Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

21 грудня 2018 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони мають на праві приватної спільної часткової власності житловий будинок [ADDRESS] . В 2003 році позивачі надали згоду на реєстрацію у їхньому будинку [PERSON] , яка доводиться позивачу [PERSON] рідною сестрою. Реєстрація відповідача в належному позивачам будинку мала суто формальний характер, оскільки реєстрація [PERSON] була потрібна для отримання паспорта і вона мала знятись з реєстрації добровільно після його отримання. Відповідач жодного дня у вказаному будинку не проживала та в ньому відсутні її особисті речі. В зв`язку зі зміною порядку нарахування житлової субсидії по оплаті комунальних послуг, реєстрація відповідача у вищевказаному будинку змушує позивачів нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг, тому вони просять суд задовольнити їх позовну заяву. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу у їх відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату, місце слухання справи повідомлялась належним чином. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивачі є власниками будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 травня 1997 року. (а.с.7) Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , та довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] дійсно зареєстрована по [ADDRESS] . (а.с.11-13, 18) Згідно акту складеного та посвідченого представником квартального комітету №22 Шосткинської міської ради та сусідами позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , котра у вищевказаному будинку ніколи не проживала. (а.с.14) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачами доведено, що відповідач не проживає в належному їм будинку понад рік, а її реєстрація створює перешкоди у реалізації права власності.

Outcome: approved