Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

21.09.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів доходу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з відповідачем [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі до 23.12.2014. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, на теперішній час [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Також, позивач звертає увагу, що на його утриманні знаходяться ще дві неповнолітні дочки його дружини від першого шлюбу. Позивач [PERSON] працює, але при вищевказаних обставинах не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , так як це створює для нього значні матеріальні труднощі, оскільки він повинен також витрачати кошти на утримання дружини та іншої дитини, придбання продуктів харчування, одягу, взуття, сплачувати комунальні та інші платежі. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів доходу. 25.02.2021 відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву в якому вона вказує на відсутність доказів погіршення матеріального стану позивача та просить врахувати стан здоров`я сина [PERSON] , [INFO] , який часто хворіє та потребує значних коштів на лікування. Позивач відповіді на відзив не надав. В судовому засіданні позивача позов підтримав в повному обсязі, надавав аналогічні пояснення, які викладені в його позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала. Вислухавши думки сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Також позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, а не зобов`язаний це зробити. З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на зміну сімейного стану, на зміну матеріального стану, а також, що на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина та дружина. Проте, суд не може взяти до уваги зазначені обставини з наступних підстав. Як видно з тексту позовної заяви та матеріалів справи, позивач [PERSON] працює та сплачує поточні платежі по нарахованим аліментам, його середній заробіток згідно наданої довідки від 20.01.2021 за період з липня 2020 по грудень 2020 становить понад 37000 грн., що в 5 разів перевищує мінімальну заробітну плату та свідчить про незмінність майнового стану позивача та можливість сплачувати аліменти в установленій рішенням суду частині. Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача щодо перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей його дружини від першого шлюбу, оскільки він не є батьком цих дітей, а тому не зобов`язаний займатись їх утриманням. Відповідно до п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України, одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б вказували на зміну його матеріального стану, а тому в позовних вимогах [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed