Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

21.10.2016р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 07.02.2016р. померла [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок № 12 на вул. Сонячна в с. Бар Городоцького району Львівської області. 26.03.2009р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], яким усе своє майно заповіла їй. Маючи намір прийняти спадщину, 19.10.2016р. вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, проте їй було розяснено, що нею пропущено встановлений законодавством України шестимісячний термін для подачі такої заяви. Зазначала, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з квітня 2013р. до жовтня 2016р. перебувала в іншій країні. До листопада 2015р. вона підтримувала телефонний звязок із своєю сестрою [PERSON], в якої цікавилася постійно тіткою [PERSON]. З листопада 2015р. з особистих причин спілкування з сестрою припинилося. Особисто до [PERSON] вона не телефонувала, бо в останньої не було телефона. У вересні 2016р. звязок із [PERSON] відновився і вона дізналася про смерть тітки [PERSON], тобто про смерть спадкодавця вона дізналася після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином причинами пропуску строку для прийняття спадщини є довготривале перебування за кордоном та необізнаність про смерть [PERSON]. На підставі викладеного просила суд визначити їй додатковий строк в два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] до дня смерті проживала у сестри [PERSON], з якою позивач не спілкувалася, а відтак не могла спілкуватися і з [PERSON], оскільки остання не мала мобільного телефону. З 1998р. позивач постійно проживає в Італії, приїжджала в Україну у 2013р., після чого знову виїхала і повернулася лише в 2016р.. Похоронами [PERSON] займалася [PERSON] сестра позивача, проте з останньою позивач також не спілкувалася, відтак їй не було відомо про смерть тітки. Жодних перешкод для повернення в Україну у позивача не було, вона просто не мала потреби приїжджати. Представники відповідача проти задоволення позову заперечили. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що для визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно встановити поважні причини, якими є обєктивні, непереборні та істотні труднощі, яких у даній ситуації немає. Позивач могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини письмово, для цього навіть не потрібно було повертатися в Україну. Жодних доказів на підтвердження того, що позивач тривалий час перебувала у неприязних відносинах та не спілкувалася з відповідачем чи [PERSON], в суд не надано. Останні два роки до дня смерті [PERSON] хворіла, перебувала на лікуванні, проте позивач не цікавилася цим, не зверталася ні в соціальні служби, ні в орган місцевого самоврядування, щоб взнати щось про тітку. Необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, жодних інших підстав в судовому засіданні і в позові наведено не було, а відтак відсутні підстави для задоволення позову. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] була її мачухою, більше десяти років до смерті останньої вона доглядала за нею, возила її в лікарню, купляла продукти. Багато років до смерті [PERSON] проживала в сестри [PERSON] у м. Львові, оскільки хворіла і часто лікувалася. Як [PERSON], так і [PERSON] мали телефони, а відтак позивач могла вільно контактувати з ними. [PERSON] знала про смерть тітки, оскільки їй повідомила [PERSON]. Також їй нічого не відомо про наявність конфлікту між позивачем та [PERSON], [PERSON] казала їй, що позивач спілкується з сімєю [PERSON]. З [PERSON] [PERSON] спілкувалася, але не часто. Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, проаналізувавши письмові заперечення проти позову [PERSON], а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2009р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 124, яким на випадок своєї смерті усе належне їй майно заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно Свідоцтва про зміну імені серії І-СГ № 008260 від 23.10.2009р. [PERSON], [INFO], змінила імя на [PERSON] (а.с.7). 07.02.2016р. ЩучкоНіна Кузьмівна померла у м. Львові (а.с.25). Згідно довідки ЛКП «Тополя-406» № 2109 від 08.04.2016р. [PERSON] проживає у м. Львові на вул. Огірковій, 13/8, разом з нею проживала і була зареєстрована [PERSON] з 24.07.2012р. до дня смерті 07.02.2016р. (а.с.26). [PERSON] своєчасно 18.04.2016р. подала приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття усієї спадщини після смерті сестри [PERSON], яка померла 07.02.2016р. (а.с.21). Згідно посадкового талона № 5662281635346 від 02.10.2016р. [PERSON] вибула з Риму у Львів 02.10.2016р. о 01:05 год. (а.с.9). 19.10.2016р. [PERSON] (прізвище до зміни імені 23.10.2009р. - [PERSON]) Л.І. було подано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07.02.2016р. (а.с.43), проте листом № 100/02-14 від 19.10.2016р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.6). У поданій до суду позовній заяві [PERSON] вказує на наступні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] довготривале перебування за кордоном та необізнаність про смерть [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 1 ст. 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст..ст.1220, 1222 ЦК України). Таким чином право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчиненні дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012р. (справа № 6-85цс12), 04.11.2015р. (справа № 6-1486цс15) та 14.09.2016р. (справа № 755/7357/15-ц). Кожна сторона згідно вимог ст.60 ЦПК України зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Така причина несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, на яку посилається позивач та її представник, як перебування за кордоном з 2013р. до жовтня 2016р., не доведені належними та допустимими доказами у справі. Наявність посадкового талону на переліт з Рима до Львова 02.10.2016р. жодним чином не підтверджує перебування позивача за кордоном з лютого до серпня 2016р., інших доказів на підтвердження цієї обставини ні позивачем, ні її представником в суд надано не було. Поза тим, позивачем також не було надано в суд доказів на підтвердження того, що у неї були обєктивні, непереборні та істотні перешкоди для прибуття в Україну в межах строку, встановленого ст.1270 ЦК України, чи направлення поштою заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. У звязку з наведеним суд не вважає вказані у позовній заяві позивача причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вказане узгоджується з позицією ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалі від 01.06.2016р. у цивільній справі № 642/7964/150ц. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] не підлягають стягненню в її користь з відповідача понесені судові витрати з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed