Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

21 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] та її малолітнього сина [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 19 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що вона є власником будинку № 19 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року та на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачка є її рідною донькою, яка разом зі своїм малолітнім сином зареєстровані у вищезазначеному будинку, проте за зазначеною адресою вони лише прописані, а мешкають з 2014 року у Тунісі. Їхня реєстрація порушує її право власності, оскільки вона не має змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг, у звязку з чим вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судову засіданні не зявилась, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Отже зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником будинку № 19 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року (арк.с.7,8) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк.с.9). З акту про встановлення факту проживання від 09 жовтня 2017 року (арк.с.10) вбачається, що за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Богданівка, вул. Набережна, буд.19, проживає позивачка - [PERSON], [INFO], а її донька [PERSON], [INFO] та її малолітній син [PERSON], 23 вересня 2014 року зареєстровані за цією адресою, проте не проживають у будинку з 2014 року. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. \~ Таким чином судом встановлено, що відповідач разом зі своїм малолітнім сином не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, тому слід визнати їх такими, що втратив право користування будинком № 19 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. Питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на жиле приміщення, або право користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є саме по собі достатньою правовою підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved