Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

21 січня 2014 року до суду звернулася Кредитна спілка «Аккорд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ПРВ-894 від 19 лютого 2008 року - 2 578,89 гривень залишку несплаченої суми кредиту, 6 737,9 грн. - процентів, 2 578,89 грн. - штрафних санкцій, 2 738,59 грн. - інфляції та 3% річних, а всього 14 634,27 грн. Крім того просять стягнути 243,6 грн. сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 лютого 2008 року Кредитна спілка «Аккорд» уклала кредитний договір № ПРВ-894 з [PERSON], згідно якого надала останній в кредит 5 500 гривень з щомісячним погашенням процентів та частини кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж вказано у рекомендованому графіку платежів. Всього відповідач за 12 місяців повинен сплатити згідно графіка 7 105,7 гривень. Через те, що відповідач свої зобов'язання виконав не повністю, утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, за невиконання умов договору передбачені штрафні санкцій - пеня в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про підтримання свого позову та розгляд справи без їхньої участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року Кредитна спілка «Аккорд» уклала кредитний договір № ПРВ-894 з [PERSON], згідно якого надала останній в кредит 5 500 гривень з погашенням на протязі 12 місяців суми кредиту та суми процентів за користування кредитом згідно графіку щомісячно, починаючи з 19 лютого 2008 року і по 19 лютого 2009 року (а.с. 11). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] сплатила 2 921,11 гривень основного боргу (а.с. 6). Останній платіж було проведено 10 липня 2009 року. Проте в подальшому платежі були припинені. Таким чином, утворилась заборгованість по виплаті кредиту в сумі 2 578,89 гривень. Відповідачка суми заборгованості по кредитному договору не оспорює. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Пункт 5.1 кредитного договору передбачає, що у випадку порушення строків сплати кредиту, передбачених рекомендованим графіком платежів, Спілка має право нараховувати пеню, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідачці була нарахована пеня, яку рішенням кредитного комітету спілки було зменшено до 2 578,89 грн. (а.с. 9). Разом з тим, позивач просить стягнути з [PERSON] 2 738,59 грн. суми інфляції та 3% річних. Позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин судові витрати слід стягнути на користь позивача в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved