Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити юридичний факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона народилася [INFO] в с. Низи Ніжинського району Чернігівської області. Все своє життя вона проживала, навчалася, працювала на території України, в тому числі і на момент проголошення її незалежності. Восени 1993 року вона втратила паспорт громадянина УРСР, паспорта зразка 1994 року вона не мала. Органом ДМС України їй було відмовлено у видачі паспорта громадянина України через відсутність доказів належності її належності до громадянства України. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Додатково повідомила, що в лютому 1991 року вона звільнилася з роботи в готелі «Ніжин», де працювала покоївкою і по лютий 1992 року працювала неофіційно в м. Києві. В цей період часу вона проживала в с. Григоро-Іванівка Ніжинського району Чернігівської області разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заявника і пояснила, що проведеною перевіркою було встановлено особу [PERSON] , але не виявилось можливим підтвердити факт її належності до громадянства України в зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту проживання на території України станом на 24.08.1991р. чи 13.11.1991р. У зв`язку з цим заявниці було рекомендовано звернутися до суду. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 1 липня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено дату та час судового засідання та роз`яснено заінтересованій особі право подати письмові пояснення по суті заяви. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] в с. Низи Ніжинського району Чернігівської області.(а.с. 6-7). 04.02.1985 року [PERSON] отримала паспорт громадянина УРСР (а.с. 22). Відповідно до копії трудової книжки за період з 08.02.1991 року по 04.02.1992 року відсутні відомості про трудову діяльність [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки Борзнянського РС УДМСУ в Чернігівській області належність заявниці до громадянства будь-якої іншої держави не встановлено. 22.12.2020 року [PERSON] відмовлено в оформленні паспорта громадянина України в зв`язку з непідтвердженням факту її постійного проживання на території України на 24.08.1991 року та на 13.11.1991року (а.с. 10-12). З 06.04.1993 року і по даний час [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 13-14). Відповідно до довідки Ніжинського старостинського округу Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області [PERSON] протягом 1988-1991 років включно проживала без реєстрації за адресою [ADDRESS] зі своїм співмешканцем [PERSON] (а.с. 30). Свідок [PERSON] суду пояснив, що йому відомо, що [PERSON] з 1988 року по 1993 рік проживала зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] в с. Григоро-Іванівка Ніжинського району, вони мали спільного сина. Деякий час вона працювала в готелі «Ніжин». У 1993 році через сімейні обставини заявниця поїхала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] проживала в с. Григоро-Іванівка Ніжинського району разом з її родичем [PERSON] , в цей час у них народився син. Точно не пам`ятає часу, але вважає цілком можливим, що це відбувалося протягом 1988-1993 років. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] , остання проживала без реєстрації в цивільному шлюбі з її кумом [PERSON] в с. Григоро-Іванівка Ніжинського району починаючи з 1988 року. В них народився син, проте сімейне життя не склалося і заявниця у 1992 році поїхала з їхнього села. Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд розглядає справи. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.4 Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) питання громадянства України регулюється Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. За змістом положень ст.3 вказаного Закону громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України» та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Перелік документів, які відповідно до Закону подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України передбачений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджений Указом Президента України 27.03.2001 року за №215 (далі - Порядок). Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пояснення [PERSON] щодо її постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) повністю узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, а також письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а тому її заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню. Суд зважує на ту обставину, що цей факт має для заявника юридичне значення та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved