Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок, загальною площею 62,1 кв.м. з господарчими та побутовими спорудами, який належав [PERSON] на підставі договору дарування від 17 травня 1988 року, посвідченого Миргородською міською нотаріальною конторою за реєстровим № 1569, розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 5310900000:50:075:0024, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом і прийняв спадщину, шляхом звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобри О.Ю., яка 02.08.2012 року видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, на якій розташовано будинок, постановою нотаріуса від 29.09.2020 року йому було відмовлено про причині відсутності правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлої [INFO] [PERSON] на зазначену земельну ділянку, а також відсутності державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за померлою [PERSON] , у зв`язку з чим позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.15). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 18). Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.19) в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовної заяви [PERSON] , розгляд справи просив проводити без його участі (а.с.19). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 62,1 кв.м. з господарчими та побутовими спорудами, розташований на не приватизованій земельній ділянці, який належав [PERSON] на підставі договору дарування від 17 травня 1988 року, посвідченого Миргородською міською нотаріальною конторою за реєстровим № 1569. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом і прийняв спадщину, шляхом звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю., яка 02.08.2012 року видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (а.с.6) на іншу частину майна нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (а.с.7-8). На даний час право власності або інші речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:075:0024 ні за ким не зареєстровані, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №218813669 від 03.08.2020 року (а.с.9). Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцем на все належне майно [PERSON] за заповітом є [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю, або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Одже, до [PERSON] разом з правом власності на житловий будинок перейшло право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 5310900000:50:075:0024, яка призначена для його будівництва та обслуговування, але до моменту смерті [PERSON] належним чином своє право власності не зареєструвала. При набутті [PERSON] права власності на житловий будинок, який належав [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1 ст. 120 ЗК України до нього перейшло і право власності на земельну ділянку на якій він розміщений. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджуює право спадкодавця на земельну ділянку, перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ними право власності на вищезазначену земельну ділянку Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. За таких обставин, права позивача [PERSON] , як спадкоємця за заповітом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права власності. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved