Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

21 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10018/080 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 липня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Білопільське відділення №3231 ВАТ «Ощадбанк» (під час реформування перейменована в ТВБВ №10018/080 та підпорядкована філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк»), у якому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №521 змінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство, та [PERSON] було укладено кредитний договір №7, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 55 000 грн. з кінцевим терміном повернення 09 липня 2016 року в обмін на зобов'язання належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 24% річних в порядку, на умовах та в строк, визначених кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 10 липня 2009 року укладено договори поруки №7 та 7/1 з фінансовими поручителями [PERSON] та [PERSON] відповідно, за умовами яких останні зобов'язалися перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором №7 від 10 липня 2009 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. [PERSON] та його фінансові поручителі [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені з умовами кредитування та погодилися з ними. Відповідачі не виконують свої зобов'язання за кредитним договором та договорами поруки, внаслідок чого станом на 08 квітня 2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором №7 від 10 липня 2009 року становить 8 854 грн. 67 коп., з них 6 034 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом; 296 грн. 22 коп. - заборгованість за несплаченими відсотками; 2 524 грн. 03 коп. - пеня за простроченим кредитом та відсотками. Крім того, банк поніс матеріальні втрати за весь період прострочення платежів у розмірі 1 098 грн. 14 коп., з них: 984 грн. 44 коп. - інфляційні витрати та 113 грн. 70 коп. - 3 % річних від простроченої суми. Посилаючись на те, що [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань та фактично перестав виконувати умови договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ №10018/080 філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з останнього, а також із [PERSON] та [PERSON], які є солідарними боржниками з позичальником, вищевказану суму боргу, інфляційні, три відсотки річних та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Вовк О. В. позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були сповіщені про час, день та місце розгляду справи (а. с. 63-65). У відповідності до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши представника позивача Вовка О. В., повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 536, ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 612, ст. 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору №7 від 10 липня 2009 року, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Білопільське відділення №3231 ВАТ «Ощадбанк» (під час реформування перейменована в ТВБВ №10018/080 та підпорядкована філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк»), у якому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011року №521 змінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство, надав [PERSON] кредит у сумі 55 000 грн. з кінцевим терміном повернення 09 липня 2016 року, в обмін на зобов'язання останнього належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 24% річних в порядку, на умовах та в строк, визначені кредитним договором. Згідно з пунктом 1.5 договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені договором. Пунктом договору 1.6. визначено, що погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 654 грн. 76 коп. до 31 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих у банку. У відповідності до п. 5.2 договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 22% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (а. с. 4-11). Підписуючи кредитний договір, [PERSON] погодився з його умовами у повному обсязі, дійсність кредитного договору не оспорював, а навпаки, частково вносив платежі на його виконання до 28 березня 2016 року. Таким чином, суд вважає, що сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, а тому ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що з 28 березня 2016 року [PERSON] припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором №7 від 10 липня 2009 року, внаслідок чого станом на 08 квітня 2016 року у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 8 854 грн. 67 коп., з них 6 034 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом; 296 грн. 22 коп. - заборгованість за несплаченими відсотками; 2 524 грн. 03 коп. - пеня за простроченим кредитом та відсотками (а. с. 33-37). Зазначений розрахунок є належним і допустимим доказом існування у відповідача [PERSON] вказаної вище заборгованості. Свого розрахунку останній всупереч ст. 60 ЦПК України не надав. Крім того судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №7 від 10 липня 2009 року в цей же день було укладено договори поруки №7 та №7/1 з [PERSON] і [PERSON] відповідно. У відповідності до п. 2. 1 вказаних договорів у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому договором. Згідно з п. 3.1 договорів поруки [PERSON] і [PERSON] взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях [PERSON] в тому ж обсязі, що й боржник. Пунктами 3.2, 4.1 договорів поруки визначено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання (а. с. 12-15). Частиною першою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Таку правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі №6-185цс14 та від 1 липня 2015 року у справі №6-745цс15. Отже, відповідачі [PERSON] і [PERSON], кожна окремо є солідарними боржниками з [PERSON] і мають відповідати по зобов'язаннях останнього в тому ж обсязі. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №7 від 10 липня 2009 року, у зв'язку з чим банк нарахував останньому матеріальні збитки за весь період прострочення платежів у загальному розмірі 1098 грн. 14 коп., з них: 984 грн. 44 коп. - інфляційні витрати та 113 грн. 70 коп. - 3% річних від простроченої суми заборгованості (а. с. 40-44). Вказана сума заборгованості нарахована у відповідності до вимог діючого законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідачів. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 2.2 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати згідно договору у випадках, встановлених ним, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором на один календарний місяць. Пунктами 3.2.1, 3.2.2 договору визначено право банку вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по договору та при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами договору), а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів згідно цього договору, стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку. У відповідності до пункту 3.3.1. договору точно в строки, обумовлені договором, позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 55 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківській послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, відшкодувати банку збитки у повному обсязі, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору, неотримання доходів, котрі могли бути отримані у випадку належного виконання. Сторони домовилися, що розмір збитків визначається банком самостійно. З матеріалів справи вбачається, що кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом є 10 липня 2016 року. Відповідач [PERSON] припинив сплачувати заборгованість за кардитом з березня 2016 року. Таким чином, судом встановлено, що у добровільному порядку відповідачі не вчиняють дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів, а відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10018/080 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7 від 10 липня 2009 року підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягає сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 1 378 грн. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved