Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

21 лютого 2019 року, позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2005 року, [INFO] народила сина, якого в Книзі реєстрації народжень записано як [PERSON] , батьком дитини записано [PERSON] . Після народження дитини подружжя проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, але в 2014 році між ними сталася конфліктна ситуація та відповідач покинув її разом з дитиною. Офіційно відповідач своє батьківство відносно дитини тоді не визнав і до цього часу не визнає. Вважаючи, що [PERSON] є батьком дитини позивач зазначає про необхідність стягнення з останнього аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачи позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року заяву позивача [PERSON] задоволено, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 12 грудня 2019 року до суду надійшов висновок експерта та ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками у свідоцтві про народження зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька малолітнього [PERSON] внесено зі слів матері, відповідно до частини першої статті 135 СК України. (а.с. 9) Згідно до положень частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до положень частин третьої та четвертої статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості про батька останнього були внесені відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, а тому позивачка має право на звернення до суду з даним позовом. За положеннями частини другої статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п. 8 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року по справі була призначена судово-медична експертиза спірного батьківства, методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК людини, провадження якої доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР». Згідно висновку експерта № 899 від 27.11.2019 року, встановлено, що вірогідність того, що громадянин [PERSON] , [INFO] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає не менше 99,99999 % (а.с.62-64). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] , батьком [PERSON] , який народився [INFO] в м. Кривий Ріг та внесення змін в актовий запис №1378, що складений у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 16 листопада 2011 року про народження [PERSON] , а саме: записати батьком дитини [PERSON] . Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі положень ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави з позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якої звільнено позивача в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved