Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

21 жовтня 2016 року, позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що пропрацював у відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», в період з 20 вересня 1989 року по 28 червня 1991 року, з 20 серпня 1993 року по 29 серпня 1994 року, з 21 серпня 1996 року по 01 січня 2014 року, за посадами: сушильник 3-го розряду, пресувальник вогнетривких виробів 4-го розряду, слюсар-ремонтник 4-го розряду, електрозварник ручної зварки 4-го розряду, пресувальник вогнетривких виробів 5-го розряду, машиніст пневмотранспорту 4-го розряду. Вказує на те, що 01 січня 2014 року його було звільнено із підприємства відповідача за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України. Рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 11 травня 2016 року, йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ступені (пилотоксичний бронхіт першої-другої ступені, емфізема легень першої-другої ступені). Легенева недостатність другого ступеня. Вважає, що винним в профзахворюванні є ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», яке не дотримувалося правил охорони праці, що й призвело до ушкодження його здоровя. Висновком МСЕК йому первинно 06 жовтня 2016 року було встановлено 15% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ. Наступний переогляд призначено на 01 вересня 2017 року. Висновками лікарів йому протипоказана: важка фізична праця, робота в умовах пилу, токсичних хімічних речовин, несприятливого мікроклімату, підземно. Також лікарями йому встановлено рекомендації: спостереження у лікарів, постійний прийом лікарських засобів, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування у санаторіях пульмонологічного профілю в теплий період року, щорічні курси реабілітації терапії. Зазначає, що окрім того, він постійно переносить і фізичні страждання, а саме: задишка при незначному фізичному навантаженні; приступи задухи, особливо в ранковий час, при наявності диму, пилу, в сиру та прохолодну пору року; біль в грудній клітці; швидко втомлюється при незначному фізичному навантаженні; частий кашель. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на його користь 275600,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги, при цьому посилався на обставини, вказані в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що в звязку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності в розмірі 15%, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 275600,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позов не визнала. Зазначала, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Вказує на те, що також позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з фактом втрати ним працездатності. Відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства. Вважає, що в отримані позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Суд вважає, що судове засідання можливо провести на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом, із трудової книжки встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на імя [PERSON] (а.с.4-5), який пропрацював в період з 20 вересня 1989 року по 28 червня 1991 року, з 20 серпня 1993 року по 29 серпня 1994 року, з 21 серпня 1996 року по 01 січня 2014 року, за посадами: сушильник 3-го розряду, пресувальник вогнетривких виробів 4-го розряду, слюсар-ремонтник 4-го розряду, електрозварник ручної зварки 4-го розряду, пресувальник вогнетривких виробів 5-го розряду, машиніст пневмотранспорту 4-го розряду. 01 січня 2014 року позивач був звільнений із підприємства відповідача за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України (а.с.6-9). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №20 від 10 червня 2016 року, комісією в складі представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких [PERSON] отримав професійне захворювання, а саме: працюючи з 01 лютого 2001 року по 01 січня 2014 року машиністом пневмотранспорту ВВЦ ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», виконував роботи з обслуговування кулькового млина, пневмокамерного насосу, пневмотраси, стрічкових живильників, аспіраційної установки при виробництві вогнетривких матеріалів, торкретування магнезито-транспорт. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії пилу та шкідливих речовин, показники котрих перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця. Також, працюючи в Криворізькому спеціалізованому управлінні трест «Дніпрококсохімремонт» з 02 січня 1989 року вогнетривником з ремонту коксових печей; КМК «Криворіжсталь», КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ КГМК «Криворіжсталь»: цех підготовки виробництва з 20 вересня 1989 року по 28 червня 1991 року сушильником; ЦВВ, ВВЦ з 20 серпня 1993 року по 29 серпня 1994 року пресувальником вогнетривких виробів; прокатному цеху №3 з 21 серпня 1996 року по 03 серпня 1998 року слюсарем-ремонтником, з 03 серпня 1998 року по 01 лютого 2001 року слюсарем-ремонтником, електрозварником ручного зварювання пресувальником вогнетривких виробів, виконував роботи, котрі були повязані з впливом пилу, та шкідливих речовин, показники котрих перевищували санітарні норми (СН). В пункті 17 Акту вказано, що причиною виникнення професійного захворювання є, - пил, сірководень, ціаністий водень, фенол, вуглецю оксид, марганець, хромовий ангідрид, заліза оксид. В пункті 19 конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, встановити не можливо, в звязку з тривалою роботою на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» впродовж 21 року і 1 місяця (а.с.10-11). Відповідно до висновку МСЕК позивачу первинно 06 жовтня 2016 року було встановлено 15% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ. Наступний переогляд призначено на 01 вересня 2017 року (а.с.12). Згідно виписних епікризів позивачу протипоказана: важка фізична праця, робота в умовах пилу, токсичних хімічних речовин, несприятливого мікроклімату, підземно. Відповідно до медичних довідок, [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини. Рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 11 травня 2016 року встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ступені (пилотоксичний бронхіт першої-другої ступені, емфізема легень першої-другої ступені). Легенева недостатність другого ступеня. Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: спостереження у лікарів, постійний прийом лікарських засобів, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування у санаторіях пульмонологічного профілю в теплий період року, щорічні курси реабілітації терапії (а.с.12-15). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку підвищені показники пилу та вібрації, показники котрих перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійних захворювань позивача, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання №20 від 10 червня 2016 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сімї, і рівних та невідємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Згідно з Конституцією України, - людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини, - головним обовязком держави (ст.3 Конституції України). Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону №717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону №1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представника ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується Актом форми П-4 №20 від 10 червня 2016 року, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що позивачу, - [PERSON] була заподіяна шкода здоровю, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 15%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винними діями підприємства-відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків, - втрати професійної працездатності в розмірі 15%, перенесення задишки при незначному фізичному навантаженні; приступи задухи, особливо в ранковий час, при наявності диму, пилу, в сиру та прохолодну пору року; біль в грудній клітці; швидко втомлюється при незначному фізичному навантаженні; частий кашель, а звідси перенесення моральних переживань. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням граничнодопустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 30000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial