Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

21.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], про що Відділом реєстрації смерті у місті Києві 04 грудня 2012 року зроблено відповідний запис за №21283, та видано Свідоцтво про смерть від 04 грудня 2012 року (серія [NUMBER]) 30.01.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], була заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі 54112651) у зв'язку з поданням позивачкою заяви про прийняття спадщини. В червні 2013 року позивачка звернулися до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], що належала померлому [PERSON], проте нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується відповідним листом від 05.06.2013 року. Відмова у вчиненні нотаріальної дії була мотивована тим, що право власності на спадкове майно (квартиру) не підтверджено правовстановлюючим документом. 16 жовтня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва було ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2014 року, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. В червні 2015 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (1/2 частини квартири [ADDRESS]) після смерті чоловіка [PERSON], проте нотаріус знову відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя у зв'язку з тим, що право власності на частку в спільному майні подружжя (1/2 частину квартири [ADDRESS]) не підтверджено правовстановлюючим документом (тобто документом, який підтверджує право власності подружжя на таке майно) та рекомендовано звернутися до суду для встановлення (визнання) права власності на зазначене нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Позивачка зазначає, що її померлий чоловік, [PERSON], був членом житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-8» з 22.08.1973 року відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 25 червня 1973 року. Відповідно до довідки ЖБК «Арсеналець-8» від 01.04.2013 року за №2, померлий [PERSON] був власником кооперативної квартири за [ADDRESS] в місті Києві, та ним повністю (у повному обсязі) сплачено суму пайового внеску за квартиру (пайового накопичення) 25 грудня 1989 року в розмірі 6296,00 крб. Під забороною чи арештом квартира не перебуває. Таким чином, померлим [PERSON] було повністю внесено пайовий внесок (пайове накопичення) за квартиру, але ним не було отримано свідоцтво про право власності на квартиру. Позивачка зі своїм померлим чоловіком перебувала в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між позивачкою та її померлим чоловіком було зареєстровано 27 січня 1973 року. Ордер за №Г250348 на житлове приміщення (вищевказану квартиру) був виданий виконавчим комітетом Київської міської Ради депутатів трудящих 11 лютого 1975 року на сім'ю з 2-х осіб [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, вищевказана квартира була отримана померлим чоловіком позивачки та самою позивачкою під час перебування у зареєстрованому шлюбі, пайовий внесок (пайове накопичення) за квартиру був сплачений спільно у повному обсязі також в період перебування нами в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції, чинній на момент сплати у повному обсязі суми пайового внеску (пайового накопичення) за квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 28 зазначеного Кодексу (в редакції, чинній на момент сплати у повному обсязі суми пайового внеску (пайового накопичення) за квартиру, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до підпункту «а» пункту б Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року за №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (з наступними змінами та доповненнями), пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до пункту 5-1 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Позивачка зазначає, що враховуючи, що її померлий чоловік за життя не отримав свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, вона не має жодної можливості на даний час отримати Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (1/2 частини квартири [ADDRESS]) та відповідно зареєструвати право власності на зазначену частку квартири за собою. Відсутність Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя позбавляє позивачку можливості зареєструвати моє право на нерухоме майно в порядку, визначеному чинним законодавством України, а в подальшому унеможливлює реалізацію прав власника нерухомого майна щодо вільного володіння, користування та розпорядження власним майном тощо. За викладених обставин позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя), після смерті її чоловіка [PERSON]. До початку судового розгляду позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи ЖБК «Арсеналець-8» до початку судового розгляду звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачка та померлий [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.01.1973 року по час смерті чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2013 року за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. За змістом ордеру №Г250348 від 11.02.1975 року на квартиру [ADDRESS], вказаний ордер був виданий на ім'я [PERSON] та до складу його сім'ї відносилась позивачка як законна дружина. Згідно довідки №2 від 01.04.2013 року виданої ЖБК «Арсеналець-8», власником кооперативної квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 6296,00 карб. сплачена 25.12.1989 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Своїм листом №77/02-14 від 12.06.2015 року приватний нотаріус [PERSON] повідомила позивача про неможливість видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цю частку. Зі змісту викладених обставин вбачається, що квартира [ADDRESS] була отримана в період перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, пайовий внесок за квартиру також був повністю сплачений подружжям за час їхнього перебування у шлюбі. Згідно положень ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст.ст. 22, 28 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Як роз'яснено у п.п. 5-1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. За змістом положень «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно. При видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, земельну ділянку, інше нерухоме майно нотаріус досліджує відповідний правовстановлюючий документ, на якому робиться відмітка про видачу такого свідоцтва. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. При цьому, відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За обставин, коли квартира дійсно належала на праві спільної сумісної власності позивачу та її померлому чоловіку, однак правовстановлюючий документ на неї відсутній, у зв'язку із тим, що [PERSON] як член кооперативу не встиг його оформити в зв'язку зі смертю, що для будь-якої людини є подією не передбачуваною, позивачка є дружиною померлого, визнання права власності ? частину такої квартири за позивачем як частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved