Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

21.06.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа, - відділ державної реєстрації Кагарлицької РДА про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON]; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на житловий будинок ( загальна площа приміщень 46,70 кв.м, загальна площа 42,00 кв.м, житлова площа 30,03 кв.м, допоміжна площа 11,7 кв.м., площа літніх приміщень 4,7 кв.м) з надвірними спорудами та будівлями (веранда під літ. а, сарай під літ. Б, погріб під літ. В, літня кухня під літ. Г, колодязь під літ. L, ганок під літ. h) що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави, вул.. Центральна, 24, який належав [PERSON]. 21.06.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 30.06.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11.07.2016 року. В судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року, позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явилися, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій представник позивачки, - [PERSON] просить слухати справу без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року, представник відповідача, - Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 11.07.2016 року, представник третьої особи, - відділу державної реєстрації Кагарлицької РДА не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу в судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2016 року, без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. У відповідності до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Так, предметом спору є нерухоме майно, - житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави, вул.. Центральна, 24, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. 11.10.2013 року померла спадкодавець по даній справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 289712, яке видане 18 жовтня 20013 року виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому вказано, що [PERSON] померла 17.10.2013 року у віці 84 років, про що в Книзі реєстрації смертей 18 жовтня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 23. Місце смерті, - Україна, Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик. Відповідно, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на підставі ст. 1220 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є с. Стави Кагарлицького району Київської області на підставі ч. 1 ст. 1221 ЦК України, так як згідно довідки № 323, виданої 06.05.2016 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій вказано, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала станом на день своєї смерті 17 жовтня 2013 року за адресою: село Стави Кагарлицького району Київської області, вул.. Центральна, 24. За життя спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави, вул.. Центральна, 24. Відповідно, до спадкової маси спадщини [PERSON] входить вищевказаний житловий будинок. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] з огляду на наступне. Отже, після смерті спадкодавця [PERSON] із спадкоємців першої черги залишився лише її син, - [PERSON], інших спадкоємців першої черги немає. Факт спорідненості спадкодавця [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії, яке видане 30 серпня 1971 року Ставівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився 01.04.1965 року в с. Стави Кагарлицького району Київської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 10. В графі «мати» зазначена спадкодавець по даній справі, - [PERSON]. В графі «батько» зазначений [PERSON]. Як встановлено судом в судовому засіданні, чоловік спадкодавця, - [PERSON], - [PERSON], помер задовго до смерті спадкодавця, отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син, - [PERSON]. Отже, [PERSON] був спадкоємцем [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Проте, при житті спадкодавцем [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначений будинок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, [PERSON] був рідною дитиною, - сином покійної [PERSON], та був спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця, -[PERSON]. У зв»язку з відкриттям спадщини [PERSON] її єдиний спадкоємець, - син, [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не подав заяви про прийняття спадщини після смерті своєї покійної матері, - [PERSON], але протягом шести місяців фактично прийняв спадщину шляхом користування спадковим житловим будинком, - його управлінням та утриманням. Даний факт підтверджується довідкою № 324, виданою 06.05.2016 року виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій зазначено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину на протязі шести місяців після смерті матері, - [PERSON], шляхом користування будинком по вул.. Центральна, 24 с. Стави Кагарлицького району Київської області. Отже, [PERSON] прийняв спадщину своєї матері, - [PERSON], проте, не оформивши належним чином в установленому законом порядку право власності на спадщину, - житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави, вул.. Центральна, 24, помер 18.09.2015 року. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 350393, яке видане 22 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] помер 18 вересня 2015 року у віці 50 років, про що 22 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 1584. Місце смерті, - України, Білоцерківський район. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги залишилася його дружина, - [PERSON]. Факт того, що покійний [PERSON] та позивачка по справі, - [PERSON] були подружжям, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ БК № 295556, яке видане 4 лютого 1987 року Шпендівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому азначено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON], [INFO], уродженка с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області, уклали шлюб 04.02.1987 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04 лютого 1987 року зроблено запис за № 2. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON]. дружині [PERSON]. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом в судовому засідані, позивачка [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не зверталася, проте, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, -[PERSON], позивачка [PERSON] постійно проживала з [PERSON], окрім того, на протязі пів - року після смерті спадкодавця заяву про відмову від спадщини не подавала, тому на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Після прийняття спадщини, та для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, де у неї попросили надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім»я її покійного чоловіка, - [PERSON], який успадкував його від своєї матері, - [PERSON] На вимогу нотаріуса позивачка [PERSON] не змогла надати правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, оскільки такий документ за життя первинного спадкодавця, - [PERSON] не був виготовлений та отриманий, так як будинок не був зареєстрований за [PERSON], а похідний спадкоємець, - [PERSON] не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON] Визевказані обставини послугували підставою для відмови нотаріусом в видачі позивачці [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та з»ясування питання, чи було зареєстровано за [PERSON], (первинний спадкодавець), право власності на житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави, вул.. Центральна, 24. ФОП [PERSON] 13 травня 2016 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, село Стави, вулиця Центральна, 24, інвентаризаційна справа № 20, та повідомлено, що [PERSON], спадкодавець по справі, не зареєструвала права власності на житловий будинок. Отже, правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стави, вул.. Центральна, 24, відсутній, відповідно, право приватної власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не зареєстроване, відповідно, вирішення питання визнання права власності на житловий будинок можливе лише по результатах розгляду цивільної справи на підставі рішення суду. Таким чином, за умов відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивачка [PERSON] не може в установленому законом порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вищезазначений житловий будинок. В зв»язку з цим, нотаріусом було рекомендовано позивачці [PERSON] звернутися до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с.Стави, вул.. Центральна, 24. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивачки [PERSON] на отримання спадщини за заповітом порушено, а тому повинно бути поновлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, - спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, Законами України від 2 вересня 1993 року № 3425 ХІІ «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709 ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно правовими актами. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійних [PERSON] та [PERSON] на будинок неможливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець, відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved