Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

20 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 21 вересня 2006 року у виконкомі Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 07, між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає біля позивача та знаходиться на його утриманні. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, так як вона з надуманих причин у 2014 році виїхала до Італії і фактично перестала виконувати подружні обовязки та приймати участь у вихованні їхньої спільної дитини, де і перебуває в даний час. Зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені з травня місяця 2014 року. Спільне господарство не ведеться. Також зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними з відповідачкою неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Зазначає, що між ними з відповідачкою на його думку, досягнуто угоди про утримання дитини, яка проживає біля нього та знаходиться на його утриманні. Тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Також просить не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON], перебували у шлюбі з 21 вересня 2006 року, зареєстрованому у виконкомі Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 07 (а.с.3). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], 2011 року народження (а.с.6), який після розірвання шлюбу буде проживати біля позивача [PERSON] Судом встановлено, що сторони з травня місяця 2014 року шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що спір, щодо місця проживання дитини у сторін відсутній, письмового договору про те, з ким буде проживати дитина суду не надано, крім того, позивачем не заявлялася позовна вимога щодо місця проживання дитини, а тому суд зазначає, що в разі якщо батьки не дійдуть згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved