Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 30 та погосподарські будівлі до нього інвентаризаційною вартістю 68409,00 грн по [ADDRESS] . [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що він у 1991 році збудував житловий будинок за вказаною адресою на місці старого будинку та вже більше 19 років користується ним. У той час в селі на новозбудовані будинки ніхто відповідних документів не оформлював. 31 липня 2020 року нотаріус відмовив позивачу у здійсненні державної реєстрації права власності на вказаний будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Стверджує, що у нього відсутній інший спосіб реалізувати власне право власності на житловий будинок, окрім як шляхом звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року підготовче засідання у справі призначено на 24 вересня 2020 року. У судове засідання позивач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Проте 04 вересня 2020 року до суду надійшла заява від Насташинської сільської ради за підписом голови, в якій відповідач не заперечує щодо задоволення позову у справі та просить здійснювати судовий розгляд без представника сільської ради. Також, 24 вересня 2020 року до суду надійшла нотаріально посвідчена заява відповідачів у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що вони не заперечують проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок № 30 , жодних претензій матеріального чи морального характеру до позивача не мають. На підставі положень частини третьої статті 200 ЦПК України та з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення по суті спору за результатами підготовчого провадження. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до даних наявної у справі копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] від 20 травня 2020 року, виготовленого на замовлення позивача, вказану будівлю збудовано у 1991 році, площа земельної ділянки під будинком становить 124 кв м, інвентаризаційна вартість об`єкта нерухомого майна становить 68409,00 грн. Згідно з даними довідки від 04 травня 2020 року № 116, виданої Насташинською сільською радою позивачу, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають наступні члени сім`ї [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] . Долученою до матеріалів справи довідкою Насташинської сільської ради від 24 вересня 2020 року № 262 підтверджується, що згідно з даними погосподарської книги № 1 у період 1991-1995 років у відповідному домоволодінні були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Станом на 1992 рік за господарством [PERSON] рахувалась земельна ділянка 0,30 га, в т. ч. під будівлями 0,03 га. З наявної у справі копії рішення від 31 липня 2020 року № 53391096 вбачається, що державний реєстратор Данилюк О. О. відмовив [PERSON] у державній реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки подані позивачем документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 7 «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що передумовою для застосування 392 статті ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Тобто позивачем у позовах про визнання права власності може бути лише особа, яка вже є власником. Зважаючи на те, що [PERSON] фактично володіє будинком [ADDRESS] , будинок збудовано у 1991 році на земельній ділянці, зареєстрованій у погосподарській книзі села в тому числі за позивачем, беручи до уваги визнання позову відповідачами та відсутність іншого шляху для забезпечення реалізації права власності [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій справі. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з даними квитанції № 0. 0. 1790374610 . 1 позивач сплатив судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved