Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

21 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 липня 2013 року за номером 542/1265/13-ц. Та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилався на те, що з [PERSON] він проживав в зареєстрованому шлюбі, 19.06.2013 року шлюб розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 24.03.2021. Вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду від 24.07.2013 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2013 р. і до досягнення дітьми повноліття. З червня 2014 року він сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) лише на доньку [PERSON] , [INFO] , оскільки старшій доньці [PERSON] виповнилося 18 років. Починаючи з травня 2021 року їх спільна з відповідачкою донька [PERSON] , переїхала проживати разом з ним, за місцем його проживання в [ADDRESS] . При цьому відповідачка [PERSON] будь-якої участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] не приймає, але продовжує одержувати аліменти від нього на її утримання і використовує їх на свій розсуд. За таких обставин, оскільки донька фактично проживає з ним, перебуває на його вихованні та утриманні, вважає, що відповідач втратила право на отримання аліментів на утримання дитини. Відповідач є здоровою, працездатною, тому може сплачувати аліменти на утримання спільної доньки до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 22-23). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 36-37). Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, надавши письмову заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 27). Представник позивача адвокат Щербак Т.О. в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 42) Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що проти задоволення позову не заперечує (а.с.40). Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.06.1994, який розірвано 19.06.2013, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 24.03.2021 (а.с. 11) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 8-10). Відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] » з звязку з укладенням шлюбу 06.05.2014, що вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с.41). Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантоване право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідним для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1-3 ст. 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, положення ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачають, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 липня 2013 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2013 р. і до досягнення дітьми повноліття (а.с.12). З червня 2014 року [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) лише на доньку [PERSON] , [INFO] , оскільки старшій доньці [PERSON] виповнилося 18 років. Як на підставу для задоволення позовних вимог [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що їх спільна з відповідачкою донька [PERSON] , починаючи з травня 2021 року переїхала проживати разом зі ним, за місцем його проживання в [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наступними доказами. Так, згідно з рішенням № 38 виданим виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області від 15.06.2021 року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , врахувавши, що права дитини порушені не будуть (а.с.13). Відповідно до довідки № 02-19/115, виданою виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області від 30.06.2021 року, в тому, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає у [ADDRESS] . Має такий склад сім`ї: -син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає; -дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає (а.с.14). Таким, чином, враховуючи, що з червня 2021 року дочка сторін [PERSON] , 2007 року народження, фактично проживає з батьком, який її утримує, а право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає неповнолітня дитина на час вирішення спору та для забезпечення якої саме й призначаються аліментні платежі та необхідність сплати батьком аліментів матері такої дитини зникає, суд доходить висновку про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , 2007 року народження, призначених за рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 липня 2013 року, у відповідній частці, що припадає на неї. Також, вирішуючи вимогу про припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2016 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимогч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються, починаючи від дня подачі позову. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, суд враховує матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, та не має самостійного заробітку чи доходу, перебуває на утриманні позивача, матеріальне становище платника аліментів, яка є молодою, працездатною особою, відсутність даних щодо хворобливого стану її здоров`я, а також визнання позову відповідачкою, з неї підлягає стягненню на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.07.2021 року і до повноліття дитини. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги №16 від 20.07.2021 року (а.с.43-44), додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги №16 від 20.07.2021 року (а.с.45), розрахунок адвоката Щербак Т.О. за надання правової допомоги [PERSON] (а.с.46), акт виконаних робіт (послуг) від 25.10.2021 року (а.с.47). Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №32 від 25.10.2021 року на суму 7000 грн. (а.с.48). Відповідно до акту виконаних робіт (послуг) від 25 жовтня 2021 року (а.с. 47), адвокатом було витрачено: 1 годину на надання усних консультацій (вартість послуг 1000 грн.), 3 години на складення позовної заяви (вартість послуг 3000 грн.), 1 година на участь в якості представника позивача при розгляді цивільної справи (вартість послуг 1000 грн.), 1 година на складення клопотань та інших процесуальних документів по справі (вартість послуг 1000 грн.), 1 година на ознайомлення представника позивача з матеріалами цивільної справи в суді (вартість послуг 1000 грн.). Матеріали справи свідчать, що фактично вчинені представником позивача адвокатом Щербак Т.О. такі дії: - складена позовна заява; ознайомилась з матеріалами справи (а.с. 32). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З урахуванням вищенаведеного, враховуючи фактично надані послуги, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Щербак Т.О. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у розрахунку за надання правової допомоги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача [PERSON] до 3000 грн. Також з відповідачки має бути стягнуто на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 908 грн.00 коп. за вимогу про припинення стягнення аліментів. А з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 141 ЦПК України, з відповідачки має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved