Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

1. Виклад позиції позивача. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить суд стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11090,00 грн. за кредитним договором №б/н від 04.09.2009 та судові витрати. Позов мотивований тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 04.09.2009 року підписав заяву. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2 та п.3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Представник позивача вказує в позові, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконува, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 11090,00 грн., яка складається з наступного: 11090,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 11090,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії. Позичальник [PERSON] помер [INFO] . У встановлений ухвалою строк відповідачі не подали відзив на позов, в судове засідання не з`явилися, були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача просив суд розглядати позов у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с.71). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 14.12.2020 року цивільну справу розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.74). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 23.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідній ухвалі роз`яснено відповідачам, що у строк подачі відзиву вони мають право пред`явити зустрічний позов та право подати заяву до суду із запереченням щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Також роз`яснено відповідачам, що у випадку ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд згідно вимог ч.8 ст.178 та ч.2 ст.191 ЦПК України розгляне справу за наявними матеріалами (а.с.83-84). Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (ст.128 Цивільного-процесуального кодексу України) (а.с.86-88, 123-125), в судове засідання не з`явилися без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , як клієнт банку звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 04.09.2009 підписав заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с.30). Одночасно відповідач ознайомився із умовами кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» (а.с.31-41). Відповідач 04.09.2009 року підписав надруковану «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» про те, що він отримав банківську картку, про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві (а.с.30). Згідно розрахунку заборгованості за договором, укладеного між відповідачем та позивачем, станом на 31.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 11090,00 грн., яка складається з наступного: 11090,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 11090,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії. (а.с.5-12). Позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.50). АТ КБ «Приватбанк» 04.03.2020 направило до Чорноморської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора (а.с.53). Приватним нотаріусом Чорноморської міської державної нотаріальної контори листом №432/02-14 від 03.04.2020 повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про відсутність звернень спадкоємців після смерті [PERSON] (а.с.54). Ця відповідь отримана позивачем 12.04.2020, про що свідчить відмітка на даному листі. АТ КБ «Приватбанк» 22.05.2020 направлено на адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] листи-претензії з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с.55-61). Вказані обставини підтверджуються матеріали спадкової справи №389/2018, заведеної до майна померлого [PERSON] (а.с.98-117). Згідно інформації відділу реєстрації осіб Одеського району Одеської області №8-568 від 26.02.2021, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1994 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. (а.с.118). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.05.2021, відсутні відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1994 р.н. V. Оцінка Суду. Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Як убачається з копії спадкової справи №389/2018, заведеної до майна померлого [PERSON] (а.с.98-117) на підставі листа АТ «ПриватБанк», до нотаріуса заяв про прийняття спадщини від спадкоємців померлого не надходило. Відомості щодо права власності квартири, в якій [PERSON] проживав на момент смерті відсутні. Згідно інформації відділу реєстрації осіб Одеського району Одеської області №8-568 від 26.02.2021, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., [PERSON] , 1994 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. (а.с.118). Суд не отримав будь-яких доказів щодо наявності спадкового майна після смерті [PERSON] та вартості такого майна, в межах якого може бути стягнуто заборгованість за кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог Банку відсутні. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: dismissed