Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

21.09.2020 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 р. Від шлюбу дітей не мають. Останнім часом між подружжям скалилися відносини, що призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, з 2020 року вони разом не проживають. Майнового спору та спору немає, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою від 28.09.2020 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву від 23.11.2020 р., в якій просила розглянути дану справу без її участі, позов підтримує, на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, задовольнивши позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] 22.10.2020 р. подав до суду письмову заяву про відкладення слухання справи, призначеної на 22.10.2020 р., на іншу дату, оскільки він має бажання примиритися з дружиною. У судове засідання 23.11.2020 р. відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується розпискою (а.с.15). Про причини неявки відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, як і відзиву на позов. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.09.2013 року, який був зареєстрований Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 239, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 17.09.2020 р., серія [NUMBER] (а.с.3). Дітей від шлюбу у подружжя немає. Сторони втратили взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, фактично разом не проживають з липня 2020 р., сім`я фактично розпалась, позивач не бажає примиритися з відповідачем. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 6 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. Отже, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має істотне значення, у зв`язку з чим, на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між позивачем і відповідачем підлягає розірванню, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved