Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відділу освіти Токмацької міської ради Запорізької області, про стягнення\~ заборгованості індексації заробітної плати. Під час судового розгляду уточнила позовні вимоги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 01.09.2009 року працювала вчителем Токмацької спеціалізованої школи № 6, з 07.10.2015 року по 18.08.2016 рік працювала на посаді директора Токмацької ЗОШ № 1. З 01.02.2015 року по 31.11.2015 рік відповідач не проводить індексацію заробітної плати, яку зобовязаний робити відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзацом 4 ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні гарантії». На її заяву відповідач надав розрахунок індексації за 2015 рік, відповідно до якого заборгованість за період з 01.02.2015 року по 01.11.2015 року складає 3466,31 грн. Просить стягнути з відповідача на її\~ користь індексацію у сумі 3466,31 грн. В судовому засіданні, яке відбулось 10.11.2016 року позивач свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В судове засідання, призначене на 28.11.2016 року позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось\~10.11.2016 року позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, обґрунтувавши свою позицію відповідно до наданих письмових заперечень, в яких зазначено, що дійсно нарахування та виплата індексації на заробітну плату належить до повноважень відділу освіти Токмацької міської ради Запорізької області. Згідно бюджетного запиту відділу освіти Токмацької міської ради на 2015 рік на індексаційні виплати працівникам загальноосвітніх навчальних закладів необхідно додатково 1030194,00 грн., та нарахування на індексацію 373960,00 грн. З метою виділення асигнувань у 2015 році на виплату індексації заробітної плати працівникам закладів та установ відділу освіти Токмацької міської ради, у зв'язку з недостатнім фінансуванням, протягом 2015 року керівництвом Відділу освіти неодноразово направлялись листи до Фінансового управління Токмацької міської ради, з проханням додатково виділити кошти на виплату індексації. Згідно з отриманими відповідями асигнувань на виплату індексації заробітної плати працівникам Відділу освіти Токмацької міської ради надано не було, на підставі наступного: Індексація доходів населення в Україні проводиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078. Відповідно до п.6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню. Відповідно до абз.2 п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік. Відповідно до Пункту 31 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-УШ та абз.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідно до абз.З п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до частини 1 статті 103 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, фінансування закладів освіти проводяться за рахунок освітньої субвенції. Відповідно до абз.2 п.28 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228, розпорядники свої витрати приводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками. Для цього чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, повинна бути приведена у відповідність з визначеним фондом оплати праці, а інші витрати - у відповідність з іншими встановленими асигнуваннями таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на установу функцій. Відповідно до ч. 1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України. Відповідно до ч.4 ст.48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються. Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов'язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядку.\~ Також, у [PERSON] фінансів України від 24.06.2015 р. № 309010-09-8/21023\~ «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено, що\~ «на сьогодні [PERSON] соціальної політики України розробляється проект постанови Кабінету Міністрів України «Про особливий порядок індексації грошових доходів населення у 2015 році та внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Тому, проведення у поточному році індексації грошових доходів населення має здійснюватися після прийняття Кабінетом Міністрів України вказаної постанови». В зв'язку зі складаною ситуацією в бюджетних закладах міста Токмак щодо виплати індексації, не достатнім фінансуванням видатків на заробітну плату депутати Токмацької міської ради звернулись до Прем'єр-міністра України [PERSON] щодо виплати індексації працівникам бюджетних установ м. Токмак, з проханням виділити кошти на проведення індексації заробітної плати - рішення № 1 від 22.10.2015 р. «Про розгляд звернення депутатів Токмацької міської ради», але відповіді та додаткових коштів до сьогоднішнього дня не дочекались. Таким чином, на теперішній час у Відділі освіти Токмацької міської ради відсутні кошти на виплату індексації заробітної плати працівникам закладів та установ освіти та відсутній особливий порядок індексації грошових доходів населення у 2015 році, що є підставою не нарахування та не виплати індексації заробітної плати. Відділ освіти надав розрахунок нарахованої індексації за 2015 рік в розмірі 3466,31 грн., але зазначена сума згідно розрахунку не нарахована позивачу, а є можливо нарахованою індексацією. Дана сума могла бути нарахована і виплачена, але в зв'язку з обмеженим фінансуванням та не врегулюванням питання виплати індексації на державному рівні суми індексації навіть не нараховувались. Тому просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю. У судове засідання, призначене на 28.11.2016 року представник відповідача не зявилась, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом у судовому засіданні встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Так, позивач [PERSON] з 01.09.2009 року працювала вчителем Токмацької спеціалізованої школи № 6, з 07.10.2015 року по 18.08.2016 рік працювала на посаді директора Токмацької ЗОШ № 1, що підтверджується Трудовою книжкою АТ № 871185 та наказами № 293/К від 01.09.2011 року, № 358/К від 06.10.2015р, № 193/К від 18.08.2016 року, наданими відділом освіти Токмацької міської ради Запорізької області, а також довідкою про доходи № 106 від 01.11.2016 року, наданої відділом освіти Токмацької міської ради Запорізької області. Відповідно до довідки про доходи за № 106 від 01.11.2016 року, виданої відділом освіти Токмацької міської ради Запорізької області [PERSON] дійсно працювала у відділі освіти Токмацької МР, форма працевлаштування основна, та протягом січня-листопада 2015 року [PERSON] була нарахована і виплачена заробітна плата. З лютого 2015 року відповідач не проводить індексацію заробітної плати, що підтверджується позовною заявою, запереченнями відповідача. Відповідно до «Довідки-розрахунку можливо нарахованої індексації за 2015 рік [PERSON].», наданого на запит на інформацію суду від відділу освіти Токмацької міської ради Запорізької області, індексація заробітної плати [PERSON] за період з січня по листопад 2015 року становить 4305,97 грн., утримання 839,66 грн., можливо нарахована індексація 3466,31 грн. Відповідно до п.1.3, 1.4 Положення про відділ освіти Токмацької міської ради, відділ освіти Токмацької міської ради\~ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням,\~ фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету. Структура відділу освіти та видатки на його утримання встановлюються міською радою за рекомендацією [PERSON] освіти і науки України. Відповідно до п.5.2.9 вказаного Положення, начальник відділу освіти Токмацької міської ради розпоряджається коштами, які виділяються на утримання відділу освіти. Згідно свідоцтва про реєстрацію юридичної особи, відділ освіти Токмацької міської ради є юридичною особою та має ідентифікаційний код 02136318. Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 N 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін є однією з державних соціальних гарантій. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення\~індексації грошових доходів населення,\~затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення\~індексації грошових доходів населення,\~затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078). У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України «Про оплату праці»). Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7\~Інструкції зі статистики заробітної плати,\~затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованим в [PERSON] юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713. Так, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2ст. 233 КЗпП України. У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року N 1282-XII зі змінами). На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати є трудовим спором, пов'язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. З письмових пояснень відповідача слідує, що позивачу своєчасно та у повному обсязі не була виплачена індексація заробітної плати у зв'язку з недостатнім бюджетним фінансуванням на вказані цілі та не прийняттям Урядом України особливого порядку індексації грошових доходів населення на 2015 рік. Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною 6 цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Згідно пункту 14 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» Кабінет Міністрів України зобов'язано затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік. Згідно п. 6 Порядку Проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, - проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. N 1013, яка застосовується з 01.12.2015 р.). До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято. Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, дає підстави для нарахування індексації заробітної плати у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Щодо ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» як було зазначено вище, цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. Так, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні, ухваленому 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» (і Кечко проти України), Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату бюджетних коштів їх відсутністю, а тому посилання відповідача на відсутність коштів, не може бути підставою, для відмови в задоволенні позову. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення). У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. В п. 22-23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сук проти України» остаточне рішення від 10 червня 2011 року зазначено, що Суд повторює, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі «Броньовські проти Польщі» [ВП], заява N 31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X). Суд вважає, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі «Кечко проти України», згадане вище, пункт 23). Так, реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд приходить до наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 01.02.2015 року відповідач не проводить індексацію заробітної плати своїм працівникам. За період з лютого по листопад 2015 року позивач отримувала заробітну плату без нарахування індексації. Згідно наданого відповідачем розрахунку індексації заробітної плати позивача слідує, що в лютому 2015 року індексація заробітної плати повинна бути виплачена в розмірі 308,15 грн., в березні -\~ 355,66 грн., в квітні 439,70 грн., в травні 618,74 грн., в червні 613,02 грн., в липні 0,00 грн., в серпні 460,41 грн., у вересні 503,43 грн., у жовтні 503,43 грн., у листопаді 503,43 грн., розмір утримань за період з лютого по листопад 2015 року становить 839,66 грн., а всього індексація заробітної плати [PERSON], з урахуванням всіх обовязкових утримань, складає 3466,31 грн. (4305,97 839,66 = 3466,31) Зазначений розрахунок сторони не оспорюють, а тому у суду відсутні підстави визнавати його не допустимим та не належним доказом. Враховуючи, що індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, в наданому відповідачем розрахунку індексації, що підлягає виплаті позивачу, зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів. Індексація заробітної плати [PERSON], з урахуванням всіх обовязкових утримань, складає 3466,31 грн., і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved