Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У березні 2021 року [PERSON] , [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду з позовом до Бориспільської територіальної громади Київської області та посилаються на те, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , який належав його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері [PERSON] не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 29 травня 2020 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] та після її смерті продовжував постійно проживати у вказаному домоволодінні. Відповідно до вимог ст. 429 ЦК УРСР (в редакції 1922 року) [PERSON] є таким, що прийняв спадщину від своєї матері. Після встановлення юридичного факту, позивачі, спадкоємці за законом, подали до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини від [PERSON] . Щодо отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом на будинок позивачам рекомендовано звернутися до суду, так як свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] було видане через 20 років після смерті [PERSON] . Тому позивачі вимушені звернутися до суду та просять встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його матері [PERSON] ; визнати за кожним із позивачем право власності на 1/2 частину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2021 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.41-42). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2021, було змінено назву відповідача на Бориспільську міську раду Київської області, закрито підготовче засідання (а.с.50-51). В судове засідання представник відповідача не з`явився, на адресу суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника Бориспільської міської ради, рішення прийняти за наявними матеріалами справи (а.с.56). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 травня 1995 року (а.с.8). Після його смерті була відкрита спадкова справа за №66113435, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) була дружиною [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.04.1958 року (а.с.29). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.10.1962 року (а.с.24). На підставі свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.09.1982 року (а.с.25). [INFO] померла [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 жовтня 1953 року (а.с.10). Як вбачаться з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкова справа до померлої [PERSON] , не заводилась (а.с.71,72). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2020 (а.с.23) було встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Житловий будинок [ADDRESS] було побудовано в 1939 році, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок (а.с.14-16). З будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] вбачається, що перша реєстрація в будинку відбулася в 1957 році (а.с.18-22). Право власності на будинок [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) було зареєстроване Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації на право особистої власності та записане в реєстрову книгу №23 стор. 92 за реєстровим №3751, 12 грудня 1973 року на ім`я [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] , виданий Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради депутатів трудящих комбінат комунальних підприємств (а.с.13). 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1922 року), який діяв на день смерті [PERSON] , коло осіб, які закликаються до спадкування за обома, вказаними у ст. 416, підставами, обмежується прямими низхідними (дітьми, онуками та правнуками) та пережившою дружиною померлого, а також непрацездатними та неімущими особами, які фактично перебували на повному утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Примітка. Спадкоємцями можуть бути лише особи, які живі на момент смерті спадкодавця, а також діти, зачаті за його життя і народжені після його смерті. Спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого менше одного року до його смерті. Якщо хто-небудь з дітей спадкодавця помре до відкриття спадщини, його спадкова частка переходить до його дітей (внуків спадкодавця), а в разі їх смерті - до їх дітей (правнуків спадкодавця). В разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності - брати і сестри померлого. Відповідно до ст. 429 ЦК УРСР (в редакції 1922 року), якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня вжиття заходів охорони не заявить належному суду про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Частка спадкоємців, які відмовились, переходить до держави. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління спадковим майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з`явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна. Питання набуття права власності на житлові будинки, побудовані до 1948 року, регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Підтвердженням власності на будинок за громадянами являлися записи в погосподарських книгах виконавчих комітетів сільських рад. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.1 ст.392 ЦК України). 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є рідною сестрою [PERSON] , у судовому засіданні підтвердила, що вона та [PERSON] проживали у спадковому будинку разом з померлою матір`ю [PERSON] . З 1954 року вона переїхала проживати до тітки, в подальшому побудувала власний будинок. В їх родині було п`ятеро дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та вона [PERSON] . Вона не заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачі дійсно проживали з [PERSON] на час його смерті у спадковому будинку, вона не має претензій щодо набуття права власності на будинок позивачами. Позивач [PERSON] була допитана як свідок, та повідомила суду, що весь час з народження і по тепер проживає у будинку [ADDRESS] . В неї є рідна сестра, [PERSON] , 1959 р.н. У 18 років сестра переїхала жити до чоловіка, і на час смерті їх батька в спадковому будинку не проживала. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є рідною сестрою [PERSON] , у судовому засіданні підтвердила, що вона та [PERSON] проживали у спадковому будинку разом з померлою матір`ю [PERSON] . Вона не заперечує проти задоволення позову, не має претензій щодо набуття права власності на будинок позивачами. Зазначені обставини підтверджують, те, що [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON] постійно проживав з нею у будинку [ADDRESS] і у відповідності до вимог статей 418, 429 ЦК УРСР (в редакції 1922 року) вчасно вступив в управління та володіння спадковим майном та у встановленому порядку прийняв спадщину після [PERSON] , тому суд вважає за можливе встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька та чоловіка [PERSON] , який був зареєстрований на день смерті та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] ) шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ці обставини переконливо свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] у встановленому порядку прийняли спадщину, що відкрилася після смерті їх батька та чоловіка [PERSON] , та набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в рівних частках. Однак, постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної від 13.01.2021 було відмовлено [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) після смерті [PERSON] (а.с.11-12). Ця обставина свідчить про те, що право власності [PERSON] , [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомого майна не визнається. З огляду на це, суд вважає, що з метою відновлення спадкових прав позивачів та забезпечення юридичної визначеності належить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved