Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

21.10.2019 року АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.11.2006 року між на той час АКІТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 956-11 ДОУ 1 Н з додатковою угодою № 3 від 06.12.2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розміру 100000 дол. США та зобов`язалася щомісяця повертати кредит та сплачувати проценти, не пізніше 15.11.2027 року. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за кредитним договором 15.11.2006 року прийнято порука [PERSON] № 956-11. Всупереч умов кредитного договору, [PERSON] більше року не здійснює своєчасні платежі у повному обсязі для погашення суми заборгованості, за кредитним договором та процентам, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] просили розглядати справу за їхньої відсутності та відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на порушення позивачем строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви. Судом встановлено, що 15.11.2006 року між АКІТ «Укрсиббанк» ( з 24.11.2018 року змінено назву на АТ «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено договір № 956-11 ДОУ 1 Н з додатковою угодою № 3 від 06.12.2011 року про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 100000.00 дол. США, відповідач зобов`язалася щомісяця повертати кредит та сплачувати проценти, з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 15.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору). Додатковою угодою №3 від 06.12.2011 року, до кредитного договору внесені зміни щодо збільшення суми кредиту, видачу нових траншів в гривні, змінено схему погашення заборгованості. Сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і номер 10610029000, і номер 11445452000. Було змінено валюту кредитування на гривню та в дату укладення цієї угоди позичальникові надано транш у національній валюті в розмірі 363617.37 грн. у межах ліміту кредитної лінії. Відповідно до умов пунктів 1, 2 додаткової угоди № 3, позичальник зобов`язалася здійснити погашення кредитної заборгованості за траншем в іноземній валюті в повному обсязі та повернути транш в національній валюті в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 15.11.2027 року, сплатити проценти в порядку та у розмірі, встановленому пунктами 6.1 - 6.4 , 7 додаткової угоди. За користування кредитними коштами у межах установленого терміну кредитування відповідачка [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати проценти у розмірі 10.3 % річних з 06.12.2011 року та у розмірі 12.8% річних з 07.12.2016 року. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу і до моменту погашення такої заборгованості, (п.7 додаткової угоди). Згідно з п.7.1. кредитного договору, у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань позичальник сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, починаючі з 32 календарного дня прострочення платежу. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором прийнята порука [PERSON] згідно з договором поруки № 956-11 від 15.11.2006 року та додаткової угоди №1 від 06.12.2011 року. Відповідно до ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, пені у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих на цей час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань за договором поруки. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 7 додаткової угоди №3 до кредитного договору, на прострочену суму основного боргу нараховуються підвищені проценти в розмірі, збільшеному вдвічі від чинної процентної ставки. Тому, з урахуванням умов кредитного договору, положень ст.625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач, повинен сплатити проценти у подвійному розмірі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом та процентам протягом тривалого часу - більше року, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач зазначає, що станом на 11.10.2019 року заборгованість за кредитним договором становить: 801106.36 грн. з яких: 323617.37 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 10779.40 грн., 359420.22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, у тому числі, прострочена заборгованість у розмірі 355285.76 грн., 534.12 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, у тому числі, прострочена заборгованість у розмірі 281.12 грн., 367.32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 13.07.2019 року по 11.10.2019 року, 117167.33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.10.2018 року по 11.10.2019 року. Зобов`язання щодо погашення заборгованості відповідачем [PERSON] не виконуються. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у цивільній справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернувшись до суду із позовом про стягнення із позичальника та поручителя кредитної заборгованості у повному обсязі, банк реалізував своє право на дострокове пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання. З огляду на те, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, тобто пред`явив до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, то у позивача припинилося право нараховувати проценти за кредитом. Щодо вимог про стягнення неустойки у вигляді пені то, підставою, яка породжує обов`язок сплатити/ неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). За змістом приписів параграфа 2 глави 49 ЦК України, особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі або в договорі. Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так й до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Оскільки після пред`явлення до позичальника вимоги,згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки. У той же час, нормами Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо позичальник своєчасної не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 323617,37 коп. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 12016 грн. 60 коп., у рівних частках з кожного у розмірі 6008 грн. 30 коп.

Outcome: partial