Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

21 березня 2019 року позивачі звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилались на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована їхня сестра відповідачка [PERSON] . Однак з жовтня 2017 року відповідачка у вказаному житлі не проживає, її речі в квартирі відсутні. На скільки їм відомо, на даний час вона перебуває в Російській Федерації, проте де [PERSON] , вони не знають. На їхні неодноразові прохання добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідачка [PERSON] відмовляється, мотивуючи це тим, що у неї відсутні кошти на поїздку до м.Чернівці. Зазначають, що реєстрація місця проживання [PERSON] у їхній квартирі створює їм ряд перешкод та порушує їх право власності. Зокрема, відповідачка не приймає участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. Просили позов задовольнити та визнати [PERSON] , такою що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] , яка діє у свої інтересах та інтересах позивачки [PERSON] , а також від представника [PERSON] адвоката Гавриш Г.А. надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, в тому числі і через розміщення на сайті суду оголошення про її виклик в судове засідання. Зважаючи на те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачів не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачам [PERSON] (20/100 частки) та [PERSON] (80/100 частки) на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 01.11.1994р., договором дарування від 31.08.2006р., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8-14,36-38). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319\~ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150\~ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно довідки (виписки з домової книги) Відділу ведення реєстру територіальної громади м.Чернівців від 18 березня 2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с.30). Як вбачається із акту п\\п «Порядок у домі» №45 від 26 лютого 2019 року, [PERSON] , 1971р.н. у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2017 року не проживає. Вказане також підтвердили сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачами та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідачки у квартирі позивачів порушує їх право як власників житла, оскільки, вони змушені сплачувати за неї комунальні послуги. Вказані обставини суттєво впливають на їх фінансове становище. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved