Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

20 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що зареєстрований та проживає у [INFO], яка була надана для проживання його матері [PERSON] на підставі ордеру від 31.01.1968 року. [PERSON] померла 29.10.2011 року. На даний час у квартирі, окрім нього, зареєстровано також його сина відповідача [PERSON]. Відповідач фактично у квартирі не проживає з 2012 року, особистих речей у квартирі не має, його місцезнаходження на сьогодення невідоме. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює для нього низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просив визнати його таким. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не прибула, а тому суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку, що відповідатиме положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ордеру на жиле приміщення № 700, виданого Виконкомом Ждановської міської Ради народних депутатів трудящих від 21.01.1968 року, квартира [ADDRESS] була надана для проживання [PERSON] та членам її родини. Наймач квартири [PERSON] померла 01 листопада 2011 року, про що Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області вчинено актовий запис № 1454. Згідно із копією особового рахунку № 202448, наданою ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 19.11.2015 року, у квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстрованими зазначені: син померлого наймача [PERSON] [PERSON], [INFO], а також онук наймача [PERSON], [INFO]. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сімї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно із актом, складеним ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 17 листопада 2015 року, відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у [INFO], не проживає за місцем реєстрації з 2012 року і по сьогодення. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням чи поважних причин відсутності у ньому понад встановлені житловим законодавством строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: approved