Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

20 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на будинок № [NUMBER] від 13 лютого 1991 року, що видане виконавчим комітетом Замостянської районної ради народних депутатів, позивач [PERSON] являється власником 41/50 частки будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вищевказаного будинковолодіння є [PERSON] , частка якої становить 9/50 в житловому будинку по [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради депутатів трудящих від 08 серпня 1978 року № 473 за будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 910 кв.м. по [ADDRESS] . Фактично в користуванні співвласників будинку перебуває земельна ділянка площею 1000 кв.м., що підтверджується кадастровим планом на земельну ділянку виготовленого ФОП [PERSON] . Скориставшись своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, позивач звернувся в проектну організацію, якою йому було виготовлено кадастровий план земельної ділянки інженером землевпорядником ФОП [PERSON] . Коли [PERSON] звернувся до Вінницької міської ради з питання безоплатної приватизації частини земельної ділянки, то йому повідомили, що згідно ст. 89 ЗК України у співвласників будинковолодіння виникає лише право спільної сумісної власності на земельну ділянку. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає лише за рішенням суду. Позивач на даний час бажає скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Проте є певні розбіжності щодо порядку користування земельною ділянкою з іншими співвласниками. Крім того, враховуючи те, що інші співвласники не виявляють бажання для отримання прав на частку у будинковолодінні та дозволу на розробку технічної документації, тому позивачу необхідне документальне підтвердження площі земельної ділянки якою [PERSON] користується. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Окрім того, вказаною ухвалою, також було витребувано у Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 10 листопада 2020 року на адресу суду надійшла інвентаризаційна справа, яка витребовувалась ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року у Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації». 11 листопада 2020 року на адресу суду від представника третьої особи Вінницької міської ради Федчишена В.А. надійшла заява, у якій зазначає, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що [PERSON] на праві приватної власності належить 41/50 відсотків домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівництво № [NUMBER] від 13 лютого 1991 року, виданим виконкомом районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкома Замостянської районної ради народних депутатів № 51 від 13 лютого 1991 року (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок особистого житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , власниками будинку вказані: [PERSON] (41/50 частка) та [PERSON] (9/50 частка) (а.с. 11-13). На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 08 серпня 1978 року № 473, за будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 910 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 14-16). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01 жовтня 1993 року, державним нотаріусом Четвертої Вінницької державної нотаріальної контори Павлюк І.І. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25 червня 1992 року і зареєстрованого в реєстрі за № 3-622, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з 9/50 частин домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] під номером тридцять вісім, належних померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 24 липня 1989 року за реєстром № 4-3369, зареєстрованого в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 31 липня 1989 року під № 12828. На земельній ділянці розташовані: будинок з прибудовою, саманний, обкладений цеглою, жилою площею 25,4 кв.м., означений в плані літерою «А», будинок з прибудовою, глинобитний, обкладений цеглою, жилою площею 70,0 кв.м., означений в плані літерою «В», вбиральня Д, хліви: Е, И, огорожа № 1-2, колодязь. Самовільно збудовані споруди: сіни: а, а1, времянка Б, тамбур б, вбиральня Г, хліви З, Ж, б1. 01 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2034. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з відповіді № 10167 від 06 листопада 2019 року, наданої [PERSON] КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 13839 на будинок [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 473 від 08 серпня 1978 року була закріплена земельна ділянка площею 910 кв.м., земельну ділянку площею 461 кв.м. надано в тимчасове користування. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 13839 на вищезазначене будинковолодіння нумерація змінювалась наступним чином: 1968 р. [ADDRESS] , 1983 р. [ADDRESS] . Крім того, відповідно з додатком № 2/119 до рішення виконкому Вінницької міської ради № 200 від 04 червня 1987 року будинку з існуючим [ADDRESS] присвоєно № 38. Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25 грудня 2015 року № 71 вул. Якіра перейменована на [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно з актом встановлення меж земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків на зберігання, ФОП інженер-землевпорядник [PERSON] та власники (землекористувачі) земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] , власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, склали цей акт про те, що межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1933 га, що перебуває в користуванні [PERSON] , [PERSON] , закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками. На даній земельній ділянці межові знаки не встановлювались, на бажання користувача, оскільки межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з огорожами, фасадами будівель. Власник (землекористувач) земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна правова норма закріплена і в ст. 120 ЗК України. Згідно ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності співвласникам жилого будинку. У відповідності до плану поділу земельної ділянки, виготовленого ФОП [PERSON] у липні 2019 року, у користуванні сторін перебуває 0,1000 га, з них: в користуванні позивача 0,0500 га; в користуванні відповідача 0,0500 га, в тому числі в межах червоних ліній 0,0049 га (а.с. 18-19). Фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався між сторонами, відповідає плану поділу земельної ділянки, виготовленому ФОП [PERSON] у липні 2019 року. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що порядок користування спільною земельною ділянкою, запропонований позивачем, не позбавляє можливості кожну сторону користуватися своєю частиною будинковолодіння та земельної ділянки, а тому суд вважає, що слід встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до порядку землекористування, що склався фактично та відповідає плану поділу земельної ділянки, виготовленому ФОП [PERSON] у липні 2019 року, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд вважає за можливе залишити за позивачем, оскільки останній наполягала на тому у своїй позовній заяві. На підставі викладеного та

Outcome: approved