Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. 06 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, на стороні позивача, без самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у дніпропетровської області «про зменшення розміру аліментів на утримання дитини», в якому просить: - змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області №2-4235/2010 року , про стягнення 9 грудня 2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 2000 тисяч гривень щомісячно , до досягнення дитиною повноліття; - покласти на Орган опіки та піклування обов`язок, щодо перевірки цільового витрачання коштів; - виконавчій лист, виданий на підставі рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області №2-4235/2010 року, про стягнення 9 грудня 2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, - відкликати. В обґрунтування позову зазначив, що від даного шлюбу мається донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої зазначено позивача [PERSON] . Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-4235/2010 від 9 грудня 2010 року, постановлено рішення, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За домовленістю з відповідачкою [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] , сплачувалися добровільно. Однак, з 10 жовтня 2017 року, відповідачка [PERSON] , не попередив позивача , відновила стягнення аліментів по виконавчому листу. Із зазначеного часу Позивач сплачує аліменти на утримання дитини. Але ж станом на сьогодні у Позивача змінилися обставини, які на його думку, зумовлюють необхідність розгляду зазначеного позову щодо зменшення розміру аліментів. Так [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 24 квітня 2015 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 148, та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Позивач має нову родину, несе моральну відповідальність за добробут нової родини в якій теж є дитина - [PERSON] , [INFO] , яку він виховує як рідну. На даний час в Орджонікідзевському районному суді міста Маріуполя, розглядається питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] -батька малолітньої [PERSON] . Згідно довідки ПАТ «МК`Азовсталь» № 022-7463 від 22 листопада 2017 року, в жовтні місяці позивачем було сплачено аліментів в розмірі 7024,57 гривень. Це дуже велика сума для родини позивача, де теж виховується дитина. Станом на 1 грудня 2017 року прожитковий мінімум на утримання дитини віком від 6 до 18 років задає - 1860 гривень. Прожитковий мінімум на утримання дитини віком від 6 до 18 років в період з 1 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року складає 1777 гривень. Таким чином, становище позивача змінилось, наявність в позивача інших утриманців та розмір стягуваних з нього аліментів, дає суду підстави та обґрунтування задовольнити заявлені позовні вимоги шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки, з розміру 1/4 частки від доходів позивача до розміру 1/6 частки від доходів щомісячно. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов в якому проти позову заперечує в повному обсязі з наступних причин: 09 грудня 2010 року рішенням Заводського районного від суду м. Дніпродзержинська шлюбу між нами розірвано. Одразу ж після розірвання шлюбу ми з відповідачем мешкаємо окремо. Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-4235/2010 від 09.12.2010р.. постановлено рішення, відповідно якого стягнуто з Відповідача па мою користь аліментів па утримання неповнолітньої доньки у розмірі У всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дійсно, за нашою спільною домовленість, позивач сплачував добровільно, але нерегулярно та не в повному обсязі від його заробітку, аліменти на нашу доньку. З вересня 2017 року позивач добровільно сплачувати аліменти на дитину перестав, після чого я була вимушена звернутися до виконавчої служби для подальшого примусового стягнення аліментів. Звертаю увагу суду, що сімейний стан позивача змінився ще у квітні 2015 року. Дійсно там знаходиться неповнолітня дитина, але позивачем не надано жодного доказу, що рідний батько дитини не сплачує аліментів. До того ж, у своєму позові позивач посилається на те, що його нинішньою жінкою подано позов до суду про позбавлення батьківських прав відносно батька її дитини. Статтею 166 Сімейного кодексу України зазначено, що позбавлення батьківських прав не позбавляє батьків від юридичних зобов`язань перед дитиною. Тобто, якщо припустити, що рішенням суду батька позбавлять батьківських прав, це не позбавить його від зобов`язань по сплаті аліментів. Нинішня дружина позивача [PERSON] , має право звернутися до суду за місцем її реєстрації з позовною заявою до батька її дитини [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання її дитини [PERSON] . Пунктом 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоров`я та матеріальне становище дитини; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Проте жодних доказів про зміну матеріального та сімейного стану, або погіршення здоров`я позивачем не надано, а також наявність у позивача інших дітей не має. Також не надано документальних підтверджень, щодо того, що позивач щомісяця несе витрати на утримання дитини своєї жінки. Позивач працює на ПАТ «МК» Азовсталь», де отримує щомісяця постійну заробітну плату. Сплата аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4, враховуючи, що позивач більш нікому не сплачує аліментів є обґрунтованою, та не дуже великою сумою для родини позивача, як зазначає сам позивач. Відповіддю до наданою мною довідки з місця роботи № 582 від 14.12.217р., моя щомісячна заробітна плата складає в середньому 2500 гри. в місяць, а виходячи з розміру сплачених аліментів позивачем, сукупній дохід його родини в п`ять разів значно більш ніж у мене. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 06.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом. 12.02.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження. 05.11.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області залучено та замінено треті сторони. 20.01.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області змінено третю особу на правонаступника. Представник позивача [PERSON] , адвокат Чекурін Сергій Антолійович подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про не визнання позовний вимог частково, просив справу розглянути за її відсутності. Треті особи: -Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, в особі представника подав заяву про розгляд справи без участі представника, відповідно до чинного законодавства; - Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у дніпропетровської області, подав заяву про розгляд справи без участі представника, відповідно до чинного законодавства. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області серія [NUMBER] , є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 2-4235/2010 від 9 грудня 2010 року, винесено рішення, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. ). [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 24 квітня 2015 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 148, та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с. 8). [PERSON] має нову родину, несе моральну відповідальність за добробут нової родини в якій теж є дитина - [PERSON] , [INFO] , яку він виховує як рідну. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2018 року [PERSON] є усиновлювачем малолітньої дитини (а.с. 95-96). Відповідно до довідки 12 жовтня 2017 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 113-б). Відповідно до довідки виданої Заводським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське про розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за виконавчим листом №2-4235, який видано 09.10.2010 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, розмір стягуваних аліментів за період: -2017 рік - 33 403,51 грн.(а.с. 117); -За 2018 рік - 144 050,93 грн.(а.с.117); -30 2019 рік - 96 709,55 грн. (а.с. 117). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 січня 2020 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн. Відповідно до Сімейного кодексу (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становитиме: ?для дітей віком до 6 років - 889,5 грн.; ?для дітей віком від 6 до 18 років - 1109 грн. Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з приписом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовних вимог про відкликання виконавчого листа за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 9 грудня 2010 року. Примусове виконання судових рішень зі стягнення боргу покладається на Державну виконавчу службу (далі -ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. На підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, які передбачені законодавством, та пред`явлений до виконання у відповідний відділ ДВС. Відповідно до статті 432 ЦПК України виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню: 1. Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 2. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 3. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. 4. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. 5. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Що стосується позовних вимог про «покласти на Орган опіки та піклування обов`язок, щодо перевірки цільового витрачання коштів» Згідно ч. 1 ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів, ч. 2 цієї статті вказує, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Не визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права дитини, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги про стягнення аліментів суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками, щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] повинен виконувати у відношенні своїх своєї старшої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, щоб не порушувати право дитини на достатній рівень життя. Суду надано дані про наявність на утриманні відповідача [PERSON] інших неповнолітніх дітей, але відсутні докази та обґрунтування, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати [PERSON] , [INFO] , на достатньому та гарантованому розмірі дитину. При визначенні розміру аліментів на одну дитину, суд враховує, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи та постійний заробіток, що підтверджено відповідними довідками з місця роботи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із 1 липня 2019 року збільшиться розмір прожиткового мінімуму. У зв`язку з цим суми аліментів, розмір яких встановлений у відсотках до прожиткового мінімуму, також зростуть. Таким чином, із 1 липня аліменти складатимуть: 1) мінімальний розмір аліментів (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) для дітей віком: - до 6 років - 849,50 грн; - від 6 до 18 років - 1059 грн; 2) мінімальний рекомендований розмір аліментів ( 1 прожитковий мінімум на дитину відповідного віку) для дітей віком: - до 6 років - 1699 грн; - від 6 до 18 років - 2118 грн; 3) максимальний розмір аліментів (10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку) для дітей віком: - до 6 років - 16990 грн; - від 6 до 18 років - 21180 грн. З 1 січня 2020 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн. Відповідно до Сімейного кодексу (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становитиме: ?для дітей віком до 6 років - 889,5 грн.; ?для дітей віком від 6 до 18 років - 1109 грн. Відповідно до наданої довідки останній платіж за серпень 2019 року становить 10 969,04 грн., що не перевищує норму згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України .про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Що стосується позовних вимог про покладання на Орган опіки та піклування обов`язку, щодо перевірки цільового витрачання коштів, то позивачем не додано жодного доказу який би підтверджував нецільове використання аліментних платежів. За таких обставин проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд визначає, що розмір аліментів в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини необхідно визначити в частині від доходу. Так, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку). 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судові витрати підлягають стягненню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial