Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

20 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , з позовом до до [PERSON] , в якому просив визначити право власності у спільному сумісному майні [PERSON] , [PERSON] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частці кожному. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 липня 2017 року сторонам по справі на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира була приватизована членами сім`ї: \~ним, дружиною та їх дочкою. Оскільки спірна квартира передана їм у спільну сумісну власність, їх права на квартиру були рівними, вони користувалися квартирою по взаємній згоді, необхідності визначення часток не було, а отже частка кожного співвласника має становити 1/3 частка зазначеної квартири. Однак останнім часом відповідач стала влаштовувати скандали, домашнє насилля; що змусило його з дитиною шукати інше житло. Відповідач мешкає у зазначеній квартирі сама, відмовляється продавати квартиру, як і відмовляється визначити частки у спільній сумісній власності. А тому позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, посилаючись на ті ж підстави, просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи органу опіки та піклування, служби у справах дітей Новомосковської районної ради, у судове засіданні не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи служби у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області у судове засіданні не з`явився, у своїй заяві за вих.№ 177 від 02.11.2020 року просили розглянути справу за відсутності їхнього представника, рішення у справі просили ухвалити на розсуд суду. 03 листопада 2020 року було закінчене підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши подані заяви, відзив, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , а також відповідач [PERSON] , є співвласниками квартири, загальною площею 42,6кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, б/н виданого Знаменівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області 31 липня 2017 року (а.с. 8-9). Відповідач у справі [PERSON] є дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] (а.с. 5-6). З термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 147526, вбачається, що стосовно [PERSON] був виданий терміновий заборонний припис строком на 5 діб та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із скоєнням домашнього насильства в сім`ї по відношенню до чоловіка та дитини (а.с. 7). З довідки, виданої за № 468 від 24.04.2020 року Знаменівським старостинським округом № 1 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, вбачається, що позивач [PERSON] разом з неповнолітньою донькою проживає без реєстрації у будинку [ADDRESS] . Зазначені обставини також підтверджуються актом встановлення місця проживання від 17.04.2020 року. У відповідності до ч.1\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності, у відповідності до вимог\~ст. 356 ЦК України. Право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, належить співвласнику, відповідно до вимог ч.1\~ст. 370 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст.\~370\~та ч.2 ст.\~372 ЦК України, у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні не надано жодного доказу про існування між співвласниками будь-якої домовленості щодо часток у спільному сумісному майні, як і не встановлена наявність будь-якого іншого договору щодо спірного майна, підстав для зменшення або збільшення частки кожного співвласника також не знайдено, а тому суд вважає, що частки співвласників у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є рівними. А отже, кожен зі співвласників, зазначений у свідоцтві про право власності на житло, набув право власності на1/3 частку зазначеної квартири. При цьому, суду в достатній мірі наведено необхідність визначення часток саме в судовому порядку, оскільки добровільної згоди на припинення одного виду власності (спільної сумісної) та набуття іншого виду власності (спільної часткової) співвласники не досягли. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27Постанови Пленуму\~ВСУ №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зіст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідачем по справі до суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України\~доказу на спростування обставин, викладених позивачем у позові. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved