Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

20 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилась земельна ділянка площею 4,31 га , яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області і належала останньому на праві власності , про що свідчить копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Троїцькою районною державною адміністрацією Троїцького району Луганської області 23 лютого 2004 року . Вищевказане майно [PERSON] заповів йому .У визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тобто прийняв спадщину . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] немає. Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори за свідоцтвом про право власності на земельну ділянку, але йому були надані письмові роз,яснення щодо неможливості його видачі в зв.язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку , що позбавляє його права отримати свідоцтва про право на спадщину , у зв.язку із чим він вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. В судове засідання позивач, його представник , представник відповідача- Лантратівської сільської ради Луганської області не з,явились , надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач та його представник просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з,явилась, причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень та попереджена, що у випадку неявки в судове засідання справу буде розглянуто без її участі за наявними у матеріалах справи документами. ( а.с., а.с. 45-46, 49,51). Дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилась земельна ділянка площею 4,31 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області , яку він заповів позивачу. Дані обставини підтверджуються наступними документами: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 02 грудня 2014 ; копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім.,я [PERSON]; копією заповіту від 09.10.2006 року , який посвідчено секретарем Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області ( а.с., а.с.15, 16,21). Такими письмовими доказами, як письмовою відповіддю на запит суду Троїцької державної нотаріальної контори від 07.08.2015 року за № 560/01-09 з доданими до неї: копіями заяв позивача [PERSON] від 11.02.2015 року та відповідача [PERSON] від 26 .03.2015 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру підтверджується той факт, що позивач та відповідач [PERSON] у визначений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину нікому не видано. ( а.с.36). Як вбачається з роз,яснення Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області від 17 червня 2015 року за № 410/01-16 , яке було надане позивачу [PERSON] відсутність у останнього державного акту на право власності на земельну ділянку на ім.,я [PERSON] унеможливлює вчинення відповідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину ( а.с.19). Згідно із довідкою виданою виконавчим комітетом Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області за № 877 від 17.06.2015 року [PERSON] [INFO] мешкав та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] .На момент смерті [INFO] мешкав та був зареєстрований один. ( а.с.18). В силу ст.10 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з копії заяви [PERSON] , [INFO] , адресовану нею до 3-ої державної нотаріальної контори 26.03.2015 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON], останній є її рідним братом.( а.с. 38). Відповідно до статті 1241 ЦК України відповідач [PERSON] не має право на обов.язкову частку у спадщині , оскільки не входить до кола осіб, яким надано право нормами цієї статті на спадкування незалежно від змісту заповіту. Виходячи із наведеного вище , позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку площею 4.31 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області , після смерті [PERSON]. У відповідності до статті 81 ч.1 п.» г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом 10 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України « Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності зі статтею 49 Закону України « Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості ( інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії . Згідно статті 392 ЦК України , власник майна може пред,явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особу, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки використана позивачем реалізація його права на спадкове майно через такий механізм, як його звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і отримання відмови у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у нього державного акту на спадкову земельну ділянку, виявилася не можливою . Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд , у відповідно до статті 16 ЦК України та п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7. На підставі статей 16, 328,392, 1223, 1225, 1236, 1241,1268 ЦК України, статті 81 ч.1 п. « г» ЗК України , статті 49 Закону України « Про нотаріат» , Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» ,

Outcome: approved