Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

21 лютого 2019 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати нікчемним договір фінансового лізингу №002288, який укладено 25.01.2016 в м. Луцьк між представником ТОВ «Лізингова компанія» ВАШ АВТО» Колесник Вікторією та [PERSON] та стягнути із відповідача ТОВ «Лізингова компанія» ВАШ АВТО» в користь [PERSON] сплачені за договором фінансового лізингу №002288 від 25.01.2016 грошові кошти в сумі 45000 гривень та просить поновити строк звернення до суду. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 25 січня 2016 року [PERSON] уклала договір фінансового лізингу №002288 із представником ТОВ « Лізингова компанія» ВАШ АВТО». На виконання умов вищевказаного договору нею, 25.01.2016 року через відділення «А-Банк» 43020, місцезнаходження якого: м. Луцьк, вул. Винниченка,25 було перераховано 45000 гривень на розрахунковий рахунок відповідача. 26 січня 2016 року вона вирішила відмовитися від послуг відповідача, оскільки договір фінансового лізингу №002288 не містить для неї, як споживача детального розпису вартості майна, що є обов`язковою умовою договору згідно із ст.ст. 3,12 п.4 Закону України «Про послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Оскільки, після підписання договору вона жодних послуг та товарів від представника ТОВ «Лізингова компанія» ВАШ АВТО» не отримала, вона звернулася до відповідача з відповідною письмовою заявою на відкликання її згоди щодо укладання договору лізингу в порядку ст.ст.3,12 п.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Дана заява була скерована поштою 26.01.2016 року та отримана відповідачем. Однак, останній коштів не повернув, а листом повідомив її про те, що оплачені нею кошти зараховані як адміністративний збір та аванс. Щодо її вимоги про розірвання договору, відповідач ігноруючи останню зазначив, що їй необхідно звернутися з відповідною заявою. В подальшому відповідач на її звернення повідомив їй, що поверне їй лише 60% від сплачених нею коштів, попри те, що вона, як споживач не зобов`язана сплачувати будь-які збори у зв`язку з відкликанням згоди. Незважаючи на вищезгадане повідомлення відповідача, щодо повернення 60% коштів, ТОВ « Лізингова компанія «ВАШ АВТО» до сьогодні не повернув коштів. Зазначені дії відповідача порушують її права як споживача, які закріплені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Законом України «Про захист прав споживачів», тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився жодного разу з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Третя особа - [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послугу у судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду письмові пояснення у яких просить здійснювати розгляд справи без його участі та зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» (код за ЄДРПОУ 39733392), місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Шовковична, будинок 42-44) внесено до Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги та отримало довідку про взяття на облік юридичної особи від 11.06.2015 серії ФЛ № 551 з правом надання послуги з фінансового лізингу. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору №002288 фінансового лізингу від 25.01.2016 р. ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу предметом якого є транспортний засіб «Daewoo Matiz», в простій письмовій формі, нотаріальне посвідчення вказаного договору вчинене не було. Відповідно до копії заяви від 26.01.2016 р. [PERSON] адресованої керівнику ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», вбачається, що [PERSON] просить розірвати договір №002288 та повернути сплачені нею кошти у розмірі 45 000 грн. 00 коп. Відповідно до копії листа відділу по роботі з клієнтами ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» вих. № 1580 15.02 адресоване [PERSON] ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» повідомила, що розглянув заяву [PERSON] та повідомляє, що відповідно до договору №002288 фінансового лізингу від 25.01.2016 р. [PERSON] сплатила кошти в розмірі 45 000 грн. 00 коп., які зараховані як адміністративний платіж в розмірі 16 390 грн. 00 коп. та аванс в розмірі 28610 грн. 00 коп. На умовах договору коли у [PERSON] виникне бажання розірвати договір, тоді договір буде розірвано згідно умов договору, а саме відповідно до ст. 12 п.12.1 договору. Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. 07 грудня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 913 «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг», в якій визначено порядок отримання ліцензії для провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг з фінансового лізингу. У ЦК України договір найму транспортного засобу врегульовано параграфом 5 (статті 798-805 ЦК України) глави 58 Розділу ІІІ Книги 5. Договір лізингу врегульовано нормами параграфа 6 цієї ж глави, тому з формально-юридичної точки зору лізинг є окремим видом цивільно-правових зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Згідно ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Отже на підставі вищевказаних норм суд оцінив договір № 002288 фінансового лізингу від 25.01.2016 р. та встановив, що вказаний договір в порушення вимог ст. 799 ЦК України нотаріально не засвідчений, отже такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч. 1ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягнення внесених 45000 грн., що підтверджується Квитанцією №0.0.495903507.1 від 26.01.2016 року. Також, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, оскільки позивача звільнено від обов`язку сплатити судовий збір, то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. Також позивач просить поновити строк позовної давності. Згідно ст.256 ЦК України вбачається, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Ст. 257 ЦК України вказує на те, що позовна давність встановлюється тривалістю у три роки Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає, що цей строк позивачем пропущений з поважних причин, оскільки нею подавався аналогічний позов до Шевченківського районного суду м. Львова 01.06.2018 р., який ухвалою суду від 14.01.2019 р. залишений без розгляду, однак про судові засідання [PERSON] повідомлена не була і їй не направлялась копія ухвали.

Outcome: approved