Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

20 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 28.01.2009 року у справі № 2-о-1/09 вона призначена опікуном недієздатного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 17.10.2016 року у справі № 611/905/16-ц [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON], [INFO], матірю якої є відповідач [PERSON]. Оскільки батько дитини недієздатний, а він і дитина проживають з нею, розпорядженням Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 13.12.2016 року № 326 вона призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позов і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в надісланій до суду телефонограмі вказала, що позов визнає повністю і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 28.01.2009 року у справі № 2-о-1/09 позивач призначена опікуном свого недієздатного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 17.10.2016 року у справі № 611/905/16-ц [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON], [INFO], матірю якої є відповідач [PERSON]. Розпорядженням Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 13.12.2016 року № 326 вона призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою за підписом депутата Барвінківської міської ради Харківської області від 13.10.2016 року, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Зі свідоцтва про народження, виданого Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18.11.2016 року, актовий запис № 06 від 28.01.2014 року, вбачається, що [PERSON] є матірю дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач будь-яких коштів на утримання дітей не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідач, яка є матірю дитини, зобовязана матеріально утримувати свою дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved