Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

20 липня 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. з дня пред'явлення позову і до досягнення ним 23 років та половини витрачених коштів на оплату навчання сина у вищому навчальному закладі, що складає 6221 грн. На обґрунтування вимог зазначила, що їх спільний з відповідачем повнолітній син [PERSON] навчається в Київському національному торговельно-економічному університеті на денній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. Оскільки син навчається за контрактною формою навчання, нею було сплачено вартість освітніх послуг за 2014-2015 рр. в розмірі 12330 грн. Вона працює викладачем в Київському хореографічному училищі та отримує заробітну плату в розмірі 2400 грн. та пенсію в розмірі 1400 грн. Відповідач [PERSON] працює актором вищої категорії в театрі російської драми ім. Л.Українки, також він працює і за сумісництвом, інших зобов'язань аліментного характеру він не має, а тому може надавати матеріальну допомогу своєму сину і приймати участь в оплаті його навчання. Проте у добровільному порядку відповідач такої допомоги не надає. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала пояснивши, що за законом батько зобов'язаний брати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. За міркуванням позивача відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки має стабільний заробіток та отримує додаткові доходи, співпрацюючи зі знімальними студіями, радіостанціями, знімаючись в рекламних роликах тощо. Його дохід утричі перевищує її дохід, але тягар утримання сина лягає лише на неї. Відповідач [PERSON] позов не визнав пославшись на те, що через скрутне матеріальне становище він не у змозі утримувати повнолітнього сина. Пояснив, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 р. в задоволенні позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина було відмовлено. Наразі його матеріальний стан ще більше погіршився через фінансову кризу в державі та додаткові сімейні витрати. На його утриманні перебувають малолітня дочка та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Його допомоги також потребують мати-пенсіонерка та повнолітня дочка його дружини, яка отримала освіту, але до цього часу не працевлаштувалась. Також щомісяця він сплачує іпотечний кредит в розмірі 4400 грн., споживчий кредит в розмірі 500 грн., комунальні послуги в розмірі 1000 грн., а на проїзд з [ADDRESS], де вони мешкають, до Києва він щомісяця витрачає 1000 грн. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 1990 р. по 28 лютого 2003 р. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю, а з батька за рішенням суду стягувались аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів його заробітку до повноліття сина. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, у зв'язку з чим стягнення аліментів на його утримання припинилося. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету обліку, аудиту та економічної кібернетики Київського національного торговельно-економічного університету, строк закінчення навчання - червень 2017 р., що підтверджується довідкою від 25.06.2015 (а.с. 6). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з положень вказаної норми закону та статті 200 цього Кодексу обов'язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров'я тощо. Враховуючи, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, а отже не може забезпечити свої потреби, пов'язані з фізичним існуванням та навчанням. Відповідно до договору про навчання (підготовку) № 1229д/6кс-2014 від 27.08.2014 [PERSON] навчається за контрактом, загальна вартість освітньої послуги становить 40780 грн. (а.с. 7-9). За курс навчання 2014-2015 навчального року позивач сплатила 12320 грн., що підтверджується банківськими квитанціями (а.с. 10, 11). Судом встановлено, що [PERSON] працює в державному підприємстві «Національний академічний театр російської драми ім. Лесі Українки» на посаді актора театру вищої категорії, і його середня реальна заробітна плата (за мінусом податків) на основному місці роботи за період з березня по серпень 2015 р. становить 10029,30 грн. (а.с. 60). До 2014 р. [PERSON] також працював за сумісництвом в Київській муніципальній академії естрадно-циркового мистецтва. Згідно з наданим позивачем резюме відповідача, розміщеного в мережі Інтернет, відповідачспівпрацює зі знімальними студіями, радіостанціями та знімається в рекламних роликах, що свідчить про отримання ним певних додаткових доходів (а.с. 47-50). На утриманні відповідача перебувають його малолітня дочка [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 23, 24, 25-26). Участь позивача за власною ініціативою в утриманні повнолітньої дочки дружини, надання матеріальної допомоги матері-пенсіонерці (а.с. 27), погашення грошових зобов'язань по кредитах (а.с. 28-36) та витрати на комунальні послуги і проїзд, які також несе і позивач, суд не розцінює як обставини, що повинні враховуватися при вирішенні питання про можливість надання ним коштів на утримання повнолітнього сина. Позивач працює викладачем в Київському хореографічному училищі та отримує заробітну плату (реальну) в розмірі 2400 грн. (а.с. 12) та пенсію в розмірі 1400 грн. Розмір доходів позивача відповідачем не оспорюються. Таким чином середньомісячний розмір реального доходу сім'ї відповідача (без урахування допомоги на новонароджену дитину та додаткових доходів) з розрахунку на одного члена сім'ї - 3343,10 грн. (10029,30 грн./3), майже вдвічі перевищує розмір реального доходу сім'ї позивача із розрахунку на одного члена сім'ї - 1900 грн. (3800/2). З огляду на встановлені обставини, ураховуючи, що дохід відповідача має мінливий характер, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати повнолітньому сину допомогу в твердій грошовій сумі у заявленому позивачем розмірі. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить інтереси сина сторін з урахуванням його потреб у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки розмір доходу на кожного члена його сім'ї зменшиться лише на 233 грн. Правових підстав для стягнення половини витрачених позивачем коштів на оплату навчання сина у вищому навчальному закладі суд не вбачає, оскільки Сімейним кодексом України не передбачено стягнення будь-яких інших витрат на повнолітню дитину, окрім періодичних платежів (аліментів), а доказів, що з відповідачем погоджувалась отримання сином освіти на контрактній формі навчання, суду не надано. Та обставина, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута половина вартості навчання сина в Київському торговельно-економічному коледжі за 2013-2014 р., а у стягненні аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] відмовлено (а.с. 64-66), не впливає на вирішення цього спору з огляду на зміну обставин, які стали підставою для заявлення позову. На підставі частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір розмірі 243,60 грн., від оплати якого позивача звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: partial