Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

20 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 80000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 12 листопада 2016 року, вона отримала травми, у звязку з чим перебувала на лікуванні у Чернігівській міській лікарні № 2 Чернігівської міської ради. Винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], якого вироком суду притягнуто до кримінальної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», проте відшкодування страхової виплати не проводилося, оскільки позивач не зверталася до страхової компанії з відповідною заявою, але має намір звернутися для відшкодування понесених витрат на лікування. Моральну шкоду позивач повязує із заподіянням їй тілесних ушкоджень, у звязку з чим мало місце операційне втручання, позивач вимушена терпіти біль та зазначає, що попередня функція пошкодженої ноги не відновиться. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Вимоги матеріального характеру до [PERSON] позивач просила залишити без розгляду, при цьому пояснила, що відповідач сплатив за операцію 10480 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він відшкодовував позивачу всі витрати на її лікування згідно наданих нею квитанцій та зазначив, що більше коштів у нього не має, а тому він не в змозі відшкодувати позивачу моральну шкоду. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2016 року, близько 16 год. 40 хв., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався в м. Чернігові по вул. Генерала Бєлова зі сторони вул. 1-го Травня в напрямку вул. Кільцева. Рухаючись у вказаному напрямку, біля будинку № 28 по вул. Генерала Бєлова у м. Чернігові, [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не обрав безпечну швидкість руху, не зменшив швидкості руху та не зупинив автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу [PERSON], яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого скоїв наїзд на останню. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя на строк більше ніж 21 добу. В даній дорожній обстановці водій [PERSON], порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у вигляді 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами (а/с 4-5). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», проте відшкодування страхової виплати позивачу не проводилося, оскільки вона не зверталася до страхової компанії з відповідною заявою, але має намір звернутися для відшкодування понесених витрат на лікування. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 80000 грн., оскільки через отримані тілесні ушкодження порушився її звичний спосіб життя, вона отримала і досі отримує великі муки та страждання, оскільки перенесла операційні втручання та потребує подальшого лікування. Крім того, її турбують постійні болі у пошкодженій нозі і у звязку з цим і головні болі, а попередня функція пошкодженої у ДТП ноги ніколи не відновиться. Крім того, позивач позбавлена можливості самостійно пересуватися, що змушує її звертатися до знайомих для придбання продуктів харчування, медикаментів, сплачувати комунальні послуги, що ставить її у принизливе становище. Згідно положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи поведінку відповідача, який сприяв у лікуванні позивача, сплативши на рахунок лікарні 10480 грн. за операцію, а також надавав позивачу кошти в сумі 1650 грн. на придбання ліків, що підтверджується розпискою на а/с 36, суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди і приходить до висновку, що винний у ДТП [PERSON] повинен відшкодувати її позивачу в сумі 5000 грн. у звязку з ушкодженням здоровя позивача. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial