Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

21.08.2014 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що їй на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить житловий будинок [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрований відповідач - [PERSON], але з липня 2013 року у зазначеному будинку не проживає. Просить суд усунути їй перешкоди у користуванні спірним будинком, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка та її представник за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з вище викладених обставин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення у пресі, в зв»язку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам, позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори належить житловий будинок [ADDRESS]. Згідно витягу з домової книги про осіб, що зареєстровані у житловому будинку за адресою [ADDRESS] за зазначеною адресою знаходиться на реєстраційному обліку з 02.10.2002 року [PERSON], але з липня 2013 року він не проживає за даною адресою, його особисті речі в будинку відсутні. На теперішній час його місце знаходження невідоме. Данні обставини підтверджуються сукупністю досліджених по справі доказів. Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що відповідач дійсно більше року в спірному будинку не проживає, речі його відсутні, місце його перебування невідоме. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України зокрема передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не має бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України передбачає захист права власності, а саме власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла. Таким чином, оскільки позивачка є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS], а відповідач по справі, якій є братом [PERSON], не мешкає у зазначеному будинку і не має на нього будь-яких майнових прав та при цьому перебувають у ньому на реєстраційному обліку, чим чинять позивачці перешкоди у здійснені права власності, між сторонами відсутня будь яка домовленість, щодо користування спірним будинком, суд вважає можливим усунути перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні спірним майном та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved