overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2004 року , від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2004 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] , в розмірі 2/5 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 9 червня 2009року він уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народилась дитина: [PERSON],[INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №354 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 червня 2002 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №33, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від шлюбу сторони мають сина-[PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, якою позов підтримує повністю, справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, родина фактично розпалася. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 березня 2008 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №4. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька Маргарита, [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з з 14 березня 2008 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №4 (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька Маргарита, [INFO] (а.с.10,11). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За клопотанням позивача судові витрати у справі залишаються за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припиненні , на даний час проживають окремо і вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Вважає, що примирення між ними не можливе та наполягає на розірванні шлюбу, так як між ними немає порозуміння, спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, спільного господарства вони не ведуть Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що вони фактично чужі люди і вже тривалий час проживають окремо один від одного. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд з'ясував наступні обставини Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Ванжулівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 12 липня 2014 року, актовий запис № 1. Від даного шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім'я розпалась. За час розгляду справи в суді відносини між сторонами не змінились і примирення не досягнуто. Позивач миритись не бажає і наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач також погодився на розлучення. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази, надані сторонами, враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини між подружжям, причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому є законні підстави для розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] відповідач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і бажає залишити за нею прізвище « [PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 11 червня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2016 року через те що, у них різні погляди на сімейне життя обов'язки. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом. 19 жовтня 2016 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення. Позивач в судове засідання після надання строку для примирення не з'явилася, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідач в судове засідання після надання строку для примирення не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 червня 2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З червня 2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через то, що, у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. У пункті 10 вказаної Постанови зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 03 квітня 2015 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в кінці квітня 2015 року чоловік пішов від неї до іншої жінки, залишивши її вагітною. Позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 квітня 2015 року (а.с.3). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини від 12 серпня 2015 року, який проживає з позивачкою. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини з травня 2015 року через те, що відповідач став проживати з іншою жінкою, більше року сімейні стосунки не підтримують. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. Наявний спір про майно, який буде вирішуватися в окремому судовому провадженні. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

19 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтуванні вимог, позивач зазначила, що з 29.11.2015 року перебуває у законному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтово про народження серії [NUMBER] виданого Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №293. Спільне життя з відповідачем у позивачки не склалось. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, в житті та вихованні і розвитку дитини ніякої участі не приймає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, 13.09.2016 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтимала у повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутності у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексикації відповідно до закону. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved