Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

20 лютого 2018 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії\~Волинське обласне\~управління Публічного\~акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 08 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №3736. Згідно п. 1.1, 1.2 кредитного договору, боржнику банком було надано грошові кошти в сумі 1000000 грн., зі сплатою 15,5 % річних строком на 120 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 лютого 2018 року. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором. Повернути кредит в сумі 1\~000 000 грн. своєчасно сплачувати проценти, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05 % на суму платежу за кожен день прострочення. Банк свої зобовязання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач не виконував належним чином умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19 лютого 2018 року становить 86647,79 грн., в тому числі: 36 399,84 грн. - заборгованість за кредитом; 1 380,87 грн. - заборгованість за процентами; 20 461,62 грн. - пеня; 3 104.80 грн. - загальна сума 3% річних; 25 300,66 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала на те, що матеріали справи містять розрахунки, які підтверджують детальний рух коштів по рахунку. Відповідач подав суду відзив та додаткові його обґрунтування (44-45, 134-137), в яких позов заперечує. Вказує на те, що вчасно та в повному обсязі здійснював платежі та тілом кредиту та процентами. Іноді навіть виходив за межі графіку. З 2016 року почав думати про дострокове погашення кредиту, з чим звертався в банк. Однак його розрахунки дещо не збігалися із розрахунками банку. Він замовив експертний розрахунок. З 01.12.2009 по лютий 2018 року ним сплачено всього суму 1\~661\~793,81 грн., залишок кредиту станом на 01.02.2018 становив 54\~117,30 грн., залишок відсотків 2\~292,04 грн. Передбачає, що значно переплатив по кредиту. Але банк коригування в бік зменшення не робив. Крім того, банк нараховував відсотки після предявлення вимоги про дострокове повернення суми кредиту з 01.11.2017. Платіж від 01.02.2010 на суму 12803,10 грн. не відображений у виписках, а тому подальші розрахунки не можуть вважатися вірними. В судовому засіданні відповідач вимоги позову заперечив з зазначених у відзиві підстав, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 3736, відповідно до умов якого відповідачу банком було надано грошові кошти в сумі 1000000 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 15,5 % річних строком на 120 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 лютого 2018 року (а.с. 14-15). В подальшому, Додатковою угодою №1 від 06 лютого 2009 року, Додатковою угодою №2 від 07 квітня 2009 року, Додатковою угодою №3 від 08 грудня 2009 року та Додатковим договором №4 від 02 квітня 2008 року в пункт 1.6 вказаного кредитного договору вносились зміни щодо графіку внесення ануїтетних платежів, а також їх розміру в бік збільшення (а.с. 16-22). У відповідності до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із п.п. 3.3. кредитного договору, позичальник зобовязується точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 1 000 000 грн. 00 коп., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором. Однак, позичальником [PERSON], в порушення своїх зобовязань, визначених кредитним договором, не своєчасно вносилися грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 19 лютого 2018 року заборгованість становить 86647,79 грн., в тому числі: 36 399,84 грн. - заборгованість за кредитом; 1 380,87 грн. - заборгованість за процентами; 20 461,62 грн. - пеня; 3 104.80 грн. - загальна сума 3% річних; 25 300,66 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Не заперечуючи факту виконання зобовязання з порушенням умов передбачених в Договорі та додаткових угодах, [PERSON] в судових засіданнях заперечувалась сума заборгованості розрахована банком. На підтвердження своїх доводів та заперечень, відповідачем було надано власний розрахунок, який на його думку спростовує подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, однак після дослідження вказаного розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є неналежним з огляду на ту обставину, що з поданого розрахунку не вдається за можливе встановити на підставі яких документів його було проведено, ким і чи достатньо у вказаної особи спеціальних знань у відповідній галузі. Суд звертає увагу, що будь-яких клопотань про призначення судової експертизи із запропонованими питаннями відповідачем подано не було, хоча останній не був позбавлений такого права. Окрім того, не заслуговують на увагу твердження відповідача, що поданий позивачем розрахунок суми боргу проведено без врахування передбачених умов договору, зокрема в частині здійснення відповідного коригування кредитних зобовязань позичальника в бік їх зменшення в разі дострокового повернення частини суми заборгованості за кредитом, оскільки такі доводи спростовуються розрахунком наданим банком, з якого слідує що банком проводилися відповідні коригування в бік зменшення в тому числі і тіла кредиту після внесення [PERSON] відповідних сум. Щодо тверджень відповідача про відсутність в розрахунках банку суми в розмірі 12803,10 грн., яка була внесена на погашення кредиту 01.02.2010, то дані твердження є помилковими, оскільки внесення вказаної суми відображене у виписці за рахунком (а.с.60) за 29.01.2010. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що зарахування внесеної суми відбулося за попередній місяць на користь платника з метою недопущення прострочення платежу. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязань (неналежне виконання). За змістом\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України\~визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 та ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З огляду на вищевикладене, з відповідача слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії № 3736 від 08 лютого 2008 року в сумі 86647,79 грн., в тому числі: 36 399,84 грн. -- заборгованість за кредитом; 1 380,87 грн. -- заборгованість за процентами; 20 461,62 грн. -- пеня. Що стосується вимог позивача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то такі вимоги до задоволення не підлягають, оскільки нарахування 3% річних та інфляційних втрат не передбачені умовами кредитного договору, з остаточним терміном повернення кредиту 07.02.2018. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь позивача слід частково стягнути судовий збір в розмірі 1 184 грн. 37 коп. пропорційно до суми коштів заборгованості, що стягується.

Outcome: partial