Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

19 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 04 травня 1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №151. Від спільного проживання в подружжя є двоє дітей: повнолітня дочка [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, протилежні поняття щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. На теперішній час сім'я фактично розпалась, з квітня 2007 року не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась без поважних причин, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №119406 випливає, що з 04.05.1991 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №151 (а.с.3,4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними у матеріалах справи копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією паспорта [PERSON] (а.с.7,8). З викладених у позовній заяві обставин вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. залишити за ним у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved