Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У грудні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] та [PERSON] . Батько сторін - [PERSON] - помер [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть. [INFO] померла мати сторін - [PERSON] , що також підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. За життя батьками позивачів було придбано нерухоме майно, а саме 432/1000 частин квартири спільного заселення під [ADDRESS] . Вказане майно було придбане в 2005 році шляхом приватизації житлового приміщення, в якому мешкали батьки позивачів та позивачі. Зазначене підтверджується Розпорядженням органу приватизації від 05.08.2005 року № 499. Після приватизації право власності позивачів та їх батьків було в передбаченому на той час законом порядку зареєстроване в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». Однак, в подальшому документи про право власності були втрачені. Після смерті батьків позивачі в передбаченому законом порядку та в передбачені строки звернулися до Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеси із заявою про прийняття спадщини. 27.07.2019 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеси Михальовою Л.І. було винесено Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 432/1000 частин квартири спільного заселення. Винесена постанова мотивована ненаданням позивачами оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Крім того, батьками позивачів було надбано земельну ділянку, площею 0,075 га. Про вказане свідчить Державний акт на право приватної власності на землю, серія II - ОД № 018673, виданий 12.12.2001 року Дальницькою сільською радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області на ім`я [PERSON] . Державний акт було надано на підставі рішення Дальницької сільської ради народних депутатів від 28.09.2000 року № 323/12. Земельна ділянка розташована на території Дальницької сільської ради, СК «Грибівське», діл. № 48, землю передано для ведення садівництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 354-04. При цьому в Державний акт було внесена помилку, оскільки помилково прізвище батька позивачів - « [PERSON] » було вказано як « [PERSON] ». Це суто технічна помилка. [INFO] батько позивачів - [PERSON] - помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 22.10.2008 року Першим Приморським відділом РАЦС Одеського МУЮ. Після його смерті спадкове майно у вигляді земельної ділянки було успадковане дружиною - [PERSON] , яка фактично прийняла спадкове майно, мешкаючи разом з сім`єю за адресою їх реєстрації. [INFO] померла мати сторін [PERSON] , також померла. Оригінали документів на квартиру були втрачені. Крім позивачів, спадкоємцями також є відповідачі. Звернення позивачів до відповідачів з приводу наявності чи відсутності в них документів на спадкове майно результату не мали. Державний акт було втрачено, але згодом його вдалося повернути. За таких обставин позивачі були вимушені звернутися до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 року вищевказаний позов було залишено без руху. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.01.2020 року від представника позивачів надійшла уточнена позовна заява (вхід.№2409) в якій позивачі з рахуванням уточнених позовних вимог просять суд: - визнати за [PERSON] право власності на 432/2000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , що померла [INFO] ; - визнати за позивачем [PERSON] право власності на 432/2000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , що померла [INFO] ; - встановити факт належності правовстановлюючого документу, яким є Державний акт на право приватної власності на землю, серія II - ОД № 018673, виданий 12.12.2001 року Дальницькою сільською радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області на ім`я [PERSON] , - померлому [INFO] батьку [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] ; - встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді земельної ділянки площею 0,075 га за адресою: територія [ADDRESS] , після смерті їх батька [PERSON] та матері [PERSON] ; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,075 га за адресою: територія [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] ; - визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,075 га за адресою: територія [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2020 року вищевказану заяву про уточнення позовних вимог було залишено без руху. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.20.20 року було прийнято заяву позивачів про уточнення предмету позову у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом -до розгляду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року було задоволено клопотання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 року було задоволено клопотання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до заочного розгляду. Від позивачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~через канцелярію\~суду надійшли\~заяви в\~яких зазначено,\~що позовні\~вимоги підтримують\~в повному\~обсязі,\~просять справу\~розглядати за\~їх відсутності,\~не заперечують\~проти заочного\~розгляду справи\~та ухваленні\~судом заочного\~рішення (вх.\~20745, вх. 20744 від 21.05.2020 року). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду жодного разу не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надавали, про причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] та [PERSON] . [INFO] батько сторін - [PERSON] - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 22.10.2008 року Першим Приморським відділом РАЦС Одеського МУЮ (а.с. 13). [INFO] померла\~мати сторін\~-\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серія [NUMBER] , виданим 29.07.2016 року Одеським міським відділом РАЦС ГТУЮ в Одеській області (а.с. 14). За життя батьками позивачів було придбано нерухоме майно, а саме 432/1000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] . Вказане майно було придбане 05.08.2005 році шляхом приватизації житлового приміщення, що підтверджується розпорядженням органу приватизації від 05.08.2005 року № 499 (а.с. 9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» квартира спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] . Належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 432/4000 частки кожному (а.с. 149-зв.). Позивачі зазначили, що документи про право власності на квартиру були втрачені. Відповідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого Сьомою одеською нотаріальною конторою, реєстровий № 2-1393 від 12.06.2009 року, спадкоємицею Ѕ частини майна [PERSON] який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] у тому числі з урахуванням 1/8 частини спадкового майна, від якої відмовився [PERSON] , у тому числі з урахуванням 1/8 частини майна від якої відмовився гр. [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складає з 432/4000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] (а.с. 143- зв.). Як вбачаєтеся з свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Сьомою одеською нотаріальною конторою, реєстровий № 2-1387 від 12.06.2009 року, спадкоємицею Ѕ частини майна [PERSON] який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] у тому числі з урахуванням 1/8 частини спадкового майна, від якої відмовився [PERSON] , у тому числі з урахуванням 1/8 частини майна від якої відмовився гр. [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складає з 432/4000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] (а.с. 144- зв.). Із матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті матері [PERSON] до Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеси із заявою про прийняття спадщини в передбачені строки звернулись: 27.01.2017 року за вх. № 83 [PERSON] , 22.03.2017 року за вх. № 375 [PERSON] та 23.03.2017 року [PERSON] 27.07.2019 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеси Михальовою Л.І. було винесено Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 432/1000 частин квартири спільного заселення. Винесена постанова мотивована ненаданням позивачами оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 15). Крім того, батьками позивачів було надбано земельну ділянку, площею 0,075 га. Про вказане свідчить Державний акт на право приватної власності на землю, серія II - ОД № 018673, виданий 12.12.2001 року Дальницькою сільською радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області на ім`я [PERSON] . Державний акт було надано на підставі рішення Дальницької сільської ради народних депутатів від 28.09.2000 року № 323/12 (а.с. 44). Земельна ділянка розташована на території Дальницької сільської ради, СК «Грибівське», діл. № 48, землю передано для ведення садівництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 354-04. При цьому в Державний акт було помилково прізвище батька позивачів - « [PERSON] » вказано як « [PERSON] ». 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ст.16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до статті 358\~ЦК\~України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 319\~ЦК\~України власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356\~ЦК\~України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. При цьому, відповідно до статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Крім того, чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст.\~1296\~ЦК\~України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом. Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.\~19\~ЗУ\~«Про\~державну реєстрацію\~речових\~прав\~на нерухоме\~майно\~та\~їх обтяжень» державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті матері [PERSON] до Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеси із заявою про прийняття спадщини в передбачені строки звернулись: 27.01.2017 року за вх. № 83 [PERSON] , [INFO] за вх. № 375 [PERSON] та 23.03.2017 року [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно яке складається: Ѕ частини від 432/4000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] , належне за життя [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Сьомою одеською нотаріальною конторою, реєстровий № 2-1387 від 12.06.2009 року; 432/4000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] , належне за життя [PERSON] згідно свідоцтва про право власності /2890/ від 05.08.2005 року виданого Одеською залізничною службою; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,075 га за адресою: територія [ADDRESS] , належне за життя [PERSON] успадкованої після смерті чоловіка [PERSON] .. Таким чином, спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] має бути розділено між спадкоємцями які своєчасно звернулись з заявами про прийняття спадщини, тобто на три частини. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під ефективним засобом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. Суд вважає, що ефективним способом захисту порушених прав є визнання за позивачами право власності на спадкове майно. Враховуючи встановлені обставини на підставі ст. 1268 ЦК України в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності на 1/6 частки від 432/4000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] , право власності на 1/3 частки від 432/4000 частин квартири спільного заселення під № 112-113/111, 114, 115, яке розташоване в [ADDRESS] , та право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,075 га за адресою: територія [ADDRESS] .

Outcome: partial