Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У серпні 2019 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 24.11.2009 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом у умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між банком та позичальником договір про надання банківських послуг. Після встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю поінформована про умови кредитування, які були викладені в умовах та правилах надання банківських послуг. Відповідач прострочила виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 15.07.2019 року має заборгованість перед банком на загальну суму 33016.66 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 360,1 грн., 5108,39 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованості за пенею 9399,76 грн., 100,0 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1548,41 грн. штрафу (процентна складова). Просить стягнути заборгованість за кредитом. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Суду пояснив, що розмір заборгованості позичальника перед банком підтверджується розрахунком заборгованості. Спростувати наданий розрахунок представника відповідача не може. Представник відповідача в судовому засіданні заявленого позову не визнав, надав суду розрахунок заборгованості з врахуванням поданої заяви-анкети [PERSON] , котра не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, їх не підписувала та не погоджувалась на такі умови кредитування. З наданого ним розрахунку убачається що відповідачем знято коштів з карти 22 319,88 грн., нараховано відсотків за весь час користування картою 6352.04 грн., внесено коштів на карту 112328,33 грн., внесено надлишкових коштів 39610,89 грн. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням 16 серпня 2019 року позовної заяви позивач подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20.09.2019 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року у позивача витребувано докази. 18.02.2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що 24.11.2009 року відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання укласти з банком кредитний договір в національній валюті з кредитним лімітом 500 грн., який згодом збільшувався, і з 29.03.2016 року становив 13000,00 грн. (з 24.02.2018 року знижений до 00 грн.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписала заяву-анкету про відкриття рахунку та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також довідку про умови кредитування, якими встановлено умови кредитного договору, зокрема розмір процентів, комісії, неустойки, а також розмір та строк сплати щомісячних платежів. У анкеті-заяві позичальника від 09 серпня 2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Проте у довідці про умови кредитування від 24 листопада 2009 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 9). Зазначена довідка підписана від імені [PERSON] . Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н 24.11.2009 року, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 15.07.2019 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем становить 33016.66 грн., з них заборгованість за тілом кредиту становить 16 360,10 грн., 5108, 39 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за відсотками відсутня, 9399,76 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1548.41 грн. штрафу (процентна складова) відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Представник відповідача надав розрахунок погашень за цим кредитом з якого убачається про повне погашення кредиту, котрий позивачем не спростований. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Позивачем було надано суду в якості доказів витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Суд відхиляє перелічені докази, оскільки вказані документи не містять підпису відповідачки як позичальниці, дати складання/затвердження. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи була відповідачка з ними належно ознайомлена і саме на таких умовах погоджувалася отримати кредит. Однак, позивачем з відповідачем були погоджені умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» згідно яких базова процентна ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості в розмірі 2,5% в місяць. Із наданого представником відповідача розрахунку за кредитом видно, що заборгованість за тілом кредиту повністю погашена відбулось у січні 2018 року, проте позичальник продовжувала вносити кошти в рахунок погашення заборгованості. Цього розрахунку представник позивача в ході судового розгляду не спростував. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач надав відповідачеві кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, і такі кошти були повністю повернуті відповідачем, що підтверджується матеріалами справи, оскільки у відповідача відсутня заборгованість. Як убачається із наданого розрахунку заборгованості позивач включав без погодження на те з відповідачем нарахованих відсотків та штрафів, що є не припустимим. Термін дії платіжної картки хоча і не сплинув, однак позивач у позовній заяві вказує, що заборгованість за відсотками відсутня.. Розрахунок наданий позивачем стосовно заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту спростована розрахунком надана представником відповідача суд не бере до уваги, позаяк позивач не підтвердив належними та допустимим доказами на який розмір отриманих позичальником кредитних коштів нараховані такі відсотки, коли заборгованості за тілом кредиту відповідач станом на час звернення до суду не має. Окрім того, банк здійснює погашення кредитних коштів внесених позичальником за черговістю платежів та первинно здійснює зарахування за нарахованими та несплаченими відсотками. [PERSON] з умовами надання банківських послуг не ознайомлена, їх не підписувала та не погоджувалась на їх сплату, оскільки жодного підпису такого погодження позивач не надав, а суд їх не встановив. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку суд не може вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору за недоведеністю цієї обставини, тому у стягненні з відповідачки на користь позивача відсотків, пені та штрафів слід відмовити. Суд виходив з того, що розрахунки заборгованості які містяться в матеріалах справи не обґрунтовані, а тому в силу принципу змагальності сторін, визначеного статтею 12 ЦПК України, позивач не надав належних та допустимих доказів надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису позичальниці, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.08.2014 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми процентів, неустойки залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 1921 грн. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed