Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

1. Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним окремих пунктів договору, мотивуючи тим, що 25.01.2008р. між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитно-заставний договір №HECFAA00000133, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом; позивач отримав кредит з метою придбання автомобіля, що передбачено п.17.1.3 Договору. В позовній заяві, позивач вказує, що 05.08.2013р. Дніпровським районним судом м.Херсона ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення, з якого позивач дізнався, що станом на 30.07.2012р. заборгованість становить 50947,30доларів США, з яких: 20632,91доларів США - заборгованість за кредитом; 3031,91доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 143,39доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26683,23доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29доларів США - штраф (фіксована частина); 2424,57доларів США - штраф (процентна складова). Позивач зазначає, що банк застосував п.14.2 та п.14.3 договору та нарахував пеню у розмірі 0,15% за кожен день прострочення зобов'язання за кредитом, що становить 54,75% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, порушує його права, як споживача та вважає порушенням діючого законодавства. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, визнавши недійсними пункти 14.2, 14.3 кредитно-заставного договору №HECFAA00000133, укладеного 25.01.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]. 2. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. 2.1. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Зайченко К.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку із закінченням строків позовної давності. 3. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін справі суд встановив: - відповідно до заочного рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 05.08.2013р. позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEСHFAА00000133 від 25.01.2008 року у розмірі 50 947,30 доларів США з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: S320, рік випуску: 1999, тип ТЗ: Седан легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т.з. замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, по свідоцтву про реєстрацію т.з. або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України; зобов'язано [PERSON] передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави: MERCEDES-BENZ, модель: S320, рік випуску: 1999, тип ТЗ: Седан легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; зобов'язано [PERSON] передати ПАТ КБ «Приватбанк» комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(технічний паспорт) від автомобіля MERCEDES-BENZ, модель: S320, рік випуску: 1999, тип ТЗ: Седан легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 3219,00грн. - Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 18.12.2013р., заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 05.08.2013р. змінено в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, зменшено суму з 50947,30 доларів США до 32264,07 доларів США, в решті рішення суду залишено без змін. Приймаючи зазначене рішення суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, про те що оскільки визначений судом розмір заборгованості з пені 24683,23 доларів США перевищує розмір заборгованості з кредиту то розмір пені слід зменшити до суми 6000 доларів США. Зазначене рішення набрало чинності та перебуває на стадії виконання. - п.14.2 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених ст.6.2.2 та 6.2.3 Договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочи; п.14.3 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого ст.6.2.4 Договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочи, що становить 54,75 % від суми неповернення кредиту та/або несплачених процентів за рік. -п.17.1.5 кредитного Договору від 25.01.2008р. передбачає, що датою погашення кредиту є 24.01.20011р. -п. 15.1 кредитного Договору від 25.01.2008р. передбачає, що договір діє до повного виконання Сторонами зобов'язань. - позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 05.11.2013р. 4. У відповідності до Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) до споживчого кредитування застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». У вищезазначеному Рішенні Конституційного Суду України зазначається, що у справі про захист прав споживачів кредитних - послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Відповідно до ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до ч.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійним. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦПК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі заявлених позовних вимог(вирішити незаявлену позовну вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом. 5. Враховуючи вищевказане, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач відкрив позивачу не відновлювальну кредитну лінію на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а відтак особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Оскільки строк виконання зобов'язань визначено п.17.1.5 кредитного Договору від 25.01.2008р. відповідно до якого датою погашення кредиту є 24.01.2011р. - то строк позовної давності спливає 24.01.2014р. Оскільки позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 05.11.2013р. - то твердження відповідача про сплив строку позовної давності є безпідставним та таким, що не ґрунтується на обставинах справи. Оскільки відповідно до оспорюваних пунктів договору встановлено вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (54,75 %) у разі невиконання ним зобов'язань за договором - то суд приходить до висновку, що зазначені умови договору є несправедливими. Оскільки, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійним, суд, не виходячи за межі позову, вважає за необхідне змінити п.п.14.2,14.3 кредитно-заставного договору №HECFAA00000133, укладеного 25.01.2008р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], вказавши «0,1%» замість «0,15%», чим відновити порушені права позивача та не порушити права відповідача. 6.

Outcome: partial