Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

21.10.2020 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 27.12.2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем протягом року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Окрім того, позивач стверджувала, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина. Розмір аліментів позивач визначила в 2000 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, якою позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Враховуючи розпорядження Голови Малиновського районного суду м.Одеси від 30.12.2020 року № 26-р/с «Про дотримання заходів спрямованих на запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» судове засідання проведено за відсутності учасників справи. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 27.12.2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 2449. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (свідоцтво про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2449). Дитина проживає із матір`ю, знаходиться на її утриманні. Подружні стосунки між сторонами припинені протягом року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім`ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вищевказані обставини відповідачем не оспорювались. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право обрання способу стягнення аліментів належить позивачу. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби дитина не має. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Доказів майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано. Виходячи з інтересів дитини зазначене не є підставою відмови у позові. За Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7. Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років станом на 1.01.2021 року - 1921 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення, мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, визначений законом. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що розмір аліментів, який має забезпечити мінімальний нормальний життєвий рівень дитини підлягає стягненню з відповідача у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку 1921 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial