Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

20 квітня 2015 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 31.08.2014 року померла [PERSON], яка доводиться йому матірю. За життя, 08.10.2002 року спадкодавець склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, яке на день смерті буде їй належати , з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповідала своєму сину [PERSON] Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 28 березня 2015 року позивачу було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини з причини пропуску строку на прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, оскільки він не мав можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини у звязку з тим що він протягом шестимісячного строку на прийняття спадщини перебував за межами України. Просив суд визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною і надати додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, причину пропуску строку на прийняття спадщини обґрунтував тим, що з листопада 2010 року по день смерті матері [PERSON] - 31.08.2014 року постійно проживав з нею без реєстрації за адресою вул. Покальчука, 34 м. Красний Лиман та здійснював за нею постійний догляд. Після відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, оскільки вважав, що спадщину прийняв, інші спадкоємці відсутні, а отримати свідоцтво про право власності він, як свого часу його матір після смерті батька, він зможе тільки після спливу шести місяців. Тому виїхав на роботу в Росію і знаходився там шість місяців, за виключенням декілька днів, коли приїжджав в м. Красний Лиман, але і в цей час до нотаріуса не звертався. Просив суд визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною і надати додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] міська рада Донецької області, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с 26), в судове засідання представника не направив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень суду не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те що, [PERSON] останній час до смерті своєї матері проживав разом з нею; де він знаходився протягом шести місяців після смерті матері їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач [PERSON] проживає поруч з ним по вул. Колгоспній в м. Красний Лиман; бачив його кожен день, чи проживав він разом з матірю йому не відомо. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача і свідків, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 31 серпня 2014 року в м. Красний Лиман Донецької області (а.с 15) 08 жовтня 2002 року був складений і нотаріально посвідчений заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповідала своєму сину [PERSON] (а.с 12). Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 28 березня 2015 року позивачу було відмовлено в реєстрації заяви про прийняття спадщини з причини пропуску строку на прийняття спадщини, а також з тих підстав, що документально не підтверджується факт родинного звязку між спадкоємцем та спадкодавцем: прізвище матері [PERSON], прізвище сина [PERSON] (а.с 18). Згідно з довідкою, наданою державним нотаріусом [PERSON] ГНК спадкова справа до майна громадянки [PERSON], яка померла 31.08.2014 року не заводилася та із заявами про прийняття або відмову від спадщини до [PERSON] державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 24). Згідно з Актом від 15 квітня 2015 року, складеним представниками громадськості, [PERSON], який проживає [INFO] в період з початку вересня 2014 року до середини лютого 2015 року виїжджав з місця постійного проживання в Росію на заробітки. (а.с 16). Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справи суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Згідно з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України викладеною в узагальненні Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Судом достовірно встановлено, що перешкоди для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у позивача [PERSON] були відсутні, і спадкоємець не скористався правом на подачу зави про прийняття спадщин через його юридичну необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини.. Суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] з місця проживання про перебування позивача в Росії, оскільки в судовому засідання свідки не змогли точно вказати час відсутності [PERSON], а про знаходження його певний час в іншій державі їм відомо лише зі слів позивача. Крім того, позивачем не надано суду будь-яких обєктивних даних яки б підтверджували факт його перебування певний час за межами України. Більш того, позивач пояснював, що не мав наміру звертатись з заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що прийняв її фактично проживаючи зі спадкодавцем на час його смерті. За таких обставин суд приходить по переконання про те, що у позивача відсутні поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не можуть бути застосовані. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12. Виходячи із встановлених обставин, наданих позивачем доказів і вимог матеріального закону, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини і відповідно про відсутність матеріально-правових підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим з пояснень позивача та наданих доказів вбачається, що позивач проживав разом зі спадкодавцем, що не позбавляє позивача звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: dismissed