overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 24 липня 2003 року у Чорнижівській сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 12. Від шлюбу в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними без будь - яких причин часто виникають сварки. Вже більше ніж вісім років вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, поклавши судові витрати на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але у своїй письмовій заяві просить слухати справу у її відсутності, що на думку суду, є можливим, шлюб розірвати, сина залишити проживати з нею, залишивши їй прізвище [PERSON], та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законодавством порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, тривалий час проживають окремо і не підтримують сімейних стосунків, добровільно вирішили питання про місце проживання дитини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявка відповідача в суд, на думку суду, свідчить про його бажання розірвати шлюб. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши сина проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 24 серпня 1999 року у Старозагорівській сільській раді Локачинського району Волинської області, актовий запис № 10. Від спільного шлюбу в подружжя є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, з чоловіком вони різні люди, у них не сумісні характери. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, чоловік зловживає спиртними напоями, внаслідок чого в сім'ї постійно вникають конфлікти, неодноразово мала намір розірвати шлюб з відповідачем. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сім'я фактично розпалась, тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Змінювати прізвище, набуте в шлюбі, після розірвання шлюбу не буде. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що хоче зберегти сім'ю, тому заперечує щодо розірвання шлюбу, укладеного між ним та [PERSON] Підтвердив, що позивач неодноразово зверталась до суду із позовом до нього про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.3-4), свідоцтво про одруження (а.с.6), та його копію (а.с.7), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.8-9), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 64. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Останнім часом між ними постійно виникають сварки через відсутність взаєморозуміння і різних поглядів на сімейне життя. Відповідач не приділяє уваги сім'ї. Склались неприязні відносини один до одного. Тривалий час мешкають окремо. Майнового спору не має. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON]. в судове засідання до суду не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 2000 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з грудня 2009 року. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього розглядати без його участі, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 09 вересня 2000 року, видане Барвінківським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 50. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що у шлюбі з відповідачем [INFO], який на даний час розірвано, народився син [PERSON], [PERSON] останнім часом матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно надавати відмовляється. Зазначила, що самостійно забезпечувати сина вона не взмозі, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Позов підлягає до задоволення повністю. Судом установлено, документально підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками дитини на підставі рішення Ратнівського районного суду від 13 березня 2014 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2014 року, розірвано. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Ратнівської селищної ради Ратнівського району, дитина сторін знаходиться на утриманні матері [PERSON] В силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою, а його проживання окремо від дитини не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідач, працюючи головним спеціалістом Державної екологічної інспекції у Волинській області на постійній основі, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, про що свідчить довідка з місця роботи від 19.06.14 №28. Зважаючи на те, що [PERSON] має постійний дохід, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у частці від доходу згідно із ст.183 СК України. З огляду на відсутність у відповідача інших утриманців, відсутність даних про його незадовільний стан здоров'я, суд визначає до стягнення аліменти у розмірі ? частки від доходів відповідача, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як цього вимагає ст.182 згаданого Кодексу, вважаючи, що такий розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. На підставі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави 243,60 грн судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про оголошення померлим [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS]. В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Жидачівського районного суду від 06.03.2001 року її чоловіка [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. З часу прийняття вказаного рішення пройшло більше 13 років. Жодних відомостей про можливе місце знаходження чоловіка або будь-якої інформації, яка б могла свідчити, що він живий, позивачка не иає, а тому просить суд постановити рішення про оголошення чоловіка померлим, оскільки це необхідно для оформлення спадщини. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свої вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні тим, які викладені в заяві. Просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського РУЮ в судове засідання не з'явився, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги вважає підставними. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], проживав у шлюбі з заявницею в [ADDRESS] та являвся співвласником вказаної квартири. Рішенням Жидачівського районного суду від 06.03.2001 р. він визнаний безвісно відсутнім і з цього часу жодних відомостей про його місцезнаходження немає. В судовому засіданнісвідки [PERSON]та [PERSON], які є сусідами заявниці, суду заявили, що [PERSON] був їхнім сусідом. Більше 13 років вони його не бачили і де він знаходиться не знають. Як вбачається з довідки Жидачівського РВ ГУМВС України від 25.07.2014 року [PERSON], за адресою [ADDRESS] не проживає з 2001 року і місце його фактичного перебування невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Поскільки у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування більше трьох років, є підстави оголосити його померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 05 червня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 32. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Повноцінно шлюбні відносини не підтримують близько одного року, життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, цінності та сімейні обовязки, а також не сумісність характерів. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судовому засіданні не зявилась, клопоче про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2010 року. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 32 (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається обставин справи, сторони шлюбні відносини не підтримують близько одного року, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивачки та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 10 липня 2003 року у Комарівській сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з чоловіком не склалися через нерозуміння ним сімейних обов'язків. По багатьох питаннях сімейного життя вони не мають спільної думки. Чоловік перестав забезпечувати сім'ю матеріально, зловживає алкогольними напоями. Через це останній рік проживають окремо. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити прізвище [PERSON], дітей проживати з нею та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу, просить залишити їй прізвище [PERSON], дітей залишити проживати з нею, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] погоджується з вимогами позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу і щоб діти залишилися проживати з матір'ю. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, останній рік проживають окремо і не підтримують сімейних стосунків, добровільно вирішили питання про місце проживання дітей, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON]. звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.01.1985 року адміністрацією Кипринської сільської ради Шелаболихинського району Алтайського краю Російської Федерації, актовий запис №1, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені з 2012 року, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, про що надав відповідну письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] 11.01.1985 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим повторно 03.04.2008 року адміністрацією Кипринської сільської ради Шелаболихинського району Алтайського краю Російської Федерації, актовий запис №1. Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів, взаємного непорозуміння. Сторони не проживають однією сім'єю з 2012 року, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved