Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її батьків : - батька [PERSON], який помер 04.05.2004 року в с. Дубовик Радомишльського району Житомирської області право на земельну частку (пай) розміром 4,77 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0212918; - матері [PERSON], яка померла 25.08.2005 року в с. в с. Дубовик Радомишльського району Житомирської області на земельну ділянку площею 3,1165 га кадастровий номер 1825084200:05:000:0208, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області та на земельну ділянку площею 0,3287 га кадастровий номер 1825084200:05:000:0176, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності Асоціації пайовиків «Нове життя» с. Заньки [PERSON] сільської ради Радомишльського району, та належала спадкодавцеві на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ 0212918. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла мати позивача [PERSON] шляхом проживання разом із ним на день його смерті, крім неї більше ніхто разом із спадкодавцем на день його смерті не проживав та не був зареєстрований. 25.08.2005 року в с. Дубовик Радомишльського району померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 3,1165 га кадастровий номер 1825084200:05:000:0208 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вид угідь - рілля) та площею 0,3287 га кадастровий номер 1825084200:05:000:0176 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вид угідь - пасовище) на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Право власності на зазначені земельні ділянки підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №229991, виданим на імя [PERSON] 11.04.2005 року. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та все її майно заповіла внучці [PERSON]. На день смерті спадкодавця [PERSON] її спадкоємиця за заповітом [PERSON] була малолітньою. В визначений законом шестимісячний термін позивач [PERSON], як опікун малолітньої [PERSON] звернулася до Радомишльської державної нотаріальної контори та від її імені подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі чого було заведено спадкову справу №70/2006 до майна [PERSON]. В 2008 році за [PERSON] рішенням суду визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою : с. Заньки, вул. Центральна, №18 Радомишльського району Житомирської області, а право власності на земельні ділянки на даний час залишається не оформлене. На даний час, уже будучи повнолітньою [PERSON] не бажає оформляти на своє імя зазначене спадкове майно та відмовляється від нього. З позову вбачається, що нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори після звернення позивача було надано розяснення, що в звязку із пропуском шестимісячного строку тільки в судовому порядку можна прийняти відмову від спадщини, а також змінити існуючі цивільні правовідносини, що і змусило позивача вирішувати зазначене питання у судовому порядку. До початку розгляду справи по суті позивачем надано до суду клопотання про заміну неналежного відповідача, ухвалою суду від 17.02.2016 року первісного відповідача [PERSON] сільську раду Радомишльського району було замінено на належного відповідача [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.60). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) народилася 13.10.1955 року і її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-11). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть 04.05.2004 року в с. Дубовик Радомишльського району помер її батько [PERSON] Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Радомишльського району від 27.01.2015 року померлий [PERSON] на день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO]. Крім померлого в цьому житловому будинку постійно проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON] (а.с.15,18). Згідно копії сертифіката серії ЖТ № 0212918 [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) на підставі рішення райдержадміністрації від 21.03.1997 року №86 у землі, яка перебуває у колективній власності асоціації пайовиків «Нове життя» розміром 4.77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.11.2015 року вартість зазначеної земельної частки (паю) складає 58478,92 грн. (а.с.20,21). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ТП №014599 25.08.2005 року померла мати позивачки [PERSON] (а.с.13). Ще за життя мати позивачки [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй на праві особистої власності майно заповіла своїй онуці [PERSON]. Заповіт на день смерті заповідача не скасовано, не змінено (а.с.16). Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №229991 [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,45 га, яка складається із двох земельних ділянок : площею 3,12 га кадастровий номер 1825084200:05:000:0208 вартістю 44699,24 грн. та площею 0,33 га кадастровий номер 1825084200:05:000:0176 вартістю 2662,68 грн., розташована на території [PERSON] с/р Радомишльського району цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.22,23,24). В матеріалах справи знаходиться заява [PERSON], (спадкоємиці за заповітом), адресована Радомишльському районному суду, в якій вона відмовляється від прийняття спадщини на користь тітки [PERSON] (а.с.12). Згідно копії спадкової справи до майна померлої [PERSON], наданої Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області після смерті [PERSON], яка померла 25.08.2005 року, із заявою про прийняття спадщини звернулася в інтересах малолітньої [PERSON] її опікун [PERSON], із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 статті 1297 ЦК України). Як вбачається із матеріалів спадкової справи [PERSON] прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1273\~ЦК\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Тому заява [PERSON] про відмову від спадщини на користь тітки юридичного значення не має. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed