Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

20 лютого 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на взаємообов'язки та поведінку подружжя, що призводило до виникнення серйозних непорозумінь при вирішенні сімейних проблем. У 2009 році вона переїхала на постійне проживання до своїх батьків і останні п'ять років проживає з дочкою окремо від відповідача. Відповідач перестав спілкуватися з нею, не приймає участі у вихованні дочки. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе, тому просить розірвати шлюб. У зв'язку з тим, що в даний час не має постійного місця роботи, виховує дитину просить стягнути з відповідача в її користь судовий збір та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що миритися з чоловіком не бажає. Термін для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивач представила договір про надання правової допомоги і квитанцію до прибуткового касового ордера від 20 лютого 2014 року, слід стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір та витрати на правову допомогу в користь позивача.

Outcome: approved