Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 27 серпня 2005 року. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до березня 2015 року. З цього часу сімя фактично розпалася у звязку з подружньою зрадою чоловіка. В останнього зявилася інша жінка. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 21). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 27 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №278. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 7). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Згідно з довідкою Нововирківської сільської ради Білопільського району від 18 травня 2016 року №136 [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] разом із донькою [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стала подружня зрада відповідача, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище, Воліна (а. с. 25). На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні з даним позовом до суду судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved