Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

21.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання з тих підстав, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2016 року, який був розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2019 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Матеріальне становище позивача на даний час складне, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Від позивача та представника відповідача - адвоката Сахно О.В., у справі надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а представник відповідача визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.ч.2,4,6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 183 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батьком в свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач [PERSON], матір'ю зазначена позивач [PERSON] На даний час дитина сторін проживає разом із матір'ю - позивачем [PERSON], що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про місце проживання. Згідно довідки №2 від 18.04.2019 року відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved