overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

20.02.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.07.2007р. у Шевелівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 06. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей сина [PERSON], 30.01.2006р.н., доньку Тетяну, 09.02.2009р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.07.2007р. (а.с.10). Від шлюбу мають малолітніх дітей сина [PERSON], 30.01.2006р.н., доньку Тетяну, 09.02.2009р.н.. (а.с.7,9) Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

20.02.2017 позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить зняти арешт з усього належного їй майна, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 14.09.2012 року ВП№34250951, в тому числі: - квартири за адресою: [ADDRESS] (1/2 частка); - квартири за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р., [ADDRESS] (1/2 частка); - транспортного засобу: реєстраційний номер: [NUMBER], 1976 року випуску, марка: ГАЗ, модель: 24, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником вищевказаного майна. ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві постановою від 14.09.2012 в межах виконавчого провадження №34250951 накладено арешт на вказане майно. Дане виконавче провадження порушене відділом щодо примусового виконання судового наказу, виданого Солом'янським районним судом м. Києва №2-н-1682/11 про стягнення з неї на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги. З приводу підстав накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження №34250951, позивач вказує, що такі підстави відпали, оскільки постановою державного виконавця від 15.10.2012 зазначене виконавче провадження закінчено, в судовий наказ про стягнення заборгованості передано до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Разом з цим, 30.09.2014 державним виконавцем вказаного відділу винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. З наведених підстав вказує, що на даний час її право власності обмежене без наявності для того законних підстав, у зв'язку з цим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності на позовних вимогах наполягає. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи відповідачі та третя особа повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставили, з заявою про розгляд справи у відсутності представників до суду не зверталися. З огляду на належне повідомлення відповідачів та третьої особи про час та місце розгляду справи, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

20.02.2017 р. [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 24.11.2015 р. перебуває з [PERSON] (далі відповідач) у зареєстрованому шлюбі. Під час даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомогу на її утримання, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, а саме про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності; позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-БК № 464442 від 15.12.2015 р.; який проживає разом із матірю, довідка КП «Затишок» № 363 від 20.02.2017 р. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання матері спільної з ним дитини; угоди, про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Згідно з ч. 2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка \~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1\~ст. 80 СК України\~\~ аліменти\~\~ присуджуються\~\~ одному\~\~ з\~\~ подружжя\~\~ у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у\~твердій\~грошовій сумі. Згідно з приписами\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

20.02.2017р. [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], зареєстрованого 30.01.2010р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є дитина: Іван, 17.01.2014р.н. Між сторонами виникли суттєві розбіжності щодо подальшого спільного життя, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки припинились. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив цей позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 30.01.2010р. Для сторін це перший шлюб. Від подружнього життя у них є дитина: Іван, 17.01.2014р.н. Дитина проживає з позивачкою, відповідач приймає участь в утриманні дитини. Суд встановив, що сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Їх шлюб існує формально. Можливість примирення позивачка категорично заперечує, її намір розірвати шлюб є виваженим. Майнового спору між сторонами та спору про визначення місця проживання дитини не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, оскільки конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, цей шлюб слід розірвати. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки 640,00 грн. судового збору. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 2009 року. Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Відповідачка [PERSON] не висловила заперечень проти розірвання шлюбу та не вбачала необхідності в наданні строку для примирення. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Ступка». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2009 року, мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 3-4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка своїх заперечень не висловила, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 13.07.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, ніде не працює, зловживає спиртними напоями і не надає допомоги на утримання дітей. На її утриманні також перебуває старший син від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. Позивач на даний час є домогосподаркою, і не має можливості фінансово забезпечити фізичний, духовний розвиток їх спільних з відповідачем дітей, їх навчання, харчування та інше. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожного. В судовому засіданні позивач підтримала поданий позов та просила його задовольнити в повному обємі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 13.07.2012 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 3, 4). Встановлено, що відповідач проживає окремо і добровільно не надає фінансової допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітн іх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 800 (вісімсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з 20.02.2017 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 24.01.2004 року виконавчим комітетом Киянської сільської ради Новоград-Волинського району , актовий запис № 01. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24.01.2004 р. виконавчим комітетом Киянської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № 1-ТП № 098746 від 24.01.2004 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання. Посилаючись на викладене, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20.02.2017 року до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 24.08.2032 року, а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 22.09.2034 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що згоден сплачувати аліменти лише в добровільному порядку, а не за рішенням суду. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. В свідоцтвах про народження сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], зазначено, що їх батьком є відповідач по справі [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому суд визначає аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20.02.2017 року до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 24.08.2032 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 16.03.2016р. народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем в 07.10.2011р.зареєстрували шлюб, проживали однією сімєю, у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], 16.03.2016р. народження, аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 25.08.2007 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з жовтня 2012 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, надав заяву, згідно якої позов визнав, просив розглядати справу без його участі. Підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем судом відповідно до ст.174 ЦПК України не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 25.08.2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №585. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи проживає із матір'ю. Подружні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2012 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved