Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

20 листопада 2020 року (за поштовою інформацію) позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 20 вересня 1987 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 471. Від шлюбу неповнолітніх дітей мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач зловживав спиртними напоями та нерідко і забороненими хімічними речовинами. Сімейні відносини між ними фактично припинені з жовтня 2019 року. Спільне господарство не ведуть. Подальше збереження сім`ї буде суперечити її інтересам. Позивач змінила своє шлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », тому просить шлюб між сторонами розірвати, судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання сторони не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, наслідки чого йому відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 6 квітня 2019 року, який був зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 471, від якого неповнолітніх дітей не мають. Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] », яке вона при укладенні шлюбу змінила на « [PERSON] » та в подальшому « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з жовтня місяця 2019 року, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн (а.с.12 - копія квитанції). Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту понесених позивачем судових витрат стягнути із відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved