Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

1.Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі відповідач) про визнання за ним у порядку спадкування права власності на 1/6 частку належної його матері [PERSON] житлового будинку із надвірними будівлями, розташованих за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою, площею 0,0900 га з кадастровим номером 7423610000:00:001:0928. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на 1/6 частку житлового будинку із надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] , а також право власності на земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою, площею 0,0900 га з кадастровим номером 7423610000:00:001:0928. Він своєчасно прийняв спадщину своєї матері та є її єдиним спадкоємцем. Водночас, через відсутність правовстановлюючих документів не може оформити прийняту спадщину. \~ \~ \~ \~У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Учасники справи інших заяв по суті справи до суду не подали. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи \~ \~ \~ \~Як встановлено, [INFO] у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 7). Ще за життя остання на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 1998 року серії АММ №471927 набула право власності на 1/6 частку житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва та довідкою КП «Новгород-Сіверська МБТІ від 18 грудня 2019 року (а.с. 9, 12). Також [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,09 гектари з кадастровим 7423610000:00:001:0928, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за вказаною вище адресою, яке посвідчувалося державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №022064 від 28 травня 1999 року (а.с. 10-11). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 8). Він належним чином прийняв спадщину своєї матері, подавши відповідну заяву та є її єдиним спадкоємцем (а.с. 14). Відповідно до\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, до позивача в порядку спадкування за законом після [PERSON] перейшло право власності на 1/6 частку житлового будинку і надвірних будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та право власності на земельну ділянку площею 0,09 гектари з кадастровим 7423610000:00:001:0928. При цьому позивачем втрачено документи, якими посвідчувалося право власності спадкодавця на спірне майно, а саме державний акт на право приватної власності на землю від 28 травня 1999 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 травня 1998 року, у зв`язку з чим позивач розмістив повідомлення про їх недійсність в засобах масової інформації, що підтверджується повідомленням у газеті «Сіверський край» (а.с. 25). З листа приватного нотаріуса Шик А.Л. від 14 січня 2020 року вбачається, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на частку житлового будинку та земельну ділянку, успадкованих після [PERSON] , у зв`язку з неподанням ним правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Відповідно до\~статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом після [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та право власності на земельну ділянку площею 0,09 гектари з кадастровим 7423610000:00:001:0928, однак вказане право не визнається, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. \~ \~ \~ \~Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається. Враховуючи те, що спір виник внаслідок недбалих дій позивача та його матері, які втратили правовстановлюючі документи, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивача всі здійснені ним витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved