Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

20.07.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 20.06.1992 року у зареєстрованому шлюбі Новогнідською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області, але подружжя з 2015 року не проживає разом. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачем. На протязі чотирьох місяців [PERSON] не підтримував із дитиною ніяких відносин, не брав участі у його вихованні та утриманні, весь вільний час відповідач проводить із новою сім`єю. Позивач є працевлаштованою, отримує заробітну плату у сумі 4726 грн. 80 коп., якої не вистачає для забезпечення дитині належного рівня життя. Посилаючись на ч. 1-5 ст. 150, ст. ст. 182-184 СК України, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу, виданим 20 червня 1992 року Новогнідською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області, Серії [NUMBER] , про що 20 червня 1992 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №7 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, а саме сина [PERSON] , [INFO] , що встановлено із наданої суду копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданої 15 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4). Позивач надала суду довідку Комунального некомерційного підприємства «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради від 09.06.2020 року, про те, що вона у вказаному підприємстві займає посаду «сестри медичної стаціонару» з 05 серпня 1991 року, і її посадовий оклад становить 4726 грн. 80 коп. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене вище, суд, з урахування визнання відповідачем позову, вважає доцільним та необхідним здійснити стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини у зазначеній позивачем [PERSON] ј частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме гарантованому мінімальному розміру аліментів, відповідно до вимоги ч. 2 ст. 182 СК України. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дітей, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180-183, ч. 1 ст. 191, ст. 192 СК України,

Outcome: approved