Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

21.12.2016 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа 1: [PERSON], третя особа 2: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона та треті особи 1, 2 мешкають за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магара/Північнокільцева[ADDRESS]. Разом з ними за цією адресою зареєстрований чоловік позивачки [PERSON] Вищезазначена квартира належить позивачці та третім особам 1, 2 на праві часткової власності, що підтверджується відповідними документами. Відповідач по справі [PERSON], в 2010 році зареєструвався за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магара/Північнокільцева[ADDRESS], проте більше року за вказаною адресою не проживає. Незважаючи на це, відповідач до цього часу не знявся з реєстрації, через що позивач та треті особи 1, 2 змушені сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично з ними не проживає. З огляду на викладене, та у звязку із тим, що самостійно відповідач не здійснює зняття з реєстрації, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: м.\~Запоріжжя, вул. Магара/Північнокільцева[ADDRESS]. Позивач та третя особа 1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання, призначене на 31.01.2017 року не зявився. 23.12.2016 року на адресу суду надійшла заява, в якій останній проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа 2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань від нього не надходило. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до копії паспорта [PERSON], остання з 1996 року зареєстрована за адресою: [INFO]/Північнокільцева[ADDRESS]. 17.08.2002 року позивач уклала шлюб з [PERSON], тобто відповідачем у цій справі (а.с.4). Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 28.03.2006 року № 24656 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.05.2006 року № 10545685, квартира за адресою: м.\~Запоріжжя, вул. Магара/Північнокільцева[ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 6). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як слідує із змісту позовної заяви, а також пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні, відповідач у справі більше року не проживає за адресою: [INFO]/Північнокільцева[ADDRESS] у звязку із фактичним припиненням між ними шлюбних відносин. Дана обставина відповідачем не заперечувалась. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Таким чином, оскільки відповідач не є власником квартири за адресою: м.\~Запоріжжя, вул.\~Магара/Північнокільцева[ADDRESS], не проживає у ній більше одного року з власної ініціативи і без поважної на то причини, витрати на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, платежі по наданню водопостачання, вивіз сміття залежить від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе наймач квартири та члени його сімї, суд дійшов висновку, що факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує право позивача як наймача. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, заявлені позовні вимоги є документально підтвердженими, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Outcome: approved