Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

20 липня 2016 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста вини. Згідно свідоцтва про право особистої власності, їй належить частина квартири № 10, розташо- ваної по вул.Горького,13 у м.Татарбунари Одеської області. Інша частина квартири належала її ма- тері [PERSON] та вітчиму [PERSON], які померли, відповідно, 29.07.2014 р. та 05.01.2015 р. у м.Татарбунари Одеської області. Після смерті матері її частину квартири вона має право успа- дкувати по заповіту, а після смерті вітчима по закону в порядку четвертої черги, оскільки прожи- вала з ним однією сімєю з 1983 р. по день смерті. При зверненні до нотаріуса з приводу прий- няття спадщини вона отримала відмову у звязку неможливістю визначити частки померлих у спі- льному майні. Вважає, що частки всіх співвласників є рівними, отже матері належала 1/3 частина, вітчиму 1/3 частина та їй також 1/3 частина квартири. Ніякої домовленості чи рішення суду з цьо- го приводу не було. Зважаючи на дані обставини просила суд визначити за нею, [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки у спільній сумісній власності у квартирі [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в який просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, згідно наданої до суду заяви позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 373856 (а.с.5) видно, що позивач народилася 24.06.1973 р., її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 348254 (а.с.6) підтверджується, що по- зивач 13.02.1993 р. уклала шлюб, після чого їй присвоєне прізвище «Кугуряну». Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 336080 (а.с.7), мати пози- вачки [PERSON] 05.11.1983 р. зареєструвала шлюб з [PERSON], після одруження їй присвоєне прізвище «Рауцька». Згідно із копіями свідоцтв про смерть серії І-ЖД № 377887 та серії І-ЖД № 393551 (а.с.8-9), [PERSON] померла 29.07.2014 р., [PERSON] помер 05.01.2015 р., обидва у м.Татарбунари Одеської області. Із копії заповіту від 13.05.2008 р., посвідченого нотаріусом Татарбунарської державної нотаріа- льної контори Одеської області (а.с.10) вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зроби- ла заповідальне розпорядження, яким заповіла усе майно [PERSON] Свідоцтвом про право особистої власності на житло від 16.03.1994 р. (копія на а.с.11), підтверд- жується, що власниками квартири № 10, розташованої по вул.Горького,13 у м.Татарбунари Одесь- кої області зазначені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно технічного паспорту, виготовленого 16.03.1994 р. (копія на а.с.12-15), власником кварти- ри № 10 по вул.Горького,13 у м.Татарбунари Одеської області вказана [PERSON] Копієюї заяви від 04.06.2015 р. (а.с16) підтверджується, що позивач зверталась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданої 24.11. 2015 р. Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.17), [PERSON] з 01.03. 1991 р. зареєстрована за адресою: [INFO]. Відмова нотаріуса свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спа- док, з причини невизначеності часток кожного співвласника у спірному майні (а.с.18). Згідно із ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення ча- сток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. В силу ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісний власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, як- що інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на зага- льних підставах. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадку- вання» № 7 від 30.05.2008 р., визначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] пере- бувала у спільній сумісній власності позивача, її матері [PERSON] та вітчима [PERSON], які померли. Однак позивач не має можливості вирішити питання повязане з прийняттям спадщи- ни, що залишилась після їх смерті, у звязку з невизначенням часток померлих у спільному майні. За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки у квартирі № 10, що розташована по вул.Горького,13 у м.Татарбунари Одеської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved