Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

21 вересня 2017 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з заявою про надання їм права на шлюб. В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що [PERSON] народилася [INFO] у м.Маріуполі Донецької області, [PERSON]народився [INFO] у м.Маріуполі Донецької області. З вересня 2013 року заявники почали зустрічатися, а у серпні 2017 року [PERSON] завагітніла від [PERSON] і має намір народити дитину, між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони кохають один одного. Вони мають намір створити сім'ю та бажають зареєструвати шлюб, але не можуть цього зробити, оскільки на цей час заявникам виповнилося лише по 17 років, відповідно шлюбного 18-річного віку вони не досягли. Надання права на шлюб для них є необхідним, оскільки вони бажають створити сім'ю, та це відповідає їх інтересам. Посилаючись на діюче законодавство, просили суд надати їм право на шлюб. У судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлену ними заяву та просили її задовольнити. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви заявників, оскільки їх діти мають бажання зареєструвати шлюб, створити міцну сім'ю і це буде відповідати їх інтересам. Представник Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без присутності представника відділу, щодо вирішення справи покладалися на розсуд суду. Вислухавши учасників цивільної справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачі) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Відповідно до ст.23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Стаття 22 СК України передбачає, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Частиною 1 ст.27 СК України встановлює, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. У відповідності з ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] народилися у 1999 року, тобто на даний час вони не досягли шлюбного віку, передбаченого ст. 22 СК України, оскільки мають повних 17 років. Під час судового розгляду, заперечень від заінтересованих осіб, зокрема матерів заявників, щодо надання права на шлюб не надходило, отже підстави для відмови в задоволенні заяви судом не встановлені. Головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника, а саме її подальшому життєвому наміру створити сім'ю, реалізувати себе як дружину, взяти на себе права та обов'язки одного з подружжя, тобто цілком заслуговує на таке особисте нематеріальне право, як право на шлюб. Враховуючи спільне бажання [PERSON] та [PERSON] створити сім'ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для надання заявникам права на шлюб, оскільки дане право буде відповідати як інтересам самих заявників, так і інтересам майбутньої сім'ї. На підставі викладеного та

Outcome: approved