Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу дітям не надає, вони спільно не проживають. Позивач разом із дітьми проживає окремо в с. Борівське Шаргородського району Вінницької області. Посилаючись на те, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 часини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Крім того, позивач просить стягувати із відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. У судове засідання позивач не з`явилася, однак 24 березня 2020 року подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання шляхом публікації на веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до суду, причин неявки суду не повідомила (а.с. 38, 41). Ухвалою суду 12 травня 2020 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого. 12 серпня 2012 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Відповідно до довідки Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 209 від 11 лютого 2020 року діти [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю [PERSON] . Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, статей 180-184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, за наслідками судового розгляду суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved