Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 4 січня 2018 року приблизно о 17 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», номерний знак [NUMBER] , рухався по вул. Київський шлях в м.Бориспіль. Під`їжджаючи до неврегульованого пішохідного переходу, що розташовується напроти будинку № [NUMBER] вказаної вулиці, відповідач в порушення пп.«б» п.2.3, п.12.2 та п.18.4 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зменшив швидкість руху, не переконався у тому, що на пішохідному переході не було пішоходів, та допустив наїзд на [PERSON] , яка рухалась по пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої сідниці та правого стегна, перелому латерального виростку лівої великогомілкової кістки, відриву латеральної колатеральної зв`язки та часткового пошкодження медіальної зв`язки лівого колінного суглобу. В період часу з 4 січня 2018 року до 31 травня 2018 року [PERSON] перебувала в стані непрацездатності. Розмір втраченого нею заробітку склав 29867 гривень 55 копійок. Для того, щоб дістатись до медичних закладів, позивач витратив грошові кошти в розмірі 3500 гривень на оплату транспортних послуг. З метою повного відновлення здоров`я [PERSON] рекомендовано санаторно-курортне лікування, мінімальна вартість якого становить 19488 гривень. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений також одяг позивача. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв`язку з пошкодженням її одягу, склав 8815 гривень. Крім того, позивач витратив грошові кошти в розмірі 5000 гривень на оплату професійної правничої допомоги. Ці обставини свідчать про те, що загальний розмір матеріальної шкоди становить 66611 гривень 33 копійки. У зв`язку з ушкодженням здоров`я та тривалим лікуванням [PERSON] зазнала душевні переживання. У такий спосіб їй заподіяна моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 90000 гривень. 1.2. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідаль-ність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування». Однак відповідачі відмовляються добровільно відшкодовувати заподіяну шкоду. Тому [PERSON] просить суд стягнути з ПрАТ «Просто-страхування» матеріальну шкоду в розмірі 66611 гривень 33 копійок та моральну шкоду в розмірі 3330 гривень 55 копійок, а з [PERSON] лише моральну шкоду в розмірі 86669 гривень 45 копійок. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 2.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що цивільно-правова відповідальність його довірителя була застрахована в ПрАТ «Просто-страхуван-ня». Ця обставина свідчить про те, що обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду покладається виключно на ПрАТ «Просто-страхування», а не на [PERSON] . Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] була заподіяна моральна шкода. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 2.3. Представник ПрАТ «Просто-страхування» Синюк С.Л. не з`явився у судове засідання та подав відзив (а.с.83-84), в якому він посилається на те, що [PERSON] подала страховій компанії виписку з історії хвороби та копії фіскальних чеків на підтвердження придбання нею медичних препаратів на суму 14900 гривень 44 копійки. Розмір моральної шкоди, що підлягала виплаті позивачу, склав 745 гривень 2 копійки (14900,44 : 100% х 5%). 31 жовтня 2018 року ПрАТ «Просто-страхування» виплатило [PERSON] грошові кошти в розмірі 15645 гривень 46 копійок (14900,44 + 745,02). Тому представник ПрАТ «Просто-страхування» Синюк С.Л. просить суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Зі змісту вироку Бориспільського міськрайонного суду від 16 квітня 2018 року (а.с.39-42) вбачається, що 4 січня 2018 року приблизно о 17 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», номерний знак [NUMBER] , рухався по вул. Київський шлях в м. Бориспіль. Під`їжджаючи до неврегульованого пішохідного переходу, що розташовується напроти будинку № [NUMBER] вказаної вулиці, відповідач в порушення пп.«б» п.2.3, п.12.2 та п.18.4 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зменшив швидкість руху, не переконався у тому, що на пішохідному переході не було пішоходів, та допустив наїзд на [PERSON] , яка рухалась по пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої сідниці та правого стегна, перелому латерального виростку лівої великогомілкової кістки, відриву латеральної колатеральної зв`язки та часткового пошкодження медіальної зв`язки лівого колінного суглобу. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України наведені обставини не потребують доказуванню. 3.2. Зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5863086 від 17 березня 2017 року (а.с.154) вбачається, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну здоров`ю та майну третіх осіб, була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування». Страхова сума (ліміт відповідальності) був визначений в таких розмірах: за шкоду, заподіяну здоров`ю третіх осіб, 200000 гривень; за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, 100000 гривень. 3.3. Спірні правовідносини регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України, а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. 4.1. Відповідно до ч.2 ст.22, ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. Майнова шкода полягає у втратах, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. 4.2. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 4.4. Згідно з ч.1 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. 4.5. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 4.6. Згідно з п.1 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4.7. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 4.8. Згідно із ст.261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. б. норми процесуального права. 4.9. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.10. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовір-ність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.11. Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 4.12. Згідно з ч.1, ч.6 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. В такому випадку у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що 4 січня 2018 року вона перебувала вдома. Їй зателефонувала [PERSON] та повідомила про те, що її збив автомобіль. Коли свідок [PERSON] дісталась до місця дорожньо-транспортної пригоди, вона побачила, що [PERSON] сиділа неподалік від пішохідного переходу та чекала приїзду медичних працівників. Свідок [PERSON] стверджує, що взуття та одяг позивача були пошкоджені. 5.2. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є другом позивача. В січні 2018 року до нього зателефонувала [PERSON] та повідомила про те, що її збив автомобіль. Коли свідок [PERSON] дістався до місця дорожньо-транспортної пригоди, він побачив, що [PERSON] сиділа на бордюрі неподалік від пішохідного переходу та чекала приїзду швидкої допомоги. Свідок [PERSON] також бачив, що взуття та одяг позивача були пошкоджені. 5.3. З висновку товарознавчого дослідження від 6 березня 2018 року (а.с.15) вбачається, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв`язку з пошкодженням її майна, становить 8215 гривень. Зі змісту листа директора ПП «Авто-експрес» №05.03/2020 від 5 березня 2020 року (а.с.162) вбачається, що експерт [PERSON] , який проводив товарознавче дослідження, був ознайомлений з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, передбачену ст.384 КК України. Ця обставина свідчить про те, що висновок товарознавчого дослідження від 6 березня 2018 року складений з дотриманням вимог, передбачених ч.6 ст.106 ЦПК України, та є допустимим доказом. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідачі не подали жодного доказу на спростування достовірності вказаного висновку. Крім того, на проведення товарознавчого дослідження [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 600 гривень. Це підтверджується копією квитанції (а.с.15 зворот). 5.4. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв`язку з пошкодженням її майна, та витрат на проведення товарознавчого дослідження не перевищує страхової суми (ліміту відповідальності), визначеній в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5863086 від 17 березня 2017 року. Ця обставина свідчить про те, що на підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди та витрат на проведення товарознавчого дослідження покладається на ПрАТ «Просто-страхування». В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ПрАТ «Просто-страхування» добровільно виконало вказане грошове зобов`язання. 5.5. З огляду на це суд вважає, що з ПрАТ «Просто-страхування» на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням майна, в розмірі 8215 гривень та витрати на проведення товарознавчого дослідження в розмірі 600 гривень. 5.6. Безумовно, у зв`язку з ушкодженням здоров`я [PERSON] зазнала душевні переживання. Ця обставина свідчить про те, що позивачу була заподіяна моральна шкода. Враховуючи тривалість лікування, а також вимоги розумності та справедливості, є підстави вважати, що розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON] , становить 5000 гривень. 5.7. Зі змісту страхового акту №125923 від 31 жовтня 2018 року (а.с.45, 85) та платіжного доручення №19493 від 31 жовтня 2018 року (а.с.46, 86) вбачається, що ПрАТ «Просто-страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю, в розмірі 15645 гривень 46 копійок. Розмір 5 відсотків вказаної страхової виплати становить 782 гривні 25 копійок (15645,46 : 100% х 5%). Ці обставини свідчать про те, що ПрАТ «Просто-страхування» зобов`язано відшкодувати [PERSON] моральну шкоду в розмірі 782 гривень 25 копійок, а [PERSON] в розмірі 4217 гривень 75 копійок (5000 782,25). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі добровільно відшкодували вказану шкоду. 5.8. З огляду на це суд вважає, що з ПрАТ «Просто-страхування» на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 782 гривень 25 копійок, а з [PERSON] в розмірі 4217 гривень 75 копійок. 6. Доводи та докази сторін, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 6.1. Зі змісту письмового розрахунку, викладеному в позовній заяві (а.с.94), вбачається, що розмір втраченого позивачем заробітку був визначений шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість днів непрацездатності (237,04 х 125 днів). Однак такий спосіб визначення втраченого доходу не ґрунтується на ч.1 ст.1197 ЦК України. Ця обставина свідчить про те, що складений позивачем розрахунок є недопустимим доказом в розумінні ст.78 ЦПК України. Всупереч ч.1 ст.81 цього ж Кодексу [PERSON] та її представник [PERSON] не подали докази на підтвердження розміру заробітної плати за останні 12 місяців, що передували ушкодженню здоров`я, а також ступеня втрати позивачем професійної працездатності. Відсутність вказаних відомостей унеможливлює самостійне визначення розміру заробітку, втраченого [PERSON] в період непрацездатності. Крім того, з копій листків непрацездатності (а.с.11-14) вбачається, що в період непрацездатності позивачу нараховувалась допомога в розмірі 100% заробітної плати. 6.2. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] втраченого заробітку відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого позову в частині цієї вимоги належить відмовити. 6.3. В матеріалах цивільної справи містяться копії довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування №38/3435 (а.с.16 зворот), з якої вбачається, що позивачу було рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторіях-профілакторіях м.Слов`янськ та м. Хмільник. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що позивач витратив грошові кошти в розмірі 19488 гривень на придбання путівки на санаторно-курортне лікування. Роздруківка про вартість оренди двомісної кімнати підвищеної комфортності (а.с.17) не є доказом, що підтверджує вказану обставину. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач витратив грошові кошти в розмірі 3500 гривень на оплату транспортних послуг. 6.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] витрат на санаторно-курортне лікування та оплату транспортних послуг відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог належить відмовити також. 6.5. Достовірність доводу представника ПрАТ «Просто-страхування» [PERSON] з приводу того, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної здоров`ю позивача, становить 14900 гривень 44 копійки, спростовується страховим актом №125923 від 31 жовтня 2018 року (а.с.45, 85), з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного здоров`ю [PERSON] , становить 15645 гривень 46 копійок. Крім того, посилання представника ПрАТ «Просто-страхування» [PERSON] на те, що його довіритель виплатив позивачу моральну шкоду в розмірі 745 гривень 2 копійки, суперечить платіжному дорученню №19493 від 31 жовтня 2018 року (а.с.46, 86), з якого вбачається, що призначенням платежу було відшкодування [PERSON] лише матеріальної шкоди, заподіяної її здоров`ю. Відомості про те, що платіж був призначений також для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 7.2. Згідно з ч.2 ст.141 цього ж Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.3. Встановлено, що [PERSON] та її представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що позивач витратив грошові кошти в розмірі 5000 гривень на оплату професійної правничої допомоги. Тому підстави для відшкодування [PERSON] вказаних судових витрат відсутні.

Outcome: partial