Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 1 грудня 2001 року між ними було укладено шлюб, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом проживають, але не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; зазначає, що з чоловіком подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів та планів на майбутнє не мають. Проживали разом заради дитини, проте на даний час син повнолітній, в зв`язку з чим подальше збереження шлюбу між ними неможливе. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Зі згоди позивачки суд ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 1 грудня 2001 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Головеньківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом № 13. Подружжя має сина [PERSON] , який на даний момент є повнолітнім. Сторони проживають разом, проте подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, мають різні плани на майбутнє, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував й заперечень проти позову не подав, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved