Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 10 серпня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні відносини не склалися через різні погляди на життя, між сторонами часто виникають сварки. Відповідач не приділяє родині належної уваги, не відчуває до дружини почуття поваги, не вирішує з нею питань сімейного життя, для нього авторитетними є думки інших осіб, які негативно впливають на взаємовідносини подружжя. Позивач вважає примирення неможливим, вважає, що подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам обох сторін, тому просить розірвати шлюб. Зазначає, що дитина по домовленості сторін залишилась проживати з матірю. Оскільки відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин відмовився від надання дитині матеріального допомоги, це поставило позивача в скрутне матеріальне становище. Посилаючись на те, що відповідач за законом зобов'язаний надавати таку допомогу, позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати та стягнути аліменти. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден, аліменти сплачувати згоден у визначеному позивачкою розмірі. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 10 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 105, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копіює свідоцтва про народження дитини (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини між сторонами немає, дитина проживає з матірю. Судом встановлено, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. За вказаних обставин, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії І-БП №141581, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2582 (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, не має на утриманні інших осіб, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Також суд враховує, що відповідач згоден сплачувати аліменти За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів, зазначений позивачкою ? частина від усіх видів доходу відповідача буде справедливим, розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 20 серпня 2015 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. Також в звязку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved