Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

20 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. В обґрунтування позову зазначив, що 21 серпня 2004 року він уклав шлюб із відповідачем, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №162. Від наведеного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначений шлюб було розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18 квітня 2014 року. Після розірвання шлюбу син залишився мешкати разом із ним та відповідачем за адресою його реєстрації. В червні 2016 року відповідач переїхала мешкати окремо за іншою адресою, син залишився мешкати з батьком. На теперішній час відповідач мешкає окремо. Причиною цього стало те, що вона зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, систематично ухиляється від батьківських обов'язків. З того моменту, як син почав мешкати окремо від матері, він повністю знаходиться на утриманні позивача, який займається його вихованням, забезпечує матеріально, та створює усі необхідні умови для належного його навчання, розвитку та формування, як особистості. Сину він забезпечив гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. У свою чергу, відповідач взагалі перестала спілкуватися з ним та їх сином, перестала піклуватися про свою дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не виховує сина, не займається його навчанням та розвитком, не піклується про стан його здоров'я, не готує його з дитинства до самостійного життя та праці, не забезпечує матеріально, тим самим відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини. У зв'язку з тим, що дитина вже тривалий час не мешкає разом із відповідачем, проживає окремо від неї, та з огляду на те, що відповідач витрачає аліменти на власні нужди, всупереч інтересам дитини, позивач звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовною заявою «про звільнення його від сплати аліментів». Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.09.2017 року його позовна заява задоволена повністю. Також, з приводу доцільності позбавлення відповідача батьківських прав позивач звернувся до служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області. Висновком комісії з питань захисту прав дитини від 29.09.2017 року за № 116-02/15 визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання позивача та їх сина, та з боку батька дитини ніколи не створювалися їй перешкоди у спілкуванні з сином та прийманні участі у його вихованні, вищевикладені обставини свідчать про її свідоме вольове небажання виконувати відносно своєї дитини батьківські обов'язки, покладені на неї законом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що був період, коли вона зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, але це було недовго. Від сина не відмовляється, він живе з позивачем та жити з нею у її батьків не хоче. Позов про позбавлення батьківських прав не визнає, бажає спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. Представник третьої особи - Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецька визнала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 21 серпня 2004 року по 18 квітня 2014 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №162. Від наведеного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.14). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18 квітня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням дзержинського міського суду Донецької області від 26.06.2014 року її позов було заволено в повному обсязі (а.с.16) У зв'язку з тим, що дитина вже тривалий час не мешкає разом із відповідачем, проживає окремо від неї, та з огляду на те, що відповідач витрачає аліменти на власні нужди, всупереч інтересам дитини, позивач звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовною заявою «про звільнення його від сплати аліментів». Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.09.2017 року його позовна заява задоволена повністю та припинено стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.19). Згідно загальної характеристики, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у тверезому стані буває рідко, дитина з нею не проживає та його вихованням вона не займається (а.с.20) [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] зарекомендував себе з позитивної сторони, з сусідами підтримує нормальні добросусідські відносини, відносини з особами, які ведуть аморальний спосіб життя та зловживають спиртними напоями не підтримує, про що свідчить його характеристика (а.с.22) Дитина [PERSON] навчається у СЗОШ І-ІІІ ступенів №3 з 2015 року. Під час навчання зарекомендував себе здібним, відповідальним, дисциплінованим учнем. У його характеристиці зазначено, що вихованням повністю займається батько. Він приділяє багато уваги навчанню, шкільному життю та дозвіллю сина (а.с.21). Також, висновком комісії з питань захисту прав дитини від 29.09.2017 року за № 116-02/15 визнано доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] (а.с.23) Судом з'ясовано, що відповідач взагалі не піклується про дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не виховує її, не займається її розвитком, навчанням, не надає матеріальної допомоги, не піклується станом її здоров'я. З огляду на це, суд зазначає. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку [PERSON] Під час судового розгляду справи виявлено, що відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON] Це підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.14). Дитина мешкає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні, а тому вважає доцільним стягнути з матері дитини аліменти на його утримання Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. Також, позивачем при подачі позову про позбавлення батьківських прав було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, слід стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 640,00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved