Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

20.09.2018 [PERSON] предявила до суду позов до [PERSON] про збільшення розміру щомісячного стягнення аліментів на користь неповнолітнього сина [PERSON] з відповідача [PERSON] до твердої грошової суми, яка складає 1944,00 грн, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, просить стягнути з відповідача 2523,15 грн в якості індексації зі сплати аліментів за період з червня 2016 року до серпня 2018 року, а також половину суми витрат на придбання ліків та інших медичних пристосувань для лікування сина в якості додаткових витрат на дитину, які зумовлені хворобою дитини, що становить 1552,77 грн. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.03.2008. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2009 присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 05.01.2009 і до досягнення ним повноліття. Стверджує, що грошова сума, встановлена рішенням суду, не покриває витрат, які вона несе на утримання та гармонійний всебічний розвиток дитини. Як на підставу позову у частині зміни призначеного судом розміру аліментів покликається на суттєві зміни у матеріальному стані відповідача (набуття права власності на земельну ділянку та 2/3 квартири по вул. Зубрівська, 25а/80 у м. Львові). Окрім того зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилось законодавство і збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відтак, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини просить збільшити розмір аліментів до твердої грошової суми у розмірі 1\~944,00 грн, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину. Вважає, що встановлений рішенням суду розмір аліментів у твердій сумі, з урахуванням положень Закону України № 1368-VIII від 17.05.2016, з 12.06.2016 став обєктом індексації, а тому, зважаючи на постійний ріст споживчих цін, підлягає індексації. За обрахунками позивача, з червня 2016 року до серпня 2018 року розмір індексації аліментів становить 2\~523,15 грн, які [PERSON] просить стягнути з відповідача у примусовому порядку. Також стверджує, що за період з грудня 2017 року до вересня 2018 року понесла значні витрати на лікування сина, а тому в силу положень ст. 185 СК просить стягнути з відповідача половину суми цих витрат, в якості додаткових витрат на дитину, що викликані її хворобою, у розмірі 1552,77 грн. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) ця справа є малозначною, а відтак відповідно до ст. 274 ЦПК України підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Окрім вищенаведеного, додатково пояснила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі, а витрати, які він несе на утримання дитини, не є систематичними. Зазначила, що інших осіб на його утриманні немає. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. У судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що усвідомлює свій обовязок щодо утримання дитини, не заперечує щодо збільшення розміру аліментів, однак вважає, що розмір аліментів, який визначений позивачем є завищеним. Просить суд врахувати його матеріальне становище, на підтвердження чого долучив довідку про доходи. Погоджується сплачувати аліменти на користь позивача на неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн щомісячно, оскільки сплачувати аліменти у більшій сумі, зважаючи на невеликий розмір своїх доходів, не має змоги. Просить суд врахувати те, що крім виконання свого обовязку щодо сплати аліментів, постійно несе витрати на утримання [PERSON], придбаває для нього речі, оплачує навчання сина з репетиторами, за власні кошти їздив відпочивати з ним у Діснейленд. Стосовно позовної вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина заперечив, оскільки вважає, що позивач поніс витрати на придбання лікарських засобів на своє лікування, а не лікування [PERSON], стверджуючи при цьому, що якщо б син насправді хворів наприкінці серпня, вони б не поїхали у Париж на початку вересня поточного року. Щодо вимоги про стягнення індексації аліментів заперечує, оскільки вважає її необґрунтованою. Таким чином просить відмовити у задоволенні цих частин позову. Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено,\~що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 280598, виданим 12.10.2010 Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1131, а відтак згідно приписів Сімейного кодексу України зобов'язані утримувати сина до досягнення ним повноліття. Як вбачається з рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13.03.2008 у справі № 1263 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З моменту розлучення і до сьогодні син проживає разом з матірю, що не оспорюється відповідачем. Згідно з рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2009 у справі № 2-506/2009 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 350,00 грн щомісячно, починаючи з 05.01.2009 і до досягнення ним повноліття. Позивач, покликаючись на суттєві зміни у матеріальному стані відповідача, зміну розміру прожиткового мінімуму та закріплений у ст. 182 СК України рекомендований розмір аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить збільшити розмір аліментів визначений судом, оскільки такий є меншим, ніж встановлений чинним законодавством. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобовязаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охоронну дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Підстави визначення розміру аліментів у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 184 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Ст.\~192\~СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст.\~181,\~192\~СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. З наведених законодавчих приписів та матеріалів судової практики вбачається, що у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як на підставу вимоги про зміну розміру аліментів позивач покликається на суттєві зміни матеріального стану відповідача. Згідно зі ст.\~ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0523 га, кадастровий номер 4623686600:04:000:4107, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, с/рада Солонківська, садівниче товариство «Пегас», земельна ділянка 43. Земельна ділянка передана безоплатно у власність відповідача для колективного садівництва на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 13-5664//16-17-СГ, виданий 11.09.2017. Окрім того, на праві спільної часткової власності платнику аліментів належить 2/3 квартири 80 у буд. 25а на вул. Зубрівській у м. Львові, яка набута на підставі свідоцтва про право на спадщину №\~1-255 від 09.04.2012. Ці факти стверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137839146 від 14.09.2018. З урахуванням того, що зазначене майно не придбавалося відповідачем за власний рахунок, а було набуто ним у власність на безоплатних засадах, суд вважає, що ці обставини не можуть беззаперечно вказувати на суттєві покращення у матеріальному стані платника аліментів, як на цьому наголошує позивач у позовній заяві, оскільки вони не свідчать про його фінансову спроможність. Проте сам по собі цей факт не має визначального значення для вирішення спору та не впливає на обов'язок батька щодо утримання дитини. Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітнього сина. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи, інших осіб на його утриманні немає. Окрім цього, відповідач цю позовну вимогу визнав частково. Однак при цьому суд враховує також і ту обставину, що відповідач, окрім сплати аліментів, бере участь в утриманні та забезпеченні розумового та духовного розвитку сина, зокрема оплачує послуги репетиторів, організовує відпочинок за кордоном, дає гроші на щоденні витрати. Ці обставини не заперечувалися позивачем, хоча вона й стверджувала, що розмір понесених відповідачем витрат є незначним. Відтак, в силу приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України вказані обставини вважаються встановленими та не підлягають доказуванню. Тому позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів суд вважає підставною. Разом з тим, розмір аліментів, обрахований позивачем до стягнення суд вважає завищеним, оскільки обовязок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов'язань полягає не в покладенні обов'язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 зазначеної норми регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема ч. 2 ст. 182 СК викладено в новій редакції: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів». З правової позиції Верховного Суду, закріпленої у Постанові від 03.05.2018 по справі №\~581/638/17-ц, вбачається, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. До таких підстав суд касаційної інстанції відносить прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоровя сторін та їхньої неповнолітньої дитини, матеріального становища сторін, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, відсутності у відповідача на утриманні інших осіб, тієї обставини, що обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив мінімальний гарантований та рекомендований розміри аліментів на рівні 50/100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня становить 1944 грн. З урахуванням того, що з моменту ухвалення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2009 у справі № 2-506/2009 р. розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, зважаючи на ту обставину, що встановлений цим рішенням розмір аліментів є значно меншим за 50 % розміру прожиткового мінімуму, а тому суд дійшов переконання, присуджений розмір аліментів не може задовольнити мінімальні потреби дитини. З урахуванням викладеного, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов переконання, що позовну вимогу про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі слід задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] до суми 1000 (одна тисяча) грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становитиме більш, ніж половину суми необхідної для забезпечення першочергових потреб неповнолітнього сина сторін (більш, ніж половина прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку). Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін. Разом з тим, згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів у новому розмірі відбуватиметься після набрання рішенням суду законної сили. При вирішенні позову в частині стягнення суми індексації аліментів, суд враховує такі обставини. Судом установлено, що у рішенні Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2009 по справі №2-506/2009р. не передбачено право на нарахування індексації. За весь період сплати аліментів їх індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не проводилась. Відповідно дост.\~184\~СК України розмір аліментів визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аналогічне право на індексацію аліментів передбачалось цією нормою у редакції, чинній на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів. Спеціальним законом, який визначає механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». 17.05.2016 прийнято Закон України № 1368-VIIІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», яким ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» доповнено новим абзацом, згідно якого до обєктів індексації включено розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що Закон України № 1368-VII набув чинності 12.06.2016, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, може бути проіндексований, починаючи з червня 2016 року. Позивач надала розрахунок індексації аліментів, починаючи з червня 2016 року. За її обрахунками, розмір індексації за період з червня 2016 по серпень 2018 становить 2523,15 грн. Вирішуючи питання про розмір суми індексації, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок такої індексації аліментів не відповідає вимогам закону. Оскільки стягнуті за рішенням суду у твердій грошовій сумі аліменти з часу їх присудження не індексувалися, суд дійшов висновок, що право позивача на індексацію аліментів підлягає захисту. Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», з якої вбачається, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Подальша індексація споживчих цін для індексації грошових доходів населення починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 17.07.2003\~№1078 (надалі Порядок), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає. Отже, індексації підлягає лише частина аліментів, яка дорівнює прожитковому мінімуму у випадку, якщо індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Оскільки у справі, яка розглядається, розмір призначених рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2009 аліментів є меншим прожиткового мінімуму для працездатних осіб, індексації підлягає вся призначена судом сума аліментів. Поріг індексації визначено у ст.\~4\~спеціального Закону та встановлено на рівні 103 відсотка. Відповідно до п. 4 Порядку сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Разом з тим, згідно з п. 104 Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. При цьому розмір аліментів разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів. Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17.05.2016 №\~1368-VIII. Тобто у правовідносинах щодо стягнення аліментів, визначених у твердій грошовій сумі і призначених до червня 2016, індекс споживчих цін для визначення порогу індексації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін починаючи з червня 2016, допоки індекс споживчих цін не перевищить поріг індексації. Оскільки в поточному місяці публікується індекс інфляції за попередній місяць, після перевищення порогу індексації, обчисленого шляхом множення місячних індексів споживчих цін, безпосереднє підвищення грошових доходів відбувається з першого числа місяця, який настає за місяцем, в якому опубліковано індекс споживчих цін. У справі, яка розглядається, індекс споживчих цін обрахований судом шляхом множення місячних індексів споживчих цін, починаючи з червня 2016, перевищив поріг індексації (103%) у жовтні 2016 та становив 4,2 %. Оскільки дані за жовтень 2016 опубліковані у листопаді 2016, вперше підвищення аліментів слід проводити з грудня 2016. Починаючи з листопада 2016, шляхом множення місячних індексів споживчих цін, наступне перевищення порогу індексації відбулось у січні 2017. Дані за січень 2017 опубліковані у лютому 2017, тому наступне підвищення відбувається в березні 2017. Загалом, за період з грудня 2016 до лютого 2017 індекс споживчих цін становить 4,2 %, а за період 06.2016-03.2017., з врахуванням 4,2 %, індекс споживчих цін становитиме 8,2 %, тому з березня по травень 2017 аліменти підлягають індексації виходячи з індексу 8,2 %. Аналогічним способом визначаються коефіцієнти інфляції та пороги індексації на наступні спірні періоди, до серпня 2018 включно. Відтак здійснений судом розрахунок індексації аліментів за період з червня 2016 року по серпень 2018 рокує таким: - за 06.2016\~базовий місяць, тобто індексація відсутня; - за період з 07.2016 до 11.2016 - 0%, тобто індексація відсутня; - за період з 12.2016 до 02.2017 - 4,2%, тобто індексація складає 44,10 грн (350 грн* 4,2% = 14,7 грн * 3 місяці); - за період з 03.2017 до 05.2017 - 8,2%, тобто індексація складає 86,10 грн (350 грн.* 8,2% = 28,7 грн * 3 місяці); - за період з 06.2017 до 08.2017 - 12,2%, тобто індексація складає 128,10 грн (350 грн.* 12,2% =42,7 грн * 3 місяці); - за період з 09.2017 до 11.2017 - 15,7%, тобто індексація складає 164,85 грн (350 грн.* 15,7% =54,95 грн * 3 місяці); - за період з 12.2017 по 02.2018 - 19,3%, тобто індексація складає 202,65 грн (350 грн.* 19,3% = 67,55 грн * 3 місяці); - за період з 12.2017 по 02.2018 - 23,4%, тобто індексація складає 491,40 грн (350 грн.* 23,4% = 67,55 грн * 6 місяців). Проведений позивачем розрахунок індексації аліментів за спірний період, який наведено в позовній заяві не відповідає згаданим вище вимогам, у звязку з чим така вимога підлягає задоволенню лише частково в розмірі 1\~117,20 грн. З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання про визнання індексації аліментів відповідно до закону, а тому, зважаючи на проведений судом розрахунок, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму індексації аліментів за період з червня 2016 року по серпень 2018 року в розмірі 1\~117,20 грн. Щодо вирішення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Позивач просить стягнути з відповідача половину суми витрат, понесених позивачем на придбання ліків та інших медичних пристосувань для лікування сина в якості додаткових витрат на дитину, зумовлених хворобою дитини, що становить 1 552,77 грн. Судом встановлено, у жовтні-листопаді 2017 року [PERSON] діагностували міопію слабого ступеню обох очей, що стверджується консультативними висновками офтальмолога від 24.10.2017 та 09.11.2017. За приписами лікаря позивач замовила і придбала для сина окуляри для корекції зору вартістю 1\~284,00 грн, що підтверджується фіскальними касовими чеками оптики. Згідно довідок комунального некомерційного підприємства «4-а міська поліклініка м. Львова» від 06.09.2018 та 18.09.2018 [PERSON] переніс ряд захворювань. На придбання лікарських засобів на лікування сина позивач, за її твердженням, понесла витрати у розмірі 1821,54 грн. Суд критично оцінює надані позивачем фіскальні касові чеки на підтвердження понесення витрат на лікування дитини. Як вбачається з медичних довідок, [PERSON] хворів протягом періодів з 15.08.2018 по 30.08.2018 та з 10.09.2018 по 18.09.2018, а чеки датовані останніми днями хвороби (27, 28, 30 серпня придбано ліки на загальну суму 1496, 06 грн та 17, 18 вересня вартістю 190,08 грн). Суд відхиляє доводи відповідача, який заперечив факт хвороби, покликаючись на перебування з сином на відпочинку на початку вересня 2018, та понесення позивачем витрат на лікування сина, оскільки ці обставин не підтвердженні належними та допустимими доказами. Окрім того, судом встановлено, що відповідач несе додаткові витрати, оплачуючи послуги репетиторів. Згідно із ч. 1 ст.\~185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017, згідно з якою розяснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч. 2 ст.\~185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На переконання суду, вимога про стягнення додаткових витрат у частині стягнення витрат на придбання лікарських засобів є недоведеною, оскільки витрати на лікування малолітнього, про які йдеться в мотивах позову, не можуть вважатись додатковими, так як не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, що в свою чергу зумовлюється виключно виникненням особливих обставин. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, суд дійшов переконання, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина підлягає частковому задоволенню шляхом присудження до відшкодування [PERSON] на користь [PERSON] половини суми витрат, понесених позивачем на придбання окулярів для корекції зору в розмірі 642, 00 грн. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд установив, що мало місце невизнання відповідачем прав позивача на утримання та забезпечення гармонійного розвитку дитини, за захистом яких вона звернулася до суду, оскільки наявні достатні правові підстави для зміни розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та індексації аліментів. Крім цього, суд вважає, що у зв'язку із зміною розміру аліментів необхідно припинити стягнення на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2009 у цивільній справі № 2-506/2009р. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням того, що позов задоволено частково, а позивач при поданні цього позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 141, 180-182, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial