Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

20 березня 2015 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі з 07.04.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу в них народився син, [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться в хірургічному відділенні комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної дитячої лікарні №1 з діагнозами: ураження головного мозку не уточненої етіології, дефект міжшлуночкової перегородки, атрезія стравоходу з трахеально-стравохідним свищем, недогодовування новонародженого. 20.02.2015 року до служби у справах дітей Слов'янської міської ради звернулися [PERSON] та [PERSON] з питання відмови від утримання та виховання свого малолітнього сина [PERSON] та надали відповідну нотаріально завірену заяву. Відповідачі у вихованні дитини участі не беруть, не несуть витрат по утриманню і догляду за дитиною, з дитиною не спілкуються, не турбуються про його фізичний та духовний розвиток. В позовній заяві позивач просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності №29/03-231 від 18.03.2015 року, в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, вказала, що батьки після народження дитини відмовилися її забирати з пологового будинку, участі у догляді, вихованні та лікуванні дитини не приймають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Прокурор Слов'янської міжрайонної прокуратури, Мєшков Г.М., в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.1 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Як вбачається з висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданого комунальним закладом охорони здоров'я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», [PERSON] народився [INFO] з діагнозами: G 93.9 ураження головного мозку не уточненої етіології, Q 21.0 дефект міжшлуночкової перегородки, Q 39.1 атрезія стравоходу з трахеально-стравохідним свищем, P 92,3 недогодовування новонародженого (а.с.4). Відповідно до заяви [PERSON] та [PERSON] від 20.02.2015р., засвідченої приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрованої в реєстрі за №686,687, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від утримання та виховання свого малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.5, 26). В підтвердження вказаного відповідачі надали начальнику ССД Слов'янської міської ради відповідну заяву (а.с.10). З листа головного лікаря комунального закладу охорони здоров'я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» Піонтковської О.В. від 01.04.2015р. за №40-юр вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться в комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» з 23.01.2015 року по теперішній час. Батьки участі у догляді, вихованні і лікуванні дитини не приймають. Під час знаходження дитини в лікарні, батьки приходили лише один раз (а.с.21). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідачі не виконують. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачі свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконують на протязі тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У силу роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилялися від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина, [PERSON], [INFO] За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved