Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

21.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , однак він в ній не проживає більше 9 років. Реєстрація відповідача в квартирі, створює їй, як власнику квартири незручності, позбавляє повною мірою використовувати її право власності, гарантоване законом. Під час звернення до Новояворівського відділу Державної міграційної служби про зняття відповідача з реєстраційного обліку їй було відмовлено, посилаючись на порядок зняття з реєстрації , згідно якого зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів після заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або визнання її померлою. Добровільно подати заяву про зняття з реєстраційного обліку є неможливим у зв`язку з відсутністю контактних даних, а тому вона вимушена звернутися до суду та просить в судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивач не заперечив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2015, виданого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Карпа Т.В., квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.12.2015. Як вбачається із довідки про склад сім`ї, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Самоцвіт Новояворівська» №505 від 27.08.2018 відповідач по справі [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . З актів обстеження квартири [ADDRESS] від 22.04.2009, 23.06.2009, 07.09.2010, 07.10.2010, 24.01.2018, 23.03.2018, 28.04.2018, 24.05.2018, 23.08.2018 вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою . [ADDRESS] ., проте не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов`язані із позбавленням володіння. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] як член сім`ї власника. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, житлом не користується, а відтак втратив право на користування житловим приміщенням. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим приміщенням, відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації наміру не виявляє, тому суд вважає, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житлом. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved