Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

20 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 20 грудня 2008 року знаходилась з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. 13 грудня 2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб розірвано. Від сумісного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Виданий на підставі зазначеного рішення виконавчий лист №2-2805/2011 від 28 липня 2011 року перебуває на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Також відповідач [PERSON] виплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Доходів позивача недостатньо для забезпечення в повному обсязі потреб сина: харчування, лікування, одягу, оздоровлення у літній період, витрат на розвиток здібностей дитини. Позивач вважає, що стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі з індексацією є недостатнім для утримання малолітньої дитини, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду. Відповідно до зазначеної ухвали суду провадження про справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини закрито ухвалою суду від 31 липня 2020 року (а.с.36). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року провадження у цивільній справі поновлено. 15 лютого 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позову через його необґрунтованість, також зазначає, що сплачує аліменти на дитину від іншого шлюбу [PERSON] , має скрутне матеріальне становище, не має постійного доходу. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2008 року (а.с.8). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року по справі № 2-2805/11 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01 квітня 2011 року і до повноліття дитини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Як вбачається з довідки № 24 квартального комітету № 22 Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 10 травня 2019 року, дитина [PERSON] проживає з позивачем (а.с.12). Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами за виконавчим листом № 2-2805/2011, виданим 28 липня 2011 року, заборгованість [PERSON] станом на 01 серпня 2019 року становить 22 413,56 грн. (а.с.34). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.53), на утримання якого рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісяця з 19 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.51-52). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1979 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 798XII (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, вбачається, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до положень ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Під час розгляду справи судом встановлено, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини [PERSON] визначено у твердій грошовій сумі у розмірі 350,00 грн. щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Суд враховує, що обов`язок утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього кодексу. Оцінюючи відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 25/04-36-53-81-13 від 08 квітня 2020 року та № 484/04-36-56-13 від 26 лютого 2021 року, які надані відповідачем на підтвердження своїх доводів щодо скрутного матеріального становища, суд виходить з того, що відповідач не заперечує, що є працездатним, та, як зазначено у відзиві на позов дохід отримує частково в натурі, а отже вказані вище докази не доводять скрутного матеріального становища відповідача. До того ж, суд зазначає, що відсутність офіційного доходу у працездатного батька не є підставою для звільнення його від обов`язку забезпечувати дитину в необхідному розмірі. На підставі вищенаведених правових норм, виходячи з пріоритетності прав дитини, враховуючи, що на утриманні [PERSON] знаходиться ще одна малолітня дитина, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також інтересів і становища як відповідача, так і позивача. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, за таких обставин підстави для допуску до негайного виконання судового рішення у межах суми за один місяць у суду відсутні. Окрім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати у розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial