Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

21.11.2019р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду \~м. Дніпропетровська із позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення \~ аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с.№2-4 ). \~В обґрунтування\~позовних \~вимог \~позивачка посилалася\~ на\~те,\~що 25.03.2016р.\~у Жовтневому\~відділі ДРАЦС\~ДМУЮ між\~сторонами було\~укладено шлюб,\~від \~якого вони\~ мають\~малолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені та на даний час, в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська розглядається позовна заява про розірвання шлюбу. Донька проживає разом з матір`ю. Відповідач з грудня 2018р. не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, що змусило позивачку звернутись до суду. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 3 000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з грудня 2018р. і до повноліття дитини. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.11.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 10). В наданому до суду 17.12.2019р. відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково,\~не заперечував\~проти стягнення\~аліментів \~на \~утримання \~малолітньої дитини\~ \~у \~розмірі \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1\~000\~грн.\~з моменту\~подання позивачкою\~відповідного позову,\~в \~задоволенні \~іншої \~частини \~позову просив\~відмовити,\~посилаючись на\~те,\~що дійсно з грудня 2018р. сторони проживають окремо, донька проживає разом з позивачкою, але на протязі всього цього періоду відповідач не переставав брати участь в утриманні та вихованні дитини, а тому вимоги позивачки про стягнення аліментів з грудня 2018р. є безпідставними та аліменти повинні бути стягнені від дня пред`явлення позову. При визначенні суми, яка підлягає стягненню на утримання доньки просив врахувати, що на його утриманні знаходиться син від першого шлюбу - [PERSON] , 2008р.н. та на сьогоднішній день він не має постійного місця роботи, а тому не має постійного заробітку. 10.01.2020р. позивачка надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що поодинокі випадки грошової допомоги при хворобі дитини або подарунки на день народження є належною участю у вихованні та забезпеченні дитини. Навіть враховуючи те, що відповідач має на утриманні малолітнього сина, він є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, рахунки у банках, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважала, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме в розмірі 3000 грн. В наданій суду 27.01.2020р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити свій позов, справу розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами. Додатково повідомила, що відповідач офіційно не працює, проте має юридичну освіту та є працездатним. Крім того, суд самостійно може отримати відомості з реєстру нерухомості про наявність нерухомості у відповідача, всі інші докази нею додані до позовної заяви (а.с.№40). Відповідач \~ \~ [PERSON] в судове засідання 27.01.2020р. не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка (а.с. № 16), про причини неявки суд не сповістив, будь-яких клопотань про відкладення слухання справи або неможливості явки до суду не надав. За таких обставин, враховуючи заяву позивачки та належне повідомлення відповідача, суд розглянув цивільну справу 27.01.2020р. за відсутності обох сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи 27.01.2020р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Підстав для винесення по справі заочного рішення суду не має, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч. 1 ст. 280 ЦПК України (у справі наявний відзив відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. № 6). Шлюб між сторонами у справі розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2019р. (а.с. № 45). Малолітня донька мешкає зі своєю матір`ю [PERSON] . Дані обставини не спростовував і відповідач в письмовому відзиві. Відповідно до ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.\~ 2\~ст.\~184\~СК \~України розмір \~аліментів,\~визначений \~судом \~ або\~ за\~ домовленістю\~ між\~ батьками\~ \~у \~ твердій\~ грошовій\~ сумі,\~ щорічно\~підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до\~ п.п.\~1.\~2,\~3,\~3-1,\~3-2\~частини 1\~ст.\~182\~СК України\~(в\~редакції Законів\~України від\~17.05.2017р.\~та 03.07.2018р.)\~при визначенні\~розміру \~аліментів \~суд \~враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01.01.2020р. - 1779грн., з 01.07.2020р. 1859грн., з 01.12.2020р.- 1921грн. При розгляді справи судом дана належна оцінка запереченням відповідача, які він виклав у відзиві на позов від 17.12.2019р. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи вік доньки, то мінімальний гарантований розмір аліментів на її утримання не може бути меншім, ніж 889грн.50коп. (1 779грн. /50%). Враховуючи матеріальне становище відповідача, ті обставини, що у відповідача є ще одна малолітня дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. № 21), суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки у розмірі 1\~500 грн. щомісячно. Заперечення відповідача стосовно того, що він згоден сплачувати аліменти тільки в розмірі 1\~000грн., оскільки не працює, суд не може покласти в основу рішення, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці (йому повних 38років), має вищу освіту та не довів суду, що він вживає усіх можливих заходів для працевлаштування (звернення до центру зайнятості, розміщення резюме тощо) При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховано й те, що позивачка також повинна брати участь в утриманні дітей. Надані нею довідка закладу дошкільної освіти та квитанції підтверджують виконання нею своїх обов`язків по утриманню малолітньої доньки (а.с. № 30, 31-37). Судом також враховано, що позивачка працює (на відміну від відповідача), про що вона зазначає у заяві до суду від 27.01.2020р. (а.с. № 40). Крім того, судом враховано і те, що у обох сторін відсутнє зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухоме майно, що підтверджується відповідними інформаційними довідками, отриманими судом 27.01.2020р. (а.с. № 43,44). Отже за вищезазначеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в іншій частині (позивачка наполягала на стягненні щомісячно аліменти у розмірі 3 000 грн. на дитину) слід відмовити. Суд, не може прийняти до уваги посилання позивачки щодо наявності у відповідача рухомого майна, рахунків у банках, оскільки будь-яких доказів цьому не надано (а.с. № 40). Будь-яких клопотань, щодо витребування цих доказів позивачкою також не заявлено. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінивши матеріальне становище обох сторін, зміст аргументів та заперечень обох сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 1 500грн. щомісячно. Такий розмір\~ аліментів\~ повністю\~ узгоджується\~з нормами,\~встановленими \~п.п.\~1.\~2,\~3,\~3-1,\~3-2\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ частини\~ 1 та частини 2 та частини 3 ст. 182 СК України, а також з розміром прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, які передбачені цим кодексом. Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання доньки за минулий час, а саме з грудня 2018р., то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років. Позивачкою не надано жодного доказу, того що вона вживала з грудня 2018р. заходів задля отримання аліментів, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. За вищезазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на дату подачі позову у 2019р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial