Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

20 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 12.06.2017 та проживав по день смерті за адресою: [ADDRESS], місце смерті Україна, м. Ровеньки. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що її батько, - [PERSON], [INFO], помер 12 червня 2017 року на тимчасово окупованій території в місті Ровеньки Луганської області. Про це видано довідку про смерть № 405 від 13.06.2017 року Ровенківською центральною поліклінікою. Однак, зареєструвати його смерть у встановленому законодавством України порядку вона не може. Після її переїзду до міста Дніпро вона звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чечелівського району Дніпропетровської області. Однак для проведення державної реєстрації смерті її батька їй було відмовлено, оскільки вона подала лікарське свідоцтво про смерть від 13.06.2017р. № 405, видане Ровенківською центральною поліклінікою 13 червня 2017 року, яка знаходиться на тимчасово окупованій території. У звязку з цим вона не може зареєструвати смерть батька та реалізувати спадкові права. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не зявилась про дату та час слухання справи повідомлена належним чином причин неявки суду не повідомила, клопотань до суду не надавала. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Встановлені судом фактичні обставини справи. 02 жовтня 1982 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії ІП-НО № 490383 видане 02 жовтня 1982 року відділом РАГС м. Тореза Донецької області, відповідний запис № 733, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] (а. с. 10). Заявниця у справі - [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія ІП-УР № 557841 виданим 18 січня 1961 року Бюро РАГС міста Чистяково Сталинської області, відповідний запис за № 112 (а. с. 10). Згідно наданих заявником до суду документів [PERSON], [INFO], помер перебуваючи на тимчасово окупованій території України у місті Ровеньки Луганської області, про що [PERSON] видане міським закладом «Ровенковська центральна міська багатопрофільна лікарня» Луганської народної республіки лікарське свідоцтво про смерть від 13 червня 2017 року, актовий запис № 404, де зазначено причиною смерті церебральний атеросклероз (а. с. 11). 18 липня 2017 року [PERSON] надана відмова у проведені державної реєстрації за вихідним № 76/14.6-131 відповідно до якої, Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив у проведені державної реєстрації смерті на підставі предявлених документів, оскільки на підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження (а. с. 13). Відповідно до ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Донецьк. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Згідно п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті громадянина [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті батька у позасудовому порядку. Відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Підставою звернення заявниці до суду є неможливість реєстрації факту смерті її батька в звязку з тим, що офіційні документи, що посвідчують даний факт видані органами, які розміщені на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, що унеможливлює в подальшому оформлення нею спадкових прав. В силу положень\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявниця не може у інший спосіб реалізувати свої спадкові права, як спадкоємець першої черги, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, доведеність [PERSON] факту смерті свого батька [PERSON], в звязку з чим заява підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст. 41 ЦПК України, а також Постанови пленуму ВСУ № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 (v0015700-98) від 25.05.98, якими визначено, що при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила статей 75, 76 ЦПК про розподіл судових витрат та відшкодування витрат по оплаті допомоги адвоката у цих справах не застосовуються. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах зокрема про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved