Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

21.08.2020 року представник позивача [PERSON] - Адвокат Бєлоус Лілія Василівна звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати Виконавчий напис №1150 від 22 травня 2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору №М01.00508.004785935 від 23 січня 2019 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що Виконавчий напис №1150 від 22 травня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти є незаконним та винесеним з порушенням норм законодавства. Зазначає, що умовою для вчинення виконавчого напису є безспірна заборгованість, проте заборгованість, про яку заявляє Акціонерне товариство «Ідея Банк» не є безспірною. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Представник позивача наводить правове обґрунтування неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса з огляду на порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Також вказує, що приватний нотаріус при винесенні виконавчого напису керувався постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. З урахуванням викладеного представник позивача просила суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем. Відповідач позов не визнав, вважає його безпідставним та не обґрунтованим, а Виконавчий напис №1150 від 22 травня 2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню. Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та Київський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилися, заяви про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходило. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23 січня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено кредитний договір № М01.00508.004785935. 22 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було здійснено Виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору №М01.00508.004785935 від 23 січня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 23.12.2019 року (далі - Виконавчий напис). Виконавчий напис було зареєстровано в реєстрі за №1150. Як вбачається з матеріалів справи виконавчий напис вчинено на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 29 червня 1999 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Постанова № 1172). 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Постанова № 662), якою, окрім іншого, викладено п.2 Постанови № 1172 таким змістом: «Для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/1 вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду України було залишено без змін. При цьому, на сайті Верховної ради України, Постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» викладена із застереженням щодо необхідності додатково дивитись Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/20084/14 від 20.03.2015 та додатково дивитись Постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису Остапенко Євгеном Михайловичем від 22 травня 2020 року, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не передбачала вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» перебачено, що порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Толму суд вважає позовні вимоги обгрунтованніми та такими що підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved