Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

20 лютого 2020 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 21.09.2013 року до 05.07.2017 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. 30.11.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі №202/7264/18 видано Судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З 2018 року відповідачем аліменти сплачуються не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] на її користь, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 8953 грн. 83 коп. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення аліментів. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 05 березня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 971. 30 листопада 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 16 листопада 2018 року. 07.12.2018 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, постановлено про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу № 2-н/202/327/2018 від 03.12.2018 року, що видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. Відповідно до довідки-розрахунку, згідно виконавчого листа № 2-н/202/327/2018, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини доходу (заробітку), заборгованість по аліментам станом на 07.02.2020 року складає 27446,75 гривень, а саме: листопад 2018 року - 1164,30 грн.; грудень 2018 року - 2328,75 грн.; січень 2019 року - 2316,50 грн.; лютий 2019 року - 2316,50 грн.; березень 2019 року - 2316,50 грн.; квітень 2019 року - 2523,50 грн.; травень 2019 року - 385,34 грн., вересень 2019 року - 2689,25 грн.; жовтень 2019 року - 2689,25 грн.; листопад 2019 року - 2689,25 грн.; грудень 2019 року - 2689,25 грн.; січень 2020 року - 2689,25 грн.; лютий 2020 року - 649,11 грн. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Положеннями ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки сторони не заперечували проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, не оспорювали його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості вірним та обґрунтованим. На підставі наданого Розрахунку заборгованості по аліментам, позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого за період з листопада 2018 року по лютий 2020 року, станом на 07.02.2020 року розмір пені складає 8953,83 гривень, що не перевищує 100% заборгованості. Відповідачем не надано інших розрахунків, тому суд приходить до висновку, що станом на 07.02.2020 року останнім не погашено заборгованості по аліментам, яка виникла за період з листопада 2018 року по 07.02.2020 року. Так, з урахуванням думки позивача, а саме визнання наявності заборгованості, станом на 07.02.2020 року, дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що його проведено вірно, з урахуванням положень ст. 196 СК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved