Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] у місті Кадіївка Луганської області помер його батько [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька залишилось спадкове майно - недоотримана пенсія, що знаходиться на зберіганні в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку. Для отримання належної позивачу за законом спадщини його представник звернувся до державного нотаріуса. 30 жовтня 2019 року представником позивача була отримана відмова у вчиненні нотаріальних дій. Зазначена відмова обґрунтовується тим, що не було надано документів, які дають можливість встановити коло спадкоємців за законом щодо майна померлого відповідно до ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, які вважаються такими, що прийняли спадщину. Представником позивача нотаріусу була надана домова книга квартири [ADDRESS] , в якій зазначено, що в квартирі були зареєстровані та проживали: [PERSON] мати позивача, яка померла [INFO] , була знята з реєстрації в 2012 році; [PERSON] сестра позивача, яка змінила місце реєстрації в 2010 році, проживає у місті Харцизьк Донецької області; [PERSON] батько позивача, який помер [INFO] , позивач [PERSON] , постійно проживає та зареєстрований за вказаною адресою. Отже позивач був зареєстрований та проживав із батьком один на момент його смерті та фактично прийняв спадщину після смерті свого батька. Але ж нотаріусом дана домова книга врахована як документ не була, оскільки штамп про зняття з реєстрації батька позивача був проставлений на тимчасово окупованої території України органом т.зв. «Луганської Народної Республіки». 19 лютого 2020 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 144913,22 грн. в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] . 1.2. Ухвалою суду від 15.01.2020 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 1.3. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надало до суду письмові пояснення, в яких вказало, що виплата пенсії здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. У разі незгоди позивача із постановою нотаріуса він мав право оскаржити її в судовому порядку. У зв`язку із цим Управління вважає позовні вимоги необґрунтованими. 1.4. В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 1.5. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] у місті Стаханов Луганської області, Україна, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області 15 серпня 1968 року було зроблено відповідний актовий запис № 1093. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, Україна, [PERSON] народилася [INFO] у місті Стаханов Луганської області, Україна, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, Україна було зроблено відповідний актовий запис № 1160. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 21 лютого 2007 року, [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 05 червня 2002 року, [PERSON] , [INFO] , з 26.10.1982 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 07 травня 2010 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 88. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 17 липня 2010 року, [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2010 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] у місті Стаханов Луганської області, Україна, про що 31 січня 2012 року складено відповідний актовий запис № 173. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.03.2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] у місті Кадіївка Луганської області, Україна, про що 28 березня 2019 року складено відповідний актовий запис № 201. З копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] вбачається, що в квартирі були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 18.07.1977 року, була знята з реєстрації 29.01.2012 року; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 18.07.1977 року, знята з реєстрації 20.07.2010 року; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 26.10.1952 року, знятий з реєстрації (штамп «Луганської Народної Республіки» без дати); [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 20.09.2013 року. 2.2. Згідно із копією спадкової справи, яка заведена державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] . З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. № 1442/02-31 від 30.10.2019 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки представником спадкоємця не було надано документів, які дають можливість встановити коло спадкоємців за законом щодо майна померлого. Згідно із листом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 11.03.2020 № 4529/07-20 сума недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.06.2016 по 31.03.2019 складає 144913,22 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 3.2. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. З\~наведених матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Крім того, позивач є єдиним спадкоємцем, який був зареєстрований та проживав з [PERSON] станом на день його смерті, що підтверджується копією вищенаведеної домової книги, копіями паспортів позивача та [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] . При цьому, пенсія, яка залишилася недоотриманою після смерті батька позивача, за правилами ст. 1227 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» увійшла до складу спадщини. Отже, позивач набув право власності на вказану пенсію в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . 4.2. Той факт, що на домовій книзі наявний штамп «Луганської народної республіки», не призводить до недопустимості або недостовірності вказаного доказу. По-перше, інші відмітки у домовій книзі були зроблені до 2014 року та не містять штампів будь-яких «республік», а отже можуть вважатися достовірними. По-друге, відомості, які відображені у домовій книзі, співпадають з відомостями, які підтверджуються іншими письмовими доказами (копіями паспортів, копіями свідоцтв про смерть тощо). По-третє, суд враховує, що стосовно непідконтрольних певній державі територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). 4.3. Стосовно посилань третьої особи на те, що виплата пенсії здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину, суд зазначає, що згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних та обов`язків може бути рішення суду. Тобто, рішення суду, так само як і свідоцтво про право на спадщину, є документом, на підставі якого особа може набути право власності на майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця. Проте, в даному випадку, лише такий спосіб захисту прав може забезпечити дотримання прав позивача на спадкове майно, адже оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку є неможливим у зв`язку із відсутністю у спадкоємця можливості зібрати на непідконтрольній українській владі території України належно оформлені документи щодо кола осіб, які проживали із спадкодавцем станом на час його смерті. 4.4. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позові в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 1 п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в той час як інших судових витрат, які підлягають розподілу, в цій справі немає.

Outcome: approved