Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

21.03.2016 року надійшов позов [PERSON] (далі позивачка) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення на утримання неповнолітньої сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з червня 2012 року вона проживала в незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. У період спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що на теперішній час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча можливість це робити в нього є, так як він працює у Павлоградському енергопідприємстві ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», на утриманні інших осіб не має. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу (далі СК) України просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з червня 2012 року проживали в незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 12.03.2013 року серія І-КИ № 432082 видане виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В Постанові Пленумом Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі досліджених доказів суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення ним повноліття. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 21 березня 2016 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову за сукупністю виплат за шість місяців, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01.01.2016 року складає 1167 грн., відповідно ціна позову склала 1167 грн. х 30% х 6 місяців = 2100 грн. 60 коп.. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved