Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

21 жовтня 2014 року до Приморського районного суду міста Одеси звернувся заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради з уточненою позовною заявою до [PERSON], Приморської районної адміністрації Одеської міської про скасування розпорядження, визнання договору найму недійсним, скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с. 4-5). В процесі розгляду справи прокуратура неодноразово уточнювала позовні вимоги та 21 жовтня 2015 року в останнє заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся з уточненою позовною заявою до [PERSON], Приморської районної адміністрації Одеської міської, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування розпорядження, визнання договору найму недійсним, скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с. 73-77). Позивач просить: Скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 614 від 11.10.2012 року про укладання договору найму житлового приміщення з [PERSON] на квартиру № 10 житловою площею 43,10 кв.м., загальною площею 67,85 кв.м. у будинку № 40-а по вул.\~Розкидайлівській в місті Одесі; Визнати недійсним договір найму від 15.10.2012 року квартири № 10, що розташована в будинку №40-а по вул. Розкидайлівській в м. Одесі, загальною площею 67,85 кв.м., укладений між [PERSON] та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради; Скасувати розпорядження департаменту міського господарства Одеської міської ради від 12.09.2013 року за № 219792 на підставі якого видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON]; Скасувати свідоцтво №8-24233 від 12.09.2013 року про право власності [PERSON] на квартиру №10, що розташована в будинку №40-а по вул. Розкидайлівській в м. Одесі; Витребувати нерухоме майно квартиру №10, що розташована в будинку № 40-а по вул.\~Розкидайлівській в місті Одесі, з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради. Мотивують вимоги тим, що за [PERSON] рішенням суду визнано право користування квартирою № 10 по вулиці Розкидайлівській, 40-а в місті Одесі. На підставі розпорядження № 614 від 11.10.2012 року [PERSON] отримала право на укладання договору найму на квартиру. Зазначене Рішення суду скасовано та ухвалою Приморського районного суду м.\~Одеси від 15.05.2014 року позов залишено без розгляду. Таким чином, набувач [PERSON] неправомірно набула право власності на спірний обєкт на підставі рішення суду, яке скасовано. Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник прокуратури та Одеської міської ради звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги. Відповідачі про причини неявки суд не повідомили. Заперечення проти позовних вимог не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2012 року за [PERSON] визнано право користування квартирою № 10 по вулиці Розкидайлівській, 40-а в місті Одесі, зобовязано Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти договір найму. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради 11.10.2012 року видано розпорядження № 614 про укладання договору найму житлового приміщення з [PERSON] на квартиру №10 житловою площею 43,10 кв.м., загальною площею 67,85 кв.м. у будинку № 40-а по вул.\~Розкидайлівській в місті Одесі. 15.10.2012 року між [PERSON] та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради укладений договір найму квартири № 10, що розташована в будинку №40-а по вул. Розкидайлівській в м. Одесі. Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 12.09.2013 року винесено розпорядження за № 219792 на підставі якого видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] загальною площею 66,90 кв.м.. Прокуратурою Приморського району 07.11.2013 року внесено заяву про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2012 року. Ухвалою Приморського районного суду м.\~Одеси заява заступника прокурора Приморського району м. Одеси про перегляд судового рішення задоволена, рішення суду від 10.09.2012 року скасоване. Ухвалою Приморського районного суду м.\~Одеси від 15.05.2014 року позов [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання належним користувачем житлового приміщення, визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання вчинити певні дії залишений без розгляду. В ході розгляду зазначеної справи встановлено, що [PERSON] не отримувала ордер на спірне житлове приміщення, що не дає права на укладання договору найму. Крім того, [PERSON] з 23.12.2003 року має у власності інше нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Статтями 31, 34, 36, 38 ЖК України регламентує порядок та підстави обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Статтею 9 ЖК України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду чи в будинках житлово будівельних кооперативів. Порядок одержання громадянами житла встановлений ст.\~58 ЖК України, якою передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частиною другою ст.\~61 ЖК України передбачено, що договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Проте, на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №\~614 від 11.10.2012 року останньою 15.10.2012 року укладено з [PERSON] договір найму житлового приміщення на квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір був укладений на підставі судового рішення від 10.09.2012 року яке в подальшому скасоване ухвалою суду. Таким чином, спірне майно вибуло з власності Одеської міської ради поза його волею і всупереч діючого законодавства, що підтверджується відсутність будь-яких погоджень з боку позивача. Враховуючи, що згідно п. 3 ч.1 ст.346 ЦК України підстави набуття права власності [PERSON] на зазначено нерухоме майно припинено 15.05.2014 року, оскільки судове рішення від 10.09.2012 року скасоване. У відповідності до ст.\~387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, квартира [ADDRESS] є комунальною власністю, що належить територіальній громаді міста в особі Одеської міської ради, вибула із володіння власник без згоди уповноваженої особи. Таким чином, є недійсним договір найму від 15.10.2012 року квартири № 10, що розташована в будинку №40-а по вул. Розкидайлівській в м. Одесі, площею 67,85 кв.м., укладений між [PERSON] та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради. Отже, розпорядження та свідоцтво про власності, щодо передачі у власність [PERSON] квартири [ADDRESS], підлягають скасуванню, оскільки були видані на підставі судового рішення, яке на теперішній час скасоване. З урахуванням викладеного підлягає витребуванню нерухоме майно квартира № 10, що розташована в будинку № 40-а по вул.\~Розкидайлівській в місті Одесі, з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~41 Конституції України, ст.\~321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст.\~319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч.\~1 ст.\~203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно п.\~1. ст.\~215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.\~3 ст.\~215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин). Відповідно до ст.\~216 ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований, в звязку чим, вважає за необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved