Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

21 листопада 2016 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить ухвалити рішення, яким встановити факт народження, що національність [PERSON], яка народилась [INFO] в місті Миколаїв Української РСР - «німкеня». Свою заяву мотивує тим, що вона народилася в сім`ї [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження батька [PERSON] до моменту зміни прізвища під час реєстрації шлюбу з [PERSON], останній носив прізвище - «[PERSON]», а в графі національність було зазначено «німець». Крім того, у свідоцтві про народження заявниці виданому міським РАЦС м. Миколаєва 03.04.1960 року в графі національність батька [PERSON] вказано «німець». Посилається, що на момент реєстрації шлюбу її батьків, з метою уникнення переслідувань з боку влади, останні приховували, в тому числі шляхом присвоєння подружжю спільного прізвища не чоловіка - «[PERSON]», а дружини «[PERSON]», належність до «етнічної німецької» нації . Зазначає, що в позасудовому порядку відновити або підтвердити національність неможливо, а вимоги чинного законодавства України не передбачають порядку внесення змін, відновлення, підтвердження або встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, а тому у заявника фактично відсутні правові підстави для звернення з такими вимогами до цих органів. На даний час вона прагне відновити та зберегти своє етнічне німецьке походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту німецького походження необхідне їй для збереження етнічного походження свого роду. У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, просять винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, акцентував увагу суду на тому, що відновлення порушеного на думку заявці права повинно вирішуватися саме шляхом оскарження відмови відділу реєстрації актів цивільного стану до суду, а не зверненням з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. У свідоцтві про народження її батьками зазначені [PERSON] за національністю - німець та мати [PERSON] за національністю - росіянка, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 57). [PERSON] - батько заявника народився [INFO]. У свідоцтві про народження його батьками зазначені [PERSON] за національністю - німець та мати [PERSON] за національністю - росіянка, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 59). 06.04.1957 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.60), і після реєстрації якого батько заявниці взяв прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 24.04.1981 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого подружжю було присвоєне спільне прізвище «[PERSON]» (а.с.58) Згідно зі ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 зазначено, що для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Статтею 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» визначено, що реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Згідно з п.п. 1.1 цих Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Пунктом 1.7. Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. [PERSON] зверталась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві лише з заявою про внесення змін до актового запису про її шлюб в частині зміни національності нареченої з «росіянка» на «німка». Висновком № 130 від 20.07.2016 р. про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану, [PERSON] відмовлено в зміні національності нареченої «росіянка» на «німка» в актовому записі про шлюб №733 складеному 24 квітня 1981 року Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в зв'язку з відсутністю підтверджувальних відомостей. У висновку роз'яснено, що відмова у внесенні змін до актового запису цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», на які посилається заявник, як на підставу задоволення її вимог, передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати свою національність. Зазначена норма Закону не регулює встановлення факту, що має юридичне значення, про який просить заявник, тому в судовому порядку не підлягають встановленню юридичні факти щодо належності до певної національності Вбачається, що способом відновлення порушеного права, якщо воно мало місце, вирішується шляхом звернення до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану. У разі відмови - оскарження такої відмови в судовому порядку, а не шляхом звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed