Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

21.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позов мотивувала тим, що 25.07.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про що було зроблено відповідний актовий запис №1439. У шлюбі народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . 24.09.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 27.03.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено рішення згідно якого вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 500 гривень щомісячно. 06 жовтня 2018 року в зв`язку із укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач зазначила, що не зверталась до Державної виконавчої служби та намагалась самостійно вирішувати питання перерахунку коштів на дитину. Вказала, що у минулому році відповідач під тиском позивача змінив розмір аліментів до суми 1500 гривень щомісячно, однак дану суму позивач сплачував із запізненням. Від народження дитина проживає із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Моральним, матеріальним та духовним розвитком займається позивач. Вказала, що у порівнянні із 2014 роком, у якому було визначено суму аліментів, значно виросли ціни на одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни, канцелярське приладдя та інші мінімальні засоби для існування. Нинішній розмір аліментів не є достатнім та не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а відповідач добровільно сплачувати більший розмір аліментів не бажає, тому позивач вимушена звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання доньки. Зазначила, що жодних додаткових витрат на дитину позивач не сплачує. У зв`язку з тим, що дитина дорослішає її затрати стали значно більшими. Донька відвідує спортивну секцію з художньої гімнастики, перейшла до 4 класу Дитячої музичної школи №1, займається додатково в школі «Flash», відвідує інші гуртки та секції, а також ходить до репетиторів з математики та української мови. Крім того, додаткових витрат потребує і перебування дитини в школі, різноманітні відвідування екскурсій та інших закладів. Добровільно змінювати розмір аліментів відповідач відмовляється. З урахуванням викладеного з посиланням на положення ст. 192, 185 СК України, позивач просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утриманні малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки доходу, однак не менше ніж 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу суду, разом із копією позовної заяви з додатками, отримано відповідачем [PERSON] особисто 09.08.2021 року, що підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи. 25.08.2021 року, в межах строку встановленого судом, відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (вх. №58095) згідно якого просив позов задовольнити частково, а саме змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього аліменти в розпорядження позивача [PERSON] на користь та на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Зазначив, що регулярно надавав колишній дружині кошти на утримання дитини, крім цього, купував дитині речі, іграшки забезпечував її дозвілля. Вказав, що після ухвалення рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 27.03.2014 року у справі №127/4802/14-ц, маючи матеріальну можливість сплачував аліменти у більшому розмірі, ніж було визначено судом - 800 грн, а з 2019 року за домовленістю з колишньою дружиною сплачував їй щомісячно на утримання доньки по 1500 грн. Тобто, фактично збільшив розмір аліментів у добровільному порядку. Зауважив, що не звернення колишньої дружини про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів до Державної виконавчої служби свідчить про те, що розмір допомоги, який надавався дитині, задовольняв позивача. Зазначив, що посилання позивачки на те, що відповідач не виконує обов`язки щодо утримання та надання належної матеріальної допомоги є неправдивими. Вказав, що завжди намагався брати посильну участь у вихованні та утриманні доньки, добровільно надавав позивачці аліменти в значно більшій сумі, ніж визначив суд. Зауважив, що позивач [PERSON] може на рівні із відповідачем виконувати обов`язок по утриманню дочки. З огляду на вказане, на думку відповідача, вимога щодо визначення нового розміру аліментів у 1/3 частці від його доходу на місяць нічим не обґрунтована, а розмір аліментів безпідставно завищено. 16.09.2021 року позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив (вх. №65053) у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що твердження відповідача про виконання ним обов`язків по утриманню дитини не відповідають дійсності. Зауважила, що відповідач є повнолітньою дієздатною особою, яка не має фактично ніяких відхилень (інвалідності чи інше) для того, щоб працювати та заробляти гроші, щоб сплачувати більший розмір аліментів. Крім того, вказала, що, на її думку, наявність другої дитини жодним чином не може вплинути на можливість відповідача сплачувати більший розмір аліментів. Відповідач обізнаний щодо необхідності утримувати доньку, однак робить усе можливе (неофіційна робота, відсутність майна) з метою уникнення даного обов`язку. Зауважила, що жодних доказів того, що відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від усіх його доходів ним не надано. Відповідач своїм правом на подання заперечень не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання та можливості зміни розміру аліментів в разі виникнення істотних юридичних обставин. Судом встановлено, що сторони з 25 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 вересня 2012 року у справі №212/11671/2012 (а.с. 9). У даному шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). 27 березня 2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/4802/14-ц стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 12 березня 2014 року до повноліття дитини (а.с. 10-11). Як слідує із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач 06 жовтня 2018 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). Сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №8777 від 04.02.2021, №38215 від 05.07.2019, виданими Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 7, 8). Як слідує із довідки про реєстрацію місця проживання особи №51962 від 27.07.2021, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, відповідач [PERSON] зареєстрований з адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є також батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Як слідує із доданої відповідачем інформації про фізичну особу-підприємця 28.12.2019 внесено запис №21740060005018823 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] на підставі власного рішення (а.с. 25). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, за змістом ст. 192 СК України суд може змінити раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд відмічає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, суд зобов`язаний з`ясувати наявність обставин, визначених ст. 192 СК України, які є підставою для зміни розміру аліментів, зокрема зміну матеріального та сімейного стану як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом з`ясовано, позивач [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги про збільшення розміру аліментів, посилається на збільшення потреб дитини, що потребує значних витрат. Суд звертає увагу, що вказані обставини в сукупності ведуть до зміни (погіршення) матеріального становища позивача (при незмінному розмірі аліментів, що сплачуються відповідачем), що в свою чергу є обставиною, що може бути підставою для зміни розміру аліментів. При цьому, суд враховує також обставину зміни сімейного стану позивача. Інших підстав, визначених ст.192 СК України, позивачем не зазначено та доказів не надано. Таким чином, враховуючи встановлені обставини про зміну матеріального та сімейного стану позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів. Разом з тим, визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість, враховуючи матеріальний стан, надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомогу. Суд бере до уваги, що відповідач доказів неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надав. При цьому, суд зважає на обов`язок відповідача також утримувати дочку [PERSON] , [INFO] . До того ж відповідачем не надано суду підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Разом з тим, суд зауважує, що розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, також не є незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни надалі матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений цим рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Сплата аліментів в новому розмірі проводиться з дня набрання рішенням законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 681,00 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог).

Outcome: partial