Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з зазначеним позовом посилаючись на те, що 06.06.2011 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-29080-060611. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 599, 00 грн., на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення Кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 05.01.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням покладених на відповідача зобов'язань, заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 05.08.2013 року складається з заборгованості на суму 7 745, 18 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 4 599, 00 грн., заборгованість за відсотками 0,38 грн., заборгованість за комісіями 3 145, 80 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у їх відсутність з ухваленням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2011 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-29080-060611 (а.с. 7-10). Судом встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір відповідає вимогам ст. ст. 1054-1055 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 599, 00 гривень терміном до 05.01.2013 року. У відповідності до Договору, Позичальник зобов'язаний повернути Кредит та плату за його користування (відсотками) не пізніше 05.01.2013 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат передбачених Договором. Положеннями Договору передбачено, що ТОВ «Дельта-Банк» у випадку порушення Позичальником строків сплати передбачених Договором платежів більш ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При не своєчасній сплаті Позичальником платежів в строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати віл позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на те, що при підписанні кредитного договору відповідач погодився з вищезазначеними його умовами, станом на час розгляду справи [PERSON] свої зобов'язання не виконав, суму кредиту за кредитним договором не повернув, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка станом на 05.08.2013 року становить 7 745, 18 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 4 599, 00 грн., заборгованості за відсотками 0,38 грн., заборгованості за комісіями 3 145, 80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 6). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ПАТ «Дельта-Банк» в повному обсязі. Судові витрати між сторонами розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved