Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

21 грудня 2020 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття; рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час, а саме за період з 2010 року по 2017 рік у загальному розмірі 57654 грн., виходячи з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у цей період. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30.11.2005 року. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З часу народження дитини вона постійно намагалася змусити відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Останні пару років [PERSON] періодично надавав кошти у невеликому розмірі. З восени 2020 року відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 2 березня 2021 року було відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. При цьому\~відповідачем був\~поданий відзив\~на позов\~ [PERSON] ,\~в якому\~він просить\~у задоволенні\~позову відмовити,\~посилаючись на\~те,\~що шлюбні\~відносини між\~ним і\~позивачем були\~припинені в\~лютому-березні\~2005\~року,\~коли вона\~стала проживати\~окремо.\~30.11.2005\~року Кіровським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Дніпропетровського\~міського управління\~юстиції за\~їх заявами\~шлюб між\~ними був\~розірваний.\~На момент\~розірвання шлюбу\~з позивачем\~він не\~знав про\~її вагітність.\~Про факт\~народження позивачем\~дитини дізнався\~лише,\~коли позивач\~попросила подати\~заяву про\~зміну прізвища\~дитини на\~« [PERSON] ».\~Після цього\~в 2012\~році позивач\~почала запевняти,\~що [PERSON] є його сином та просила надати допомогу на його утримання. Від проведення генетичної експертизи позивач відмовляється. Починаючи з 2012 року, ним надаються грошові кошти на утримання сина у готівковій формі та шляхом перерахування на банківський рахунок, про що має відповідні докази. З 2018 року він не має постійної роботи. У зв`язку з чим у 2020 році не мав можливості здійснювати регулярні платежі. Вважає, що підстави для стягнення з нього аліментів на минулий час відсутні, оскільки позивач не довела, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів і він ухилявся він їх сплати. В свою чергу, представником позивача була надана відповідь на відзив, в якій він наполягає на задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що з наданих відповідачем платіжних доручень неможливо встановити, з якою метою ним були перераховані кошти на рахунок позивача. В графі «призначення платежу» такі відомості відсутні. Отже, вважає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів сплати аліментів. Також відповідач не довів відсутність кровного споріднення з дитиною. Відзначає, що позивач постійно зверталася до відповідача щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач у судове засідання не з`явилася. Її представником адвокатом Мовчаном О.В. була надана заява про розгляд справи в його відсутність. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позов. Крім того, долучити квитанції про перерахування коштів у рахунок сплати аліментів у січні-квітні 2021 року. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 30.11.2005 року шлюб між сторонами був розірваний. [INFO] позивач народила сина [PERSON] , батьком якого записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого на підставі актового запису № 385 від 26 квітня 2006 року. Дитина - [PERSON] проживає разом із матір`ю. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже,\~відповідач як\~батько зобов`язаний\~сплачувати аліменти\~на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Доводи відповідача про те, що він можливо не є біологічним батьком дитини, суд не може взяти до уваги при вирішенні даного спору, оскільки відповідно до частини 1, 2 статті 122 СК України\~ дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження\~дитини від\~подружжя визначається\~на підставі\~Свідоцтва про\~шлюб та\~документа закладу\~охорони здоров`я\~про народження\~дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Суд враховує, що дитина народжена позивачем до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач записаний батьком дитини позивача та своє батьківство в установленому порядку не оспорив, на час розгляду справи рішення суду про виключення відомостей про відповідача як батька з актового запису про народження [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відсутнє.Тому є законні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини в такому розмірі. Суд вважає, що сама по собі добровільна сплата відповідачем аліментів не є підставою для відмови в позові, оскільки спір щодо надання матеріального утримання дитині може містити незгоду одного з батьків як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. В разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення аліментів, а й їх розмір. У даному випадку факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача свідчить про наявність спору щодо надання відповідачем коштів на утримання дитини. В той же час суд вважає, що відповідно до статті 191 СК України аліменти на утримання дитини слід присудити з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 грудня 2020 року. В свою чергу, відповідач не позбавлений можливості під час виконання рішення про стягнення аліментів звернутися до виконавця з заявою про розрахунок суми аліментів з урахуванням добровільно сплачених сум за спірний період, надавши підтвердження щодо призначення платежів. Законних підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме за період з 2010 року по 2017 рік, суд не вбачає, оскільки позивачем не надано доказів, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача за цей період, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів. Будь-яких об`єктивних даних та доказів, що позивач до подання позову вживала заходи для одержання аліментів від відповідача та останній ухилявся від їх сплати, немає. На переконання суду, несплата відповідачем аліментів чи незгода позивача з розміром матеріальної допомоги, яка надавалася відповідачем на утримання сина, не є достатньою підставою для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з 2010 року по 2017 рік. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідно допустити негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно зі\~статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 420 грн. 20 коп.

Outcome: partial