Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

21 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Хотинської міської об'єднаної територіальної громади м. Хотин, Чернівецької області про визнання права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно, які в подальшому 06.03.2019 року уточнив, та просив визнати за ним, [PERSON] (зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) право власності на комплекс (СТО, магазин та кафе) літ. А-2, загальною площею 615,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову посилається на те, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 103754855) від 14.11.2017 року йому належить земельна ділянка площею 0,03 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель, яка розміщена за адресою [ADDRESS]. Кадастровий номер даної земельної ділянки [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1089984373250. Вказує, що було визначене конкретне місце розташування та установлені в натурі (на місцевості) межі даної земельної ділянки, права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів не порушуються. Окрім того, зазначає, що на даній земельній ділянці розташоване домоволодіння з вбудованими нежитловими приміщеннями, яке йому належить на праві приватної власності. У 2018 році він звернувся до органу місцевого самоврядування, керівництва Хотинської міської ради, з усним клопотанням надати йому дозвіл на реконструкцію домоволодіння та у міській раді йому пояснили, що оскільки він є єдиним власником земельної ділянки та даного домоволодіння, тому має право провести реконструкцію з обов'язковим дотриманням державних будівельних норм, після чого необхідно буде здавати реконструкцію в експлуатацію. Він, отримавши таке роз'яснення та усний дозвіл, вважаючи це достатнім, та з огляду на те, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, реалізуючи свої правомочності власника, він у 2018 році за власний рахунок, із залученням будівельних спеціалістів, з дотриманням вимог державних будівельних норм, реконструював домоволодіння шляхом добудови нежитлового приміщення, яке відповідає всім вимогам безпечної експлуатації, не порушує права інших осіб, розташований на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності. Внаслідок здійсненої реконструкції було створено новий об'єкт нерухомого майна, право власності на який за ним не зареєстровано. Для підготовки до здачі в експлуатацію побудованого об'єкта належним суб'єктом господарювання було проведено та затверджено Технічне обстеження реконструйованого об' єкта на предмет можливості його надійної та безпечної експлуатації. В процесі обстеження були оглянуті всі основні несучі та огороджувальні конструкції об'єкта. Будь-яких відхилень від вимог державних будівельних норм (ДБН) не виявлено, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації, про що складений відповідний Звіт. Після проведення технічного обстеження 28 листопада 2018 року він звернувся до Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області із заявою про прийняття в експлуатацію зазначеного об'єкта нерухомого майна. До заяви були додані, згідно пункту 2 розділу 3 Порядку, всі необхідні документи: 2 примірника заповненої Декларації, Звіт про проведення технічного обстеження об'єкта з висновком про можливість його надійної та безпечної експлуатації, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку під об'єктом, копія Технічного паспорта об'єкта з відміткою про проведення технічного обстеження. Проте, Управління Держархбудінспекції у Чернівецькій області не провело протягом 10 днів (згідно п.1 Порядку) реєстрацію Декларації, що означає прийняття в експлуатацію, при цьому даний державний орган, Управління Держархбудінспекції, з приводу проведеної реконструкції об'єкта не пред'явив будь - яких претензій. Разом з тим, в Управлінні Держархбудінспекції у Чернівецькій області йому було роз'яснено про необхідність попередньо звертатись до суду для визнання його права власності на цей об'єкт (так як він побудований самочинно), що надасть можливість Управлінню прийняти об'єкт в експлуатацію так як відповідно до п. 10 Порядку N 2 461 У випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат». Підтримуючи вищевикладене, просить визнати за ним, [PERSON] (зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) право власності на комплекс (СТО, магазин та кафе) літ. А-2, загальною площею 615,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, але від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Гіждівський В.В. в підготовче судове засідання з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 103754855) від 14.11.2017 року позивачу належить земельна ділянка площею 0,03 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель, яка розміщена за адресою [ADDRESS]. Кадастровий номер даної земельної ділянки [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1089984373250, що підтверджується копією відповідного Витягу. Також судом встановлено, що конкретне місце розташування даної земельної ділянки визначене та установлені в натурі (на місцевості) межі даної земельної ділянки, права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів не порушуються. При цьому, судом встановлено, що на даній земельній ділянці розташоване домоволодіння з вбудованими нежитловими приміщеннями, яке належить позивачу на праві приватної власності. Згідно технічного паспорту на комплекс (СТО, магазин та кафе) літ. А-2, загальною площею 615,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] виготовлений на [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS], паспорт [NUMBER], код [NUMBER]). Згідно довідки про вартість майна суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «БП ЕКСПЕРТ», що діє на підставі договору № 1813/19 від 05.03.2019 року на проведення оцінки нежитлового приміщення комплексу (СТО, магазин, кафе) загальною площею 615,3 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], на підставі проведеного детального вивчення матеріалів і розрахунків встановлено, що ринкова вартість нежитлового приміщення комплексу (СТО, магазин, кафе) загальною площею 615,3 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS]) становить 599896,00 гривень. Проте, як встановлено судом, Управління Держархбудінспекції у Чернівецькій області не провело протягом 10 днів (згідно п.1 Порядку) реєстрацію Декларації, що означає прийняття в експлуатацію вищевказаного комплексу (СТО, магазин та кафе) літ. А-2, загальною площею 615,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], при цьому даний державний орган - Управління Держархбудінспекції, з приводу проведеної реконструкції об'єкта не пред'явив будь - яких претензій. Відповідно до пункту 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень є, зокрема, рішення судів, що набрали законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З вищенаведених норм чинного законодавства, випливає висновок про те, що право власності на самочинно побудовані об'єкти набувається не в загальному порядку, а в спеціальному - на підставі рішення суду, прийнятого у відповідності до вимог ст. 376 Цивільного кодексу України. Так, згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до частини 5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Як встановлено судом, позивачем всупереч вимог частини 1 статті 376 ЦК України побудовано комплекс (СТО, магазин та кафе) літ. А-2, загальною площею 615,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, що вважається самочинним будівництвом. Проте, суд вважає, що позивачем підтверджено те, що побудований комплекс (СТО, магазин та кафе) літ. А-2, загальною площею 615,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] розташований відповідно до норм чинного законодавства та дана будівля та її місце розташування відповідають вимогам державних будівельних норм. Крім того, судом також береться до уваги те, що відповідач в справі Хотинська міська об'єднана територіальна громада м. Хотин, Чернівецької області, як власник земельної ділянки, не заперечуючи проти визнання позовних вимог, позбавлена можливості визнати право власності на самочинне будівництво, хоча як вбачається з матеріалів справи, при розміщенні вищевказаного комплексу (СТО, магазин та кафе) за адресою: [ADDRESS] суспільні інтереси Хотинської міської об'єднаної територіальної громади м. Хотин, Чернівецької області не порушено. При цьому, суд акцентує увагу на тому, що у відповідності до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені та знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 2999 грн.48 копійок сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2999 грн. 48 копійок. На підставі викладеного, та

Outcome: approved