Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 01 жовтня 1999 року Солонецькою сільською адміністрацією Воробйовського району Воронезької області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 17, від зазначеного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем припинені з 2000 року, вони не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, вона переїхала на постійне місце проживання в Україну. Причиною розірвання відносин є різниця в характерах, відсутність взаєморозуміння та довіри. вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю - немає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи допитаний 18 лютого 2015 року Мировим суддею судової ділянки № 4 Калачеєвського судового району Воронежської області Російської Федерації позовні вимоги [PERSON] визнав, зазначив, що згоден на розірвання шлюбу, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 01 жовтня 1999 року Солонецькою сільською адміністрацією Воробйовського району Воронезької області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 17, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дітей від шлюбу не мають. На підставі ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, з 2000 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка [PERSON] постійно проживає на території України, відповідач [PERSON] - на території Російської Федерації. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважають неможливими, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ч.2 т. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє шлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, позивач [PERSON] має право іменуватися прізвищем, зміненим у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved