Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

1. Виклад доводів пред`явленого позову. У січні 2021 року позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір оренди автомобіля №21/11/2016 від 21.11.2016 року укладений між [PERSON] , [PERSON] та орендодавцем ФОП [PERSON] ; стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за договором оренди автомобіля у розмірі 417 275 грн 06 коп.; завдані відповідачами збитки, пов`язані з пошкодженням автомобіля та упущену вигоду, стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 21 листопада 2016 року між ФОП [PERSON] та відповідачами був укладений Договір № 21/11/16 оренди (найму) автомобіля, згідно якого орендарі прийняли в оплатне користування легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель Т13110, 2004 року випуску, колір синій, тип Легковий седан-В, державний номер [NUMBER] , строком на 36 місяців за ціною оренди 56 доларів США, в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на тиждень 2920 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті - на рік. Загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складає 8 76 доларів США 00 центів. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, однак відповідачі так і не з`явились до нотаріуса за його нотаріальним оформленням. Однак, з 26 грудня 2016 відповідачі припинили сплачувати орендну плату. 03 березня 2017 року працівниками поліції в межах кримінального провадження було затримано та повернуто позивачу автомобіль, який вже був в аварійному стані та пошкоджений. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору та його пошкодженням, неможливістю позивача здати в оренду автомобіль іншим особам, утворилась заборгованість в сумі 417 275 грн 06 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 01 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.113-114). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив поновити строк на подання уточнень до позовної заяви, якими фактично зменшив позовні вимоги. Так, відповідно до уточнень позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість у загальному розмірі 248 483 гривні 25 копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (орендна плата) 27 234,00 грн, штраф відповідно до п. 6.5. Договору оренди 10 200,00 грн, неустойка відповідно до п. 8.6. Договору оренди 10 200,00 грн, пеня відповідно до п. 8.8. Договору оренди 159 191,80 грн, упущена вигода 20 719,20 грн, вартість відновлювального ремонту внаслідок пошкодження автомобіля 20 138,25 грн, послуги спеціаліста по оцінці пошкодження майна 800,00 грн. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не надали. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21 листопада 2016 року між ФОП [PERSON] , як стороною «Орендодавець» та [PERSON] , як стороною «Орендар-1», [PERSON] , як стороною «Орендар-2» був укладений Договір № 21/11/16 оренди (найму) автомобіля (а.с.31-35). Строк дії договору - 36 місяців з моменту укладення і закінчення строку дії договору - 21.11.2019 р. (п. 2.1. Договору). Згідно п.1.1. Орендодавець надає, а Орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель Т13110, 2004 року випуску, колір синій, тип Легковий седан-В, державний номер [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] виданого ВРЕР- 7 УДА1 в м. Києві 24.05.2012 року. Відповідно до п. 1.2. та п. 1.3. автомобіль надається строком на 36 місяців за ціною оренди 56 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати на тиждень, та 2 920 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на рік. Розрахунок здійснюється Орендарем відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ на день оплати щотижневого платежу (кожного понеділка до 12-00 год). Згідно п. 1.3. Договору загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складає 8768 доларів США 00 центів. Відповідно до п.5.3. Договору у разі повернення автомобіля раніше строку дії договору застосовується ставка орендного платежу $15 за добу. Відповідно до п.п.6.5 Договору у випадку порушення строків виконання Орендарем зобов`язань по Договору без попередньої домовленості, Орендодавець має право нарахувати, Орендар зобов`язується сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожен день прострочення. Відповідно до п.8.6 Договору у випадку прострочення орендної плати Орендодавець має право нарахувати, а Орендар зобов`язується сплатити неустойку у розмірі 150 грн. за кожен день прострочення. Також у п.п.8.4 Договору зазначено : «У випадку затримання відшкодування шкоди чи наданні рівноцінного авто в установлений строк, орендар сплачує пеню 1% від вартості завданих ушкоджень вартості авто за кожний день прострочення». Згідно з Актом прийому-передачі легкового автомобіля, ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] (Орендар-1) та [PERSON] (Орендар-2), отримали вищевказаний автомобіль у відмінному стані, без пошкоджень 21.11.2016р. (а.с.36). Разом з автомобілем було отримано: Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , Авто магнітола Panasonic; Ключ від автомобіля та сигналізація «ТИГР»; Балон ГБО. Про це також свідчать власноруч написані розписки про отримання автомобіля [PERSON] (а.с.45-46) [PERSON] (а.с.47). Кожен з відповідачів був ознайомлений з нормами ст.ст.\~190, 191, 192, 193, 194, 289 Кримінального кодексу України, про що свідчать Розписки (а.с.44, 54). Починаючи 26 грудня 2016 року відповідачі повністю відмовились оплачувати оренду автомобіля, а автомобіль не повернули (а.с. 55). На адресу [PERSON] , [PERSON] надсилалось Повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення Договору оренди від 21.11.2016 року (а.с. 56, з доказами направлення а.с.155), претензія (вимога) про погашення заборгованості та повернення автомобіля від 27.12.2016 року (а.с. 57-58, з доказами направлення а.с.157), повторна претензія (вимога) від 03.02.2017 (а.с. 64-65, з доказами направлення а.с.159). 29.12.2016 між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про наміри, відповідно до якого позивач хотів передати автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель Т13110, 2004 року випуску, колір синій, тип Легковий седан-В, державний номер [NUMBER] іншій особі (а.с.61-63). Відповідно до звіту №1203/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 06.03.2017 (а.с.67-73) вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 20941,61 грн. Вартість складання звіту склала 800,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 03.03.2017 (а.с.66). Позивачем було написану заяву про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення щодо незаконного заволодіння відповідачем автомобілем, належного [PERSON] . Вказане підтверджується витягом з ЄРДР, кримінальне провадження №12017100020001687 (а.с.101). 29.09.2020 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України за фактом привласнення автомобіля позивача та його незаконної розтрати (а.с.95-100). 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно положень\~статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно з актами цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо іншого не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до частини 1\~статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до\~статті 215 ЦК України, судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша\~статті 225 ЦК України\~тощо). Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1551цс16, від 22 листопада 2017 року у справі №6-428цс17, та висновками Верховного Суду, що містяться в постановах від 24 жовтня 2018 року у справі №755/6287/16-ц та від 27 березня 2019 року у справі №288/231/16-ц. Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення у сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина 1 статті\~216, частина 1 статті\~236 ЦК України). В пункті 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Згідно із ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. При розгляді справи про визнання правочину дійсним, суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України. Отже, відсутність коштів для оплати послуг нотаріуса, відпустка, відрядження, хвороба - реабілітація,\~\~втрата продавцем правовстановлюючого документа на предмет відчуження за договором, тощо, не є безповоротнім ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення правочину, а отже з цих підстав не вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що в свою чергу є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі\~ст. 220 ЦК України. Саме лише небажання сторони правочину нотаріально посвідчувати договір не може бути підставою для визнання такого договору дійсним. Однією з умов застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку\~є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Такого висновку дійшов Верховний Суд 04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно зі ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. У ч. 1\~ст.623 ЦК України\~зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно з ч. 1\~ст.624\~ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст.22\~ЦК України виділяють дві групи збитків: реальна шкода та упущена вигода. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, що була втрачена можливість нотаріально посвідчити договір оренди транспортного засобу між сторонами. Так, починаючи з грудня 2016 року відповідачі умисно ухилялись не тільки від нотаріального посвідчення договору, а і від повернення автомобіля у володіння позивача. Автомобіль був повернутий позивачу працівниками поліції 03.03.2017 в аварійному стані. А тому договір №21/11/16 оренди (найму) автомобіля від 21 листопада 2016 року належить визнати дійсним. Позивачем розраховано суму заборгованості відповідачів перед ним, а саме: Заборгованість за основним зобов`язанням (орендна плата): період з 26.12.2016р. (дата останнього платежу - 19.12.16) по 03.03.17 (дата вилучення автомобіля співробітниками поліції) - 68 діб. Розрахунок: 68 діб * 15 дол. США = 1 020 $ дол. США*26.70/1$ (курс НБУ) = 27234,00 грн. Штраф відповідно до п. 6.5. Договору оренди. Розрахунок: 68 діб * 150 грн. = 10200,00 грн. Неустойка відповідно до п. 8.6. Договору оренди. Розрахунок: 68 діб * 150 грн. = 10200,00 грн. Пеня відповідно до п. 8.8. Договору оренди. Розрахунок: 1% вартості авто = $87,68 (п.1.3. Договору оренди) * 68 діб = $5962,24 *26.70/1$ (курс НБУ) = 159191,80 грн. Упущена вигода. Автомобіль загалом знаходився 97 діб без оплати за оренду та в ремонті після завданих пошкоджень, а тому позивач не мав змогу здавати автомобіль в оренду, а відтак позивачу було завдано збитків у розмірі недоотриманого доходу які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Розрахунок: 97 діб * $8 (вартість 1 дня оренди авто згідно договору оренди) *26.70/1$ (курс НБУ) = 20 719,20 грн. Вартість відновлювального ремонту 20138,25 грн та послуг оцінювача 800,00 грн. Загальна вартість заборгованості відповідачів перед позивачем склала 248 483 гривні 25 копійок. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що при укладанні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови, які були обумовлені згодою сторін, відповідачами не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні\~позову ФОП\~ [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 6442 гривень 75 копійок, що підтверджується квитанцією №0.0.1996967159.1 від 29 січня 2021 року (а.с.111). Оскільки позов задоволений, тому сплачений судовий збір у повному розмірі підлягає стягненню порівну з кожного з відповідача.

Outcome: approved