Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

20 листопада 2020 року ТОВ «Мікрофінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17.03.2020 року за №0000632524 між ТОВ «Мікрофінанс» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту, згідно з яким відповідач отримав позику у розмірі 15000,00 грн. строком на 29 календарних днів. На забезпечення виконання зобов`язань цього ж договору між ТОВ «Мікрофінанс» та [PERSON] того ж дня укладено договір застави транспортного засобу DAEWO LANOS, загальний легковий-загальний седан - номер кузова, шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , далі предмет застави, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] № [NUMBER] . Позичальник належним чином не виконував умов кредитного договору, останній платіж був здійснений 10 червня 2020 року, у зв`язку із чим станом на 16 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 23630 грн. 00 коп., а саме: 15000 грн. 00 коп. - сума фінансового кредиту; 1475 грн. 00 коп. - сума нарахованих та не сплачених процентів за період з 15.04.2020 року по 10.06.2020 року, 7155 грн. 00 коп. - сума нарахованих та несплачених процентів за період з 10.06.2020 року по 16.11.2020 року. У зв`язку з викладеним просить суд звернути стягнення на транспортний засіб, для виконання порушеного зобов`язання в сумі 23630 грн. 00 коп., на предмет забезпечувального обтяження та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте в позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ТОВ «Мікрофінанс» підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Мікрофінанс» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №0000632524 від 17 березня 2020 року згідно якого вбачаються, що [PERSON] отримав кредит у сумі 15000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків в розмірі 0,3% на добу, строком на 29 календарних днів, цим договором вбачається, що виконання зобов`язань Відповідача перед Позивачем за договором, забезбечується Договором застави транспортного засобу, а саме: DAEWO LANOS, загальний легковий-загальний седан - номер кузова, шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , далі предмет застави, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Також, 17 березня 2020 року між ТОВ «Мікрофінанс» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу DAEWO LANOS, загальний легковий-загальний седан - номер кузова, шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , далі предмет застави, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Так, відповідно до ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також, ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 587 ЦК України передбачено, що особа, яка володіє предметом застави, зобов`язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» боржник повинен своєчасно повідомляти обтяжувача про загрозу втрати, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета обтяження. За положеннями ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження, обтяжувач має право задовільнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення. Крім того, відповідно до п. 4.1 Договору застави б/н транспортного засобу від 17.03.2020 року та ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку або шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса та реалізацію предмета застави, якщо в момент настання строку виконання зобов`язань за Договором про надання фінансованого кредиту зобов`язання не буде виконане у строк, передбачений Договором про надання фінансового кредиту, а саме до 15.04.2020 року. Також, до п. 10.3 Договору всі спори та непорозуміння підлягають врегулюванню шляхом переговорів між Сторонами. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06.03.2013 року. Таким чином, [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved