Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

19 лютого 2020 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що він є власником вказаного будинку. Даний будинок позивач отримав у спадок. На момент набуття позивачем права власності на спірний будинок відповідач вже був зареєстрований у ньому, але як до цього, так і весь час після фактично не проживає, відсутні також у будинку будь-які його речі. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності, позивач звернувся до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, його представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 22 липня 2020 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач є власником будинку [ADDRESS] та набув право власності на це житло в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] свого брата, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності зареєстровано за позивачем 25.06.2019р. /а.с. 4-6/. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 17.02.2020р. /а.с. 7/ та будинковою книгою /а.с. 9-11/ у будинку [ADDRESS] зареєстрований також [PERSON] . З акту від 17.02.2020р., складеного головою квартального комітету № 8 Шосткинської міської ради та підписаного сусідами позивача, вбачається, що відповідач по справі не проживає у будинку [ADDRESS] /а.с. 8/. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). В даному випадку, відповідач був зареєстрований у спірному будинку за згоди попереднього власника, членом сім`ї якого він був, та його право користування цим житлом є сервітутним. Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У справі судом встановлено, що відповідач спільно з позивачем (новим власником будинку) ніколи не проживав, спільним побутом не був пов`язаний; був зареєстрований у спірному житлі за згоди попереднього власника. Із переходом права власності до нового власника - позивача, відповідач втратив право користування цим житлом, оскільки воно є похідним від прав власника, членом сім`ї якого він був, а його реєстрація обмежує право власності нового власника, зокрема, користування і розпорядження своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Вказана позиція суду відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у постанові від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Разим з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн 80 к. На підставі викладеного,

Outcome: approved