Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

20 листопада 2013 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 31625 гривень та 316 гривень 25 копійок понесених витрат по оплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 22 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяв у борг у позивача гроші в сумі 11500 гривень, які зобов'язався повернути до 01 липня 2013 року, але зобов'язання за договором до цього часу не виконав. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Заяви про розгляд справи без участі відповідача до суду також не надійшло. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору позики, укладеного 22 квітня 2013 року, копія та оригінал якого долучені до справи, [PERSON] 22 квітня 2013 року передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 11 500 гривень, а [PERSON] зобов'язався повернути позику згідно п.5 вказаного договору до 01 липня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Наданий суду договір позики містить зобов'язання однієї особи повернути іншій особі визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов'язання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 13 договору позики у разі порушення позичальником строків, передбачених п. 5 цього договору до нього застосовуються штрафні санкції. Пунктом 13.1 договору позики передбачено, що у разі невиконання позичальником зобов'язань, покладених на нього п. 4 та п. 5 цього договору, до нього застосовується штраф у розмірі 50 % від суми позики, зазначеної в п. 1 цього договору. Таким чином, штраф за невиконання відповідачем зобов'язання у розмірі 50 % від суми позики становить 5 750 гривень( 11500х50% / 100 %). Як зазначено в пункті 13.2 договору позики, у випадку порушення позичальником строків повернення позики зазначених в п. 5 цього договору, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 1 % від суми позики за кожний день прострочення. За порушення відповідачем строку повернення позики, зазначеного в п. 5 цього договору, штраф становить у розмірі 1% від суми за кожен день прострочення (з 02 липня 2013 року по 04 листопада 2013 року) - 14 375 гривень. За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї статті). Враховуючи, що борговий документ перебуває у кредитора після закінчення строку, зазначеного у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, боржника слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов ґрунтується на договорі, який відповідає вимогам закону, наявність невиконаного зобов'язання за договором підтверджена наданими позивачем належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 31 625 гривень. За правилом ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору на суму 316, 25 гривень, та . На підставі викладеного,

Outcome: approved