overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], але в спірному житловому приміщенні вони не проживають з 2008 року. Посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України просила задовольнити її позовні вимоги. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з'явилися, надіслали до суду належним чином завірені заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18.05.1993 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З 04.08.2006 року в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] З 02.03.2007р. в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] Встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з 10.06.2008р., відповідач [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає з 15.12.2008 року, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті житлового приміщення, не зберігають свого особистого майна, зв'язок з будинком втратили, що підтверджується актом складеного працівниками ТОВ «Николаевдомсервис» від 13.03.2014 року. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 13.09.2003 року в Озерянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Спільне проживання подружжя припинили у жовтні 2013 року по тій причині, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує фізичне насильство, чим створює напруженість в подружньому житті. Майновий спір між сторонами відсутній. Згода на утримання дітей досягнута. Тому позивач просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути без його присутності, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання у жовтні 2013 року, майновий спір відсутній, згода на утримання малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження досягнута, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини-[PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що донька знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем взмозі її надавати. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та пояснила, що 1000 грн. це лише незначна сума, яка використовується на навчання доньки, додаткові заняття з репетиторами, а на харчування дитини, забезпечення одягом, нею витрачаються значно більші суми. Відповідач проти позову заперечував, але пояснив, що взмозі виплачувати аліменти в сумі 350 грн. на місяць та бажає допомогати дитині добровільно. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком малолітньої [PERSON], [INFO] є відповідач. Дівчинка проживає з матір'ю, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання доньки. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини; поясненнями сторін. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини суд, відповідно до вимог ст. 182, 184 СК України, визначає в твердій грошовій сумі - 600 грн. щомісячно. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема судом враховано, що відповідач є працездатним, але відомості про його регулярний дохід та його розмір в матеріалах справи відсутні. Позивач, мати дитини є інвалідом ІІІ-ї групи. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років станом на квітень місяць 2014 року складає 1286 грн., при цьому відповідач не пояснив, чому його донька заслуговує на утримання нижче, ніж мінімальний розмір від прожиткового мінімуму (30%). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулася з зазначеним позовом до суду, в якому зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,6358 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області. За життя мати склала заповіт від 03.12.2012 року, яким заповіла вказану земельну ділянку їй. Спадкоємці, які мають право на обов язкову частку в спадщині після смерті [PERSON], відсутні. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк вона не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що спадщина переходить і так до неї на підставі заповіту. В зв'язку з цим вона просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини . Бориспільська районна державна нотаріальна контора за викликом до суду представника не направила, причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи в свою відсутність та письмових заперечень не надала. Суд ухвалив слухати справу у відсутність представника відповідача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується заявами [PERSON] від 18.03.2014 року та [PERSON] від 11.03.2014 року. Після її смерті, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 589977 від 09.08.2005 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,6358 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області. На випадок смерті [PERSON] склала заповіт від 03.12.2012 року, яким заповіла вказану земельну ділянку позивачу. Спадкоємці, які мають право на обов язкову частку в спадщині після смерті [PERSON], відсутні У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що спадщина переходить і так до неї на підставі заповіту. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

20.03.2014 року винесено рішення по цивільній справі № 2/221/310 /2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON], Микільскої селищної ради про визнання права власності, встановлення факту родинних відносин. Позовні вимоги задоволено у повному обсязі. У тексті рішення, та першому абзаці резолютивної частини рішення замість « «Миколаївської сільської ради» вказано «Микільскої селищної ради». Відповідно до вимог ч.1 ст.219 ЦПК України суд постановляє ухвалу про виправлення помилки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

20.03.2014 року до Ямпільського районного суду Сумської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку. Свої вимоги мотивувала тим, що 26.01.2001 року вона з відповідачем уклали шлюб, під час спільного проживання в шлюбі вони на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2010 року придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] оформлення вказаного житлового будинку було здійснено на [PERSON], 13.04.2011 року шлюб між нею та чоловіком було розірвано, в зв'язку з чим просить визнати право на ? частину вказаного житлового будинку. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. (л.с. 24) Представник позивача, [PERSON], діючи на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2014 року, в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.01.2001 року у відділі РАГСу Саксаганського району м. Кривий Ріг. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.06.2010 року (л.с. 9) видно, що [PERSON] придбав у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки, виданої КП «Глухівське БТІ» (л.с. 8) видно, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] був придбаний на основі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.06.2010 року. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданих КП «Глухівське БТІ» (л.с. 10) видно, що власником вказаного будинку є [PERSON]. Згідно ксерокопій паспортів сторін (л.с.4, 5, 37, 38) видно, що вони 26.01.2001 року уклали шлюб у відділі РАГСу Саксаганського району м. Кривий Ріг. Згідно рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 13.04.2011 року (л.с. 6) видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13.04.2011 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на 12 частину вказаного житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

20.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що за рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2005 року з нього утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітної плати. За рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 13.02.2014 року з нього утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітної плати. Він вважає, що утримані з нього аліменти перевищують встановлену законом частку, тому просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних за рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2005 року на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] до 1/6 частини заробітної плати, щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволення позову наполягав. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 03.10.2008 року (а.с.14) знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] і від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.15) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.13). Позивач [PERSON] по рішенню Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.02.2005 року (а.с.12) зобов'язаний сплачувати на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2014 року (а.с.12) з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів. Матеріалами справи та в судовому засіданні було встановлено, що загальний розмір стягнутих аліментів із усіх видів заробітку позивача перевищує 40% його заробітку на утримання 2-х дітей. Ст.192 СК України передбачено звернення до суду платника аліментів з позовом про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища. На підставі викладеного та враховуючи, що розмір стягнутих аліментів із усіх видів заробітку позивача перевищує 40% його заробітку і коштів, які лишаються йому не достатньо для підтримання нормальної життєдіяльності, що становить його у скрутне матеріальне становище, так як крім аліментів він також повинен щомісячно сплачувати оплату комунальних послуг, суд вважає необхідним зменшити розмір утримуваних аліментів за рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2005 року на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/6 частини заробітної плати, щомісячно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

20.03.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON], вказавши, що 20.09.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, про що був зроблений запис у книзі реєстрації актів про одруження № 341 і проживала з ним однією сім'єю до січня 2012 року, після чого проживання однією сім'єю із відповідачем було припинено. Від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у їх вихованні не приймає, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини на її користь до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. ст. 182, 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а. с. 6) вбачається, що сторони з 20.09.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7), батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] є сторони по справі. З довідки № 1/6486 від 18.03.2014 року (а. с. 3) вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладені обставини, стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище сторін, ті обставини, що відповідач не виплачує аліментів по виконавчому листу у примусовому порядку іншим дітям, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходів відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., бо позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

20.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.07.2002 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 205 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2011 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 26 липня 2002 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 205 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2011 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

20.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Позивачка не з'явилась в судове засідання, хоча повідомленна про місце і час розгляду справи. Подала письмову заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі, не запречувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про місце і час слухання справи. Письмових заперечень проти позову не подав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], 12.09.2006 р.н, що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого 22.09.2006 року Відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON],що підтверджено довідкою про склад сім'ї, виданою ТОВ «Добробит» №786 від 18.03.2014 року. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved