Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

20 квітня 2013 року близько 20 години 40 хвилин по вул. Кармелюка в м. Смілі автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] вчинив наїзд на пішохода [PERSON], який рухався по проїзній частині вулиці в попутному напрямку. Від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, [PERSON] помер на місці пригоди. Вироком Смілянського міськрайонного суду від 4 листопада 2013 року [PERSON] було визнано винним у порушенні пунктів 2.3, 12.3, 12.4 ПДР України, внаслідок чого відбувся наїзд на [PERSON], що спричинив його смерть. Відповідно до полісу № АЕ/1759746 від 11 квітня 2013 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ТАС». [PERSON], мати загиблого [PERSON], звернулась до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» 23784 грн. матеріальної шкоди, а з [PERSON] - 3000000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі сина. Під час розгляду справи позивачка кілька разів змінювала позовні вимоги, остаточно просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» 13764 грн. відшкодування моральної шкоди, а з [PERSON] - 18355 грн. витрат на поховання [PERSON] та встановлення пам'ятника, а також 300000 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов повністю і пояснили, що [PERSON] на поховання сина та встановлення надгробного пам'ятника витратила 40119 грн. У відповідності до вимог п. 27.3, 27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний відшкодувати витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника у розмірі, що не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат. В такому ж розмірі страховиком відшкодовується і моральна шкода. ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» вже відшкодувало позивачці 13764 грн. матеріальної шкоди, тому з товариства належить стягнути таку ж саму суму моральної шкоди. Іншу частину матеріальних витрат належить стягнути з [PERSON] Враховуючи, що дружина відповідача відшкодувала 8000 грн., з нього залишилось стягнути 18355 грн. матеріальної шкоди. Позивач пояснила, що у літньому віці втратила здорового та молодого сина, а тому, як мати, постійно перебуває у пригніченому стані і це призвело до розладу здоров'я. Після ДТП [PERSON] не розкаявся у вчиненому, намагався уникнути відповідальності за злочин, перекладаючи свою вину на дружину та друзів, тому з нього належить стягнути 300000 грн. відшкодування моральної шкоди. Представник ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» визнав, що відповідно до наведеного страхового полісу страхова компанія повинна відшкодувати [PERSON] 13764 грн. моральної шкоди, однак просив в позові відмовити, оскільки позивачка за таким відшкодуванням звернулась лише 19 травня 2016 року. Відповідно, за її заявою страхова компанія ближчими тижнями сплатить страхове відшкодування добровільно. Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки не визнає себе винним у ДТП. Його представник просив врахувати, що [PERSON] є безробітним, має на утриманні дочку 2008 року народження, а також батьків-пенсіонерів. Позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Вироком Смілянського міськрайонного суду від 4 листопада 2013 року по справі № 703/2886/13-к 1-кп/703/128/13 встановлено, що 20 квітня 2013 року близько 20 години 40 хвилин по вул. Кармелюка в м. Смілі автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] вчинив наїзд на пішохода [PERSON], який рухався по проїзній частині вулиці в попутному напрямку. Від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, [PERSON] помер на місці пригоди. У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України цей вирок є обов'язковим для суду, що розглядає позов [PERSON], в частині визнання [PERSON] винним у ДТП, в якій загинув [PERSON] Позивачем надано суду документи, які підтверджують витрату 40119 грн. на поховання [PERSON] та встановлення надгробного пам'ятника: договір замовлення № 417 та квитанція до прибуткового касового ордера від 22 квітня 2013 року; замовлення № 895 від 22 квітня 2013 року; товарні чеки від 22 квітня і 8 грудня 2013 року, 1 лютого, 6 і 29 квітня 2014 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 12 від 22 квітня 2013 року. Позивач визнала, що на підставі п. 27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 13764 грн. з цієї суми сплатило ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» як страхове відшкодування, а 8000 грн. було добровільно відшкодовано [PERSON] - дружиною відповідача. Залишок у 18355 грн. відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України позивачу повинен відшкодувати відповідач [PERSON], оскільки ця майнова шкода заподіяна його неправомірними діями. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнала у зв'язку з загибеллю її сина, повинна бути відшкодована особою, з вини якої ця шкода заподіяна. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що [PERSON] втратила сина в похилому віці, що призвело до значним душевних страждань, оскільки вона позбавлена піклування в той час, коли потребуватиме його найбільше. Приймаючи до уваги вік [PERSON], суд погоджується з твердженням представника позивача, що втрата сина назавжди змінила життя позивача, значною мірою позбавивши його сенсу, а заподіяні загибеллю сина душевні страждання є найбільшими переживаннями для [PERSON], які остаточно не зникнуть і надалі. Хоча вина [PERSON] у смерті [PERSON] встановлена вироком суду, що пройшов апеляційне оскарження, цей відповідач не вчинив жодних дій для зменшення моральних страждань [PERSON], навпаки, заявляє про відсутність підстав для відшкодування моральної і матеріальної шкоди, чим поглиблює страждання матері, що втратила сина з вини [PERSON] Та обставина, що [PERSON] є безробітним, не звільняє його від відшкодування моральної шкоди, оскільки він є працездатною особою. Відповідачем та його представником не надано доказів того, що [PERSON] доклав зусиль для пошуку роботи, зокрема, що він звернувся до центру зайнятості. Твердження представника відповідача про утримання [PERSON] дочки 2008 року народження та батьків-пенсіонерів не підтверджуються відповідними доказами. Вони також суперечать наведеним вище поясненням про те, що [PERSON] не має роботи. З урахуванням глибини душевних страждань позивача, ступеню вини відповідача [PERSON], який, згідно з наведеним вироком, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і в темну пору доби вдвічі перевищив дозволену швидкість руху, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін по справі та вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позивачу належить відшкодувати 100000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі сина. На підставі п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинен сплатити позивачу 13764 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON] Представник ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» визнав, що на підставі страхового полісу № АЕ/1759746 від 11 квітня 2013 року ця сума відшкодування повинна бути сплачена страховою компанією позивачу. З відповідача [PERSON] на користь позивачки належить стягнути 86236 грн. моральної шкоди. Оскільки на підставі п. 6 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved