Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

20 березня 2013 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи свій позов тим, що вона з 04.04.2002 року працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. Наказом №4-к від 11.01.2013 року їй винесено догану за те, що вона самовільно, без дозволу керівництва, представляла інтереси підприємства в ДПІ міста Полтави при розгляді заперечень на акт ДПІ про порушення підприємством податкового законодавства. Вважає, що при притягненні її до дисциплінарної відповідальності порушені вимоги КЗпП України, бо вона не порушувала трудової та виробничої дисципліни. Просила визнати вказаний наказ неправомірним та скасувати його. 05.04.2013 року позивач звернулась до суду з позовом про поновлення її на роботі. Посилалась на те, що наказом №15-к від 14.03.2013 року вона була звільнена з роботи з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для її звільнення були наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 11.01.2013 року та подання прокурора Київського району м.Полтави про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Оскільки вона не порушувала трудової та виробничої дисципліни її звільнення, як захід застосування до неї дисциплінарного стягнення, є незаконним. Просила суд визнати наказ №4-к від 11.01.2013 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності неправомірним та скасувати його, скасувати наказ №15-к від 14.03.2013 року про звільнення її з роботи, поновити її на посаді головного бухгалтера. Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу підтримав в повному обсязі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» Дубовик В.А. з позовом в цій частині погодився частково. Вважає, що відповідач заборгував [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2 951грн. 53 коп. Т.в.о. директора ТОВ «Мостоконструкція» [PERSON] в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності т.в.о. директора ТОВ «Мостоконструкція» [PERSON]. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» Дубовик В.А., допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» на посаді головного бухгалтера з 04 квітня 2002 року. Наказом №4-к від 01.06.2004 року [PERSON] прийнята на роботу сумісником з 4-х годинним робочим днем на посаду головного бухгалтера з 01.06.2004 року з окладом згідно штатного розкладу та оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Наказом №4-к від 11.01.2013 року [PERSON] була притягнута до дисциплінарної відповідальності та до неї застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани. З цих підстав позивач була звільнена з посади головного бухгалтера наказом №15-к від 14.03.2013 року. Не погодившись з даними наказами позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 27.06.2013 року (а.с.164-167, том №1) позов [PERSON] було задоволено. Визнано накази №4-к від 11.01.2013 року про оголошення догани [PERSON], №15-к від 14.03.2013 року про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера з 14.03.2013 року з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України незаконними та скасовано їх. Поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера ТОВ «Мостоконструкція» з 14 березня 2013 року. Стягнуто з ТОВ «Мостоконструкція» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.03.2013 року по 27 червня 2013 року в розмірі 8 101 грн. 54 коп., 1 500 грн. моральної шкоди, а всього 9 601 грн. 54 коп. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2013 року (а.с.213-217, том №1) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» відхилено. Рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.06.2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 року (а.с.40-43, том №2) касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.06.2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2013 року скасовано в частині стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині оскаржувані судові рішення залишені без змін. В судовому засіданні встановлено, що розраховуючи суму, яка підлягає стягненню на користь позивачки за час вимушеного прогулу, суд в рішенні Київського районного суду м.Полтави від 27.06.2013 року виходив з того, що розмір середнього заробітку [PERSON] за останні два місяці перед звільненням становив: у січні 2013 року - 2 275 грн. та у лютому 2013 року - 2 275 грн. Але в судовому засіданні судом дослідженні наступні докази. Наказом №1 від 04.04.2002 року призначено з 04 квітня 2002 року головним бухгалтером товариства з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» [PERSON] з правом підпису фінансово-господарських документів (а.с.6, том №1). Наказом №4-к від 01.06.2004 року [PERSON] прийнято на роботу сумісником з 4-х годинним робочим днем на посаду головного бухгалтера з 01.06.2004 року з окладом згідно штатного розкладу та оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу (а.с.83-86, том №1). Відповідно до Штатного розкладу ТОВ «Мостоконструкція» з 01 січня 2011 року (а.с.69, том №2) посадовий оклад головного бухгалтера складає 2 275 грн. Відповідно до Таблиці №6. Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованої особи за січень, лютий 2013року (а.с.83, 84 том №2), наданої ТОВ «Мостоконструкція» в Пенсійний фонд України [PERSON] нарахована заробітна плата в сумі 1 137 грн. 50 коп. Дана Таблиця №6 підписана керівником ТОВ «Мостоконструкція» [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] Згідно розрахункових листів, які додані до матеріалів справи (а.с.155-161, том №1) Товариством з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» оклад [PERSON] за січень, лютий 2013 року складав 1 137 грн. 50 коп. Відповідно до Табелів обліку робочого часу за січень, лютий 2013 року (а.с.181-182, том №1) [PERSON] працювала по 4 години щодня з окладом 2 275 грн. Крім того, в Особовій картці №1 на працівника ТОВ «Мостоконструкція» зазначено, що позивач працювала в товаристві головним бухгалтером сумісником відповідно до наказу №4-к від 01.06.2004 року (а.с.186, том №1). Згідно Особової картки працівника №2 ТОВ «Мостоконструкція» [PERSON] по товариству значиться як сумісник на підставі наказу №4-к від 01.06.2004 року (а.с.187, том №1). Таким чином, матеріалами справи досить повно доводиться, що з 01.06.2004 року [PERSON] працювала головним бухгалтером в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» за сумісництвом. Трудова книжка згідно довідки ТОВ «Мостоконструкція» №27 від 04.03.2013 року (а.с.137, том №1) [PERSON] підприємству не надавалась і на підприємстві відсутня. Суд оцінює критично пояснення позивача [PERSON] проте, що вона працювала в ТОВ «Мостоконструкція» головним бухгалтером на повну ставку, про наказ №4-к від 01.06.2004 року їй не було відомо та вона отримувала заробітну плату в сумі 2 275 грн., оскільки дані твердження позивача суперечать зібраним по справі доказам. Інших доказів відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України щодо того, що позивач працювала головним бухгалтером в ТОВ «Мостоконструкція» повний робочий день [PERSON] та її представник [PERSON] не надали. Навпаки з матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо проте, що вона працює в ТОВ «Мостоконструкція» головним бухгалтером за сумісництвом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.03.2013 року по 27.06.2013 року з урахуванням виплаченої суми 932 грн. 07 коп. у розмірі 3 229 грн. 44 коп. Періодом вимушеного прогулу є період з 15 березня 2013 року (наступний день після звільнення) по 27 червня 2013 року, тобто 3 місяці 9 днів. Розмір середнього заробітку судом вираховується за розрахунком, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати». Середньоденний заробіток - заробітна плата за два повні місяці роботи 1 137 грн. 50 коп.(січень 2013 року) + 1 137 грн. 50 коп. (лютий 2013 року) = 2 275 грн., який необхідно поділити на 41 робочий день = 55 грн. 48 коп. Розмір середньомісячної заробітної плати - середньоденна заробітна плата 55 грн. 48 коп. х 22 дні = 1 220 грн. 73 коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу 4 161 грн. 51 коп. Враховуючи, що підприємство виплатило позивачу заробітну плату за березень 2013 року в сумі 932 грн. 07 коп. Остаточна сума до виплати позивачу підлягає в розмірі 3 229 грн. 44 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial