Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

20.07.2018 року [PERSON] , інтереси якої за довіреністю представляє [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить виділити в натурі 56/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, приналежними на праві власності [PERSON] В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу, який був визнаний дійсним рішенням суду, вона придбала 25/50 часток домоволодіння [ADDRESS] . Інші частини домоволодіння належали на праві власності [PERSON] - 23/100 часток, [PERSON] - 21/100 часток. На сьогоднішній день домоволодіння належить [PERSON] - 44/100 часток, [PERSON] - 56/100 часток. Реальний поділ домоволодіння не був проведений, через що виникають спори між співвласниками, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Ухвалою від 24.07.2018 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою від 27.09.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. 22.11.2018 року поновлено провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення відповідно до першого варіанту у висновку експерта. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила виділити в натурі приналежні [PERSON] . 56/100 частко за варіантом №1 у висновку експерта. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.01.1997 року, укладеного на Біржі нерухомості «Эдвайст-Консульт» за №387, [PERSON] придбала 28/50 часток домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 19.11.2003 року вищевказаний договір купівлі-продажу визнаний дійсним. Згідно витягу з рішення Миколаївської міської ради від 12.06.2003 № 12/11, [PERSON] затверджено ідеальну частку в розмірі 44/100 від земельної ділянки площею 732 кв.м, що складе 322 кв.м, для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2003 року здійснено поділ земельної ділянки по [ADDRESS] , згідно якого, виділено [PERSON] земельну ділянку площею - 410 кв. м., [PERSON] - 322 кв.м. Відповідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Номер витягу: 3501975 Дата: 05.05.2004) на підставі договору дарування від 10.02.2004 р., [PERSON] належить 44/100 частин домоволодіння в [ADDRESS] . Отже, власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] - 56/100 (28/50) часток та [PERSON] - 44/100 часток. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Уразі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ так може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 125-085 від 13.11.2018, провести виділ 56/100 частки житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Будівлі і споруду. Житлові будинки. Основні положення», технічно можливо. Виходячи із загальної узаконеної існуючої площі будинку 175,3 м2 (за даними технічного паспорту МБТІ на житловий будинок по [ADDRESS] від 07.09.2001р.), при розробці варіантів поділу, в облік була прийнята ідеальна частка співвласника, тобто 56/100 частин, на розгляд суду пропонується один варіант виділу в натурі частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників, згідно порядку, що склався з урахуванням побажання співвласників. Відповідно до першого варіанту, по приближеному до ідеальних часток, згідно порядку користування, що склався з урахуванням побажання співвласників, у Користування співвласника [PERSON] з часткою 56/100 частини: літ. «З-2» - 2-воповерховий житловий будинок - 1978 р. побудови, в складі приміщень: 2-1 - коридор пл. 6,8 кв.м., 2-2 - сходи пл. 9,8 км.м., 2-3 - житлова кімната пл. 19,2 кв.м.; 2-4 - кухня пл. 13,5 кв.м., 2-5 - ванна пл. 3,9 кв.м., 2-6 - вбиральня пл. 1,3 кв.м., 2-7 - сходи пл. 10,1 кв.м., 2-8 - житлова кімната пл. 18,20 кв.м., 2-9 - житлова кімната пл. 10,5 кв.м., 2-10 - житлова кімната пл. 8,7 кв.м. Всього по житловому будинку літ. «З-2»: пл. 102,0 кв.м., інвентарною вартістю - 32224 грн. Надвірні узаконені господарські будови: літ.»Б» - сарай - 1917 р - пл. 17,2 кв.м., літ. «Ипд» - погріб - 1985 р. - пл. 16,1 кв.м, літ. «И» - гараж - 1982 р. - пл. 31,0 кв.м, 56/100 частини №1,2,4,6 - огорожа з воротами, 56/100 частин №І - замощення. Всього інв. вартістю - 41641 грн. Реальна частка складає - 65/100 (40236:61507буд) що на 9/100 більше від частки, що ідеально належить - 56/100. Сума грошової компенсації для даного варіанту не визначається, так як збільшення ідеальної частки утворилось в результаті збільшення загальної площі житлових будинків літ. «А,З-2», за рахунок будівництва узаконених прибудов до них. В даний час в користування співвласників знаходяться ізольовані житлові будинки, при цьому які-небудь роботи по переобладнанню не потрібні. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що аналіз наведених доказів вказує на те, що наявні усі умови, передбачені ст. ст.358, 364, 367 ЦК України, що визнано відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved