Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

20.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з Обмеженою Відповідальністю «ШБК «Донецькшахтопроходка» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах, працював гірничим майстром підземним з 07.11.2011 року по 27.03.2014 року, звільнено його було на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоровя. 07.09.2012 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві у результаті якого він отримав травматичну ампутацію 4 пальця на рівні основи нігтьової фаланги, закритий косоосколковий улам середньої фаланги 4 пальця правої кісті з незначним зміщенням. Забійна рана нігтьової фаланги 4 пальця правої кисті. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 03.02.2014 р. було встановлено 20% втрати професійної працездатності. В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Він вимушений витрачати купу грошей на лікування. Після встановлення йому 20 % непрацездатності він знаходився в пригніченому стані, оскільки будучи ще повний сил, втратив своє здоровя і до того ж втратив заробіток, який забезпечував його та його родину. Після отримання травми в нього змінився устрій життя, він не може виконувати як раніше роботу по будинку, оскільки в нього весь час болить рука. Всі ці обставини пригнічують його, що відображається на спілкуванні з близькими. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 48720 грн. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] з Обмеженою Відповідальністю «ШБК «Донецькшахтопроходка» до судового засідання не зявився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 07.11.2011 року по 27.03.2014 року перебував в трудових відносинах (а.с. 08-13). Зараз не працює. Під час виконання трудових обов'язків, 07.09.2012 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві у результаті якого він отримав травматичну ампутацію 4 пальця на рівні основи нігтьової фаланги, закритий косоосколковий улам середньої фаланги 4 пальця правої кісті з незначним зміщенням. Забійна рана нігтьової фаланги 4 пальця правої кисті (а.с. 03-06). В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 03.02.2014 р. було встановлено 20% втрати професійної працездатності (а.с.07). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 20 % працездатності. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком, який є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 20%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] з Обмеженою Відповідальністю «ШБК «Донецькшахтопроходка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 9000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] з Обмеженою Відповідальністю «ШБК «Донецькшахтопроходка» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового сбору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial