Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

20 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Марганецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оспорювання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з 22 грудня 2007 року перебував у шлюбі із [PERSON], який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. У 2015 році вони з відповідачкою повністю припинили сімейні відносини, дитина залишилася проживати з матір'ю, а він проживав та працював у м. Києві. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], батьком якої, відповідно до норм Сімейного кодексу України, записано його, оскільки дитина народилася до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] Стверджує, що він не являється батьком дівчинки - [PERSON], оскільки з [PERSON] не проживає з 2015 року. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статтей 122,124,126,127 СК України має прапво оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановлює рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Отже, оскільки він з [PERSON] не проживає з 2015 року, тобто більше 3-х років до народження дитини, то не може бути батьком дитини - [PERSON], а тому вважає за необхідне виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього, як батька дитини. Просить суд виключити відомості про батьківство [PERSON], [INFO], громадянина України з актового запису № 141 від 17 серпня 2018 року про народження [PERSON], [INFO], громадяґнки України, зареєстрованого від-ділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпровської області від 30 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Марганецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оспорювання батьківства та призначено підготовче судове засідання на 10 год.00 хв. 03 жовтня 2018 року в Марганецькому міському суді Дніпропетровської області з повідомленням сторін. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечувала, суду пояснила, що з 2015 року вони з позивачем разом не проживають і не підтримують ніяких стосунків. Позивач не являється батьком дитини: дівчинки - [PERSON], [INFO]. У проведені судової генетичної експертизи немає потреби, оскільки дитину вона народила від іншого чоловіка. Третя особа: представник Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони з 22.12.2007 року перебували у шлюбу, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року було розірвано (а.с.10-11). Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] У судовому засіданні було встановлено, що не заперечувалося сторонами по справі, що [PERSON] та [PERSON] у 2015 році припинили сімейно-шлюбні відносини, з вказаного часу ніяких стосунків не підтримували, дитина залишилася проживати з матір'ю. [INFO] відповідач [PERSON] народила дівчинку - [PERSON]. Із свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого17 серпня 2018 року Марганецьким міським відділом державної реєстраціїї актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №141 вбачається, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] записані: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON] ( а.с.9). Так, як дитина народилася до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу між сторонами по справі, то відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, батьком дівчинки у свідоцтві про її народження було записано позивача. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Позивач стверджує, що дитина - [PERSON], [INFO] не являється його донькою, оскільки він із 2015 року, тобто більше 3-х років до народження дитини, з матір'ю дитини - [PERSON] не прожива, ніяких стосунків із нею не підтримув, а у свідоцтві про народження дитини, його записано батьком дитини, відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 Сімейного Кодексу України, оскільки дитина народилася до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу між ним та відповідачем по справі, а оскільки він не проживав з відповідачкою з 2015 року, тобто понад 3-х років до народження дитини, то не може бути біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні відповідач надала пояснення, якими підтвердила, що позивач не являється біологічним батьком дівчинки, народженою нею 01 серпня 2918 року. Дитина народилася після припинення сімейних відносин між нею та позивачем. З [PERSON] вони не проживають разом з 2015 року, ніяких стосунків не підтримували. З доводів позовної заяви та наданих сторонами пояснень у судовому засіданні вбачається, що позивач не являється біологічним батьком малолітньої: [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, визнає встановленою і такою, що не підлягає доказуванню, як визнану сторонами обставину, що позивач не є біологічним батьком малолітньої: [PERSON], [INFO]. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про спорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Суд оцінює докази в їх сукупності, а в результаті оцінки відображає в рішення з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. У пункті 24 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині виключення з актового запису про народження дитини даних про нього, як батька дитини. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно пункту 2.16.2. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved