Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

20.12.2013 року позивач [PERSON] підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 21.05.2014 року за клопотанням представника позивача до справи в якості співвідповідача була залучена [PERSON] в обґрунтування позову вказано, що позивач надає послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж, в квартиру [ADDRESS], а відповідачі повинні сплачувати прийняті послуги згідно Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі-Правила). Зазначає, що згідно п. 18 Правил плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, проте відповідачі порушили свої обовязки щодо проведення щомісячних розрахунків за теплопостачання, у звязку з чим за відповідачами обліковується заборгованість станом на 01.10.2014 року за відповідачем [PERSON], склалася заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 6747,46 грн., та за обслуговування внутрішньо будинкових мереж опалення в розмірі 113,40 грн. за період з 01.10.2007 по 30.09.2012р. та за відповідачкою [PERSON], склалася заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 2423,85 грн., та за обслуговування внутрішньо будинкових мереж опалення в розмірі 103,23 грн. за період з 01.10.2012р. по 30.09.2014 рік. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала, пояснивши, що факт надання послуги з централізованого опалення у вищевказаний будинок підтверджується актами огляду готовності внутрішньо будинкової системи централізованого опалення до зими 2009 2014 рік. Законність проведених нарахувань за відповідні послуги підтверджується відсутністю у відповідачів належних доказів, які підтверджують відключення від мережі централізованого опалення в законодавством встановленому порядку. Відповідач [PERSON]. Ф.А. позов не визнав та пояснив, що з 2002 року частково, а з 2006 року повністю не користуються послугами КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», в 2012 році квартира продана, тому нарахування проведені безпідставно. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнала, пояснивши, що їх сімї належала чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 87,4 кв. м.. Договір про купівлю-продаж послуг з централізованого опалення не укладався, вони знаходились у фактичних договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго». В звязку поганим теплопостачанням та скрутним матеріальним становищем сімї в 2002 році за їх заявою в довільній формі в квартирі дві кімнати № 3 площею 11,9 кв. м. та кімната №6 площею 18,7 кв. м. були відключені КП Ізмаїлтеплокомуненерго від централізованого опалення в підвальному приміщені (в неї документи не збереглись в звязку з продажем квартири та переїздом) в подальшому нарахування проводилось за опалення за половину квартири на площу 44,04 кв. м., що вбачається з особового рахунку. Оскільки після відключення двох кімнат квартиру неможливо було обігріти без альтернативного джерела опалення, то за їх заявою 2006 році Ізмаїлтеплокомуненерго повністю відключили квартиру від опалення, про що згодом комісією складено акт від 14.02.2007 року, на підставі акту оплата не нараховувалась. На той час ні адміністрація підприємства, ні абонентний відділ, ні юридичний відділ, ніхто інший не вимагав і не запропонували, іншої процедури відключення, а вони в силу своєї некомпетентності не знали про існування «Правил», тому вважали, що цього достатньо так як нарахування припинились, будь-яких претензій підприємством до них не предявлялось. Через пів року вона звернулась з заявою чи нараховується оплата за опалення в квартирі, на що отримала відповідь головного інженера [PERSON] що оплата за опалення квартири знята з 2006 року. В 2012 році вони повторно взяли довідку про відсутність заборгованості за опалення та продали квартиру [PERSON] Відповідачка [PERSON], позовні вимоги не визнала, та пояснила що вона з вересня 2012 року і по теперішній час являється власником вказаної квартири, коли вона придбала цю квартиру, в квартирі було відсутнє будь-яке опалення, колишні власники разом з документами на квартиру дали їй довідку про відсутність заборгованості за опалення, та що оплата за опалення знята з 2006 року, тобто квартира відключена від централізованого теплопостачання, тому вважає що немає підстав для стягнення з неї заборгованості за послуги якими вона не користується та які вона не отримувала. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], згідно технічного паспорту загальною площею 87,4 кв. м. (а/с64,65) належала [PERSON],вказана квартира двічі була відключена від централізованого теплопостачання, перший раз в 2002 році, підтверджуючі документи у відповідачів не збереглися, а представник позивача пояснила, що на той час вона на підприємстві не працювала, але факт відключення представником позивача не оспорюється, та підтверджується особовим рахунком, де опалювана площа вказана 44,04 кв. м. (а/с3), інша частина квартири відключена в 2006 році, про що 14 лютого 2007 року комісією у складі працівника КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» майстра внутрішньо домових мереж, інженера ПТО і власника складено акт (а/с23). Порядок відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі-Правила) Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визнається як послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщення квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем Пунктом 6 вищевказаних Правил послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Згідно із п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. В судовому засіданні сторони визнали доведеною обставиною те, що відключення квартири проведено в два етапи частково (дві кімнати) в 2002 році тобто до прийняття вищевказаних Правил і остаточно в 2006 році за заявами відповідача. Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Разом із тим, відповідно до п. 24,25 вищевказаних Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що у свою чергу зумовлює відключення від мереж централізованого опалення у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. З 2002 частково, а з 2006 року і по теперішній час, що сторонами не оспорюється, у квартирі відповідача відсутні прибори опалення, застосування яких не надає можливості належного утримання санітарно-технічного стану квартири, за допомогою яких позивачем можуть бути надані послуги з централізованого опалення. За вказаних обставин суд вважає, що порушення відповідачем порядку відключення від мережі централізованого опалення сталось через провину позивача, який надавав незадовільні послуги, двічі позивач відключав квартиру від опалення, не розяснивши законний порядок відключення, вказане відключення не може вважатись як порушення, за яке відповідач зобов'язаний сплачувати за тарифами, встановленими рішеннями виконавчого комітету, що долучені до матеріалів справи. Довідкою від 17.12.2007 року вихідний № С-624 КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» сповіщає [PERSON] що плата за опалення квартири знята з 2006 року. ( а/с 24). Довідкою № 244 від 16.07.2012 року виданої КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» за підписом директора [PERSON], головного бухгалтера [PERSON] на ім'я [PERSON], підтверджується те, що він не являється абонентом КП «ТМ ІТКЕ», довідка видана для проекту(а/с 25). В подальшому квартира була продана підставі договору купівлі продажу № 4073 від 24.09.2012 року і власником квартири [ADDRESS], стала співвідповідач [PERSON], як вона пояснила та не оспорюється представником позивача, квартира була повністю відключена від опалення і їй передані разом з документами на квартиру довідки, що колишній власник не являється абонентом КП «ТМ ІТКЕ». Згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання, суд не вбачає вини в будь-яких діях відповідачки [PERSON] у відключенні квартири та несплату за неотриманні нею послуги. Після придбання квартири, [PERSON] встановила в ній індивідуальне опалення, що підтверджується нарядом допуску № 1977 від 22.11.2012 року про проведення газонебезпечних робіт в газовому господарстві, наряду замовлення схеми на проведення робіт на в різку газопроводу [ADDRESS], акту приймання закінченого будівництвом обєкту системи газопостачання від 18.10.2012 року, акту від 22.09.2012 року, та розписки слюсаря Ізмаїльського управління експлуатації газового господарства від 22.11.2012 року, та розписки [PERSON], від 22.11.2012 року яка проживає за адресою: [INFO], про те, що в квартирі встановлені плита газова, та газовий котел, що також підтверджується копією розрахункової книжки оплати за природний газ. Як пояснила [PERSON] тільки після отримання судової повістки та ознайомлення з матеріалами справи, вона узнала про існуючий порядок відключення і виконала його З урахуванням вказаного дослідження обставин щодо звернення позивача про стягнення заборгованості за строк, більший ніж строк позовної даності, встановлений ст. 257-258 ЦК України, суд визнає таким, що не має істотного значення для правильного вирішення справи по суті спору.

Outcome: dismissed