Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

21 грудня 2017 року (за інформацією про відправлення) представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 19 лютого 2011 року, б/н, відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі [PERSON]), Правилами користування платіжною карткою (далі Правила) та Тарифами [PERSON] складає між сторонами Договір та надав право позивачу, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.7.12 [PERSON] договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав повністю, надавши відповідачу кредит. Натомість, відповідач станом на 30 вересня 2017 року порушила зобовязання за кредитним договором, ухиляється від їх виконання та має заборгованість в розмірі 24653,28 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача повторно не зявилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, направила заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, представник відповідача позов визнав частково. Справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник відповідача, частково заперечуючи проти позову, визнав заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом в межах трирічного строку позовної давності, на застосуванні якої наполягає відповідач. У решті позовні вимоги не визнає, так як відповідача погасила значну частину заборгованості та має скрутне матеріальне становище. [PERSON] до одруження іменувалась прізвищем «Коновалова». Оцінюючи кожен аргумент, наведений учасниками справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно зясованих обставинах, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (до зміни прізвища Коноваловою) Н.І. було укладено кредитний договір, б/н, який складається із заяви позичальника, [PERSON], Правил та [PERSON], відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу\~грошові кошти шляхом видачі кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з пільговою ставкою до 30 днів, яка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Базова % ставка в місяць - 3,0%, які нараховуються на залишок заборгованості. Обовязковий щомісячний платіж складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 8, 9, 10-33 копії анкети-заяви, витяг з [PERSON], витяг із [PERSON]). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором від 19 лютого 2011 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30.09.2017 у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором становить 24653,28 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 3145,49\~ грн, по процентам за користування кредитом 19857,63 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 [PERSON]: 500,00 грн - фіксована частина, 1150,16 грн - процентна складова. Із цього розрахунку вбачається, що за користування кредитом відповідач сплачувала проценти у розмірі 36,00% на рік (3,0% в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом до 31 грудня 2012 року. З 1 січня 2013 року проценти зменшено до 30,00 % на рік (2,5% в місяць), з 1 вересня 2014 року - збільшено до 34,80% (2,9% в місяць), з 1 квітня 2015 року до 43,20% (3,6% в місяць). У період після останнього збільшення процентної ставки відповідач не проводила погашення заборгованості. Останній платіж нею здійснено 17 лютого 2015 року у розмірі 200,00 грн. Відповідно до змісту п. 1.1.3.2.3 [PERSON] має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись [PERSON] за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 [PERSON] не менше ніж за 7 днів до введення змін, на офіційному сайті банку (п.п. 1.1.6.2 [PERSON]). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 [PERSON] позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 [PERSON] у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди [PERSON]. Пунктом 2.1.1.5.7 [PERSON] передбачено, що власник картрахунку зобовязаний стежити за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 [PERSON] при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 [PERSON] за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до змісту пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 [PERSON] банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов?язків за цим договором. Пункт 1.1.7.42 [PERSON] встановлює, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках Договору або Договору, що підпадає під дію договору, а також при закінченні використання послуг [PERSON], передбачених договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за Договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій [PERSON], дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. На підставі п. 2.1.1.12.2 [PERSON] за користування Кредитом за наявності Пільгового періоду, Клієнт сплачує проценти за пільговою ставкою (0,01% річних) в межах встановленого Пільгового періоду за кожну платіжну операцію. Відповідно до п. 2.1.1.12.3 [PERSON] погашення кредиту поповнення картрахунку Клієнта, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх [PERSON] на картрахунок клієнта, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за Кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 Клієнт сплачує [PERSON] відсотки в подвійному розмірі від зазначених в [PERSON], що діють на дату нарахування. Відповідач [PERSON] (до укладення шлюбу - Коновалова) Н.І. є жителем [INFO], що підтверджується адресною довідкою (а.с.46). При предявленні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600,00 грн (а.с.1 платіжне доручення). Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором та його припинення відповідач суду не надала. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення із неї заборгованості в розмірі 7155,92 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 3145,45 грн, по процентам за користування кредитом 3193,48 грн в межах позовної давності, на чому наполягає відповідач, та штрафів: 500,00 грн (фіксована частина) та 316,95 грн (процентна складова). При цьому суд виходить з того, що представник відповідача визнав, що відповідач підписувала анкету-заяву. Із наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач періодично частково погашала заборгованість за Договором, що свідчить про визнання нею факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приват Банк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. [PERSON] є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Проте витяг з [PERSON], які надані суду, відповідачем не підписані, а [PERSON] та Пам'ятку клієнта суду взагалі не надано. Крім того, у застереженні про надання цих документів для ознайомлення клієнту у письмовій формі, яке міститься у анкеті-заяві, відсутнє посилання на те, що [PERSON] затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, як стверджується у позовній заяві, а також відсутнє посилання на Правила користування платіжною карткою. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] і [PERSON] банку викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, проте у анкеті-заяві вказано, що [PERSON] та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що відповідачу при оформленні анкети-заяви про приєднання до [PERSON] від 19 лютого 2011 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті [PERSON] і саме в тій редакції, які надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви і що [PERSON] та Пам'ятка клієнта взагалі надавались. Вищезазначені доводи позивача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці [PERSON] є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці [PERSON] мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Відтак позивач не довів виникнення у відповідача зобовязань за Договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо процентів, а отже вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом у збільшеному розміру є безпідставними і задоволені бути не можуть. Згідно з правовою позицією у справі за № 6-1374цс17 від 11.10.2017 щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку Верховний Суд України виходить з того, що відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до [PERSON] і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. [PERSON] договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Проте таких доказів позивач не надав. Відтак суд при визначенні суми заборгованості по процентам за користування кредитом застосовує процентну ставку 36%. Представник відповідача наполягає також на застосуванні загальної позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за укладеним Договором. Враховуючи викладене, вбачається за необхідне стягнути із відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом на підставі ст. 257 ЦК України в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки з наступних підстав. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постановах від 19.03.2014 у справі № 6-20цс14 та від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14. Як убачається із розрахунку заборгованості та загальних вимог [PERSON] позивача, чергові платежі по сплаті відсотків відповідач повинен був здійснювати щомісяця частинами, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог боржника та обчислення строку для предявлення вимог до боржника. Таким чином, суд визначає розмір заборгованості відповідача перед позивачем по процентам за користування кредитом відповідно до наступного розрахунку. Період, за який нараховуються відсоткиКількість днів, за які нараховані процентиПоточна заборгованість за тілом кредиту Прострочена заборгованість за тілом кредитуПроцентна ставка за кредитом (поточна)Процентка ставка за кредитом (прострочена)Нараховані проценти на поточну заборгованість за кредитомНараховані проценти на прострочену заборгованість за кредитомЗагальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) 21.12.201423.12.201433124,830,0036,00%36,00%9,370,009,37 24.12.201430.12.201473166,240,0036,00%36,00%22,160,0031,54 31.12.201430.01.2015313166,240,0036,00%36,00%98,150,00129,69 31.01.201516.02.2015173092,1574,0936,00%36,00%52,571,26183,52 17.02.201521.02.201553092,150,0036,00%36,00%15,460,00198,98 22.02.201527.02.201563145,490,0036,00%36,00%18,870,00217,85 28.02.201527.03.2015283080,2065,2936,00%36,00%86,251,83305,93 28.03.201530.03.201533080,2065,2936,00%36,00%9,240,20315,36 31.03.201530.09.20179153055,4290,0736,00%36,00%2795,7182,413193,48 Всього заборгованості за тілом кредиту3145,49Всього заборгованості за відсотками3193,48 Позивач при предявленні позову сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 464,48 грн. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки позивач не довів, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру процентної ставки, обовязковість яких передбачено Умовами. Та решта заборгованості по відсотках нарахована поза межами позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed