту серії ІІ-ХР № 096803, виданого на її імя на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 18 листопада 2002 року № 305. 30 січня 2014 року [PERSON] померла, не залишивши заповіту. У квітні 2015 року позивач звернулася до Золочівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, які знаходяться у її сестри [PERSON], яка у свою чергу отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна, однак надати оригінал державного акту про право приватної власності на землю позивачу для оформлення її частини спадкового майна відмовляється, в зв'язку з чим остання змушена була звернутися до суду з вказаним позовом, сплативши судовий збір. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з наведених мотивів, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення судової повістки з копією уточненої позовної заяви від 20.02.2017 року. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за її відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 листопада 1974 року у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження Золочівським відділом ЗАГС Харківської області 02 січня 1975 року зроблено відповідний запис № 1, що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про народження, серії I-ВЛ № 450506. 18 січня 2008 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області цього ж дня в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 04 та 13 травня 2008 року видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 063599. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012387479 від 03 липня 2013 року 15 червня 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що за місцем реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу того ж дня зроблено запис №30. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на «Нескреба». 18 січня 2008 року вказаний шлюб розірвано. 30 січня 2014 року у віці 58 років померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 03 лютого 2014 року зроблено відповідний актовий запис №15, та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області 07 березня 2014 року видане повторно відповідне свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 429426. Згідно інформації відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Харківської області від 21.03.2016 року № 29-20.21-0.8-509/2-16 [PERSON] була включена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) із числа земель, переданих у колективну власність ВАТ «Промінь», розташованих поза межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради. На імя [PERSON]П було видано сертифікат на право на земельну частку (пай): серія ХР № 003944 реєстраційний № 189 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР № 096803, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку 02.12.2002 року за № 366. Постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 25 квітня 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 30 січня 2014 року її матері [PERSON] на земельну ділянку площею 4,1319 га, розташованої на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, з мотивів неподання правовстановлюючих документів щодо належності вказаного майна спадкодавцеві. Відповідно до наданої суду інформації державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 16.11.2016 року вих. № 2265/01-16 згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час, знайдена спадкова справа № 50/2014, що була заведена Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області після померлої 30 січня 2014 року [PERSON]. Згідно з матеріалами вказаної справи: 25.02.2014 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2014 рік за № 106 та заведено спадкову справу № 50/2014. 07.03.2014 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2014 рік за № 140 та заведено спадкову справу № 50/2014. 18.03.2015 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від доньки спадкодавця [PERSON]. Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2015 рік за № 131 та долучено до спадкової справи. 18.03.2015 року Золочівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 365 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на: 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,1319 га, що розташована на території Золочівської селищної ради, на доньку померлої [PERSON], яка мешкає: [ADDRESS]. Більше заяв про прийняття спадщини чи відмову від спадщини, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались. 28 лютого 2013 року у віці 60 років помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 05 березня 2013 року зроблено відповідний актовий запис №37, та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області 13 грудня 2016 року видане повторно відповідне свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 570435. З інформації Золочівського селищного голови [PERSON] від 08.12.2016 року №02-18/1437 згідно картотеки реєстраційного обліку за адресою: Харківська область, смт. Золочів, вул. Ломоносова, 15 на час смерті [PERSON], померлої 30.01.2014 року ніхто не був зареєстрований. На підставі розпорядження Золочівської районної державної адміністрації від 18 листопада 2002 року №305 [PERSON], що проживала за адресою: [INFO], було передано у власність земельну ділянку товарного сільськогосподарського призначення площею 4,1319 га кадастровий номер 6322680000:03:007:0191, розташовану на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, що підтверджується копією відповідного державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 096803 від 02 грудня 2002 року. Згідно виданого [PERSON] сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХР № 003944, виданого на підставі розпорядження Золочівської РДА, реєстраційний № 189 залишок земельної частки (паю) після виділення частини земельної частки (паю) в натурі становить 0,49 умовних кадастрових гектар. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини, так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10, Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] 30 січня 2014 року відкрилася спадщина, до складу спадкового майна в тому числі входить право на не реалізовану земельну частку (пай) з числа земель, переданих у колективну власність ВАТ «Промінь» площею 0,49 умовних кадастрових гектар, що належала померлій на підставі сертифікату серії ХР № 003944 та на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 6322680000:03:007:0191, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 096803 від 02 грудня 2002 року [PERSON], як спадкоємець за законом згідно ст. 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, подавши протягом 6 місяців заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], прийняла спадщину та відповідно успадкувала 1/2 частину спірної земельної ділянки та права на земельну частку (пай) відповідно до положень ст. 1225 ЦК України. Враховуючи, що нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів ненадання оригіналів правовстановлюючих документів, а сестра позивача, що є відповідачем по справі [PERSON] вже отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спірного майна, суд захищає права позивача у обраний нею спосіб, шляхом визнання права власності на 1/2 частину права на земельну частку (пай) та 1/2 частину земельної ділянки у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved