Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] . Позовна заява містить вимоги: -позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; -малолітнього [PERSON] , [INFO] , залишити в розпорядженні служби у справах дітей Галицької районної державної адміністрації; -стягнути з [PERSON] , на користь малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі половини заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; -стягнути з [PERSON] , на користь малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі половини заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] , [INFO] перебуває у Містечку Милосердя Святого Миколая з перших днів свого життя, а саме з 15 жовтня 2013р. Мати малолітнього [PERSON] звернулася до БО Містечко Милосердя Святого Миколая з проханням влаштувати свого новонародженого сина в заклад через обставини, які склалися в стосунках подружжя. З часу влаштування мати відвідувала сина час від часу, проте додому не забирала, а все продовжувала термін перебування дитини в закладі. Батько жодного разу не відвідував малолітнього сина. Зі слів матері, вона не має наміру забирати сина додому, чим порушує право дитини на виховання в сім`ї. [PERSON] був влаштований на навчання у Крихівецьку середню школу сестрами з БО Містечко Милосердя Святого Миколая. На засідання комісії з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області із зазначенням, що буде розглядатись питання щодо доцільності позбавлення їх батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] та [PERSON] не з`явилися. Враховуючи вказану інформацію та загальний аналіз обставин не виконання батьківських обов`язків відповідачами, відсутність їх у житті дитини, Службою у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області надано висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач - Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала. Представником [PERSON] на адресу суду подано заяву, у якій просить слухати дану справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення у справі. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судові засідання призначені 30 вересня 2020 року та 15 жовтня 2020 року не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подали. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно повідомлення БО Містечко Милосердя Святого Миколая - [PERSON] влаштований у їхній заклад за проханням матері [PERSON] . Протягом 6 років мати навідувалась до дитини, проте з травня місяця 2019 року ні мати ні батько не навідували дитину. [PERSON] влаштований на навчання у Крихівецьку середню школу сестрами (а.с.8). Відповідно до висновку від 12 червня 2020 року, комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації вважає за можливе та доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частини 1,2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статі 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (частина1-4 статті 77 ЦПК України). Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. З огляду на зміст норми закону пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених статтею 150 СК України. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, пунктів 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 статті 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з абзацу 2 пункту 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008), зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При винесенні рішення суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на матір батька, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Крім того, Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, дійшла висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів. Згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та їх небажання виховувати сина, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідачів належить позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина. Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи положення частини 1 статті 183 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам надані роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. Згідно з частини 1, 5 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідачів та те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд не вбачає підстав для звільнення відповідачів від обов`язку щодо утримання дитини, а тому вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення з відповідачів: - [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше вказаного вище мінімального розміру аліментів, що становить 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; - [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше вказаного вище мінімального розміру аліментів, що становить 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, на користь державного закладу або фізичної чи юридичної особи, кому буде переданий [PERSON] . Згідно із частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до пункту 1 частини1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» та на підставі пункту 3 частини 3 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь держави в розмірі по 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved