overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій просять суд встановити факт народження певною жінкою дитини в певний час. В обґрунтування заяви посилаються на\~ те, що вони\~ перебувають у зареєстрованому шлюбі. 14.10.2016 року заявниця [PERSON] народила хлопчика, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 503 від 14.10.2016 року, виданого державною установою «Краснолуцький перинатальний центр» ЛНР, яке на території України не є дійсним. У звязку із цим вона не має можливості звернутися до Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для державної реєстрації народження дитини. Встановлення даного юридичного факту необхідно для державної реєстрації народження дитини. У судове засідання заявник [PERSON] не зявилася.\~ В своїй заяві просить суд розглянути заяву за її відсутності. У судове засідання заявник [PERSON] не зявився.\~ В своїй заяві просить суд розглянути заяву за його відсутності. Представник заінтересованої особи Старобільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області не зявилася. В\~ своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення заяви та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою повному\~ задоволенню\~ з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НО № 441454, актовий запис № 121 складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2016 року. Згідно копії медичного свідоцтва про народження № 503, виданого 14.10.2016 року у [PERSON] 14.10.2016 року о 17-45 годині народилась дитина хлопчик вагою 3540 грамів. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

21.11.2016 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її батьками є: батько [PERSON], [INFO] та мати [PERSON], [INFO]. Відповідач по справі є її рідним братом. 22.09.2000 року її мати [PERSON] померла. Її батьку [PERSON] на праві свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS]. 16.05.2016 року її батько помер. Після смерті батька залишилась спадкове майно, у вигляді квартири, що розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Соціалістична ([PERSON])[ADDRESS]. 15.11.2012 року її батько залишив заповіт на все майно, яке на день його смерті буде належати йому. Спадщину позивачка не могла прийняти у звязку з тим, що після смерті батька вона виїхала до своєї доньки, яка проживає у м. Житомир разом зі своєї родиною та повернулась до м. Краматорськ лише в листопаді 2016 року. 18 листопада 2016 року вона звернулась до 1 ДНК з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, у звязку з тим, що вона пропустила строк прийняття спадщини. На даний час вона бажає прийняти спадщину та їй необхідно одержати свідоцтво про право на спадщину. Просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. Суд вивчивши представлені докази: копію свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 16 травня 2016 року; копію свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла 22.09.2000 року; копію заповіту від 15.11.2012 року, відповідно до якого [PERSON] заповів все майно, яке на день його смерті належало йому, до якого також входить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]; копію свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]; копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]; копію свідоцтва про укладення шлюбу відповідно до якого [PERSON], [INFO] уклав шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO]; копію Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2016 року; вважає позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 16 травня 2016 року, поважною, бо позивачка не могла у встановлений законом термін звернутися до нотаріальної контори. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визначивши їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

21.11.2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 03.08.2007 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON]. 18.10.2016 року шлюбні відносини між ними розірвано. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1 000 грн. на кожного до досягнення повноліття дітьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 800 грн. на кожну дитину не заперечував. Суд, заслухавши думку позивача [PERSON], відповідача [PERSON] вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ №186139 від 09.10.2013 року, актовий запис №1007 сторони маю доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КЕ №108808 від 14.04.2010 року, актовий запис №293, сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Крім того, судом встановлено, що 07.10.2016 року рішенням Київського районного суду м.Полтави шлюб зареєстрований 03.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6) Крім того, судом встановлено, що діти проживають разом з матірю [PERSON] та знаходиться повністю на її утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх доньки та сина надає нерегулярно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

21.11.2016 року до суду надійшов зазначений позов. Уточнивши свої позовні вимоги [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], оскільки: спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки; виникають постійні сварки, які призвели до розриву стосунків; шлюб носить формальний характер, фактично сімейні відносини припинені з серпня 2016 року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим. Позивач надала письмову заяву про підтримку уточненого позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання уточненого позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

21.11.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що 24.09.2011 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у справі у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №716. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з січня 2012 року. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлен належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

21.11.2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що під час попереднього збирання документів, необхідних для призначення пенсії за віком, з'ясувалось, що в його трудовій книжці невірно вказана дата народження. Заявник просить встановити факт, що трудова книжка, видана 4 вересня 1979 року на ім'я [PERSON], [INFO], належить [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копій паспорта [NUMBER] виданого Новотроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області 22.02.2000 року та свідоцтва про народження [NUMBER] від 31.08.1962 року виданого Новотроїцьким бюро РАГС Херсонської області дата народження заявника [PERSON] - [INFO] (а.с. 4, 5). У зв'язку з тим, що в трудовій книжці заявника допущена помилка в його даті народження, останній позбавлений можливості оформити пенсію за віком. Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначене в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що трудова книжка [NUMBER] від 04.09.1979 року, видана на ім'я [PERSON], [INFO], дійсно належить [PERSON], [INFO]. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

21.11.2016 року заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про призначення її опікуном для [PERSON] з 28 вересня 2016 року. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначила, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.04.2007 року визнано недієздатним [PERSON] Опікуном було призначено [PERSON], яка померла 28.09.2016 року. З метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатного брата, просить призначити її опікуном.\~\~ В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 22.12.2016 року, якою підтримала свої вимоги, просила розглянути справу без її участі. В судове засідання представник заінтересованої особи Здолбунівської міської ради Рівненської області не з'явився, не заперечували проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.04.2007 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, призначено опікуна [PERSON] (а.с.15). 28.09.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] є сестрою [PERSON] Згідно з висновком ограну опіки та піклування Здолбунівської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити опікуном заявника [PERSON] над недієздатним братом [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 4\~ст. 63 ЦК України\~опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та про необхідності її задоволення. На підставі ст.ст.\~41,\~55,\~58,\~60,\~63 ЦК України\~та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

21.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Пятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], яка померла 01.04.2016 року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, буд.47, с. Пятка, Чуднівського району, Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, власником якого вона була. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не зявився, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Пятківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Пятківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

21.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 22093,82 грн, мотивуючи вимоги тим, що 17.05.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 17.05.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.10.2016 року виникла заборгованість у розмірі 22093,82 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 997,67 грн, несплачені проценти - 1606,78 грн, пеня та комісія - 3500 грн, штрафні санкції- 1528,28 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 22093,82 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

21.11.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 17475,90 грн. за кредитним договором № б/н від 08.07.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 08.07.2011 року договору №б/н відповідач отримала кредит в розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 30.10.2016 року має заборгованість у сумі 17475,90 грн., яка складається: 6433,39 грн. тіло кредиту, 3239,26 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 5544,87 грн. нарахована пеня за прострочене зобовязання, 950 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 808,38 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 08.07.2011 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved