Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

21 березня 2018 року представник позивача ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 10 серпня 2011 року у розмірі 13775 грн. 02 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Представник позивача ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] частково визнав позовні вимоги, а саме визнає борг у розмірі 6468 грн. 61 коп., з яких: 5336 грн. 47 коп. нараховані відсотки; 1132 грн. 14 коп. штраф. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 300 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 березня 2018 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 13775 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за відсотками за користування кредитом 7558 грн. 31 коп.; заборгованості за пенею 6370 грн. 38 коп.; фіксованого штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткового штрафу 632 грн. 14 коп. Згідно з п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямим і безумовним згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг встановлено, що зобовязання клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1. умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України,\~ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року за № 6-2003цс15, Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що слід частково задовольнити позовну заяву ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки банком виконані умови договору, відповідач [PERSON] не виконує умови договору та не сплачує кредитні кошти з врахуванням постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року за № 6-2003цс15 Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: partial