Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

20 березня 2018 року представник позивача [PERSON] пред'явила до суду позов в інтересах [PERSON], в якому просила: 1) визнати незаконним та скасувати рішення Воловецької районної ради № 229 від 06.03.2018 р. «Про звільнення з посади головного лікаря Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» [PERSON].»; 2) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Воловецької районної ради № 26 від 06.03.2018 р. «Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради»; 3) визнати незаконними дії Воловецької районної ради та голови Воловецької районної ради Лопіта І.І. щодо зобов'язання [PERSON] до укладення строкового трудового договору у формі контракту; 4) поновити [PERSON] на посаді головного лікаря Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» з 07 березня 2018 року; 5) стягнути з Воловецької районної ради на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 07 березня 2018 року по день ухвалення рішення суду; 6) стягнути з Воловецької районної ради на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн. 7) допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 16 вересня 2002 року [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря Воловецької центральної районної лікарні з 23 вересня 2002 року на підставі наказу управління охорони здоров'я Закарпатської області. У 2017 році змінився засновник та назва Воловецької центральної лікарні, а саме засновником її стала Воловецька районна рада Закарпатської області, а назва була змінена на Комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради». 06 березня 2018 року Воловецькою районною радою було прийнято рішення № 229 «Про звільнення з посади головного лікаря Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради», згідно з пунктом 1 якого [PERSON] звільнено з посади головного лікаря за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Позивач стверджував, що підстави для звільнення його з роботи у порядку п. 6 ч. 1 ст. 36 та згідно ч. 1 ст. 40 КЗпП України відсутні, при звільненні з роботи його не було персонально повідомлено за два місяці, не враховано його переважне право на залишення на роботі та не запропоновано вакантних посад. Крім того вважає, що при прийнятті вказаного рішення Воловецькою районною радою було допущено порушення: вимог пункту 4 частини першої статті 26, частини дев'ятої статті 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки вказане питання не було включено до порядку денного пленарного засідання та не було доведено до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії; вимог пункту 11 статті 50 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 3 статті 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» в частині оприлюднення проекту рішення. На підставі ст.ст. 235 та 237-1 КЗпП України і ч. 1 ст. 23 ЦК України просив поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та заподіяну моральну шкоду. Відповідач Воловецька районна рада позовні вимоги не визнала, вважає, що звільнення проведено законно та при цьому покликається на ст. 16 Основ законодавства про основи охорони здоров'я України, Положення про порядок призначення та звільнення із займаної посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Воловецького району затверджене рішенням Воловецької районної ради від 30 листопада 2017 року № 172 і Статут Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради». Відповідач голова Воловецької районної ради Лопіт І.І. позовні вимоги не визнав, вважає, що відповідачами дотримано вимоги чинного законодавства при звільненні позивача з роботи, при цьому покликається на ст. 32, ч. 1 ст. 40 КЗпП України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламент роботи сесії Воловецької районної ради, затверджений рішенням від 15 грудня 2015 року № 19. Відповідач Комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» просив розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. З 23 вересня 2002 року [PERSON] наказом управління охорони здоров'я Закарпатської обласної адміністрації від 16 вересня 2002 року № 528-К (т.1, а.с.16) був призначений на посаду головного лікаря Воловецької центральної районної лікарні, яка була державним лікувальним закладом, що вбачається з п. 1.1. Статутів наявних в матеріалах справи (т.1, а.с.94-192,т.2, а.с.1-10, 11-19). 21 листопада 2016 року розпорядженням голови Воловецької районної державної адміністрації № 270 було затверджено Статут Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня» в новій редакції відповідно до якого лікарня значиться комунальним закладом. Суд вважає, що в розумінні частини першої статті 104 та статті 108 Цивільного кодексу України, в зв'язку зі зміною організаційно правової форми, відбулось припинення юридичної особи Воловецька центральна районна лікарня шляхом перетворення її в комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня». Розпорядженням голови Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області від 26 листопада 2017 року № 276 «Про вихід зі складу засновників комунальних закладів» (т.1, а.с.17) Воловецька районна державна адміністрація вийшла зі складу засновників КЗ «Воловецька ЦРЛ». Рішенням сімнадцятої сесії VII скликання Воловецької районної ради № 169 від 30.11.2017 р. було перейменовано комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня» у комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» та затверджено Статут останньої в новій редакції (т.1, а.с. 20-21). За пунктом 1.2. Статуту заклад (КЗ «Воловецька ЦРЛ Воловецької районної ради)заснований на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Воловецького району Закарпатської області, управління яким відповідно до Конституції України здійснює Воловецька районна рада. Засновником та органом управління майном Закладу відповідно до пункту 1.3. Статуту є Воловецька районна рада Закарпатської області, яка здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» (т.1, а.с. 105-115). Згідно з пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників належить до компетенції районної ради та вирішується виключно на пленарних засіданнях ради. Рішенням сімнадцятої сесії VII скликання Воловецької районної ради Закарпатської області від 30 листопада 2017 року № 171 «Про порядок управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ району» затверджено Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ району (т. 1, а.с. 116-123). Відповідно до пункту 5 даного Положення вирішення питань створення, реорганізації та ліквідації підприємств, установ та організацій, заснованих на спільній власності територіальних громад сіл, селищ району, затвердження їх статутів, призначення на посади та звільнення з посад керівників належить до повноважень районної ради. Згідно підпунктів 6.2.3. та 6.2.4. Статуту КЗ «Воловецька ЦРЛ Воловецької районної ради» головний лікар призначається на посаду рішенням сесії Воловецької районної ради Закарпатської області, прийнятому на її пленарному засіданні шляхом укладання з ним контракту на строк від трьох до п'яти років. Порядок призначення та звільнення головного лікаря, укладання з ним контракту, а також форма такого контракту затверджується Засновником відповідно до чинного законодавства. Рішенням сімнадцятої сесії VII скликання Воловецької районної ради Закарпатської області від 30 листопада 2017 року № 172 затверджено Положення про порядок призначення та звільнення із займаної посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Воловецького району (далі - Положення). Згідно з пунктом 2.1. Положення керівники суб'єктів господарювання спільної власності, що засновані на спільній власності територіальних громад Воловецького району, призначаються на посаду і звільняються з посади Воловецькою районною радою на її пленарних засіданнях (т.1, а.с. 116-123. Таким чином, комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» перебуває в управлінні Воловецької районної ради Закарпатської області до компетенції якої належить вирішення питань щодо призначення та звільнення його керівників. Відповідно до частини дев'ятої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я керівники державних та комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров'я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п'яти років. Норма, яка передбачає укладення з керівником закладу охорони здоров'я трудового договору в специфічній формі - контракту була внесена до вказаної статті Законом України «Про внесення змін до Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо удосконалення надання медичної допомоги» від 07 липня 2011 року та набрала чинності з 01 січня 2012 року. При вирішенні питання щодо можливості застосування вказаної норми до спірних правовідносин суд виходить з наступного. [PERSON] був призначений керівником Воловецької ЦРЛ з 23 вересня 2002 року. Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Трудовий договір керівника закладу має свою специфіку, зокрема в правовому статусі керівника, який є одночасно як уповноваженим органом (особою) власника (у відносинах з закладом та його трудовим колективом) так і працівником (у відносинах з власником). При цьому суд враховує, що протягом періоду з часу призначення позивача на посаду головного лікаря власник неодноразово змінювався: управління охорони здоров'я Закарпатської обласної державної адміністрації, Воловецька районна державна адміністрація, Воловецька районна рада. Також суд бере до уваги юридичний факт перетворення Воловецької центральної районної лікарні з державного лікувального закладу в комунальний заклад «Воловецька центральна районна лікарня», яке відбулось згідно з розпорядженням голови Воловецької районної державної адміністрації 21 листопада 2016 року № 270. Крім того, з наявних в матеріалах справи письмових доказів: листів за підписом [PERSON] та власноручно написаної заяви слідує, що позивач добровільно звернувся до Воловецької районної ради Закарпатської області з проханням укласти з ним трудовий договір у формі контракту. Подача вказаних звернень була підтверджена позивачем в судовому засіданні, хоч він і посилався на те, що змушений був погоджуватися на укладення контракту під впливом побоювання, що в іншому разі буде звільнений з посади. Зазначав, що пропозиція укласти контракт з боку Воловецької районної ради та її голови були способом тиску на нього. Суд всебічно перевірив аргументи позивача щодо законності його звільнення з посади. Оцінюючи законність звільнення позивача з роботи та правомірності застосування в якості його підстави пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю суд виходить з наступного. 12 січня 2018 року Воловецькою райрадою було направлено позивачу повідомлення за № 11 (т.1, а.с.22) про зміну істотних умов праці, які полягають в укладені строкового трудового договору у формі контракту, які мали бути впроваджені через два місяці з часу ознайомлення [PERSON] з повідомленням. 02 березня 2018 року позивач особисто подав до Воловецької районної ради власноручно написану заяву (т.1, а.с.29-30), в якій він погодився на укладення трудового договору у формі контракту на запропонованих ним умовах. Вказаній заяві передували дві письмові заяви за підписом позивача від 26 лютого 2018 року (т.1, а.с.23-24) та від 02 березня 2018 року (т.1, а.с.29-30), в яких позивач фактично погоджувався на зміну істотних умов праці та укладення контракту на запропонованих ним умовах. Вказані докази в своїй сукупності спростовують твердження позивача про примушування з боку Воловецької районної ради до укладення контракту. Питання призначення головного лікаря комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» було внесено до порядку денного двадцятої сесії VІІ скликання Воловецької райради (т.1, а.с.148-167) та розглянуто на пленарному засіданні райради. З протоколу сесії № 24 від 06.03.2018 р. вбачається, що рішення про укладення контракту з позивачем [PERSON] на посаду головного лікаря КЗ «Воловецька ЦРЛ райради» не було підтримано більшістю депутатів від складу раду, тобто не було прийнято райрадою. Крім того, з протоколу сесії вбачається, що в подальшому до порядку денного пленарного засідання було внесено зміни та включено питання про звільнення позивача з посади головного лікаря КЗ «Воловецька ЦРЛ райради», яке обґрунтовувалось неприйняттям рішення про укладення контракту та п. 4.6 Положення. За внесення вказаних змін до порядку денного проголосувала більшість депутатів, як і в наступному за рішення про звільнення позивача з посади головного лікаря. Порушення регламенту щодо внесення питання про звільнення позивача з роботи та під час його вирішення судом не встановлено. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») N 12-рп/98, 09.07.98, термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 року N 203 з керівниками підприємств, що є у державній власності, раніше обраними чи призначеними на посаду, також укладаються або переукладаються контракти. У разі відмови міністерства або іншого підвідомчого Кабінету Міністрів України органу виконавчої влади укласти контракт з керівником підприємства, трудовий договір розривається на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. У разі відмови керівника підприємства укласти контракт, трудовий договір з ним припиняється на підставі пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю України. Пунктом 5 Постанови N 203 рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладенні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї постанови. Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що пункт 4.6. Положення, застосований в якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення не суперечить трудовому законодавству. Стосовно доводів позивача про допущення Воловецькою районною радою порушення його трудових прав, оскільки йому не було запропоновано жодної вакантної посади суд зазначає, що до повноважень Воловецької районної ради входить питання щодо призначення виключно керівника КЗ «Воловецька ЦРЛ Воловецької районної ради», призначення чи прийняття на роботу працівників на інші посади закладу перебуває за межами її компетенції. Оцінюючи доводи позивача стосовно того, що він не був належно повідомлений про вирішення питання про укладення трудового договору та можливого звільнення з роботи суд зазначає, що позивач був завчасно попереджений про вирішення питання щодо укладення з ним трудового договору у формі контракту та був обізнаний про правові наслідки неприйняття Воловецькою районною радою рішення про укладення контракту, позаяк такі передбачені пунктом 4.6. Положення, яке було прийнято 30 листопада 2017 року, оприлюднено та було доступним для ознайомлення. [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що був присутнім на пленарному засіданні Воловецької райради під час прийняття даного Положення та був обізнаний з його змістом. Обґрунтовуючи незаконність звільнення позивача з посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП, представник позивача посилається в позові на те, що з повідомлення, адресованого Воловецькою районною радою позивачу 12.01.2018 р. та повідомлення 01.03.2018 р. про зміну істотних умов праці, які полягають в укладенні строкового трудового договору у формі контракту та пропозиції висловити свою згоду чи відмову від продовження роботи в нових умовах праці зазначається на те, що відмова буде мати наслідком звільнення позивача з посади за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Оцінюючи зазначену обставину суд бере до уваги, що попередження позивача про наслідки відмови від укладення контракту булочинним до того моменту, поки Воловецька районна рада не ухвалила рішення про відмову в укладенні контракту з позивачем. Зазначена обставина не впливає на законність рішення про звільнення позивача з посади. Відповідно до ч.1 статті 43-1КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника)у випадках:звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян. З викладеного слідує, що гарантії про обов'язковість попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації не поширюються на випадки, коли керівний працівник обирається, затверджується або призначається на посади органами місцевого самоврядування. На підставі досліджених судом доказів та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що рішення Воловецької районної ради від 06 березня 2018 року «Про звільнення з посади головного лікаря Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» [PERSON].» та розпорядження голови Воловецької районної ради від 06 березня 2018 року «Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря Комунального закладу «Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради» відповідають вимогам чинного законодавства, прийняті в межах їх компетенції, без порушень прав позивача, а тому відсутні правові підстави для визнання їх незаконними та скасування. В зв'язку з цим відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо поновлення позивача на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від попередніх позовних вимог, щодо яких судом у задоволенні відмовлено.

Outcome: dismissed