Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

20 липня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що відповідно до рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який, після розірвання шлюбу між сторонами, проживає з позивачем. [PERSON] уникає прямих обовязків утримувати дитину, добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що позов він визнає частково, в сумі розміру аліментів 1020 гривень, оскільки він не має постійного місця роботи та заробітку, його доходом є нерегулярні епізодичні заробітки внаслідок виконання ним разових робіт. Під час виконання разових робіт він пошкодив здоровя, на даний час перебуває на лікуванні. Також у нього є непрацездатний батько [PERSON], [INFO], який є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, та потребує постійної підтримки та матеріальної допомоги від нього. Позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що вона є інвалідом ІІ групи з дитинства, проживає разом з матірю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом ІІ групи (онкохвора) без переогляду, у звязку з чим і не працює. Позивач\~ [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, пояснив, що стан його здоровя незадовільний, що підтверджується копією медичної карти амбулаторного хворого. Суд, заслухавши відповідача,\~ дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають\~ задоволенню частково. Копією рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2017 року підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 3). Копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 158870 від 29.06.2010 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони (а.с. 2). Згідно копії виписки із амбулаторної медичної карти № 13250 у [PERSON] у серпні 2018 року діагностували облітеруючий склероз артерії. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~). Частиною 2\~статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», станом на 2018 рік установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто обов'язок щодо утримання дітей покладений не лише на батька, а й на матір. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем частково визнано розмір позовних вимог, стан здоровя дитини та відповідача, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком\~ від 6 до 18 років, який становить на даний момент 1944 грн. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України.\~

Outcome: partial