Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Новосанжарської державної нотаріальної контори (надалі також - відповідач, Новосанжарська ДНК), третя особа: [PERSON] (надалі також - третя особа, [PERSON] ), в якій просила: -визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманця М.В. № 966/02-31 від 22.09.2020 про відмову у вчинені нотаріальної дії, в частині відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] ; -зобов`язати державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманця М.В. видати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на спадкове майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 4.1300 га, кадастровий номер: 3323483400:00:004:0119; майновий пай, що знаходиться в КСП Енгельса, ПАФ «Мрія» с. Мала Перещепина, Новосанжарського району, Полтавської області, що визначений у розмірі 250 грн. 00 коп., або 27%, згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 25 березня 2020 року; відкритий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» із сумою 13 539,25 грн. Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 31-32). На усунення недоліків позивачем до суду 10 листопада 2020 року наданий документ про сплату судового збору відповідно до ухвали про залишення без руху. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 42-43). 01 грудня 2020 року суд своєю ухвалою задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав надати державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманця Михайла Вячеславовича спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 65225000, номер у нотаріуса: 284/2019 від 12.12.2019 року (а.с. 56). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 124-125). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на протиправність та незаконність оскаржуваної постанови державного нотаріуса про № 966/02-31 від 22.09.2020 про відмову у вчинені нотаріальної дії в частині відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] . Позивачем зазначено, що державним нотаріусом безпідставно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , будучи його двоюрідною сестрою. Протиправність оскаржуваної постанови аргументована тим, що державний нотаріус відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії посилався на те, що в матеріалах спадкової справи вбачається спір. Однак, на думку позивача, у такій постанові не обґрунтовано що це за спір, з ким виник спір, як вирішувати спір, яким чином цей спір впливає на отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . Позивачем вказано, що причини відмови у вчиненні нотаріальної дії невмотивовані та необґрунтовані. З огляду на викладене, позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити нотаріальну дію. Представником Новосанжарської ДНК 01 грудня 2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що Новосанжарська державна нотаріальна не є належним відповідачем у даній справі, посилаючись при цьому на абз. 4 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (а.с. 54). [PERSON] 10.12.2020 до канцелярії суду надано відповідь на відзив, в якій нею спростовані твердження відповідача про те, що нотаріальна контора не може бути відповідачем, оскільки відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову і їх вчиненні», нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. Крім вказаного, [PERSON] у відповіді на відзив викладені пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві (а.с. 67-70). Третьою особою - [PERSON] - 13 грудня 2020 року до суду надано пояснення третьої особи, за змістом якого він просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову [PERSON] вказано на те, що позивачка [PERSON] не одержала право на спадкування після померлого [PERSON] , оскільки вона є спадкоємцем п`ятої черги, а [PERSON] є спадкоємцем третьої черги за спадковою трансмісією, отже саме він має отримати спадщину за [PERSON] і ним також подана 21.04.2020 до Новосанжарської ДНК заява про прийняття спадщини згідно з законом (стаття 1263 Цивільного кодексу України). Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити, вказала, що вона є єдиною спадкоємицею [PERSON] . Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. [PERSON] в судове засідання не з`явився, у наданих до суду поясненнях просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 105). Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд прави здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , на підтвердження чого до суду надана копія свідоцтва про смерть від 03 грудня 2019 року, яке видано Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області серії [NUMBER] (а.с. 12). Із заяви про державну реєстрацію смерті, яка видана секретарем виконкому Жолоб Н.М. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селі Велике Болото, Новосанжарський район, Полтавська область, де постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). З актового запису про смерть № 66 від 03 грудня 2019 року встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] видана довідка для отримання допомоги на поховання (а.с. 16). Позивачка зазначала, що спадкодавець [PERSON] був її двоюрідним братом. В обґрунтування сказаного, [PERSON] зазначено, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » змінено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 07.10.1977 серії [NUMBER] (а.с. 11). Крім іншого, у позивачки була рідна сестра - [PERSON] , що вбачається з наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження від 22 січня 1952 року серії [NUMBER] , яка змінила прізвище на « [PERSON] » після укладення шлюбу та залишила відповідне прізвище після укладення шлюбу. [PERSON] померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть від 02.01.2020 серії [NUMBER] . [PERSON] мала сина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження від 04.06.1975 серії [NUMBER] (а.с. 108). Позивач та третя особа зазначають, що [PERSON] була тіткою [PERSON] , та матір`ю [PERSON] та [PERSON] , яка в свою чергу була матір`ю третьої особи - [PERSON] . Після смерті [PERSON] 10 грудня 2019 року секретарем виконкому Малоперещепинської сільської ради Жолоб Н.М. зареєстровано в реєстрі за №234 заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , згідно закону (а.с. 18). Після смерті [PERSON] Новосанжарською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 284/2019 від 12.12.2019. 21 квітня 2020 року до Новосанжарського ДНК звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини згідно з законом після [PERSON] (а.с. 87). Судом встановлено, що відповідно до витягу № НВ-5316251952020 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, на праві приватної власності [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,1300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка якої становить 146359 грн 34 коп. з кадастровим номером 5323483400:00:004:0119, у відомостях про оренду зазначений орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» Аршиця» на строк дії речового права до 31.12.2028 (а.с. 20-21). З повідомлення від 19.08.2020, яке надане АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на померлого [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» відкриті рахунки та наявний залишок коштів у сумі 13539 грн 25 коп., однак зазначено, що заповідальне розпорядження відсутнє (а.с. 22). Зі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ПО №174502 від 25 березня 2010 року, виданого Малоперещепинською сільською радою вбачається, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП Енгельса, ПАФ «Мрія» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 10 грудня 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 12 квітня 2001 року становить 93160 гривень, частка [PERSON] визначена в розмірі 250,00 грн, або 0,27 відсотків (а.с. 27). У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, яке видане 23 червня 2010 року державним нотаріусом Корнєвим В.В., спадкова справа № 241/2010, зареєстрована в реєстрі за № 2-1797, на ім`я [PERSON] зазначено, що від своєї матері [PERSON] він успадкував майновий пай, який знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП Енгельса, ПАФ «Мрія» с. Мала Перещепина, Новосанжарського району, Полтавської області, що визначений у розмірі 250 грн 00 коп., або 0,27% (а.с. 24). З витягу № 16782418 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.11.2007 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, реєстраційний номер 20244446, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке виникло на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 11.09.2007, Виконавчий комітет Малоперещепинської сільської ради (а.с. 25). З метою отримання свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] 18.09.2020 звернулась з відповідною заявою (а.с. 98). Розглянувши таку заяву, врахувавши матеріали спадкової справи, а також наявність заяви від 21.04.2020 [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] (а.с. 87), 22.09.2020 державним нотаріусом Новосанжарської ДНК винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 966/02-31, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, з посиланням на те, що у заведеній спадковій справі № 284/2019 від 12.12.2019 подані заяви про прийняття спадщини від [PERSON] , згідно закону, та від [PERSON] , згідно закону, з огляду на що вбачається спір на право на спадщину, а нотаріус вчиняє лише безспірні нотаріальні дії (а.с. 19). Надаючи оцінку вказаній постанові, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також - ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачені обов`язки нотаріуса, зокрема, здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики, відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил. Згідно з пунктом 4.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Пунктом 4.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до пункту 4.8 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до підпунктів 4.9, 4.10 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до пункту 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, у постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, оцінюючи обґрунтованість та законність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до наступних висновків. Судом оцінюються критично аргументи відповідача відносно того, що Новосанжарська державна нотаріальна контора не може бути залучена до розгляду вказаної справи в якості відповідача. Так, частина 2 статті 50 Закону України «Про нотаріат» містить пряму норму щодо можливості оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, про можливість оскаржити свою постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 966/02-31 від 22.09.2020 зазначив і сам нотаріус, вказавши, що строк оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлюється у три роки, відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи вказане, оскільки позивачем оскаржується постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, то саме нотаріус, який виніс таку постанову, є належним відповідачем у справі. Надаючи оцінку такій підставі відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як наявність спору щодо права спадкування, суд виходить з наступного. 22.09.2020 завідувачем Новосанжарської ДНК винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, з посиланням на те, що заведена спадкова справа № 284/2019 від 12.12.2019, у якій подані заяви про прийняття спадщини від [PERSON] , згідно з законом, та [PERSON] , згідно закону, однак нотаріус вчиняє безспірні нотаріальні дії, а з матеріалів спадкової справи наявний спір. В судовому засідання відповідачем пояснено, що матеріали спадкової справи № 284/2019 від 12.12.2019 містять дві заяви про прийняття спадщини, а саме: заяву [PERSON] від 10.12.2019 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , згідно закону (а.с. 18), а також заяву [PERSON] від 21.04.2020 про прийняття спадщини згідно з законом після [PERSON] (а.с. 87). Судом встановлено, що кожний із заявлених спадкоємців стверджує, що саме він є єдиним спадкоємцем за законом. Так, на думку [PERSON] вона є спадкоємцем після свого померлого двоюрідного брата [PERSON] , що відповідає п`ятій черзі спадкування за законом, а відповідно до пояснень [PERSON] лише він є належним спадкоємцем за законом третьої черги після померлого [PERSON] за спадковою трансмісією, і позивачка не може отримати право на спадкування. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За змістом статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. З огляду на те, що обидва спадкоємці не погоджуються з тим, що їх частки у спадщині є рівними, враховуючи недосягнення ними згоди про зміну розміру частки кожного у спадщині, а також їх твердження про відсутність у протилежної сторони права на спадкування на законом, нотаріус обґрунтовано дійшов висновку про наявність між спадкоємцями спору про спадщину. Відповідних висновків про те, що між [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини за [PERSON] , існує спір про право на спадщину, також дійшов й суд, вивчивши матеріали спадкової справи, зміст заяв по суті та пояснення учасників провадження у судовому засіданні. Отже, зважаючи на те, що свідоцтво про право на спадщину, враховуючи наявність неврегульованого спору про право на спадщину, не може бути видано [PERSON] , яка звернулась із заявою про його видачу, нотаріус обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з чим також погоджується і суд. Враховуючи викладене, дослідивши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 966/02-31 від 22.09.2020 на предмет її відповідності вимогам пункту 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про її законність і обґрунтованість. Отже, підстав для її визнання незаконною та скасування судом не встановлено, у зв`язку з чим позовна вимога про зобов`язання видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, також задоволена бути не може. Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то й підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed