Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

20.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду в позовом, яким просить стягнути з ПАТ «Харківський котельно-механічний завод» (далі ПАТ «ХКМЗ», підприємство) на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 78.178,68 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 15.06.2005 року він перебував у трудових відносинах із ПАТ «ХКМЗ» на посаді еколога з повним робочим днем. 29.05.2020 року його було звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач ПАТ «ХКМЗ» після звільнення позивача не провів повний розрахунок з останнім та не виплатив йому заробітну платну за березень, квітень та травень 2020 року в розмірі 13.129,18 грн, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення грошових коштів не виплачених при звільненні. Сплата заборгованості позивачу по заробітній платі була здійсненна ПАТ «ХКМЗ» 21.01.2021 року, у зв`язку із чим [PERSON] було подано заяву про закриття провадження у справі, про що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2021 року у цивільній справі № 953/21576/20 провадження по означеній справі було закрито. Оскільки позивач був звільнений 29.05.2020 року, а сплата заборгованості по заробітній платі ПАТ «ХКМЗ» була здійснена на картковий рахунок [PERSON] 21.01.2021 року, тобто після спливу 162 робочих днів затримки такої виплати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні, що складає 78.187,68 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.05.2021 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.06.2021 року відповідачем ПАТ «ХКМЗ» було подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якої підприємство погоджується з несплаченою при звільненні заробітної плати у розмірі 13 129,18 грн, однак просить зменшити розмір відшкодування середнього заробітку, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи той факт, що через запровадження карантину у відповідача існують фінансові труднощі. Крім того, відповідач є стороною у значній кількості спорів про стягнення невиплаченої заробітної плати. Позивач надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.05.2020 року по 21.02.2021 року у розмірі 78 187,68 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, заяви про відкладення судового засідання не надав. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 16 ЦК України). За ч. 2 ст. 12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК Українивизначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимогЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 15.06.2005 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ПАТ «ХКМЗ» на посаді еколога та відповідно до наказу від 29.05.2020 року № 101-к «Про розірвання трудового договору» позивача було звільнено із займаної посади за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Остаточний розрахунок по заробітній платі при звільненні позивача з роботи відповідач здійснив 21.01.2021 року, що визнається та не оспорюється відповідачем. Відповідно до відомостей довідки ПАТ «ХКМЗ», з 29.05.2020 року (дати звільнення) по 21.01.2021 року (дату виплати заробітної плати), кількість затримки остаточного розрахунку при звільненні позивача становить 162 дні, середньоденна заробітна плата позивача, розрахована за попередні два місяці до звільнення становить 482,64 грн, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 78 187,6 грн, у тому числі: прибутковий податок у розмірі 14 073,78 грн та військовий збір у розмірі 1 172,82 грн. Згідно\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації,, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У своєму рішенні № 6-76цс14 від 02.07.2014 року ВСУ роз`яснив, що передбачений частиною першою\~ст. 117 КЗпП\~обов`язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Факт затримки відповідачем розрахунку при звільненні [PERSON] визнається самим відповідачем, про що свідчить позиція його представника, висловлена у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 30.01.2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 910/4518/16) вказала, що за змістом норм статей\~94,\~116,\~117 Кодексу законів про працю України\~та статей\~1,\~2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Методика нарахування середнього заробітку детально описана в\~постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок № 100). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими розд. 2 абз. 3\~Порядку № 100, а також згідно п.32\~Постанови пленуму ВСУ за № 9 від 06.11.1992 року - обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення. Згідно наданого розрахунку, вбачається, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем за період з 25.05.2020 року по 21.01.2021 року року складає 78 187,68 грн без відрахувань ПДФО (14 073,78 грн) та військового збору (1 172,82 грн). З проведенням відповідних відрахувань податковим агентом позивача, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 62 941,08 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 78 187,68 грн., з врахуванням обов`язкових податків та зборів. Суд не приймає до уваги посилання відповідача про зменшення присудженої суми через скрутний матеріальний стан, оскільки вони не підтверджені належними та допустимим доказами. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved