Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

21 липня 2014 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач в позовній заяві та судовому засіданні посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 07 грудня 2002 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивача. З червня 2008 року між сторонами по справі було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння в родині, постійні сварки, відсутність матеріальної допомоги. Відповідач не проживає разом з родиною та не допомагає матеріально утримувати малолітню дитину, подружжя не одноразово намагалось прийти до взаємного розуміння, але ніяких результатів це не дало. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому позивач звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.2-5). Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 грудня 2002 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 480, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження, наявними в матеріалах справи (а.с. 6, 7). Також у судовому засіданні встановлено, що з червня 2008 року між сторонами по даній справі були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння в родині, відсутня матеріальна допомога, з боку відповідача, з цього часу сторони неодноразово докладали зусилля для поновлення шлюбних стосунків, але це не дало ніяких результатів, тому зберігати сім’ю вони бажають й вважають, що це неможливо, а також суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, дані обставини підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні (а.с. 26). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд при розгляді справи про розірвання шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з червня 2008 року та з цього часу відносини між подружжям по справі не поновлювались, сторони зберігати шлюб не бажають й вважають, що це неможливо та суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка (дружини), батьків, тому вважає необхідним стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Також вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, суд на підставі ст. 88 ЦПК України приймає до уваги результат вирішення справи, та вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок повернення судових витрат суму у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи, що позивач на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved