Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

21.11.2018 [PERSON] звернулася до суду, з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 19 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір на її користь, посилаючись на наступне. Сторони з 19 серпня 2003 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні та після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Аліменти на утримання дитини вона отримує з відповідача за рішенням суду. Спільне життя в них не склалося, оскільки відповідач не піклувався про побудову сімейних відносин, відсутні прояви поваги і дружби. Протягом усього часу сумісного проживання постійно виникають сварки з вини відповідача, вони не знаходять спільну мову, мають різні погляди на життя та сімейні відносини, на обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач зловживав спиртними напоями, сумісне життя стало неможливим. Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства припинені з 2004 року. Було втрачено довіру та взаєморозуміння, внаслідок чого виникли відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Відповідач залишив сім'ю і став проживати з іншою жінкою. Вважає, що сім'я розпалася остаточно. Спору про поділ сумісно нажитого майна та місця проживання дитини немає. Збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з'явилися. Позивач надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами, на примирення не погоджується. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач копію позовної заяви із додатками, копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримав 03.01. 2019, судову повістку на 14.02.2019 отримав 22.01.2019, за адресою зазначеною в заяві позивача, що вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень(а.с.33,38). Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. ст. 128 -130 ЦПК України. Відзив на позов, зустрічний позов, заперечень проти позову, клопотань тощо в тому числі і про відкладення розгляду справи відповідачем до суду не надано. Зі згоди позивача, яка викладена у її письмовій заяві, суд на місці виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що позивач є громадянкою України, про що свідчить фотокопія її паспорту(а.с.10-11). Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 19 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області,актовий запис №30. До матеріалів справи долучено оригінал свідоцтва про одруження серії [NUMBER](а.с.7). [INFO] року в подружжя народився син [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про його народження (а.с.8). Позивач та її син [PERSON] проживають окремо від відповідача, що вбачається із довідки про склад сім'ї, виданою Вишневою сільською радою Близнюківського району Харківської області(а.с.9). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у зв'язку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сторони міцної сім'ї не створили, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися дошлюбним прізвищем «[PERSON]», про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання судових витрат суд вирішує, виходячи із наступного. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача на його користь суми сплаченого судового збору. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Таким чином на користь позивача із відповідача має бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. А тому,

Outcome: approved