Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

19 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] та поділ майна подружжя, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1992 року, від якого сторони мають одну дитину, яка досягла повноліття. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки він став повністю ігнорувати всі сімейні цінності, як то взаєморозуміння, взаємоповага, взаємодопомога та підтримка. Відповідач умисно обмежує доступ [PERSON] до спільного майна, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, повідомив, що примирення сторін неможливе. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 19 червня 2020 року до Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] \~до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Ухвалою від 02 липня 2020 року відкрите провадження за вказаною заявою і призначене підготовче судове засідання на 28 серпня 2020 року. Ухвалою від 28 серпня 2020 року позовні вимоги про розірвання шлюбу та про поділ майна подружжя роз`єднані у самостійні провадження. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 1992 року Ізяславським райвідділом ЗАГС в Хмельницькій області актовим записом № 164, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21 листопада 1992 року, копія якого додана до матеріалів справи. Як повідомили сторони у судовому засіданні, від даного шлюбу сторони мають одну дитину, котра досягла повноліття. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили 15 травня 2020 року і на даний час не підтримують, що у судовому засіданні підтвердили сторони. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved