Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

21.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], з 2000 гривень до 1100 гривень щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що з 24.04.2004 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 29.01.2015 року шлюб було розірвано. Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2015 року, з нього на користь [PERSON], стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. В той час його заробітна плата складала 2800 - 3000грн. З серпня 2015 року він не працює, має нерегулярні заробітки. Останнє його місце роботи ПП А2 «Інженірінг», звідки 01.12.2014 року його було звільнено. Останній раз він заробив в вересні 2015 р. 1800 грн. за дві неділі. [PERSON] вважає, що з часу винесення 27.08.2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області рішення про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON], погіршився його матеріальний стан, а тому просить суд зменшити розмір аліментів з 2000 гривень до 1100 гривень, щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. [PERSON] пояснила, що на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2015 року вона отримує від [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі - 2000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Після винесення рішення суду про стягнення аліментів та на момент подачі [PERSON] позову до суду, минуло небагато часу - близько 1 місяця. Позивач, як на день винесення рішення суду про стягнення аліментів, так і на теперішній час працює. Він сам погодився на розмір аліментів в сумі 2000 грн. Вона вважає, що його матеріальний стан не змінився, а вимоги позивача про зміну розміру аліментів безпідставні. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29.01.2015 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі - 2000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10). Відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 25.09.2015 року (а.с. 17) [PERSON] за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року даних про його доходи у ЦБД ДРФО немає. Згідно з копії трудової книжки [PERSON] (а.с. 19-21) останнє місце роботи позивача ПП А2 «Інженірінг», звідки 01.12.2014 року його було звільнено у звязку з закінченням строку дії трудового контракту інших аліментних зобов'язань не має, є працездатним. На момент винесення судом 27 серпня 2015 року рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON], на утримання синів [PERSON] та [PERSON], позивач отримував дохід в розмірі 3000 грн. на місяць та саме він просив суд стягнути з нього 2000 грн. аліментів ( а.с.10). Рішення суду ним не оскаржувалось та набрало законної сили. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що в вересні 2015 р. він заробив 1800 грн. за дві неділі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 192 Сімейного Кодексу України, передбачає, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього. [PERSON] звернувся до суду з цим позовом 21.09.2015 р. Тобто з часу стягнення аліментів навіть не пройшов місяць. Доказів того, що на цей час змінився його матеріальний або сімейний стан та він не спроможний сплачувати у теперішній час аліменти у сумі, визначеній рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2015 року суду, [PERSON] надано не було. При цьому суд вважає, що розмір стягуваних з [PERSON] аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітніх дітей, а обставини, на які посилається позивач, як на підставу зменшення розміру аліментів, були враховані при визначенні розміру аліментів, що підлягали стягненню та на даний час не змінилися. Тому суд прийшов до висновку що, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed