Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

21 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Світловодського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] в м.Харцизьк Донецької області. В заяві зазначала, що [INFO] померла її мати [PERSON] Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, де в графі мати записана [PERSON] та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу заявниці. Документом, що підтверджує смерть [PERSON], є довідка про смерть № 201 від [INFO], яка видана Харцизькою центральною міською лікарнею Донецької народної республіки. Заявник звернулася до Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку, однак 19.12.2017 року отримала відповідь Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, згідно якої у видачі свідоцтва про смерть відмовлено оскільки документ про смерть, який пред'явлений не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545. На підставі викладеного заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м.Харцизьк Донецької області Україна та проживала на день смерті за адресою: [ADDRESS]. Представник заявниці у судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання з проханням розглянути заяву за її відсутність, вимоги просила задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується наданими копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про реєстрацію шлюбу заявниці. [PERSON], [INFO], померла в м. Харцизьк, про що видане так зване «Лікарське свідоцтво про смерть №201 від [INFO]», Харцизькою центральною міською лікарнею. Відповідно до свідоцтва про поховання, [PERSON] похована в м.Харцизьк 30.09.2017 року. Заявниця звернулась до Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку, але отримала відповідь, згідно до якої в видачі свідоцтва про смерть їй відмовлено, так як пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 49 ЦК України встановлено, що Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Крім того, вказаною статтею передбачено, що народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють ї можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною 1 статті 3 вказаного вище Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного Реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру. Державна реєстрація смерті проводиться відповідно ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на прийняття спадщини після померлої мати заявниця не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт смерті її мати є недійсними через те, що видані незаконними органами. На підставі ст. 14 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. З огляду на викладене, враховуючи, що заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved