Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

21.08.2017р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до [PERSON], мотивуючи її тим, що з 16 лютого 2005 року її належить квартира [ADDRESS], на підставі Договору дарування, який було оформлено на її дівоче прізвище - [PERSON]. Вона є єдиною власницею вказаної квартири. У вищевказаній квартирі зареєстровані вона та її брат - [PERSON], [INFO], але з липня 2014 року брат у вказаній квартирі не проживає, особистих його речей в ній не має, що підтверджено довідкою про склад сім'ї від 10.08.2017 року, актом про не проживання від 17.08.2017 року, наданими Головою ОСББ «Даурія». Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік, спільне господарство не ведеться, жодних обовязків по утриманню її житла не несе, за комунальні послуги сплачує вона. На даний час у позивача виникла необхідність продати вказану квартиру, а реєстрація відповідача перешкоджає їй у здійсненні права, як власника майна. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №2 в будинку №15 по вулиці Новосодівській, м. Словянська, Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.14) Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти позовних вимог позивача та просив їх задовольнити (а.с.15) Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно договору дарування квартири від 16 лютого 2005 року, посвідченого нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 317, позивач є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки про склад сімї ОСББ «Даурія» від 10 серпня 2017 року, виданій на імя [PERSON], за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] (а.с.10). Відповідно до акту про не проживання від 14 серпня 2017 року, виданого головою ОСББ «Даурія», [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з липня 214 року по теперішній час, особистих речей і засобів гігієни зазначеної особи відсутні (а.с.9). В той же час відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 передбачено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який не проживає у [INFO], понад три роки, не є ані власником зазначеного будинку, ані членом сімї позивача [PERSON] власника даного житла, а тому не має права користуватися вказаним будинком, в звязку з чим, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved