overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

20 лютого 2015 року заявник звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] є її донькою, яка з дитинства проживає з нею та страждає на тяжке хронічне психічне захворювання. У зв'язку з цим вона неодноразово лікувалася у психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров'я часом тільки погіршувався і 20 травня 2014 року її було визнано інвалідом І групи. На теперішній час [PERSON] знаходиться на обліку в Слов'янському психоневрологічному диспансері та внаслідок хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання доньки недієздатною потрібно заявниці для подальшого встановлення над нею опіки. На підставі вищевикладеного заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатною. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви та просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені вимоги [PERSON], зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Миколаївської селищною радою м. Слов'янська Донецької області 04.07.1996 року, заявниця [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки МСЕК серії 10 ААБ № 432370 від 20.05.2014 року, [PERSON], [INFO], має Першу «А» групу інвалідності з дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду та надзору. Згідно довідки КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов»янськ» від 24.02.2015 року № 596, [PERSON], 1996 року народження, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 2003 року по теперішній час, є інвалідом 1 гр. «А» з діагнозом: тяжка розумова відсталість зі значними поведінковими порушеннями. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 50 від 17.03.2015 року, [PERSON], 1996 року народження, страдає тяжкою розумовою відсталістю внаслідок ДЦП змішаної форми з судомним синдромом за анамнезом. В силу вираженого слабоумства не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. Для захисту цивільних прав та інтересів потребує опіки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення заяви [PERSON] щодо визнання [PERSON] недієздатною. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

20 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.02.2015р. о 07 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечувала проти заяви, пояснила, що потребує лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.02.2015р. о 07 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора агресивна, відмічалась неадекватна поведінка, агресивна до сина, онуків, сусідів, висловлювала маячні ідеї на адресу своєї невістки, оточуючих родичів, сусідів, казала, що онуку відрубали голову. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний галюціноз. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

20 лютого 2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. Позов [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Проте при ухвалені рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з урахуванням задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

20 лютого 2015 року на адресу Рівненського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У своїй заяві позивач просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 20 липня 2013 року та зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Своге Республіка Болгарія, про що зроблений актовий запис № 0019. Одночасно у своїй заяві позивач просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала заяву в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить справу розглянути без її участі.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 липня 2013 року зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Своге Республіка Болгарія, про що зроблений актовий запис № 0019, про що свідчить свідоцтво про шлюб № [NUMBER]. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що шлюб існує формально, і це суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. На підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

20 лютого 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи його тим, що між банком та [PERSON] 12 серпня 2008 року було укладено кредитний договір № 252/07/14-CLNv, згідно якого останньому було надано 70000 доларів США строком до 10.08.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 10.01.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- магазин площею 71 кв.м., який розташований в м. Коломия, по вул.. Січових Стрільців, 18. [PERSON] умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 60870,61 дол. США та 50375 грн. Просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки: магазин площею 71 кв.м., який розташований в м. Коломия, по вул.. Січових Стрільців, 18. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі,підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, при вирішенні позову поклався на погляд суду. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між банком та [PERSON] 12 серпня 2008 року було укладено кредитний договір № 252/07/14-CLNv, згідно якого останній було надано 70000 доларів США строком до 10.08.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 10.01.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- магазин площею 71 кв.м., який розташований в м. Коломия, по вул.. Січових Стрільців, 18. [PERSON] умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 60870,61 дол. США та 50375 грн. Згідно ч.1 ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч. 3 ст. 33 передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 526, 589, 629 ЦК України, ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки у вказаному житлі зареєстрований відповідач [PERSON], яка є його донькою. Відповідач зібрала свої речі та поїхала на інше місце проживання, яке позивачу невідоме. В той час як відповідач залишається зареєстрованою у вказаному помешканні, на неї нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш одного року не мешкає за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати її такою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву (а.с. 26 - заява) позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлен у встановленому законом порядку ( а.с. 20, 25 - повідомлення). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 04.10.2001 року (а.с.8 - копія свідоцтва), позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 24.03.2015 року (а.с.12 - довідка) відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 40 Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби відповідач [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 16.02.2015 року (а.с.5 - копія акту) відповідач [PERSON] не проживає в вищевказаній квартирі з лютого 2014 року. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла абозаконом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживає у вищевказаному домоволодінні, не користується ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона та відповідач з 27 травня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей спільних не має. Вказує на те, що сімейні відносити з відповідачем фактично припинені з серпня 2011 року і з цього часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, примирення між ними не можливе. Майновий спір відсутній. На підставі викладеного просила розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити їх у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, за невідомих суду причин, повідомлявся належним чином та своєчасно, у звязку з чим суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданим Відділом записів актів громадянського стану Чкаловського району міста Єкатеринбургу Свердловської області Російської Федерації, актовий запис № 583. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, встановленим факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач звернувся до Краснокутського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 21.12.2013 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС Краснокутського РУЮ Харкіської області актовий запис №111. Від шлюбу дітей не мають. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву де просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання в судове засідання не прибула, причину неявки суду не повідомила, про дату час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином та в установлений законом строк відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач звернулася до Краснокутського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 15.10.2010 року, який зареєстрований відділом РАЦС по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області актовий запис № 660. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином та в установлений законом строк відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №696 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 жовтня 2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved