Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

21 березня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 19 січня 2017 року у Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №9. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19 січня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Не зважаючи на наявність сина та доньки, сімейно-шлюбні стосунки поступово перетворилися на спілкування сусідів по квартирі, які переросли у сварки, вже багато років вони з чоловіком мешкають окремо один від одного. Подальше збереження шлюбних відносин є не можливим, оскільки суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, вона не хоче щоб діти бачили постійні сварки між батьками та отримували психічну травму з дитинства. На підставі викладеного просить суд розірвати вказаний шлюб (а.с. 20). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2019 року було відкрито провадження по справі (а.с. 21). Судове засідання по справі було призначене на 14 червня 2016 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в даній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №9, про що 19 січня 2007 року видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, серії [NUMBER] (а.с. 8). З свідоцтва про народження виданого повторно, серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] батьками, якої є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №368 (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 25 січня 2017 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] батьками, якої є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №28 (а.с. 10). Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь судового збору в сумі 768,40 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме в частині 50%, тобто в розмірі 384 грн. 20коп.

Outcome: approved