Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

20.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником буд. 22 по вул. Молодіжній с-ща Троїцьке (колишній Більшовик) Первомайського району Харківської області. Будинок йому належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Єфремівської сільради Первомайського району Харківської області від 31.03.2009 року. Відповідач зареєстрований в якості пасинка за зазначеною вище адресою, але тривалий час більше 15-ти років там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще за відповідача та не може оформити субсидію на ці послуги. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надав. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником буд. 22 по вул. Молодіжній с-ща Троїцьке (колишній Більшовик) Первомайського району Харківської області (а.с.14). Відповідач зареєстрований в якості пасинка за зазначеною вище адресою (а.с.11) та не мешкає там понад 15 років. Позивач не має можливості отримати субсидію зі сплати комунальних послуг, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в будинку позивача більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.15), що в будинку відсутні особисті речі відповідача і у житловому приміщенні він не появляється. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Outcome: approved