Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

20.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 26.07.2002 року знаходиться у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області та від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З 2011 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на кожну дитину до їх повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив, тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 26.07.2002 року знаходяться у шлюбі (а.с.3), від якого у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] (а.с.5) та донька [PERSON], [INFO] (а.с.4), які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.17). Сторони з 2011 року припинили шлюбні відносини, відповідач матеріально не допомагає позивачу утримувати неповнолітніх дітей, тому позивач бажає одержувати матеріальну допомогу від відповідача за рішенням суду про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи та в судовому засіданні було встановлено, що у разі повного задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] розмір стягуваних аліментів буде становити 1/2 частину його заробітку, тоді як згідно ст.82 КпШС України від 01.01.1970року розмір аліментів, які стягуються з батьків на неповнолітніх дітей складається: на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше 1/2 частини усіх видів заробітку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини на дітей. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial