Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

21.11.2018 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що на початку травня 2017 року познайомилася з [PERSON] , з яким у них склалися гарні стосунки. 12.02.2018 позивач народила дочку [PERSON] , біологічним батьком якої є відповідач. При реєстрації народження дитини у відділі реєстрації актів цивільного стану прізвище, ім`я та по батькові дитини у книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Спочатку відповідач визнавав себе батьком цієї дитини (за його замовлення було проведено експертне дослідження та отримано висновок про його біологічне батьківство відносно цієї дитини), допомагав в її утриманні, навідував, але в подальшому почав висловлювати сумніви щодо свого батьківства. В червні 2018 року відповідач вирішив, що вказаний висновок експерта є недійсним, а [PERSON] не є його дочкою, в зв`язку чим перестав надавати допомогу на її утримання. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, посилаючись на те, що відповідач є здоровою працездатною людиною, офіційно працює, аліменти нікому не сплачує, інших дітей та утриманців не має, в той час як сама позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дочкою повноліття. Заявою від 26.04.2019 свої вимоги уточнила та просила визнати відповідача батьком дочки [PERSON] з подальшим зобов`язанням Путивльського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області внести зміни до актового запису про народження у Книзі реєстрації народжень, а також просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дочкою повноліття. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній посилаючись на відсутність у нього будь-яких висновків експертиз про його біологічне батьківство відносно дитини [PERSON] , просив відмовити в задоволенні даного позову в зв`язку з безпідставністю вимог. Позивачем подано відповідь на відзив, де остання просила позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 29.11.2018 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Путивльського районного суду від 22.12.2018 провадження у даній справі було зупинено у зв`язку з призначенням судово-генетичної експертизи. Ухвалою судді від 11.04.2019 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта. Ухвалою суду від 26.04.2019 підготовче провадження у даній закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача. При цьому позовні вимоги зменшила та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дочкою повноліття. В іншій частині позов підтримала. Витрати по справі просила покласти на неї. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності його представника, позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 03.05.2019 визнав. Про правові наслідки визнання позову та розгляду справи за його відсутності обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено судом, що [INFO] в м. Путивль Сумської області народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , позивач у справі, а батьком зазначений [PERSON] (а.с. 5). Дитина зареєстрована разом з матір`ю, що підтверджено довідкою Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 09.11.2018 № 313 (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до висновку експерта від 28.03.2019 № 103-18-2019 (а.с. 46-50), молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%, тобто біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює, інших утриманців не має та за станом здоров`я спроможний надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині, яка проживає з матір`ю, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою повноліття. Таким чином, беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, отже може бути прийняте судом. Враховуючи відповідне клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються. В силу ст.ст. 141, 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову про стягнення аліментів до початку розгляду справи по суті, слід стягнути з відповідача в дохід держави половину судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved