Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

21 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначила, що 05 квітня 2013 року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №15 за адресою смт. Олександрівка, Вознесенського району Миколаївської області по провулку Ветеринарному та на земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування вказаного будинку. Єдиним спадкоємцем за законом є вона, оскільки спадкодавець заповіту не залишила. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріусом було виявлено, що спадкоємець не була зареєстрована разом з померлою на момент смерті, однак проживала разом з нею, а тому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначені до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заявлені вимоги повністю. Представник заінтересованої особи Олександрівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у їх відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що 05 квітня 2013 року в смт. Олександрівка померла рідна тітка заявника [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 176229, видане 08.04.2013 року). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №15 за адресою смт. Олександрівка, Вознесенського району Миколаївської області по провулку Ветеринарному. За вказаним житловим будинком для його обслуговування закріплена земельна ділянка площею 0,14 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю № 736 від 17 січня 1996 року. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є заявниця [PERSON], оскільки спадкодавець заповіту не залишила. Згідно Довідки Другої Вознесенської державної нотаріальної контори № 1433/01-09 від 28.08.2018 року після смерті [PERSON], померлої 05 квітня 2013 року з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. Однак нотаріусом було встановлено, що заявниця [PERSON] не була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON], однак відповідно до довідки виконавчого комітету Олександрівської селищної ради проживала разом з нею до дня смерті. Враховуючи викладене нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставини, що заявниця [PERSON] після смерті своєї тітки [PERSON] поховала її, доглядала за будинком, користувалася ним та земельною ділянкою, проживала постійно в будинку з 1999 року до дня смерті 05.04.2013 року, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], довідкою Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №78-2 від 08.04.2013 року, довідкою Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №78-1 від 08.04.2013 року, довідкою Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №1871 від 02.07.2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1258 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.21 вказаної Постанови передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК проте, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. Так, в судовому засіданні підтвердилося поясненнями заявниці, свідченнями свідків, довідками Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, що заявниця [PERSON] з 1999 року постійно проживала за адресою [INFO], доглядала за своєю тіткою, коли вона була ще жива, доглядала за будинком та земельною ділянкою, що надана для його обслуговування. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини та не заявила про свою відмову від спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, то згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявником було доведено в судовому засіданні, наявність факту проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла 05 квітня 2013 року з 1999 року до часу відкриття спадщини. Встановлення факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає їй можливість реалізувати спадкові права.

Outcome: approved