Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилалась на те, що 20 травня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно домоволодіння, яке розташовано по вул. Чередниченко, буд. 26 в м. Дніпропетровську. Зазначене домоволодіння належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.11.1987 року, виданого Виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів. Після смерті батька позивачка звернулась до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу. В процесі прийняття спадщини зясувалося, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у позивачки відсутні. 08 грудня 2015 року з Архівного управління Дніпропетровської міської ради позивачем були отримані копії рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 24.07.1987 року № 670/1 «Про узаконення та затвердження актів приймання жилого будинку по вул. Чередниченка, 26 за гр. [PERSON]П.» та документів, на підставі яких це рішення було прийнято. З КП «Дніпропетровське МБТІ» позивач отримала копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по вул. Чередниченко, буд. 26 в м. Дніпропетровську від 20.11.1987 року на імя [PERSON] та копію технічного паспорту на домоволодіння. Постановою приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 12.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння № 26 по вул. Чередниченко, оскільки правовстановлюючі документи на майно у спадкоємця відсутні. Крім позивача, іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є рідна сестра позивача [PERSON], яка відмовилась від своєї частки в спадковому майні на користь позивача. З огляду на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності після смерті [PERSON], померлого 20.05.2015 року, на домоволодіння, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Чередниченко, буд. № 26 та складається з: літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 70,6 кв.м., жилою площею 42,0 кв.м.; літ. Б літня кухня; літ. В вбиральня; № 1-4 огорожа; І мощення. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження Серії І-КИ № 409586 та свідоцтва про укладення шлюбу Серія ІV-КИ № 401433. Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 24.07.1987 року № 670/1 «Про узаконення та затвердження актів приймання жилого будинку по вул. Чередниченко, 26 за гр. [PERSON]П.» узаконено за [PERSON] житловий будинок по вул. Чередниченко, 26, який складається з трьох кімнат жилою площею 42,0 кв.м., загальною площею 70,6 кв.м., літню кухню літ. Б-1, вбиральню літ. В. Затверджено акти приймання індивідуального житлового будинку. Копія рішення міститься в матеріалах справи. (а.с. ). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20 листопада 1987 року, виданого виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, вказаний будинок належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с. ). [PERSON] помер 20 травня 2015 року (а.с. ). Як вбачається з відмітки про реєстрацію у паспорті [PERSON], позивач зареєстрована за адресою [INFO] (а.с. ). Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 12 грудня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Чередниченка, буд. 26, після померлого [PERSON] в звязку з відсутністю права власності на вказане нерухоме майно. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] набула право на спадкування домоволодіння № 26, що розташоване по вулиці Чередниченко у м. Дніпропетровську, після смерті батька [PERSON]. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться лише на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації разом із заявою. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Тому суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту права, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved