Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

20 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Ключове рішення» про стягнення грошових коштів, які набуті без достатньої правової підстави. В позовній заяві зазначила, що 19 серпня 2011 року між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON] укладений договір оренди №704. Відповідно до п.2.2 договору оренди орендна плата складає 10,00 грн., в тому числі ПДВ 1,67 грн. за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці). Відповідно до п.2.4 договору оренди оплата орендних платежів здійснюється орендарем щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі, зазначеному у п.2.2 цього договору, шляхом перерахування грошей на рахунок №29093061664, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому, орендар надає доручення банку, у договорі про надання банківських послуг, на договірне списання про перерахування цих грошових коштів на рахунок орендодавця. Відповідно до додаткової угоди до договору оренди квартири №704 від 19 серпня 2001 року п.2.2 договору оренди викладений у наступній редакції: «2.2 орендна плата складає 400,00 грн., в тому числі ПДВ 1,67 грн. за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці)». Таким чином, за період з 19 серпня 2011 року по 25 серпня 2015 року згідно з вищенаведеними умовами договору та норм цивільного законодавства позивач повинен був щомісячно сплачувати орендну плату у розмірі 10,00 грн., а не 400,00 грн., які перераховувались з рахунку позивача на рахунок орендаря, тобто з позивача безпідставно перерахувалась орендна плата за період з 14 жовтня 2011 року по 09 вересня 2015 року на загальну суму: 19451,17 грн. 480,00 грн. = 18971,17 грн. Позивач не має юридичної освіти, постійно сплачувала орендну плату у розмірі 40,00 грн. і про відсутність підстав для такого розміру сплати дізналась лише 25 серпня 2015 року, коли з нею була укладена додаткова угода до договору. Про вказану обставину свідчить також виписка з рахунку, яка отримана 09 вересня 2015 року. У звязку з чим, просить суд стягнути з ТОВ «Ключове рішення» на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 18971,17 грн., яка набута без достатньої правової підстави і підлягає поверненню та понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У звязку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 червня 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 лютого 2018 року зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк надати суду: довідку із зазначенням, з якою метою [PERSON], ІПН [NUMBER], відкритий банківський рахунок №2909306164135 у період з 01 січня 2011 року по 09 вересня 2015 року; письмові пояснення із зазначенням чому у виписці з рахунку №2909306164135 у період з 01 січня 2011 року по 09 вересня 2015 року зазначено, що платежі по вказаному рахунку здійснюються [PERSON], ІПН [NUMBER], для погашення кредиту, у разі помилковості зазначення призначення платежу вказати правильне значення; інформацію про призначення платежів, здійсненних за рахунком №2909306164135 у період з 01 січня 2011 року по 09 вересня 2015 року із зазначенням дати, підстави, суми платежів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 травня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач ТОВ «Ключове рішення» у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 19 серпня 2011 року між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON] укладений договір оренди №704. Відповідно до п.2.2 договору оренди орендна плата складає 10,00 грн., в тому числі ПДВ 1,67 грн. за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці). Відповідно до п.2.4 договору оренди оплата орендних платежів здійснюється орендарем щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі, зазначеному у п.2.2 цього договору, шляхом перерахування грошей на рахунок №29093061664, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому, орендар надає доручення банку, у договорі про надання банківських послуг, на договірне списання про перерахування цих грошових коштів на рахунок орендодавця. Відповідно до додаткової угоди до договору оренди квартири №704 від 19 серпня 2001 року п.2.2 договору оренди викладений у наступній редакції: «2.2 орендна плата складає 400,00 грн., в тому числі ПДВ 1,67 грн. за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці)». Згідно з виписки з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритого на імя [PERSON] за період з 01 листопада 2011 року по 09 вересня 2015 року були здійсненні платежі по кредиту, а саме: 14 жовтня 2011 року у розмірі 800,00 грн., 18 жовтня 2011 року у розмірі 155,00 грн., 15 листопада 2011 року у розмірі 245,00 грн., 16 листопада 2011 року у розмірі 332,43 грн., 18 листопада 2011 року у розмірі 87,43 грн., 30 листопада 2011 року у розмірі 245,00 грн., 14 грудня 2011 року у розмірі 400,00 грн., 16 січня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 10 лютого 2012 року у розмірі 400,00 грн., 13 березня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 10 квітня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 11 травня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 16 липня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 15 серпня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 14 вересня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 15 жовтня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 10 грудня 2012 року у розмірі 400,00 грн., 14 січня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 11 лютого 2013 року у розмірі 400,00 грн., 14 березня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 09 квітня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 14 травня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 17 червня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 15 липня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 12 серпня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 10 вересня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 21 жовтня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 25 листопада 2013 року у розмірі 400,00 грн., 03 грудня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 12 грудня 2013 року у розмірі 0,28 грн., 17 грудня 2013 року у розмірі 9,27 грн., 25 грудня 2013 року у розмірі 390,59 грн., 16 січня 2014 року у розмірі 9,41 грн., 03 лютого 2014 року у розмірі 391,30 грн., 17 лютого 2014 року у розмірі 400,00 грн., 17 березня 2014 року у розмірі 400,00 грн., 25 квітня 2014 року у розмірі 400,36 грн., 15 травня 2014 року у розмірі 400,00 грн., 16 червня 2014 року у розмірі 400,00 грн., 17 липня 2014 року у розмірі 400,04 грн., 18 серпня 2014 року у розмірі 400,00 грн., 17 вересня 2014 року у розмірі 400,00 грн., 17 жовтня 2014 року у розмірі 400,08 грн., 16 листопада 2014 року у розмірі 9,92 грн., 19 листопада 2014 року у розмірі 390,19 грн., 12 грудня 2014 року у розмірі 400,00 грн., 16 січня 2015 року у розмірі 400,00 грн., 18 лютого 2015 року у розмірі 400,08 грн., 16 березня 2015 року у розмірі 400,00 грн., 15 квітня 2015 року у розмірі 400,00 грн., 16 травня 2015 року у розмірі 400,00 грн., 30 червня 2015 року у розмірі 400,00 грн., 13 липня 2015 року у розмірі 524,50 грн., 14 липня 2015 року у розмірі 400,00 грн., 13 серпня 2015 року у розмірі 524,50 грн., а всього на загальну суму 19451,17 грн. Відповідно до додаткової угоди до договору оренди квартири №704 від 19 серпня 2011 рок, укладеної 25 серпня 2015 року, п.2.2 договору оренди викладений у наступній редакції: «2.2 орендна плата складає 400,00 грн., в тому числі ПДВ 1,67 грн. за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці)». Таким чином, позивач вважає, що за період з 19 серпня 2011 року по 25 серпня 2015 року згідно з вищенаведеними умовами договору та норм цивільного законодавства вона повинна була щомісячно сплачувати орендну плату у розмірі 10,00 грн., а не 400,00 грн., які перераховувались з рахунку позивача на рахунок орендаря, тобто нею безпідставно перерахувалась орендна плата за період з 14 жовтня 2011 року по 09 вересня 2015 року на загальну суму: 19451,17 грн. 480,00 грн. = 18971,17 грн. На виконання ухвали Жовтневого районного суду місті Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку №2909306164135 за період з 01 січня 2011 року по 09 вересня 2015 року з якої вбачається, що [PERSON] здійснювала перерахування грошових коштів із зазначенням призначення платежу, а саме: «*10*#1916213802 аренда согл.договора, 704 в т.ч. НДС, Маріуполь Миколаївська 34 22, [PERSON]». Відповідно до ч. 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи і потерпілого без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. При цьому, згідно з приписами частини 2 статті 1212 ЦК України ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13 зазначено, що зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна. б) набуття або збереження за рахунок іншої особи. в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Обєктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, зокрема, через помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обовязків, встановлених статтею 11 ЦК України. Таким чином, ТОВ «Ключове рішення» набуло грошові кошти неправомірно, без достатніх правових підстав та не повернуло їх [PERSON], тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення цих коштів за статтею 1212 ЦК України. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., по оплаті оголошення про виклик до суду у газеті «Урядовий кур'єр» у розмірі 420,00 грн. підлягають стягненню за вимогою позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved