Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

20.09.2018 року [PERSON] (проживає: [INFO]) звернулася із позовною заявою до [PERSON] (проживає: [INFO]) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з моменту реєстрації шлюбу сторони проживали разом спокійно лише пять місяців після чого неодноразово припиняли подружні відношення з причини відсутності у відповідача розуміння поняття сімя та відносин подружжя. З 01 вересня 2018 року шлюбні відношення сторін остаточно припинилися та не відновлювалися. на протязі останніх 10 років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач не має наміру зберігати шлюбні відносини та бажає розірвати шлюб, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 495, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 149229. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте спільне життя сторін не склалося, між сторонами постійно погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Протягом тривалого часу сторони не ведуть спільного господарства та не вирішують існуючі побутові проблеми. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Нормами ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову 704,80 грн. За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved