Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

19 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з зазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона і [PERSON], відповідач у справі, перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області 24 червня 2006 року, актовий запис № 56. Вони є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з позивачем [PERSON] Одруження з відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя з ним і збереження сім'ї стали неможливими. Рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 24 квітня 2008 року у цивільній справі № 2-378/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] їх шлюб був розірваний, на підставі чого відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області 26 серпня 2008 року позивачу було надано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №85. З січня 2007 року відповідач проживає окремо від дитини, має можливість приймати участь в утриманні дитини, однак від виконання свого батьківського обов'язку ухиляється, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання її до досягнення дитиною трирічного віку та про стягнення з нього аліментів на утримання дитини до її повноліття. Рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 20 лютого 2007 року у цивільній справі №2-132/2007 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 22 січня 2007 року, і до досягнення дитині трирічного віку, а також на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 22 січня 2007 року, і до її повноліття. У справі було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-132, проте, жодної копійки на її утримання до досягнення дитини трирічного віку, а також на утримання дитини відповідач до теперішнього часу так і не надав. Заборгованість станом на 23 жовтня 2009 року складає 11075, 02 грн. З 05 вересня 2017 року до теперішнього часу позивач [PERSON] разом з донькою фактично постійно проживають у місті Запоріжжі. 16 вересня 2017 року позивач [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, який зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №818, і з цього часу зі своєю донькою вони проживають разом з чоловіком позивача [PERSON] однією сім'єю в належній йому на праві приватної власності квартирі [ADDRESS]. До теперішнього часу відповідач [PERSON] до Докучаєвського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області не з'являється, аліменти не сплачує, добровільної допомоги в утриманні та вихованні дитини не здійснює, чим грубо порушує свій батьківський обов'язок, встановлений ст.108 СК України. З січня 2007 року і по теперішній час дитина знаходиться на повному утриманні позивача [PERSON], а відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує. Він не відвідує доньку, не надає їй кошти на утримання, не купує одяг та продукти харчування, зовсім не сплачує аліменти, не цікавиться її фізичним та духовним станом та взагалі самоусунувся від виховання та спілкування з дитиною. Позивач зазначає у позові, що відповідачу [PERSON] достовірно відомі всі адреси проживання позивача з донькою у м.Запоріжжя, оскільки вона підтримує родинні стосунки з його матер'ю - [PERSON], з якою він разом проживає, і з її слів їй відомо, що вона його неодноразово просила провідати свою доньку, надавати їй матеріальну допомогу, приймати участь в її вихованні, але [PERSON] відмовляється це робити. Відповідач [PERSON] був неодноразово засуджений за скоєння умисних кримінальних правопорушень. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. При цьому позивач [PERSON] суду пояснила, що вони не знають, де наразі проживає батько її дитини. Вона бачила [PERSON] навесні 2008 року востаннє. Її чоловік [PERSON] бажає удочерити її дочку. Оскільки [PERSON] не цікавиться їх дочкою, не проявляє до неї почуття турботи, фактично батьком їх дочки є її, позивача, теперішній чоловік, у зв'язку з чим позивач наполягає на задоволенні її позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] Відповідач, теперішнє зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме (а.с.47), будучи двічі повідомленим про розгляд справи в суді відповідно до вимог ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошень про виклик у підготовче і судові засідання [PERSON] як відповідача (а.с.69,72), у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що спеціалісти служби у справах дітей Пологівської райдержадміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування після отримання позову [PERSON] робили спроби з'ясувати місце перебування [PERSON] і з'ясувати, чи є доцільним позбавляти його батьківських прав. Проте, [PERSON] на території Пологівського району Запорізької області не проживає, тому поспілкуватися з ним не виявилося можливим. В результаті цього Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування на підставі матеріалів справи, а також в результаті спілкування матері відповідача у справі і добутих у судовому засіданні усних і письмових доказів дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його доньки [PERSON]. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON], кожен окремо, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві [PERSON] Стверджують, що відповідач [PERSON] повинен за судовим рішенням сплачувати аліменти на утримання своєї дочки [PERSON], але не сплачує їх, в результаті чого утворилася велика заборгованість. Фактично [PERSON] ніколи не цікавився, в яких умовах росте, виховується його дочка і за рахунок яких коштів вона існує. Теперішнє місце проживання [PERSON] їм, свідкам, невідоме. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та її представником, ненадання відповідачем заперечень проти позову і відзиву на позов, вислухав позивача, її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши добуті докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З пояснень у судовому засіданні позивача, даних паспорта відповідача на а.с.11, копії свідоцтва про шлюб від 24 червня 2006 року (а.с.15) судом встановлено, що до укладення шлюбу у 2006 році позивач мала прізвище Чунтулова. З копії свідоцтва про народження на а.16 судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дочки [PERSON] [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 24 квітня 2008 року, справа №2-378/2008 (а.с.18). За рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 20 лютого 2007 року у цивільній справі №2-132/2007 [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 22 січня 2007 року, і до її повноліття (а.с.19). Рішення суду [PERSON] не виконував належним чином, в результаті чого у нього перед стягувачем аліментів станом на 23 жовтня 2009 року виникла заборгованість, розмір якої складає 11075, 02 грн. (а.с.20). Згідно відповіді головного державного виконавця Докучаєвського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11 травня 2018 року, надати відомості про заборгованість відповідача зі сплати аліментів на теперішній час не є можливим з-за відсутності виконавчого провадження (а.с.22). З копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб [PERSON] і [PERSON], а також з копії акту обстеження житлових та матеріальних умов, складеного 24 травня 2018 року, позивач разом зі своєю дочкою [PERSON] проживають у [ADDRESS] разом з чоловіком позивача [PERSON] Квартира на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.30-32,40,41). З довідок на а.с.37,39 судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мають постійні місця роботи, отримують систематично заробітну плату. Відповідно довідки, виданої директором Запорізької гімназії №28 16 травня 2018 року за вих.№43/01, протягом навчання [PERSON] в Запорізької гімназії №28 з 01 вересня 2014 року до 16 травня 2018 року (дата надання відповіді [PERSON]), батько з класним керівником не спілкувався, на батьківські збори не з'являвся, успішністю доньки не цікавився, участі у вихованні дитини не приймав. Вихованням та навчанням дитини займалася тільки мати (а.с.33). Згідно відповіді головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 30 травня 2018 року №1309/01-08 на адвокатський запит, дитина [PERSON], [INFO], прибула із зони АТО 17 листопада 2014 року, знаходиться на диспансерному обліку з 04 травня 2015 року з діагнозом: Порушення серцевого ритму, міграція водія ритму, хронічна цитомегаловірусна інфекція, ремісія; супутній діагноз: сколіотична постать. Постійно проходить огляди у кардіолога, ортопеда. На всі огляди до лікаря приходить дитина у супроводі матері. Питаннями стосовно здоров'я дитини займається мати (а.с.35). З копій вироків суду судом встановлено, що [PERSON] має судимості за вчинення умисних злочинів (а.с.23-28). Згідно висновку Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування від 12 вересня 2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON], оскільки батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.79-81). З аналізу добутих у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дочки, матеріально не утримує дитину, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, протягом останніх десяти років не відвідує дочку і не цікавиться дитиною, не приймає ніякої участі у вихованні дитини, фактично переклавши свої батьківські обов'язки на матір дитини - позивача у справі. З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дочки, що відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оскільки відповідач за судовим рішенням вже зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки, стосовно якої позбавляється батьківських прав, суд не вбачає підстав для стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] цим судовим рішенням. Оскільки позивач у позові і в судовому засіданні просить не стягувати судовим рішенням з відповідача на її користь понесені нею витрати зі сплати судового збору, суд вважає за можливе не стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] ці судові витрати.

Outcome: approved