Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

20 квітня 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Черкаської селищної ради Слов'янського району про визнання за ними у порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO] року, права власності в рівних частках на спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,1116 га, що розташована за цією ж адресою та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на вказаний житловий будинок та земельну ділянку на ім'я спадкодавця, так як їх мати після смерті батька, фактично прийняла спадщину, але не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім'я, а в договорі забудови, який є правовстановлювальним документом на житловий будинок, прізвище батька було помилково написано як [PERSON], потім виправлено на правильне [PERSON] і виправлення завірено підписом і печаткою архітектора району, проте, такий документ нотаріусом не приймається. Тому вони звернулися до суду за захистом їх порушеного права і просять встановити за ними в рівних частка ( по 1/2 частині за кожним) на вказаний житловий будинок та на земельну ділянку. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачів - адвокат Фальченко І.В., діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 30.10.2015 року, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити на підставі наданих доказів. Відповідач - представник Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області в судове засідання не з'явився, згідно листа Черкаського селищного голови Падалка С.В., просили справу розглянути без участі селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Договору № 143 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 28 травня 1956 року на підставі рішення № 124 виконавчого комітету Слов'янської районної ради депутатів трудящих від 13 березня 1956 року [PERSON] була надана для забудови земельна ділянка площею 1184 кв.м по [ADDRESS] В названих документах прізвище виправлено з «[PERSON]» на правильне «[PERSON]» та виправлення завірено підписом та печаткою архітектора району. Як зазначено , що цей Договір забудови було зареєстровано в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 22.10.1956 року та право власності за цим договором на домоволодіння [ADDRESS] в цілому зареєстроване за [PERSON] в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 04.02.1971 року , записано в реєстрову книгу під № 2458/14. Крім того, згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Черкаської селищної ради від 15.10.1996 року, [PERSON] передана в приватну власність земельна ділянка площею 0,1184 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Черкаської селищної ради в [ADDRESS]. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 264. ( а.с. 10 ) Таким чином, у [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок і земельну ділянку. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року ( а.с.8 об ) За життя [PERSON] був складений заповіт від 11 липня 2013 року, за яким він на випадок свої смерті розпорядився, що все майно де б воно не будо і з чого б воно не складалося і , взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати за законом і на що він за законом буде мати право, він заповів [PERSON], [INFO]. ( а.с. 9 ) Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом, та вони є батьками позивачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів, копією свідоцтва про шлюб їх батьків та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб [PERSON] і [PERSON], та зміни прізвища позивачки ( а.с. 6-7 ) За правилами ст..1268 ч.3 ЦК України, після смерті [PERSON] спадщина була фактично прийнята його дружиною [PERSON], так як вона постійно проживала разом із спадкодавцем, але вона не отримала свідоцтва про право на спадщину. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. ( а.с. 8) та після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної мідянки, що розташовані в [ADDRESS] Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. У даному випадку після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є її діти - позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], їх частки у спадщині, згідно статті 1267 ЦК України, є рівними, тобто по 1/2 часті вказаного домоволодіння та по 1/2 частці земельної ділянки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, позивачі прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], так як в установлені законом строки подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, та постановою від 20жовтня 2015 року державного нотаріуса Другої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] уу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO] року, на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на вказані житловий будинок та земельну ділянку на ім'я спадкодавця. ( а.с. 9 об ) За приписами статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Між тим, статтею 1297 ЦК України, передбачений обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи, що спадкодавець [PERSON], як власник нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 74,8 кв.м і житловою площею 39,9 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] який вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, не здійснила державну реєстрацію цього житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на своє ім'я, а в правоввстановлювальному документі - Договорі забудови № 143 від 28.05.1956 року, у прізвищі власника зроблена помилка та виправлення, то ця обставина є перешкодою в отриманні спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену нерухомість. Крім того, згідно технічної документації на земельну ділянку та висновку землевпорядної організації від 18.12.2015 року ( а.с. 14 ), за результатами обміру встановлені фактичні межі землекористування земельною ділянкою, розташованою у [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта [NUMBER] від 14.05.2001 року, відповідно до якого її площа складала 0,1184 га, фактично є площа цієї земельної ділянки складає 0,1116 га, яка не співпадає з площею, зазначеному у Державному акті у зв'язку з допущеною помилкою під час видачі та оформлення цього Державного акту, оскільки на той час у 2001 році не застосовувались сучасні високоточні спеціалізовані засоби вимірювання та обчислення площі земельної ділянки. ( а.с. 14 об ) Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площі та /або меж земельних ділянок, зокрема невідповідність площі земельної ділянки, вказаної в Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку ( округлення), такі помилки за згодою власника земельної ділянки можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості). Між тим, власник вказаної земельної ділянки помер, спадкоємці не заперечують проти правильно визначеної ( виміряної ) площі земельної ділянки, яка становить 0,1116 га , а не 0,1184 га, як зазначено у Державному акті. Чинним законодавством України не передбачено можливості відновлення правовстановлюючих документів спадкоємцями або визнання права власності за спадкодавцями, а тому право власності спадкоємців на успадковане ними нерухоме майно, яке не визнається, підлягає судовому захисту, відповідно до статті 16 ЦК України. Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, ст.ст.16,182,328,392,1216,1218,1225,1258,1261, 1268,1269,1278,1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved