Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

21 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Новомосковського районної державної адміністрації Дніпропетровської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що він проживав однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON], вони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] [INFO]. З листопада 2011 року він та відповідачка не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, дитина проживає з відповідачкою, Позивач зазначив, що на теперішній час [PERSON] всілякими способами перешкоджає йому спілкуватися із сином, він не має можливості брати участь у вихованні, розвитку дитини. Позивач зазначив, що він проживає за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON] 1936 року народження та дідусем [PERSON] 1935 року народження. Житловий будинок має загальну площу 100 кв.м., житлову - 40 кв.м., власником 12 частини житлового будинку є його мати - [PERSON], в будинку є все необхідне для виховання дитини - є окрема кімната, меблі, книжки, іграшки, будинок знаходиться в гарному санітарному стані. Він та його родина позитивно характеризуються за місцем проживання, він працює, має достатні доходи, не притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, систематично матеріально допомагає відповідачці утримувати дитину. В зв'язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 157, 159 СК України, позивач [PERSON] просив суд: - усунути перешкоди у спілкування та вихованні з сином - [PERSON] [INFO]; - визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з сином - [PERSON] [INFO], -надавати дитину для побачень кожного тижня з понеділка 13-00 годин до середи 17-00 годин за місцем проживання батька; -надавати дитину для побачень на вихідні (суботу, неділю) кожної 1 та 3 неділі місяця за місцем проживання батька; - надавати дитину на період канікул за зверненням батька. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новомосковського районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в судовому засіданні зазначив, що позов підлягає задоволенню частково, позивач, як батько дитини, має право на спілкування з дитиною, також має право брати участь у вихованні дитини, але, можливо визначити наступний спосіб спілкування та виховання дитини: надавати дитину для побачень на вихідні (суботу, неділю) кожної 1 та 3 неділі місяця за місцем проживання батька; надавати дитину на період канікул за зверненням батька.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані позивачем, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Так, [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з листопада 2011 року вони не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, дитина проживає з відповідачкою, Судом встановлено, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] спілкуватися з дитиною, брати участь у вихованні сина, між сторонами не досягнута згода щодо участі батька у вихованні сина, способів спілкування батька з дитиною. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України, 1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно вимог ст. 151 СК України, 1. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. 2. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. 3. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України, 1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. 2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що: 1. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно до ст. 159 СК України, 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] має право на спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні. Судом встановлено, що підтверджується відповідним актом та довідками, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON] 1936 року народження та дідусем [PERSON] 1935 року народження. Житловий будинок має загальну площу 100 кв.м., житлову - 40 кв.м., власником 12 частини житлового будинку є його мати - [PERSON], в будинку є все необхідне для виховання дитини - є окрема кімната, меблі, книжки, іграшки, будинок знаходиться в гарному санітарному стані. Позивач позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою з місця проживання. Згідно до висновку № 454 від 07 липня 2013 року, Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації вважає за доцільне позов задовольнити частково, визначити наступний спосіб спілкування батька з дитиною та у вихованні дитини: надавати дитину для побачень на вихідні (суботу, неділю) кожної 1 та 3 неділі місяця за місцем проживання батька; надавати дитину на період канікул за зверненням батька. Визначаючи спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином, суд бере до уваги той факт, що сторони визначили місце проживання дитини - з матір'ю. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача щодо надання дитини для побачень кожного тижня з понеділка 13-00 годин до середи 17-00 годин за місцем проживання батька не можуть бути задоволені, оскільки, фактично житина буде проживати першу частину неділі - з батьком, другу частину неділі - з матір'ю, тобто, фактично йдеться про визначення місця проживання дитини, але. Такі позовні вимоги позивачем не були заявлені. З урахуванням інтересів як батька так і матері дитини, суд приходить до переконання, що можливо визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином: кожної 1-ї та 3-ї неділі місяця з 09-00 годин суботи до 16-00 годин неділі за місцем проживання [PERSON] ([ADDRESS]); на період осінніх, зимових, весняних канікул - по 3 дні, під час літніх канікул - 30 днів за місцем проживання [PERSON] ([ADDRESS]). Враховуючи викладене,

Outcome: partial