Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності належить жилий будинок [ADDRESS]. З ним в будинку також проживає [PERSON]. Згідно з рішенням виконкому Жовтневої сільської ради від 27.07.1994 № 5 він був призначений опікуном [PERSON]. Відповідач постійно порушує правила співжиття, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, вчиняє сварки та бійки, не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Таким чином створює такі умови, що позивач змушений був покидати власну оселю і ночувати у сторонніх людей. Згурівський районний суд Київської області розглядає кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, де позивач є потерпілим. Він постійно знаходиться в нервовій напрузі з моменту заподіяння йому тілесних ушкоджень, неодноразово звертався в правоохоронні органи щодо порушення правил співжиття відповідачем, проте вжиті працівниками міліції заходи позитивних результатів не дали, тому просить виселити відповідача із його житлового будинку без надання іншого житлового приміщення та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, про причини неявки не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень на позов не надав. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року було подовжено розгляд справи. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що позивав є власником житлового будинку [ADDRESS] якого сам збудував. В цьому будинку проживає відповідач, якого він усиновив після смерті своєї дружини, та дружина відповідача з 5 дітьми. Відповідач ніде не працює, постійно зловживає спиртними напоями, приводить додому друзів, з якими пиячить, в результаті чого стає агресивним, влаштовує сварки та застосовує щодо позивача та членів сім»ї психологічне та фізичне насильство, ображає нецензурними словами. З односельчанами відповідач веде себе таким же чином. Останній неодноразово виганяв позивача з дому, який змушений був ночувати у сестри. Коли відповідач був засуджений, то в сім»ї все було добре й спокійно. Позивач звертався за захистом до міліції, сільської ради, які з відповідачем проводили бесіди, які не дали результатів та відповідача не змінив своєї поведінки. Як ніяким чином не вплинуло на поведінку відповідача й призначене вироком суду покарання за вчинений злочин щодо малолітньої дитини, яка проживає в цій сім»ї. Натомість відповідач краде його речі та пропиває. Позивач не заявляв про крадіжки, щоб не викликати зайвої агресії відповідача. Після побиття відповідачем у вересні 2015 року у позивача погіршився зір. Таким чином відповідач створив неможливі умови для сумісного з ним проживання. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою позивача та проживає по сусідству з ним у спадковому будинку. Відповідач практично щодня вживає спиртні напої, влаштовує постійно сварки та фізичне насильство щодо позивача, дружини та дітей, є дуже агресивним, хуліганить, побив багатьох односельчан. Вона та члени її сім»ї неодноразово говорили з відповідачем щодо його неналежної поведінки в сім»ї, проте це не дало позитивних результатів. Коли в суді розглядається якась справа, останній веде себе трохи краще. Стосовно неї відповідач веде себе нормально, так як її захищає син. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 29.02.2008 (а.с.5 - копія свідоцтва). В цьому будинку також зареєстрований та проживає відповідач як член сім'ї власника будинку (а.с.84 - довідка). Крім них, в будинку проживає дружина відповідача з дітьми. Поведінка відповідача, який негативно характеризується по місцю проживання як такий, що зловживає спиртними напоями, вчиняє щодо позивача, дружини та дітей насильство в сім»ї у вигляді фізичного та морального тиску (а.с.42, 51, 85 - характеристики, довідка), негативно впливає на психологічний стан позивача, який є людиною похилого віку, та робить небезпечним і неможливим спільне проживання із позивачем. Відповідач систематично порушує правила співжиття і відповідно застосування до відповідача заходів запобігання і громадського впливу не дали результату, що у свою чергу є підставою для виселення. Правовими підставами позову позивачем визначено вимоги, передбачені ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу України, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, оскільки позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України надав безспірні докази тим обставинам, які свідчать про наявність підстав для виселення відповідача із займаного ним будинку без надання іншого житлового приміщення. Доказами порушення відповідачем правил співжиття із позивачем та іншими членами сім»ї, які проживають у спірному будинку, є неодноразові попередження відповідача сільським головою та дільничним про недопущення порушень правил співжиття (а.с.85 - довідка), показання свідка [PERSON], яка також застосовувала заходи впливу на відповідача, вирок Згурівського районного суду Київської області від 05.03.2014, ухвала Апеляційного суду Київської області від 22.05.2014, якими відповідача було засуджено за вчинення злочину щодо здоров'я малолітньої дитини по місцю проживання сторін (а.с.23-27, 53-55 - копії судових рішень), вирок Згурівського районного суду Київської області від 24.12.2015, згідно з яким відповідач був засуджений за вчинений злочин проти здоров»я позивача (а.с.82-83 - копія вироку). Крім злочинів, вчинених проти членів сім»ї, відповідач неодноразово був судимий за вчинення злочинів проти здоров»я інших громадян, проте призначені покарання не дають позитивних результатів та відповідач вчиняє нові злочини (а.с.21-22, 23-27, 28-30, 53-55 - копії судових рішень). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України. Згідно зі ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач своєю протиправною поведінкою систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу в сукупності, що застосовувались до відповідача повторно, виявились безрезультатними. Суд також враховує, що відповідач не з»явився у судове засідання, своїх заперечень на позов не надав та не спростував обставини, на які посилається позивач у позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved