overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

20 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 лютого 2005 року та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 30% від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував в частині розірвання шлюбу, проте згоден на сплату аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку. Сторонам надавався строк для примирення терміном один місяць за клопотанням відповідача, проте після закінчення цього строку позивач від позову не відмовилася. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем зареєстровано 19 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 217 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

20 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 17 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, за актовим записом № 322. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «Рябкова». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, \~не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також зясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище Рябкова. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 150 від 19.01.2015 року (а.с. 2) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

20 січня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 10 січня 2013 року сторони уклали між собою шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Зважаючи на це позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 січня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2013 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 21.05.2013 року (а.с.6). Дитина на даний час проживає разом з позивачем, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області № 1600 від 13.01.2015 року (а.с.7) і після розлучення залишиться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Майновий спір між сторонами - відсутній. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

20 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 28 квітня 2006 року за актовим записом № 95, та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Після розірвання шлюбу її прізвище просила відновити на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 95. Із серпня 2014 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

20 січня 2015 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 22 листопада 2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, вона втратила почуття взаємної поваги та любові. Шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 06 серпня 2009 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

20 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 06 грудня 2006 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON], які на даний час знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційно не працює. Просить стягнути із нього в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою повноліття. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на даний час ніде не працює, а тому має можливість сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, передбаченому законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 4, 5), а перебувають вони на утримані позивачки, про що відповідач не заперечує і що стверджено довідкою Клітицької сільської ради Камінь-Каширського району від 15 січня 2015 року № 42 (а.с. 6). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІI від 28.12.2014 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум становить 1032 грн., що 30 % становитиме 309 грн. 60 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім сина [PERSON] та дочки [PERSON], дітей не має, має нерегулярний, мінливий дохід, суд призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки [PERSON] не довела суду, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Суд, визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, не вказує мінімальний розмір - не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки СК України такого не передбачено. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

20 січня 2015 року Хотинський психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON], знаходиться на повному державному утриманні у Хотинському психоневрологічному будинку-інтернаті з 02 січня 2015 року згідно наказу № 1 від 05 січня 2015 року. Також вказує на те, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні представник заявника Рибак Н.Й. повністю підтримала доводи, викладені в заяві і просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Гіждівський В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату щодо визнання недієздатною [PERSON] Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та було стверджено в судовому засіданні представником заявника Рибак Н.Й., що [PERSON], [INFO] страждає на хворобу Альцгеймера виражену деменцію. Також судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в Хотинському психоневрологічному будинку інтернаті. Як вбачається із матеріалів справи, а саме висновку судово-психіатричної експертизи № 176, [PERSON], [INFO] на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі деменції внаслідок хвороби Альцгеймера. За своїм психічним станом на даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що заява Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату підлягає задоволенню, оскільки це необхідно в інтересах [PERSON] для захисту її прав та інтересів. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

20 січня 2015 року Хотинський психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON], знаходиться на повному державному утриманні у Хотинському психоневрологічному будинку-інтернаті з 24 грудня 2014 року згідно наказу № 91 від 25 грудня 2014 року. Також вказує на те, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні представник заявника Рибак Н.Й. повністю підтримала доводи, викладені в заяві і просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Гіждівський В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату щодо визнання недієздатною [PERSON] Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та було стверджено в судовому засіданні представником заявника Рибак Н.Й., що [PERSON], [INFO] страждає на шизофренію, параноїдну форму. Також судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в Хотинському психоневрологічному будинку інтернаті. Як вбачається із матеріалів справи, а саме висновку судово-психіатричної експертизи № 171, [PERSON], [INFO] на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної, безперервного перебігу з вираженим емоційно-вольовим типом дефекту. За своїм психічним станом на даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що заява Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату підлягає задоволенню, оскільки це необхідно в інтересах [PERSON] для захисту її прав та інтересів. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

20 січня 2016 року [PERSON] (далі-позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі-відповідач) на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 25 % від доходу відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до закінчення навчання сина, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач по справі сплачував аліменти на утримання сина до 17 грудня 2015 року, тобто до повноліття дитини. На даний час син продовжує навчання на факультеті права та лінгвістики, денної форми навчання за контрактом в Білоцерківському національному аграрному університеті, стипендії не отримує. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на сина не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки є працездатним та працює. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулась із заявою, в якій уточнила свої вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від доходів відповідача та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає повністю та просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 191, 199-201 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Outcome: approved