Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

21.01.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: - усунути перешкоди у користуванні майном [PERSON] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим будинком, зняття з реєстрації за адресою [ADDRESS] . - Судові витрати стягнути з [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права: [PERSON] (далі - Позивач) згідно договору купівлі- продажу від 16.11.1992 року є власником житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Липовецької сільської ради [PERSON] (далі-Відповідач) зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто в будинку, який на праві власності належить Позивачу. Відповідач є колишнім підопічним Позивача, над яким вона здійснювала опіку. Згідно розпорядження Кагарлицької РДА №271 від 21.10.2014 р. опіку Позивача на Відповідачем було припинено та передано дитину до Буртівського дитячого будинку «Сонечко». З того часу та на даний час Відповідач не проживає у будинку Позивача. Відсутність Відповідача за місцем реєстрації протягом більш як 5 років підтверджується актами депутатської комісії Липовецької сільської ради. У зв`язку з відсутністю Відповідача за місцем реєстрації Позивач неодноразово зверталась до сільської ради із проханням зняти з реєстрації Відповідача, проте оскільки Відповідач не подає заяви, сільська рада не може зняти його з реєстрації у будинку. У зв`язку з тим, що Відповідач не подає заяви про зняття з реєстрації, Позивачу створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить їй на праві власності. Будучи зареєстрованим, Відповідач не несе будь-яких витрат по утриманню житла, не сплачує платежі за комунальні послуги. Згідно ст. 41 Конституції України кожей має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання Відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Проживання та реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачу у володінні та розпорядженні її власністю. Зокрема, на даний час Позивач не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрований Відповідач, а тому при призначені Позивачу права на субсидію, Відповідач також рахується як зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання Позивачем субсидії. Таким чином, Відповідача слід визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, висилити та зняти з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, - позивач просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви. 21.01.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 28.02.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 11 год. 00 хв. 24.03.2020 року. 24.03.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 19.05.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] . Одночасно судом було здійснено повторний виклик відповідача [PERSON] шляхом направлення поштового відправлення з повідомленням про вручення. 19.05.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 19.06.2020 року в зв`язку з неявкою сторін по справі. Одночасно судом було здійснено повторний виклик відповідача [PERSON] шляхом направлення поштового відправлення з повідомленням про вручення. 19.06.2020 року судом проведено підготовче судове засіданні у відсутності відповідача ( [PERSON] ), який повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, (шляхом поштового відправлення з повідомленням про вручення), проте, не надіслав на адресу Кагарлицького районного суду Київської області відзив на позову заяву, не надіслав письмової заяви про відкладення підготовчого судового засідання, чи про слухання справи у його відсутності, відповідно, неявку відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання суд визнав неповажною, та, відповідно, такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання. Отже, 19.06.2020 року по результатам проведеного підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу (без видалення до нарадчої кімнати), на підставі якої закрито підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 14.07.2020 року. Одночасно судом направлено поштовим відправленням з повідомленням про вручення судову повістку відповідачу [PERSON] , а також розміщено повідомлення про день, час та місце слухання справи через офіційний портал суду. В судовому засіданні, яке відбулося 14.07.2020 року, позивач [PERSON] , - позов підтримала, обгрунтовувала свою позицію осбатвинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом викладені вище, не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання, яке відбулося 14.07.2020 року, відповідач [PERSON] не з`явився, хоча повідомлявся судом належнич чином про день, час та місце слухання справи, не надіслав на адресу суду письмової заяви про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутністьб. Відповідно, неявку відповідача [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 14.07.2020 року, судом визнано неповажною, та, відповідно, такою, яка не перешкоджає слуханню справи по суті. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи: 1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового за\-сідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без пові\-домлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позов\-них вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Так, позивачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, та, відповідно, - проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не з`явився в судове засідання чотири рази поспіль, не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, не надіслав на адресу суду письмової заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність. Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи: 1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. 2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією гла\-вою. Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення: 1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встанов\-леним статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення: 1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заоч\-ного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення: - учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Підсудність. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки, яка видана 11.02.2020 року, відповідач по справі, - [PERSON] , [INFO] , з- 09.01.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача та положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні. Позивачем по даній справі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженка село Липовець Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 06 листопада 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем по даній справі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами по справі (позивачем та відповідачем) виник спір немайновго характеру, а саме, - визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за наступних обставин. [PERSON] (далі - Позивач) згідно договору купівлі- продажу від 16.11.1992 року є власником житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Липовецької сільської ради [PERSON] (далі-Відповідач) зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто в будинку, який на праві власності належить Позивачу. Відповідач є колишнім підопічним Позивача, над яким вона здійснювала опіку. Згідно розпорядження Кагарлицької РДА №271 від 21.10.2014 р. опіку Позивача на Відповідачем було припинено та передано дитину до Буртівського дитячого будинку «Сонечко». З того часу та на даний час Відповідач не проживає у будинку Позивача. Відсутність Відповідача за місцем реєстрації протягом більш як 5 років підтверджується актами депутатської комісії Липовецької сільської ради. У зв`язку з відсутністю Відповідача за місцем реєстрації Позивач неодноразово зверталась до сільської ради із проханням зняти з реєстрації Відповідача, проте оскільки Відповідач не подає заяви, сільська рада не може зняти його з реєстрації у будинку. У зв`язку з тим, що Відповідач не подає заяви про зняття з реєстрації, Позивачу створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить їй на праві власності. Будучи зареєстрованим, Відповідач не несе будь-яких витрат по утриманню житла, не сплачує платежі за комунальні послуги. Згідно ст. 41 Конституції України кожей має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання Відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Проживання та реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачу у володінні та розпорядженні її власністю. Зокрема, на даний час Позивач не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрований Відповідач, а тому при призначені Позивачу права на субсидію, Відповідач також рахується як зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання Позивачем субсидії. Таким чином, Відповідача слід визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, висилити та зняти з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved