Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

21.12.2017 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання, в якій просить стягнути з відповідачів борг в сумі 5279,62 грн., індексацію суми боргу в розмірі 4179,07 грн., три проценти річних в розмірі 751,38 грн., що разом становить 10210,07 грн., а також сплачений судовий збір 1600 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є користувачем послуг теплопостачання. У звязку з неналежним виконанням зобовязань по сплаті послуг з теплопостачання за період з 01.03.2011 р. по 01.08.2017 р. утворилася заборгованість, яку відповідачі добровільно погасити відмовляються, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 24.04.2018 року представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої остаточно просив суд стягнути з відповідачів борг за спожиті послуги теплопостачання в сумі 1514,82, індексацію суми боргу у розмірі 4179,07 грн., три відсотки річних у розмірі 751,38 грн. та судовий збір - 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача ОКП «Миколаївоблетеплоенерго» уточнений позов підправ, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заявив клопотання про застосування судом спорку позовної давності, просив суд у задоволенні позову відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2003 р. та повідомленням КП ММБТІ від 03.10.2011 р. № 10322. Позивач ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» зобовязання з постачання теплової енергії виконував належним чином, що підтверджується наданими нарядами про підключення споживачів до джерел теплової енергії та нарядами щодо відключення споживачів від джерел теплової енергії станом за кожен опалювальний період відповідно до яких постачання теплової енергії у будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 105А (копія нарядів містяться в матеріалах справи) по вересень 2013 року. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 25.10.2011 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2011 року в частині позову ОКП Миколаївоблтеплоенерго змінено, позов ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» з кожного по 448 грн. 58 коп. боргу за послуги з теплопостачання, а також на користь ОКП Миколаївоблтеплоенерго по 25 грн. 50 коп. судового збору. Як вбачається з матеріалів справи позивач в 2013 році звертався до суду з завою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за спожиті послуги теплопостачання. 20.05.2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано 20.05.2013 року судовий наказ про стягнення з останні заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.02.2011 року до 01.03.2013 року з урахуванням індексу інфляції, три відсотки річних в розмірі 3547,84 грн. Ухвалою суду від 13.06.2014 року вказаний судовий наказ було скасовано та розяснено стягувачені право звернення з заявленими вимогами в позовному провадженні з доде5ржавнням загальних правил щодо предявлення позову. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно п.2,3 зі\~ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. \~ \~ \~ \~ \~Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК Україниє особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. З огляду на те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14. Враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів за спожиті послуги теплопостачання після скасування ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.06.2014 року судового наказу від 20.05.2013 року позивач до суду не звертався, а звернувся лише до суду 21.12.2017 року, відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права, а тому наявні передбачені ч.4 ст.267 ЦК України підстави для відмови у позові за спливом позовної давності. Посилання представника позивача про отримання копії судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2013 року та копії ухвали від 13.06.2014 року цього ж суду лише в 2018 році суд до уваги не приймає, оскільки доказів вказаної обставини позивачем до суду не надано.

Outcome: dismissed