Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

20.03.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання спадкового договору від 28.08.2015 року. В обґрунтування позову вказує,що 28.08.2015 року між нею та відповідачем був укладений спадковий договір зареєстрований державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. у реєстрі за номером 1-1668 від 28.08.2015. Відповідно до умов цього спадкового договору (п. 7) на відповідача покладаються зобов`язання довічно утримувати позивача, забезпечувати щоденним калорійним харчуванням, забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям, здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу, надавати побутові послуги, забезпечувати належними лікувальними засобами, а в разі її смерті поховати на цвинтарі міста Бахмут, а на неї були покладені зобов`язання (п. 1 Спадкового договору) передати відповідачу у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідач не виконує взяті на себе за спадковим договором обов`язки, адже проживає в іншій державі, зокрема, не відвідує та не здійснює за нею догляд, чим виконує відповідного розпорядження відчужувана за спадковим договором. Доглядом за нею займаються знайомі. Відповідачка добровільно у нотаріуса не бажає розірвати спадковий договір. Враховуючи викладене, та односторонню відмову відповідача від виконання умов договору, виникла нагальна необхідність розірвати укладений сторонами спадковий договір. Також просила припинити заборону відчуження квартири по [ADDRESS] накладену на підставі спадкового договору, укладеного 28.08.2015 між нею та відповідачем, посвідченого державним нотаріусом Першої Бахмутської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1669. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.04.2020 за зазначеною цивільною справою було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.04.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з тим, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, вона у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації). 25.03.2020 на адресу суд від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням визнання відповідачем позовних вимог суд, відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений спадковий договір на квартиру, посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1668. Крім того, у зв`язку з посвідченням цього спадкового договору була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] до припинення спадкового договору. Зареєстровано в реєстрі за № 1-1669. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] 04.07.2019 року уклав шлюб з [PERSON] , та останній після шлюбу надано прізвище « [PERSON] ». Предметом вказаного договору є квартира номер сорок вісім загальною площею 54,95 кв.м, в тому числі жилою площею 28.40 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ця квартира належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченому Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 13.01.1995 за реєстровим №2-115, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 28.08.2015 за №109863238. Згідно п.1 вищевказаного спадкового договору, [PERSON] передає після її смерті у власність [PERSON] належну їй вищевказану квартиру. При цьому на набувача квартири покладаються обов`язки, зазначені в пункті 7 цього договору, а саме: забезпечення щоденним калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами, в разі смерті відчужувача поховати на цвинтарі міста Артемівська. Пунктом 12 спадкового договору передбачено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Як встановлено статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір визначається як такий, відповідно до якого відчужував має право давати розпорядження іншій стороні (набувачеві), а у разі смерті відчужувача у набувача виникає право власності на майно відчужувача. Отже, спадковий договірце відмінний від заповіту спосіб розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правилами статті 1305 ЦК України визначено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. В контексті даної статті спадковим договором на набувача може бути покладено обов`язки майнового або не майнового характеру, які він має виконати до відкриття спадщини або після цього. Ці обов`язки не можуть суперечити актам цивільного законодавства, не можуть порушувати права інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором чи законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд дійшов висновку, що за своїм змістом спадковий договір тісно пов`язаний з особою набувача майна, оскільки за умовами спадкового договору та відповідно до приписів ст. 1302 Цивільного кодексу України саме набувач зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Тобто передача обов`язків набувача іншій особі ні умовами спадкового договору, ні законом не передбачено. Судом встановлено, що відповідач не виконував у повному обсязі та належним чином обов`язки, передбачені п. 7 спадкового договору, припинив виконання будь-яких обов`язків через переїзд та проживання в іншу державу, зокрема, не відвідує позивача тривалий час та не здійснює за нею догляд, чим не виконує відповідного розпорядження відчужувача за спадковим договором. Як вказує позивач, доглядом за нею займаються знайомі. Сторонами не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання позивачем розпоряджень, зазначених у спадковому договорі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1308 ЦК України встановлено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Суд звертає увагу на те, що можливість такого розірвання договору на вимогу набувача пов`язується з невиконанням ним розпоряджень відчужувача, тобто застосовується як санкція за правопорушення, котра одночасно є засобом захисту інтересів відчужувача. Відповідно до ст.ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, проаналізувавши правила статей 1302,1304,1305,1308 ЦК України, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивач не виконував розпорядження відчужувача у вигляді покладених на нього зобов`язань зазначених в спадковому договорі, а тому відповідно до положень ст. 1308 ЦК України, спадковий договір підлягає розірванню. Крім того, враховуючи те, що заборона відчуження вказаної квартири є безпідставним, порушує та обмежує права позивача, позов підлягає задоволенню також і в цій частині вимог. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: approved