Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

20.11.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння, яке знаходився по [ADDRESS] належало її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Вказує, що за життя мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй (позивачці). Стверджує, що своєчасно звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказане будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилася, а надіслала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності і відношення до позову, в якому просить задоволити вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте подав копію матеріалів спадкової справи за №203/2014, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON], а також заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та вирішення спору покладає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що [PERSON], матері позивачки, належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, а за свого життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка [PERSON] у відповідності до вимог ч.1 ст.1269 та ст.1272 ЦК України прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], подавши 02.06.2014р. до Мостиської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності на спірний житловий будинок в позасудовому порядку, оскільки мати за життя не встигла належним чином оформити право власності на такий. Вказані обставини підтверджуються заявами сторін, представників третіх осіб Мостиської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції; копією свідоцтва про смерть та заповіту [PERSON]; листом з Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому позивачу роз'яснюється право звернення до суду із позовом «про визнання права власності на житловий будинок або його частку»; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копією спадкової справи №203/2014р., заведеної після смерті [PERSON]; довідкою із КП «Мостиське РБТІ»; копіями сторінок паспорта позивача. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне спадкове майно не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування за заповітом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищенаведене та те, що спадкодавець [PERSON] була фактичним власником спірного житлового будинку, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказане спадкове майно, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, а інших спадкоємців, яким б належало право на обов'язкову частку у спадщині не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved