Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 54 по вулиці В.Даля (до перейменування вулиця Воровського) в місті Рубіжне Луганської області та зобовязання відповідача знятися з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності за заповітом після смерті матері та власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок. З 2003 року у будинку зареєстрований відповідач, який з липня 2015 року в ньому не проживає, комунальні послуги не сплачує, весь цей час він фактично проживає за іншою адресою. В житловому будинку проживати неможливо, оскільки там відсутня вентиляція, брудно, відповідач довів будинок до поганого стану, будинок стоїть зачинений. В літній кухні на ділянці зараз мешкає сестра позивача [PERSON], яка стежить, щоб будинок не розвалився, вона сплачує за воду та електроенергію. Позивач має намір продати успадкований житловий будинок та розділити гроші на всіх спадкоємців після смерті матері, але реєстрація відповідача перешкоджає цьому, тому позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов, просять його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечують проти позову, просять відмовити в його задоволенні. Відповідач надав пояснення, що його мати за життя склала заповіт на все майно на його рідну сестру [PERSON], в якому зазначила умову про проживання відповідача в будинку № 54 по вулиці Воровського в місті Рубіжне до його смерті. Додатково пояснив, що іншого нерухомого майна у нього немає, жити йому ніде, він дійсно з липня 2015 року не проживає в будинку та проживає в іншому місці, комунальні послуги не сплачує, оскільки нічим у будинку не користується. Представник відповідача додав, що у відповідача наявне довічне право проживання у будинку згідно волі померлої матері, зазначеної у заповіті. Також, додав, що якщо позивач вважає, що відповідач спричинив якусь шкоду позивачу, то вона має звертатися з іншим позовом до суду. Стосовно витрат на будинок, то тягар утримання власності покладається на власника, яким є позивач, а не відповідач. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов\~не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця В.Даля (колишня вулиця Воровського), будинок 54 належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] 26.12.2011 року за реєстром № 1029. Право власності [PERSON] на житловий будинок зареєстроване належним чином 04.01.2012 року (а.с. 6-7). Згідно копії довідки виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 16.05.2016 року № 27043 у житловому будинку № 54 по вулиці В.Даля (колишня вулиця Воровського) в місті Рубіжне Луганської області зареєстрований [PERSON] як брат власника (а.с. 9). [PERSON] зареєстрований у зазначеному будинку з 04.09.2003 року, що підтверджується копією будинкової книги та відомостями з адресно-довідкового підрозділу (а.с. 16, 53-60). В судовому засіданні сторони визнали, що вони є рідними сестрою та братом одне до одного, їх батьками були [PERSON] та [PERSON]. Також, в судовому засіданні сторонами визнано, що відповідач [PERSON] з липня 2015 року фактично не проживає в житловому будинку позивача, яка також не проживає в будинку. 09.09.2002 року батько сторін [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 50). 05.05.2011 року мати сторін [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 49). 06.10.2010 року за життя мати сторін [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] 06.10.2010 року за реєстром № 1863 (а.с. 61-62, 86-89). Згідно копії заповіту, [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, яке їй буде належати у майбутньому, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала [PERSON], за умови довічного проживання її сина [PERSON] у житловому будинку № 54 по вулиці Воровського в місті Рубіжне Луганської області. В позовній заяві [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком та зобовязати його знятися з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач з липня 2015 року фактично не проживає в належному позивачу будинку. Відповідно частин 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В частині 2 ст. 1223 ЦК України зазначено, що у разі, зокрема, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже, у спадкоємця за заповітом є право відмовитися від спадщини, не прийняти її або прийняти спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.12.2011 року позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 05.05.2011 року за її заповітом від 06.10.2010 року, в якому була наявна умова довічне проживання відповідача у житловому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1242 ЦК України заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як повязаної, так і не повязаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). Умова, визначена у заповіті, має існувати на час відкриття спадщини. Як вбачається зі справи, у заповіті зазначена умова виникнення у позивача права на спадкування проживання відповідача довічно у житловому будинку № 54 по вулиці В.Даля (колишня вулиця Воровського) в місті Рубіжне. Оскільки, відповідач зареєстрований у житловому будинку з 04.09.2003 року, а спадщина відкрилася в день смерті матері сторін 05.05.2011 року, то умова заповіту про довічне проживання відповідача у житловому будинку існувала на час відкриття спадщини. Отже, підставою для виникнення у позивача [PERSON] як спадкоємця за заповітом права на спадкування майна після смерті матері є наявність дотримання нею умови довічного проживання у спадковому житловому будинку відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом та набула права власності на житловий будинок виключно за умовою довічного проживання в ньому відповідача [PERSON] За таких обставин, відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом навіть за умови його не проживання в будинку з липня 2015 року, оскільки позивач набула право власності на житловий будинок обтяжене довічним правом проживання відповідача. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до частин 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом. Таким чином, оскільки право власності на спадкове майно позивача залежить від права відповідача довічно проживати в будинку, то останній не може бути позбавлений права проживання в будинку як з підстав ст. 71, 72 Житлового кодексу України, так і з підстав ст. 405 ЦК України, як про те просить у позові позивач. Суд відхиляє доводи позивача та її представника про те, що відповідач руйнував житловий будинок, псував газовий лічильник, не сплачував комунальні витрати, оскільки зазначені позивачем обставини не стосуються предмету доказування по цій справі. Підсумовуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 54 по вулиці В.Даля (колишня вулиця Воровського) в місті Рубіжне та в зобовязанні його знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, в звязку з їх безпідставністю. В звязку з відмовою в задоволенні позову, відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed