Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

20 квітня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради (далі Управління) з проханням стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Управління для подальшого перерахування до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 4244 гр. 40 коп., мотивуючи тим, що вказані кошти були нею неправомірно отримані у якості тимчасової допомоги на дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] р. н.. В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказано, що дана допомога була призначена відповідачці у зв»язку з неотриманням від чоловіка [PERSON] за рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 5 серпня 2009 р. аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей. 27 вересня 2013 р. до відділу соціальних допомог Управління надійшла заява [PERSON], в якій він повідомляв, що з 01.06.2011 р. по 01.07.2013 р. він добровільно сплатив аліменти на утримання дітей. Відповідно до п.10 Постанови КМУ від 22.02.2006 р. №189 виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов»язаною сплачувати аліменти. Про факт виплати аліментів одержувач допомоги зобов»язаний повідомити у 10-ти денний строк орган праці та соціального захисту населення, однак [PERSON] своєчасно не повідомила відділ соціальних допомог Управління про добровільну сплату аліментів, що спричинило виникнення переплати бюджетних коштів. Таким чином своїми неправомірними діями відповідачка завдала матеріальної шкоди на суму 4244 гр. 40 коп.. 30.09.2013 р. їй була направлена вимога про повернення коштів на рахунок Управління, однак кошти не були повернуті, тому Управління звернулося до суду про їх стягнення. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Він також пояснив, що допомога в сумі 4244 гр. 40 коп. була виплачена відповідачці за період з 01.06.2011 р. по 01.07.2013 р.. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Однак пояснила, що у теперішній час вона за станом свого матеріального становища не може відразу повернути всю суму отриманої допомоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 05 серпня 2009 року з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 2002 року народження, були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку [PERSON], до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а потім ? ч. всіх видів заробітку [PERSON] до повноліття дочки [PERSON]. 15.07.2011 р. відповідачці [PERSON] відділом виконавчої служби Перевальського районного управління юстиції Луганської області була видана довідка про те, що вона у період з 01.01.2011 р. по 30.06.2011 р. не отримувала аліментів від [PERSON] на утримання дітей за вказаним рішенням суду, у зв»язку з чим позивачем їй була призначена тимчасова державна допомога для дітей, батько яких ухиляється від сплати аліментів. ( а. с. 3 - 6). Загальна сума наданої допомоги склала 4244 гр. 40 коп. ( а. с. 5). За думкою суду розрахунок наданої грошової допомоги позивачем зроблений правильно ( а. с. 4, 5). 27 вересня 2013 р. до відділу соціальних допомог Управління надійшла заява [PERSON], в якій він повідомив, що з 01 червня 2011 р. по 01 липня 2013 р. аліменти стягувалися з його заробітної плати і надав копії довідок ДП «Луганськвугілля» про здійснення відрахування для виплати. Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. №189, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов»язаною оплачувати аліменти. Про виплату аліментів одержувач допомоги зобов»язаний повідомити у 10-денний строк орган праці та соціального захисту населення, але [PERSON] своєчасно не повідомила позивача про отримання аліментів, внаслідок чого завдала матеріальної шкоди позивачу на суму 4244 гр. 40 коп.. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги, що неправомірними діями відповідачки була завдана позивачу матеріальна шкода у розмірі 4244 гр. 40 коп., суд постановляє рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача коштів в сумі 4244 гр. 40 коп. для подальшого перерахування до Державного бюджету України.

Outcome: approved