Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) для дитини щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] в них народився син [PERSON]. З 01 лютого 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, а дитина залишилась проживати з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги дитині, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Сторони в судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає та надає згоду на сплату аліментів в розмірі ? частини від всіх видів його доходів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить актовий запис за № 348, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції. Мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис про народження № 8287 від 21 вересня 2012 року, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті одесі Одеського міського управління юстиції. Дитина проживає з матір'ю. Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться син, а батько не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як убачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved