Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

21 квітня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі по тексту - Білогірська РДА) та Коритненської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (далі по тексту - Коритненська сільська рада) про визнання права на земельну частку (пай), що розташована на території Коритненської сільської ради Білогірського району та виділення її із земель запасу чи резервного фонду. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 01 січня 1945 року до виходу на пенсію за віком в 1983 році постійно працювала різноробочою на землях колишнього колгоспу ім. Котовського, а пізніше колгоспу ім. Чкалова с.Коритне Білогірського району, що підтверджується записом в трудовій книжці колгоспника від 15 березня 1966 року, протоколом від 06 липня 1983 року № 6 та довідкою від 09 липня 1983 року № 28, які були видані правлінням колгоспу ім. Чкалова с.Коритне Білогірського району, а також іншими документами. Вказує, що після виходу на пенсію продовжувала працювати в колгоспі ім. Чкалова с.Коритне Білогірського району, який в 1992 році був перейменований на КСП «Відродження» с.Коритне Білогірського району. Зазначає, що у відповідності до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вона, як пенсіонер колгоспу ім. Чкалова с.Коритне, а пізніше КСП «Відродження», та член цього підприємства, має право на земельну частку (пай), що розташована на території Коритненської сільської ради Білогірського району, однак в зв'язку з бездіяльністю посадових осіб відповідачів її не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а тому просить відновити її порушене право, задовольнивши позовні вимоги. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 26). Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача Білогірської РДА Піхотинська Ю.В. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження обставин щодо її членства як в колгоспі ім. Чкалова с.Коритне, так і в КСП «Відродження» с.Коритне. Крім того, просила до вказаних правовідносин застосувати строк позовної давності. Відповідач - Коритненська сільська рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з'явився, однак до суду від відповідача надійшла заява, в якій вказується на необхідності розгляду справи у відсутності представника сільської ради (а.с. 27, 74). Представник третьої особи відділу Держземагенства у Білогірському районі Хмельницької області Бульбах Т.М. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись також на те, що відсутні належні докази про членство позивача в КСП «Відродження» с.Коритне, якому видавався державний акт на право колективної власності на землю, а також не підтверджується та обставина, що позивач вийшла на пенсію в 1983 році саме з колгоспу ім. Чкалова с.Коритне. Крім того, просила до вказаних правовідносин застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача та третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту вищевказаних норм випливає, що особа набуває права на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства; отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення до списку осіб, долучених до цього акта. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в 1945 - 1976 роках працювала різноробочою в колгоспі ім.Чкалова с.Коритне Білогірського району Хмельницької області та була його членом по 1977 рік, що підтверджується записами в трудовій книжці колгоспника (а.с. 10, 44), довідками колгоспу ім.Чкалова с.Коритне від 09 липня 1983 року № 29 та від 06 липня 1983 року № 20 (а.с. 12, 42-43), архівною довідкою Білогірського районного трудового архіву від 08 травня 2015 року № 174 (а.с. 37-38), документами з пенсійної справи, наданими управлінням Пенсійного фонду України в Ізяславському районі листом від 15 травня 2015 року № 3256/04 (а.с. 40-45). Згідно архівної довідки архівного відділу Білогірської РДА від 06 лютого 2015 року № 04-06/27 встановлено, що на підставі рішення загальних зборів від 31 грудня 1975 року колгосп ім. Котовського с.Коритне об'єднався з колгоспом ім. Чкалова с.Вікнини в одне господарство ім. Чкалова с.Коритне, а в 1992 році колгосп ім.Чкалова с.Коритне був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство спілка селян «Відродження» с.Коритне Білогірського району Хмельницької області (а.с. 65). Із довідки відділу Держземагенства у Білогірському районі Хмельницької області від 25 травня 2015 року № 9-2206-0.4-1635/2-15 та оглянутого в судовому засіданні оригіналу державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] слідує, що такий був виданий колективному сільськогосподарському підприємству спілка селян «Відродження» с.Коритне Білогірського району Хмельницької області 30 листопада 1995 року на підставі рішення Коритнянської (тепер - Коритненської) сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 22 лютого 1995 року № 10 з доданим до нього списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, до якого позивач [PERSON] не включена (а.с. 49-60). Стороною позивача доказів, які б підтверджували, що [PERSON], яка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ізяславському районі та отримує пенсію за віком з 11 липня 1983 року (а.с. 61), працювала в колективному сільськогосподарському підприємству спілка селян «Відродження» і залишилася членом зазначеного підприємства, суду не надано та судом не встановлено. Більше того, із довідок колгоспу ім. Чкалова с.Коритне від 6 липня 1983 року № 20 та від 9 липня 1983 року № 29 слідує, що позивач [PERSON] була членом колгоспу ім. Чкалова с.Коритне Білогірського району лише по 31 грудня 1976 року, при цьому, довідка від 6 липня 1983 року № 20 містить запис «вибувший член колгоспу» (а.с. 42-43). Таким чином, враховуючи, що суд, розглядаючи справу в порядку позовного провадження, позбавлений з власної ініціативи збирати докази і на виконання вимог ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 31 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та процесуальним правам сторін, а також те, що позивач [PERSON] та її представник в супереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай) та виділення її із земель запасу чи резервного фонду задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. При цьому, суд не бере до уваги заяву представників відповідача та третьої особи про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з підстав спливу позовної давності (ст. ст. 80, 71 ЦК УРСР 1963 року), оскільки в даному випадку судом не встановлено порушень прав позивача, які б підлягали захисту, і в задоволенні позовних вимог слід відмовити саме за їх недоведеністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed