Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

20.05.2014 позивач звернулася в суд з даним позовом. Посилалася на те, що 24.08.2004 [PERSON] позичила у неї 2200 доларів США, що еквівалентно 20421,06 грн. (2200х9,2823) зі строком повернення 24.10.2004. 24.10.2004 [PERSON] домовилася з нею про подовження до говору позики до 15.11.2004, за це пообіцяла їй сплатити 200 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальниця надала розписку, якою було посвідчено передання їй позикодавицею вищевказа них грошових сум. Вчасно - 15.11.2004 - [PERSON] запозичені гроші не повернула і впродовж тривалого часу користувалася ними. Борг їй було повернуто позичальницею 13.03.2014. Термін прострочення виконання зобов'язання станом на 13.03.2014 року складає 3405 днів. Однак проценти від суми позики і річні від простроченої суми [PERSON] їй не сплатила. Тому просила стягнути з відповідачки на її користь проценти від суми позики 16875,19 грн., 3% річних від простроченої суми 5711,53 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник на позові наполягають. Відповідачка та її представник позов не визнали та пояснили, що відповідачка протягом всього часу пропонувала повернути позивачці суму боргу за умови, що та поверне розписку, але позивачка не повертала розписку, мотивуючи її відсутністю, тому вона не віддавала гроші. Ввважає, що строк позовної давності сплив, тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Позивачка підтвердила, що відповідачка пропонувала повернути гроші, але коли вона через декілька днів знайшла розписку, то відповідачка знаходила інші причини для неповернення боргу. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за дого вором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (по зичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а пози чальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка пози чальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем ви значеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від по зичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облі кової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що 24.08.2004 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики на суму 2200 доларів США, про що було складено розписку з підписами сторін. Відповідачка згідно розписки зобов'язалася повернути зазначену суму до 24.10.2004 року. 24.10.2004 сторони домовилася про подовження до говору позики до 15.11.2004, за що відповідачка зобов'язалася сплатити 200 доларів США. Вчасно - 15.11.2004, [PERSON] запозичені гроші не повернула і впродовж тривалого часу користувалася ними. Борг позивачці було повернуто позичальницею 13.03.2014. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала, що вона протягом всього часу користування грошима визнавала борг і сам факт повернення позичальницею боргу є дією, що підтверджує її пояснення. Відповідно до статті 264 Кодексу вчинення особою дії, що свідчить про ви знання нею свого боргу, перериває перебіг позовної даності. Після переривання перебіг позовної даності починається заново. Час, що минув до переривання пере бігу позовної даності, до нового строку не зараховується. Отже, визнання відповідачкою боргу протягом всього строку користування грошима, є дією, яка перервала перебіг строку позовної давності, тому термін прострочення виконання зобов'язання станом на 13.03.2014 року складає 3405 днів. Відповідно до встановленого Національним банком України 13.03.2014 офіційного курсу гривні до долара США для здійснення обліку та митних пла тежів без зобов'язань Національного банку України купувати та продавати зазна чені валюти за цими курсами 100 доларів США еквівалентно 928,2300 грн. Сума боргу 2200 доларів США еквівалентна 20421,06 грн. (2200х9,2823) Сума процентів на рівні облі кової ставки Національного банку України за період з дня граничного строку повернення запозиченого 15.11.2004 р. до дня фактичного повернення боргу 13.03.2014 р. за 3405 днів прострочки від суми позики 20421,06 грн. складає 16875,19 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відтак, суд не може погодитися з доводами відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки позивачем не пропущений строк звернення до суду із вимогою про стягнення процентів за користування грошима від суми позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо порядку застосування ч.2 ст.625 ЦК України, що стосується трьох процентів річних, то вказана стаття є санкцією за невиконане зобов'язання або його порушення, тому до неї у відповідності з ч.2 ст.258 ЦК України застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача річні від простроченої суми боргу за 1 рік, що складає 612,63грн., виходячи з розрахунку: 3% річних за 365 днів прострочки від простроченої суми 20421,06 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 188,61 грн., а зайву сплачену суму судового збору 230,95грн. (474,55грн.- 243,60грн.) необхідно повернути позивачці.

Outcome: partial