Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

21 листопада 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до ПП «Зігфрід-М» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року позов залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 04 грудня 2018 року позивачем надано виправлений позов. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2019 року у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «Київський страховий дім» відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2019 року було призначено проведення судової автотехнічної експертизи та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу і провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року провадження про справі було поновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляд по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2021 року представникові позивача у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції було відмовлено. Позивач у своєму уточненому позові, відповіді на відзив, а її представник у ході судового розгляду 21 жовтня 2020 року, посилалися на те, що позивачеві на праві приватної власності належить автомобіль марки Volkswagen, державний номер [NUMBER] . 29 червня 2018 року о 16 годині 20 хвилин біля буд. 7 на пр. Пушкіна у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля БАЗ, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Volkswagen, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Автомобіль БАЗ, державний номер [NUMBER] , належить відповідачеві. В результаті вищезазначеної пригоди автомобілю, належному [PERSON] , завдано механічних пошкоджень. Для визначення розміру шкоди судовим експертом Пилипенком О.С. проведена експертиза транспортного засобу та висновком судової автотоварознавчої експертизи № 130/18А від 27 липня 2018 року, вартість збитку становить 229 890 гривень 15 коп. За проведення експертизи позивачем було сплачено 2 500 гривень. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Потерпілому належить право вимоги в деліктному та договірному зобов`язанні. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 гривень, вартість відновлювального ремонту - 229 890 гривень 15 коп., що більше ніж два рази перевищує страховий ліміт. Також з офіційних відкритих джерел ПрАТ «Київський страховий дім» та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10 серпня 2018 року загальними зборами прийнято рішення про припинення ПрАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку. Позивачем було направлено заяву про настання страхового випадку, але конверт повернувся. Просили суд стягнути з ПП «Зігфрід» матеріальну шкоду в розмірі 229 890 гривень 15 коп., вартість за проведення експертного дослідження у розмірі 2 500 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень, моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Представник позивача у своїй заяві до суду просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач ПП «Зігфрід-М» у своєму відзиві, а його представник у ході судового розгляду 20 жовтня 2020 року проти позовних вимог заперечували, зазначивши, що 29 червня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобусу БАЗ, державний номер [NUMBER] , який належить відповідачеві, під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки Volkswagen, державний номер [NUMBER] , який належить позивачеві, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ПП «Зігфрід-М» була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім». Тому позивач має звернутися до страховика, тобто, до ПрАТ «Київський страховий дім», з метою отримання страхової виплати. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача у своїй заяві просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позов судові не надав. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Volkswagen, державний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 75). 29 червня 2018 року в районі будинку № 7 по пр. Пушкіна у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля БАЗ, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська № 205/2348/18 від 05 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (т. 1 а.с. 96). Висновком судового експерта Пилипенка О.С. № 130/18А від 27 липня 2018 року було визначено, що вартість матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП автомобілю Volkswagen, державний номер [NUMBER] , складає 229 890 гривень 15 коп. (т. 1 а.с. 76-94). Вартість виконання послуг судового експерта автотоварознавчого дослідження щодо визначення суми матеріальної шкоди та складання висновку становить 2 500 гривень (т. 1 а.с. 95). Право власності на автомобіль марки БАЗ, державний номер [NUMBER] , зареєстровано за ПП «Зігфрід-М» (т. 1 а.с. 97). Висновком оцінювача ПП «Центр судових експертиз та оцінки» № 05071801-1 від 29 жовтня 2018 року було визначено, що вартість матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП автомобілю Volkswagen, державний номер [NUMBER] , складає 213 731 гривню 01 коп. (т. 1 а.с. 180-202). Рішенням загальних зборів № 37 від 10 серпня 2018 року вирішено про припинення ПрАТ «Київський страховий дім» у добровільному порядку (т. 1 а.с. 154, 155-164). Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи Дніпропетровського НДІСЕ № 5585-19 від 27 січня 2020 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, встановлено, що: - вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу Volkswagen, державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 червня 2018 року, за вихідними даними «Заключения експертного исследования автотовароведа по определению материального ущерба, причиненого владельцу КТС № 130/18А» від 27 липня 2018 року, за цінами, що діють на час дослідження, складає 214 680 гривень 63 коп.; - вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу Volkswagen, державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 червня 2018 року, за вихідними даними «Звіт № 05071801-1 від 29 жовтня 2018 року» за цінами, що діють на час дослідження, складає 186 894 гривні 91 коп. - ринкова вартість транспортного засобу Volkswagen, державний номер [NUMBER] , в стані після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 червня 2018 року, з урахуванням вихідних даних «Заключения експертного исследования автотовароведа по определению материального ущерба, причиненого владельцу КТС № 130/18А» від 27 липня 2018 року, за цінами, що діють на час дослідження, складає 454 916 гривень 46 коп. - ринкова вартість транспортного засобу Volkswagen, державний номер [NUMBER] , в стані після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 червня 2018 року, з урахуванням вихідних даних «Звіт № 05071801-1 від 29 жовтня 2018 року» за цінами, що діють на час дослідження, складає 462 979 гривень 69 коп. (т. 2 а.с. 43-100). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад автомобіля) було використано нові вузли, деталі, комплектуючи частини, в тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , враховуючи доведеність вини водія [PERSON] , який на час настання дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем та на достатній правовій підставі керував автобусом, виконуючи трудові обов`язки, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на відшкодування майнової шкоди. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги висновок судового експерта Дніпропетровського НДІСЕ № 5585-19 від 27 січня 2020 року, який було складено на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року; висновок є повним, чітким, узгоджується з іншими доказами, що досліджені під час розгляду справи. Судова експертиза проведена із урахуванням вихідних даних «Заключения експертного исследования автотовароведа по определению материального ущерба, причиненого владельцу КТС № 130/18А» від 27 липня 2018 року та з урахуванням вихідних даних «Звіт № 05071801-1 від 29 жовтня 2018 року», окремо, оскільки на час проведення експертизи автомобіль позивача відновлено. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що розмір завданого позивачеві збитку згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи Дніпропетровського НДІСЕ № 5585-19 від 27 січня 2020 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 червня 2018 року, за вихідними даними «Заключения експертного исследования автотовароведа по определению материального ущерба, причиненого владельцу КТС № 130/18А» від 27 липня 2018 року, за цінами, що діють на час дослідження, складає 214 680 гривень 63 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 214 680 гривень 63 коп. Суд приймає визначений висновком судової автотоварознавчої експертизи Дніпропетровського НДІСЕ № 5585-19 від 27 січня 2020 року розмір шкоди, завданий позивачеві, за вихідними даними «Заключения експертного исследования автотовароведа по определению материального ущерба, причиненого владельцу КТС № 130/18А», оскільки його було виконано судовим експертом на підставі ЗУ «Про судову експертизу», ч. 1 ст. 1 зазначеного закону визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Також судового експерта Дніпропетровського НДІСЕ ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про призначення судової автотоварознавчої експертизи було попереджено про кримінальну відповідальність. Суд не вбачає підстав для поновлення строку позивачеві для подання доказів до матеріалів справи, які нею було подано 02 лютого 2021 року, оскільки зазначені докази датовані 07 червня 2019 року, підготовче провадження по справі було закрито 24 червня 2020 року, тому суд приходить до висновку, що у позивача було достатньо часу для надання судові зазначених доказів, поважних причин, за наявності яких [PERSON] була позбавлена можливості подати їх у строки, встановлені ЦПК України, не зазначено. Стороною позивача зазначено, що зазначені копії документів було направлено до суду 07 червня 2019 року рекомендованим листом з оголошеною цінністю, проте, 14 грудня 2020 року було з`ясовано, що у матеріалах справи вони відсутні. При перевірці вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за період з 07 червня 2019 року по 01 лютого 2021 року було встановлено, що клопотання про долучення до матеріалів справи, акт здачі-приймання робіт № 325 від 06 червня 2019 року, рахунок на оплату послуг від 30 травня 2019 року, квитанція до приходного касового ордеру № ПКО № 89 від 06 червня 2019 року (у копіях) до суду не надходили. Крім цього, при перевірці поштового пересилання на офіційному інтернет-ресурсі поштового зв`язку ДП «Укрпошта» судом було встановлено, що дані про відправлення за № 4912803912131 на даний час відсутні, тому що вони не зареєстровані в системі. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність поважних причини несвоєчасного подання доказів та відсутність підстав для поновлення строку позивачеві у прийнятті додаткових доказів. Щодо заперечень ПП «Зігфрід-М» про відсутність у нього обов`язку відшкодовувати матеріальну шкоду, завдану позивачеві, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки його цивільно-правову відповідальність було застраховано, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, суд приходить до такого висновку за наступних підстав. ПП «Зігфрід-М» зазначає, що на час настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 червня 2018 року, цивільно-правова відповідальність ПП «Зігфрід-М» щодо автомобіля БАЗ, державний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АК/2204871 від 05 грудня 2016 року з терміном дії з 14 січня 2017 року по 14 липня 2017 року (т. 1 а.с. 111). З аналізу зазначеного, суд приходить до висновку, що наданий стороною відповідача поліс № АК/2204871 не є належним доказом, оскільки термін його дії до 14 липня 2017 року включно, а дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої майну позивача було завдано матеріальної шкоди, сталася 29 червня 2018 року. Тому суд не приймає до уваги заперечення ПП «Зігфрід-М» про відсутність обов`язку відшкодувати шкоду, завдану його працівником, оскільки шкода має бути відшкодована страховиком. Таким чином, з відповідача ПП «Зігфрід-М» на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальний збиток в частині, визначені судовим експертом Дніпропетровського НІІСЕ у висновку від 27 січня 2020 року в розмірі 214 680 гривень 63 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині позивачеві слід відмовити, оскільки розмір матеріальної шкоди, заявлений до стягнення, не підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю фізичних осіб. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач розцінює завдану їй моральну шкоду немайновими втратами, спричиненими душевними стражданнями, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна та неможливості ним користуватися цим майном за його призначенням, порушенням її нормальних життєвих зв`язків, певним ударом її престижу. У зв`язку із цим, розмір душевних страждань позивач оцінила у 10 000 гривень. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що винуватцем ДТП є третя особа [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з відповідачем, вина якого є доведена, і що не заперечувалося сторонами, неправомірними діями якого пошкоджено майно позивача та завдано збитків, а також враховуючи принцип розумності, виваженості і справедливості достатнім розміром відшкодування моральної шкоди суд вважає 2 000 гривень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином з ПП «Зігфрід-М» на користь [PERSON] підлягає до стягнення матеріальна шкода у розмірі 214 680 гривень 63 коп. та 2 000 гривень моральної шкоди, а всього 216 680 гривень 63 коп. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги (а.с. 45-46), розрахунок вартості гонорару (а.с. 9), а також копію квитанції про оплату послуг (а.с. 43). Суд враховує, що вказана категорія справ хоча і розглядалася у порядку загального позовного провадження з урахуванням складності справи, представник позивача безпосередньо брав участь судових засіданнях лише 14 червня 2019 року та 21 жовтня 2020 року, надалі надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутність, заявлена сума у 10 000 гривень є завищеною. При цьому суд зауважує, «контроль за прийняттям позовної заяви до провадження» не відноситься до правничої допомоги, оскільки прийняття позову до розгляду та відкриття провадження по справі є виключною компетенцією суду, а не представника позивача, тому витрати у розмірі 850 гривень відшкодуванню не підлягають. Щодо витрат на правничу допомогу у вигляді зустрічі, консультацій, узгодження правової позиції та досудове врегулювання ситуації у розмірі 2 500 гривень, суд приходить до висновку, що з даного опису неможливо становити тривалість консультацій клієнта та їх характер (усні чи письмові), не є зрозумілим яка саме зустріч, у який час, з якою метою та з ким її було проведено, також узгодження правової позиції не може відноситися до правничої допомоги, тому що визначення правової позиції обумовлено чинними нормативно-правовими актами та правовою позицією Верховного Суду. Крім того, до матеріалів справи не надано доказів досудового врегулювання спору. Тому відсутні підстави для стягнення правничої допомоги в цій частині в розмірі 2 500 гривень. Щодо стягнення правничої допомоги в розмірі 3 300 гривень в частині стягнення представництва інтересів позивача в судових засіданнях, суд приходить до висновку, що оскільки фактично представник був присутнім у судових засіданнях лише 14 червня 2019 року та 21 жовтня 2020 року, інші засідання відбувалися за відсутності сторін та їх представників, від яких надходили заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому стягненню підлягає 1 000 гривень. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4 350 гривень. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 166 гривень 81 коп., що становить 1 % від стягнутої суми. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ПП «Зігфрід-М» на користь [PERSON] , складає 223 197 гривень 44 коп. (216 680 гривень 63 коп. + 4 350 гривень + 2 166 гривень 81 коп. = 223 197 гривень 44 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial