Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

19 червня 2017 року представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту народження 04.10.2016 року у заявника [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. З 26.06.2012 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 04.10.2016 року, знаходячись в ТМВ «Сімя та здоровя» м.Горлівка Донецької області [PERSON] народила сина, про що в пологовому будинку їй видали медичне свідоцтво про народження (дублікат) №99 від 23.05.2017 року. На підставі лікарняного свідоцтва про народження дитини заявник отримала на території непідконтрольній Україні свідоцтво про народження дитини. Однак, у подальшому їй стало відомо, що видане свідоцтво про народження дитини є незаконним та не створює правових наслідків на території України. З цього приводу представник заявника звернувся до Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області з метою отримання свідоцтва про народження дитини українського зразку із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану. Однак, йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту народження дитини. Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження дитини, що буде законним з позиції українського законодавства. Представник заявника надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності заявника, наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила винести на розсуд суду згідно діючого законодавства України. Дослідивши та вивчивши надані матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. З 26.06.2012 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Судом встановлено, що знаходячись в м.Горлівка, 04.10.2016 року в ТМВ «Сімя та здоровя» вона народила сина [PERSON], про що їй видали медичне свідоцтво про народження (дублікат) №99 від 23.05.2017 року (а.с.10), а також їй було видане свідоцтво про народження №021635 від 21.10.2016 року (а.с.11). Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області була надана відмова у проведенні державної реєстрації народження (а.с.15). У відповідності до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Горлівка відноситься до міст у Донецькій області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказані документи (медичне свідоцтво про народження, свідоцтво про народження) відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження її дитини. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч.3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не визначеному законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви.

Outcome: approved