Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

2.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсною з моменту вчинення угоду № 371726 від 5.12.2011 року, укладену між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (надалі ТОВ «Авто Просто»), стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 59 493,22 грн., як незаконно отримані за наслідками укладення угоди № 371726 від 5.12.2011 року, мотивуючи свої вимоги тим, що нею 5.12.2011 року було укладено зазначену угоду з відповідачем з метою придбання автомобіля марки «ZAZ SENS» вартістю 61 120, 00 грн., на виконання умов цієї угоди він сплатив 59 493,22 грн. товариству з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», однак автомобіля не отримала; вважає, що при укладені угоди ТОВ «Авто Просто» умисно ввів її в оману щодо умов отримання автомобіля і обставин, які мають істотне значення: а сааме в угоді не встановлено строк, після якого угода припиняє дію та строку отримання учасником автомобіля, встановлюється обовязок споживача виконати всі зобовязання, навіть якщо виконавець не виконає своїх, умовами угоди передбачено надання відповідачу можливості збільшувати ціну автомобіля без надання права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення угоди, крім того, відповідач застосовує підміну понять «ціна автомобіля» та «поточна ціна автомобіля, отже, вважає, що в діях ТОВ «Авто Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману, так як виплати ним грошових коштів не створюють для відповідача будь-яких обов'язків, що суперечить вимогам ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману, зокрема, шляхом утворення або сприяння розвитку пірамідальних схем; частиною 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. На обґрунтування подання позову до суду без пропуску строку позовної давності позивачка зазначила, що їй стало відомо про порушення її прав та здійсненні відповідачем нечесної підприємницької практики 28.08.2015 року, коли нею було подано відповідачу заяву про розірвання угоди від 5.12.2011 року № 371726. Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення проти позову, в якому просив справу розглянути у його відсутність, у задоволенні позову відмовити через пропущення позивачкою строків позовної давності щодо звернення до суду, оскільки з умовами оспорюваної угоди вона була знайома в момент її підписання, а саме 5.12.2011 року, а до суду звернулася лише в лютому 2017 року, тобто через 6,5 років після її підписання. З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовільнити частково з таких міркувань. Встановлено, що 5.12.2011 року укладено між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» угоду № 371726 про надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, згідно додатку №1 до укладеної між сторонами угоди поточна ціна автомобіля «ZAZ SENS» станом на 5.12.2011р (тобто на день укладення договору) була визначена рівною 61 120, 00 грн., позивачка вважала, що ціна автомобіля і поточна ціна автомобіля це є тотожні поняття, вона не отримала чіткої та правдивої інформації про те, що поняття «поточна ціна автомобіля», яке застосовується в додатку №1 спірної угоди, не є визначеною в угоді ціною автомобіля, а є критерієм до розрахунку розміру складових поточних внесків, а саме чистих внесків і має тенденцію до збільшення; якщо б відповідачем була визначена інша, більш висока реальна поточна ціна автомобіля визначеної позивачем марки, то [PERSON] таку угоду не укладала би, крім того, позивачу не було відомо про те, що предметом договору був не автомобіль«ZAZ SENS», а саме надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах, а позивачем угода укладалася саме для придбання автомобіля з прив'язкою до поточної ціни, рівної 61 120, 00 грн., визначеної в угоді. Подальші односторонні зміни відповідачем розмірів платежів, які мав здійснювати позивач у прив'язці вже до більш високих цін на автомобіль, створює для нього завідомо невигідні умови, що не відповідає його намірам придбати автомобіль по обумовленій раніше ціні. За таких обставин підлягає застосуванню ч.1 п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до даної норми забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що, зокрема, вводить споживача в оману. Згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Недійсність такого правочину встановлена законом. Тобто, відповідно до положень ч.2 ст.215 ЦК України у даному випадку має місце нікчемний правочин і додаткове визнання його недійсним судом не вимагається Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки, спірний правочин є недійсним з моменту його укладання, то у задоволенні вимог про визнання його недійсним слід відмовити через їх безпідставність. На виконання умов вказаного нікчемного правочину позивачка сплатила відповідачу 59 493 грн. 22 коп., однак автомобіль не отримала, у своїх запереченнях відповідач розрахунок позивача не спростував, тому вказана сума має бути стягнута з відповідача. У застосуванні до вимог позову строку позовної давності тривалістю три роки відповідно до вимог ст. 257 ЦК України за заявою представника відповідача слід відмовити, оскільки зазначений строк необхідно обислювати з дня звернення до відповідача із заявою про розірвання оспорюваної угоди 29.07.2015 року, як дня, коли позивачка дізналася про порушення її прав та здійсненні відповідачем нечесної підприємницької практики. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved