Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

20.02.2020 року позивач звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі, зареєстрований 12.07.2013 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №277. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із відповідачем по справі [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з 2019 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідач, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила слухати справу в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12.07. 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №277. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із відповідачем по справі [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з 2019 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] , виявила своє бажання залишити шлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved