Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

21 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що після смерті матері [PERSON], яка настала 17 січня 2016 року, спадкоємцями за законом першої черги є вона з сестрою [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини. Оскільки їх батько та рідний брат померли раніше від матері, вона належним чином прийняла спадщину після неї, отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай). За відсутності державної реєстрації права власності на належний [PERSON] будинок по вул.Полтавській,180 у селищі Липова Долина Сумської області вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на будинок з надвірними будівлями за вказаною адресою, а саме: житловий будинок літ.«А-І» з верандою та ганком, сарай літ.«Б». Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від усіх маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що із 14 січня 1978 року [PERSON] (до шлюбу Самілик) [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] є батьком та мітрю [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 26 березня 1985 року відділом праці Сумського облвиконкому, [PERSON], [INFO], видано переселенський квиток серії 2А 148481, як сімї, переселенців, що має право користуватися пільгами по переселенню (а.с.11). 01 травня 1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.7). 20 вересня 1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.9). 23 травня 2000 року помер [PERSON] (а.с.17). 13 січня 2012 року помер [PERSON] (а.с.18). Із наданої нотаріальною конторою інформації від 27 березня 2017 року вбачається, що спадкові справи після померлих не заводилися. 17 січня 2016 року померла [PERSON] (а.с.19). Із довідки Липоводолинської селищної ради Сумської області від 15 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті одна проживала та була зареєстрована [INFO] (а.с.12, 40). Із копій погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1995 рр. вбачається, що [PERSON] є головою господарства по вул.Леніна (Полтавська), 180 у селищі Липова Долина Сумської області. За вказані періоди у домоволодінні проживали [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] За період 2000-2005 рр. [PERSON] проживала разом зі своїм сином [PERSON] (а.с.14-16). 26 квітня 2016 року за заявою [PERSON] Липоводолинською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON], №113/2016 (а.с.38-47). 26 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до тієї ж нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. 26 січня 2017 року [PERSON] отримала два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 0,1358 га та 3,0857 га (а.с. 47). Відповідно до виготовленого 27 лютого 2017 року технічного паспорту, домоволодіння по вул.Полтавська,180 у селищі Липова Долина Сумської області складається із житлового будинку літ.«А-І» (1985 року побудови), загальною площею 61,2 кв.м, житловою 34,5 кв.м, із верандою літ.«а» (1985 року побудови) та ганку літ.«кр» (1985 року побудови), сараю літ.«Б» (1985 року побудови), вартістю 25850 грн. (а.с.21-24). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Із аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти, про що також зазначено і в листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Отже, за наявності на збудоване до 5 серпня 1992 року домоволодіння виготовленого 27 лютого 2017 року технічного паспорту, відповідних записів у погосподарських книгах, зважаючи на правовий режим набутого у шлюбі зазначеного нерухомого майна (ст.ст.22, 28 КпШС) суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів достатньо для висновку про належність померлим [PERSON] та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Полтавська,180 у селищі Липова Долина Сумської області. Успадкувавши в силу ст. 549 ЦК УРСР (1963) після смерті чоловіка та в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті сина частину вказаного домоволодіння, [PERSON] фактично стала одноосібним його власником. Тому, враховуючи викладене, за наявності технічного паспорту, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, наявні правові підстави для визнання права власності на домоволодіння за спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину за законом.

Outcome: approved