Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.09.2013 року відповідач взяв у нього в борг гроші в сумі 17550 грн. і зобов'язався повернути до 06.09.2013 року, про що надав власноруч написану розписку. 13 вересня 2013 року [PERSON] взяв у нього у борг гроші в сумі 6850,00 грн і зобов'язався повернути в строк до 16 вересня 2013 року, що підтверджується розпискою, написаною, власноруч відповідачем. Загальна сума боргу складає 24400 грн. У зазначений термін відповідач борг не повернув, на прохання повернути добровільно, не реагує. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача вказану суму боргу, 3% річних - 549,88 грн., та сплачений судовий збір - 249,50 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позову, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, незалежно від суми. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено у судовому засіданні між позивачем та відповідачем 04.09.2013 року та 13.09.2013 року було укладено договори позики, що підтверджується представленими суду розписками відповідача згідно яких останній зобов'язується повернути борг в сумі 17550,00 грн. до 06.09.2013 року, борг в сумі 6850,00 грн. - до 16.09.2013 року. Вказані розписки у будь-якому разі свідчать про визнання відповідачем боргу перед позивачем загальною сумою 24400,00 грн. і докази повернення цієї суми відсутні. Згідно положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику, зокрема, грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що у порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, вчасно суму боргу позивачеві не повернув, на день розгляду справи судом борг відповідача перед позивачем складає 24400,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за прострочення повернення боргу за розпискою від 03.09.2013 року відповідач повинен сплатити позивачеві 3% річних, що складає 399,56 грн., за розпискою від 13.09.2013 року - 150,32 грн., а всього 549,88 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 249,50 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved