Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач - Публічне акціонернео товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі по справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обгрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № без номеру від 17 грудня 2005 року відповідач 17 грудня 2005 року отримав кредит у розмірі 3200 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашенняпогашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом 31 жовтня 2013 року відповідач має заборгованість 16408 гривень 69 копійок, яка складається з 3187 гривень 08 копійок - заборгованість за кредитом; 11964 гривні 05 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина) та 757 гривень 56 копійок - штраф (процентова складова). Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 16408 гривень 69 копійок, а також сплачені позивачем при подачі позову до суду судові витрати у розмірі 229 гривень 40 копійок. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ревва А.В., який діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та показав, що позивач необґрунтовано посилається на Умови надання споживчого кредиту, оскільки останні позичальником [PERSON] не підписані та видані йому не були, є нікчемними. Вказаною Заявою строк позовної давності не визначений, у зв'язку з чим слід застосовувати загальний строк позовної давності в 3 роки, який позивач пропустив. На підставі наведеного, відповідач просив суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Судом встановлено, що згідно письмової заяви без номеру [PERSON] від 17 грудня 2005 року про відкриття карткового рахунку із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку надало останньому кредит у розмірі 3200 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік суму залишку заборгованості за і кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. У зв'язку із порушеннями зобов'язання за кредитним договором відповідач станом 31 жовтня 2013 року має і заборгованість у розмірі 16408 гривень 69 копійок, яка складається із:- загальної заборгованості за кредитом у розмірі 3187 гривень 08 копійок; відсотків за користування кредитом у розмірі 11964 гривні 05 копійок, а також штрафів: 500 гривень 00 копійок (фіксована частка); 757 гривень 56 копійок (процентна складова). Відповідно ч. 1. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1.ст. 509 ЦК України . Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. З 267 ЦК У країни). ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з про пушенням позовної давності. Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно заяви від 17 грудня 2005 року вбачається, що круковський Р.В. просив відкрити рахунок по платіжній кредитній картці Універсальна на кредитний ліміт у сумі 3200 гривень 00 копійок зі строком дії картки. Згідно п. 9.3 Картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням настання умов, викладених в п.п. 9.6, 9.7 Умов. Відповідно до п. 9.6 Умов при відсутності на Картрахунку Карти грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для подовження дії Карти і ненадходження грошових коштів протягом 3 місяців з моменту спливу строку дії Карти, Банк стягує; комісію за обслуговування рахунку згідно діючим тарифам. Вказана комісія стягується банком по спливу вказаного в цьому пункті строку щомісячно. В разі, якщо залишок Картрахунку менший розміру комісії, установленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування Картрахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на Картрахунку Держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку карти останній закривається. Як вбачається, що згідно з умовами кредитного договору погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карт клієнтом, так і списання банком коштів з дебітної карти. Оскільки умовами договору не встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами (графіком погашення кредиту), то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з вказаної дати. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було проведено 30 листопада 2007 року, проте з цього часу позивач не вчинив будь-якої активної дії по реалізації свого права вимагати від боржника виконання його обов'язку. Із заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами з відсотками від суми заборгованості. Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу «постанова Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року». До суду позивач звернувся 20 листопада 2013 року, що свідчить про пропуск позивачем загального строку позовної давності, на застосуванні якої наполягає відповідач. Згідно з положеннями п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія положення ст. 11 Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позовна давність за позовами про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За вказаних обставин, беручи до уваги, що позивачем не доведено, що позовна давність була збільшена за домовленістю сторін, а також не обґрунтовано її переривання, зупинення перебігу чи пропущення з поважних причин, і таких обставин не встановлено судом, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити за спливом позовної давності. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених останнім при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed