Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

21.07.2014року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей виконкома Краснолиманської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та зобов*язання виконувати рішення виконкому Краснолиманської міської ради № 344 від 22.08.2012року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали, вважають їх необгрунтованими, такими які задоволенню не підлягають. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконкому Краснолиманської міськради- Межерицька М.О., діюча за довіреністю, вважає, що рішення виконкому Краснолиманської міської ради № 344 від 22.08.2012року про участь у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO] народження, його батька [PERSON], виконується. Просить прийняти рішення відповідно до закону. Заслухавши показання сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10.09.2005року по 07.05.2012року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від сумісного життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження, який проживає з матір*ю. Батько дитини на її утримання сплачує аліменти. Після розірвання шлюбу, подружжя [PERSON] стали жити окремо, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Тобто, права та обов*язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов*язків не впливає та обставина, що один із батьків проживають окремо від дитини. За відсутності згоди того з батьків, з ким дитина проживає, на побачення з нею другого з батьків, спір вирішується відповідно до вимог ст. 158 СК України органом опіки та піклування. Згідно ст. 158 ч.1 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. В серпні місяці 2012року [PERSON] звернулася до виконкому Краснолиманської міської ради з проханням визначити спосіб участі у вихованні малолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, його батьком - [PERSON] Виконком Краснолиманської міськради, вирішуючи вищезазначене питання, перевірив житлово-побутові умови проживання [PERSON], місце його роботи та характеристику, та прийняв рішення про можливість спілкування дитини [PERSON] з батьком, та визначив способи, порядок його участі у вихованні сина, про що прийняв відповідне рішення № 344 від 22.08.2012року (а.с.6). Відповідач [PERSON] вважає, що рішення виконкому виконується, але зазначає, що дитина незавжди бажає спілкуватися з батьком. Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен з*ясувати обставини, які пов*язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини. Сімейний кодекс містить серйозні гарантії права того, хто не проживає з дитиною, брати участь у її вихованні. Стаття 9 частина 3 Конвенції про права дитини зазначає, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При з*ясуванні фактів, з якими закон пов*язує вирішення питання щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, суд виходить з вимог статті 157 СК України, яка зазначає, що виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов*язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позивач пред*явив позов про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні та вихованні дитини. В судовому засіданні свідки [PERSON], голова вуличного комітету за місцем проживання відповідача [PERSON], [PERSON], підтвердили, що позивач неодноразово на протязі 2013-2014р, в установлені рішенням виконкому дні, приходив за місцем проживання дитини з метою спілкування з сином, але будинок ніхто не відчиняв. Дійсно, іноді [PERSON] складав акти за участю голови вуличного виконкому та свідків, а іноді, пожурившись, уходив без фіксації зазначених фактів. Дані обставини підтверджуютсься як поясненнями позивача, його матері [PERSON], представника виконкому Краснолиманської міської ради - [PERSON], яка підтвердила, що [PERSON] звертався до виконкому з питанням невиконання рішення виконкому відповідачем [PERSON], так і письмовими доказами - актами від 06.06., 07.06., 12.07.2014 (а.с.12,13,14). Крім того, позивач повідомив, а відповідач та її мати не заперечували, що в двір домоволодіння та житловий будинок, де проживає дитина з матір*ю, [PERSON] останнія не дозволяє з*являтися. Відповідач [PERSON], свідки - [PERSON], [PERSON] - мати та тьотка відповідача, відповідно, у судовому засіданні пояснили, що сім*я [PERSON] та [PERSON] розпалась напочатку 2012р, між останніми склалися неприязнені відносини, син [PERSON] проживає з матір*ю, на його утримання [PERSON] сплачує аліменти, але стосовно спілкування та виховання дитини між батьками виник спір, який вирішувався органом опіки та піклування. Відповідач та свідки вважають, що дитина сама не бажає спілкуватися з батьком, а мати не чинить перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні. Судом вислухана думка дитини - [PERSON], [INFO] народження, який повідомив, що проживає з матір*ю. Батько спілкується з ним, частіше ці побачення проходять в машині батька біля домоволодіння, за місцем його мешкання. Чому не бажає з батьком спілкуватися в родині батька, бабусі і дідуся (по батькові) пояснити не зміг. Не заперечує, що любить батька. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Розглядаючи даний спір, суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, та прийшов до висновку, що спілкування дитини - [PERSON], 2006року народження, з батьком, який окремо проживає від нього не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини та відповідатиме її інтересам. Позивач [PERSON] має постійне місце роботи та місце проживання, характеризується позитивно, має можливості створити належні умови для спілкування та виховання дитини, виявляє увагу та турботу, відвідує навчальний заклад, де навчається син, інтересується його успіхами. Дитина - [PERSON], з дня народження - [INFO] до часу розпада сім*ї (грудень 2011р) проживала з обома батьками, за місцем мешкання [PERSON] На теперішній час, короткочасні побачення батька з дитиною біля місця її проживання в [ADDRESS], не є участю батька у вихованні дитини, яке вимагає постійного безпосереднього взаємного спілкування, а тому спілкування з дитиною має бути хоча б систематичним, постійним, тривалим, та за наявності певних умов для спілкування. Суд вважає, що батьківська лінія виховання, особливо, що стосується хлопчиків, неообхідна, що не миттєві побачення в салоні автомобіля та телефонні розмови з дитиною, а постійна тривала участь у її житті, прямий контакт з нею шляхом порозуміння є основною формою особистого спілкування. З урахуванням вищезазначених обставин справи, суд приходить до висновку, що спілкування позивача з дитиною не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини та відповідатиме її інтересам. Доводи відповідача про те, що дитина не бажає їздити до позивача є недоведеними. У судовому засіданні дитина пояснила, що любить батька, а спілкується з ним знаходячись в салоні абтомобіля, біля двору де проживає мати, причини такого спілкування та не бажання їхати до батька, де він шість роков прожив разом з батьками, хлопчік пояснити не може. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкування дитини з батьком, тоді, коли обов*язок матері, з якою проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права на виховання дитини та спілкування з нею. Вимоги позивача не суперечать рішенню виконкома Краснолиманської міської ради № 344 від 22.08.2012року про участь у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO] народження, та позивач надав докази та довів, що підставами його звернення до суду стали тільки перешкоди [PERSON] у його спілкування з сином. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON].

Outcome: approved