Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

21.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною до відповідача Ноовобузької міської ради, в якій посилаючись на добросовісне, відкрите і безперервне володіння та користування протягом останніх десяти років нежитловою будівлею, загальною площею 223,3 кв. м., яка розташована в с. Загальна Користь, Новобузького району Миколаївської області, просила ухвалити судове рішення про визнання за нею права власності на вищезазначене нерухоме майно за набувальною давністю. Під час судового розгляду справи, до розгляду судом справи по суті, позивачкою [PERSON] було змінено предмет та підстави свого позову, в обґрунтування якого вона зазначила, що 05.07.2004 року вона придбала у ПОСП «Ювілейне» вищевказану будівлю на підставі договору купівлі-продажу. В липні 2014 року, при вирішенні питання щодо відчуження цієї будівлі, їй було роз'яснено нотаріусом про недійсність укладеної нею угоди, оскільки вона нотаріально не посвідчена. Внаслідок чого вона неодноразово зверталася до відповідача ПОСП «Ювілейне», як продавця належної їй нежитлової будівлі, з питанням нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але підприємство з різних причин на протязі тривалого часу від цього ухиляється, тому пред'явила позов в новій редакції до вищевказаного підприємства, за яким просила визнати зазначений правочин дійсним та визнати за нею право власності на придбане нерухоме майно. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов, у новій його редакції, підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач ПОСП «Ювілейне», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, однак в судове засідання явку свого представника повторно не забезпечив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову до суду не надсилав. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 05 липня 2004 року між Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Ювілейне» Новобузького району Миколаївської області, як власником нежитлової будівлі (маслоцеху), що розташований в с. Загальна Користь Новобузького району Миколаївської області, продав покупцю [PERSON], належну йому будівлю за 6 344 грн. та обладнання маслоцеху вартістю 23 656 грн., а всього 30 000 грн. і сторони підписали зазначений договір. Як видно з технічного паспорту, виданого Новобузькою філією ММ БТІ 04.01.2005 року, загальна площа вказаної будівлі складає 223,3 кв.м. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції 2003 року) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. За приписами статті 657 ЦК України (в редакції 2003 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною другою статті 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 05.07.2004 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачкою [PERSON], не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивачки, їй стало відомо лише у липні 2014 році від нотаріуса, коли вона мала наміри продати придбану у відповідача будівлю, але останній ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Укладений між продавцем ПОСП «Ювілене» та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцеві обумовлену між ними суму грошових коштів у загальному розмірі 30000 грн.) так і продавцем (отримав обумовлену суму грошових коштів, про що свідчать відповідні квитанції за №№ 33, та 34 від 05.07.2004 року та передав його покупцю у власність). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Крім цього, відповідно до положень ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Надані позивачкою в обгрунтування заявлених вимог документи, свідчать про те, що відповідач, який уклав з покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу від 05.07.2004 року, ухиляється від нотаріального оформлення цього договору, що є підставою відповідно до вимог ч.2 ст.220 ЦК України для визнання такої угоди дійсною. Таким чином, суд приходе до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та визнання права власності на придбане майно є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved