Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

20.06.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: - розірвати шлюб між нею і відповідачем, - [PERSON], [INFO], уродженцем с. Очеретяно Кагарлицького району Київської області, який зареєстрований 08 березня 2000 року виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис за № 02, залишивши за нею прізвище - [PERSON]; - неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею; - стягнути з відповідача на її користь витрати понесені нею при підготовці та розгляді даного позову. 20.06.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 21.06.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 03.07.2017 року. 03.07.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про надання подружжю термін на примирення, та провадження по справі було зупинено. 25.09.2017 року провадження у справі було відновлено та призначено до слухання на 29.09.2017 року. 29.09.2017 року слухання справи було відкладено на 05.10.2017 року в зв»язку з неявкою відповідача [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулося 05.10.2017 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила, та просила виключити з об»єму позовних вимог питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, та виключити позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат. В решті позов підтримала, обґрунтовувала свої позовні вимоги обставинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 05.10.2017 року, відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, йому роз»яснино процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, шляхом винесення судового рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її перебування. Згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Як вбачається з довідки адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 29.06.2017 року, відповідач по справі, - [PERSON], [INFO], з 09.06.1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно, враховуючи вищевказані обставини справи, суд вважає у випадку визначення підсудності застосувати положення ч. 1 ст. 109 ЦПК України. Відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 109 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні. 08 березня 2000 року позивачка по справі, - [PERSON] одружилася з відповідачем по справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 08 березня 2000 року Буртівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Очеретяне Кагарлицького району Київської області, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка с. Малий Мидськ Костопільського району Рівненської області, громадянка України, одружилися 08.03.2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 08 березня 2000 року зроблено запис за № 02. Прізвища після одруження: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони по справі мають одну неповнолітню дитину, - дочку [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 22 травня 2002 року виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Очеретяно Кагарлицького району Київської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 22 травня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 04. В графі «батько» зазначений [PERSON], громадянин України, - відповідач по даній справі. В графі «мати» зазначена [PERSON], громадянка України, - позивачка по справі. Як встановлено судом під час судового засідання зі слів як позивачки [PERSON], так і відповідача [PERSON], сторони не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - близько 1 року, проживають на різних житлових площах, причому, в різних населених пунктах. Так, позивачка [PERSON] вже близько 1 року проживає в [ADDRESS], проживає з іншим чоловіком. Позивачка [PERSON] влаштувалася на постійне місце роботи в м. Києві, з відповідачем [PERSON] фактично ніяких стосунків не підтримує, телефонують один одному лише з приводу їхньої неповнолітньої дочки, яка також проживає біля матері, - позивачки по справі, дочка також навчається в м. Києві. Окрім того, між сторонами існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті розбіжностей поглядів на подружнє життя, понять про спільне проживання та піклування один про одного, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, відповідно, сторони шлюбно - сімейних стосунків взагалі не підтримують поза розумними строками. Суд зазначає, що сторонам було надано термін на примирення, але з суб»активних причин примирення не відбулося, так як відповідач по справі, - [PERSON], за клопотанням якого суд виносив ухвалу про примирення, не здійснював няких дій на примирення на протязі більше двох місців, тому суд позицію відповідача, що він не надає дозвіл на розірвання шлюбу, бо йому так бажається, - сприймає критично. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді на протязі тривалого, значного часу, а тому суд вважає, що продовження юридичного існування даного шлюбу істотно суперечить як інтересам обох сторін, так і інтересам неповнолітньої дитини. Норми матеріального та процесуального права, застосовані судом при вирішенні даного спору. Норми Конституції України. Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове поло\-ження, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, заре\-єстрований у державному органі реєстрації актів цивільного ста\-ну, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на віль\-ній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено вч. 1 ст. 24 С К України. Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насиль\-ства з боку інших осіб. Норми галузевого права, - норми СК України. Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення. Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб»єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім»ї, як основи суспільства. Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред»ялений одним із подружжя у будь - який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ч. 1 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнила позов, та не забажала стягувати судові витрати з відповідача [PERSON], а тому судові витрати суд залишає за позивачкою. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 214 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка [PERSON], - мали місце; - із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України; - до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, уточнений позов підлягає до задоволення; - судові витрати слід залишити за позивачкою [PERSON]; - підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються; - захиди забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Враховуючи обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні,

Outcome: approved