Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на утримання дитини. В позові зазначала, що 06.05.1995 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, проте на даний час шлюб розірваний і сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем. [INFO] дочка досягла повноліття. Дочка є студенткою Державного навчального закладу «Чигиринського технікуму Уманського національного університету», денна форма навчання. Донька навчається за рахунок коштів позивача. Стипендію не отримує. Позивачка вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою повнолітню дочку, з огляду на те, позивач просила суд стягнути на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову і до досягнення донькою 23 років, стягнути з відповідача 3500,00 грн. додаткових витрат по оплаті за навчання за період з 01.01.2013 року по 01.06.2014 року та ? частину витрат по оплаті за навчання до з вересня 2014 року та до закінчення навчання чи до досягнення 23 років . У судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшила та просила суд стягнути на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову і до досягнення донькою 23 років та ? частину витрат по оплаті за навчання до з вересня 2014 року та до закінчення навчання чи до досягнення 23 років. У судовому засідання відповідач зменшені позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) до закінчення донькою навчання., в іншій частині позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Третя особа [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.1995 року. Судом встановлено , що на даний час шлюб розірвано і сторони проживають окремо. Від шлюбу мають дитину - дочку - [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на утриманні останньої. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час, оскільки має витрати на дитину, пов'язані з її соціально-побутовим забезпеченням та навчанням. З матеріалів справи, вбачається, та встановлено судом, що [PERSON], яка є повнолітньою, однак продовжує навчання в Державному навчальному закладі «Чигиринського технікуму Уманського національного університету» з 01.09.2013 року строком до 30 червня 2016 року, неодержує стипендію, вартість навчання становить 14760,00 грн., що підтверджується договором від 16.09.2013 року. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми СК України. Сукупність вищенаведених фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення у відповідача аліментного зобов'язання. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] продовжує навчання, та в даний період часу не працює, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, проживає разом з матір'ю, яка являється інвалідом 3 групи, також не працює і єдиним джерелом її доходу є пенсія. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача на її користь на утримання доньки до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення неє 23-річного віку. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на доньку в розмірі вартості 1/2 частини навчання у навчальному закладі з вересня 2014 року і до закінчення навчання чи до досягнення 23 років, суд виходить з наступного. Питання утримання батьками своїх повнолітніх дітей визначені в Главі 16 СК України. Статтею 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Участь батьків у додаткових витратах на дитину урегульовано нормами статті 185 СК України, дія якої, виходячи з положень ст. 201 СК України, не розповсюджується на правовідносини батьків та їхніх повнолітніх дітей, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial