Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

21.12.2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що 17.03.2006 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, за яким заповіла позивачу земельну ділянку та майновий пай. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У встановлений законодавством шестимісячний строк позивач не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона не знала про наявність заповіту, про факт існування якого довідалася у 2018 році, тобто після спливу шестимісячного строку. В звязку із чим просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 26.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення, документів на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 18.01.2019 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-БВ №031114 від 17.03.2006 року [PERSON] померла 17.03.2006 року в с.Тернавка Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджено також копією актового запису №7. З копії актового запису про смерть №7 від 17.03.2006 року встановлено, що [PERSON], яка померла 17.03.2006 року, народилась 28.01.1924 року. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №106325, за [PERSON] за життя було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,0280 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Ізяславського району, Хмельницької області. Також, згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ХМІЗ №005001, виданого [PERSON] сільською радою Ізяславського району, [PERSON] мала право на пайовий фонд майна КСП «Мрія», с.Тернавка, Ізяславського району, Хмельницької області в розмірі 6044 грн. Згідно довідок виконкому [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 23.11.2018 року №378 та від 16.01.2019 року №34, [PERSON], яка померла 17.03.2006 року, була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO]. На день її смерті в даному будинку зареєстрованих осіб, крім неї, не було. За життя, 10.08.2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] за №92, за яким заповіла належну їй земельну ділянку, яка знаходиться в с.Тернавка Ізяславського району Хмельницької області, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №106325, виданого 08.07.2003 року, майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії ХМІЗ №005001 та ощадні книжки, [PERSON], що підтверджується копією заповіту. Вказаний факт підтверджено також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) №54654613 від 29.12.2018 року. В той же час, у вказаній довідці під записом про реєстрацію заповіту, посвідченого [PERSON] сільською радою Ізяславського району 10.08.2005 року, міститься запис про заповідача [PERSON]: дата народження - 14.10.1915 року, ідентифікаційний код [NUMBER]. Разом з тим, у зазначеному заповіті також вказано ідентифікаційний номер спадкодавця [PERSON] [NUMBER]. Відповідність ідентифікаційного коду спадкодавця [PERSON] в зазначеному заповіті та в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) підтверджено копією картки фізичної особи платника податків [PERSON] від 22.09.2003 року, яка міститься в матеріалах справи. Допитана в судовому засіданні свідок, яка є секретарем Тернавської сільської ради, [PERSON] підтвердила, що на території вказаної сільської ради проживала тільки одна [PERSON]. На запит суду Ізяславська державна нотаріальна контора листом №2742/01-16 від 29.12.2018 року повідомила, що після смерті [PERSON], яка померла 17.03.2006 року, спадкова справа не заводилась, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54654611 від 29.12.2018 року. Згідно відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №63/01-21 від 10.01.2019 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54702545 від 10.01.2019 року інформація щодо наявності спадкової справи до майна [PERSON], яка померла 17.03.2006 року, у Спадковому реєстрі відсутня. Таким чином після смерті [PERSON] спадщину ніхто із спадкоємців не прийняв. За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу, або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 24 постанови пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Позивач пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту [PERSON]А, про факт існування якого довідалася у 2018 році, тобто після спливу шестимісячного строку, тому і не мала змоги подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк. Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадкова справа не заведена, позивач захистити своє порушене право в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не може, враховуючи поважність причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved