Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

20 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем [PERSON] проживала однією сімєю з 01 травня 2011 року по 01 квітня 2013 року. Під час цих шлюбно-сімейних відносин у них народився син [PERSON], [INFO]. Своє батьківство відповідач визнав, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Через рік після народження сина відповідач переїхав на інше місце проживання та припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, що ставить позивача у вкрай скрутне фінансове становище, позбавляючи сина потрібного йому харчування, одягу та взуття. Відповідач працює, інших виконавчих листів у нього немає, тому може платити на утримання свого сина 1/4 частину своїх доходів. З урахуванням викладеного, просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином, представник позивача суду надав заяву, у якій просив суд розглянути справу у його та позивача відсутність, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, суду причини неявки не повідомив, заперечень на позов суду не надав. За таких обставин, суд, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Відповідач [PERSON] у свідоцтві Серії 1-КИ № 376557 про народження [PERSON], [INFO], зазначений батьком (а.с. 3). На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач не надає позивачці допомогу на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved