Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, 10.03.2013р. позивач через представника АТ «Дельта Банк» на точці продажу №21019, яка розташована в магазині «Кібернетика» за адресою м.Херсон, вул.І.Кулика, 122-А оформила споживчий кредитний договір №001-21019-100813 на суму 1710,93грн., зобов'язання за яким виконала в повному обсязі. В позові зазначено, що в травні 2014р. позивачу стало відомо про існування заборгованості по кредитній картці [NUMBER], яку вона не отримувала. Позивач вказує, що не укладала та не підписувала кредитний договір №002-21019-100813 від 10.08.2013р., кошти по кредитній картці не отримувала, однак працівниками банку до неї пред'являються вимоги щодо сплати заборгованості по кредиту. При зверненні до відповідача з вимогою провести перевірку по вищевказаному факту, позивачу стало відомо, що банк звернувся до Суворовського ВМ ХМУ УМВС України в Херсонській області із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України за фактом підробки документів та привласнення коштів шахрайськими діями відносно колишнього кредитного інспектора АТ «Дельта Банк» [PERSON] Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача, які полягали в постійних телефонних дзвінках з погрозами арештувати належні їй грошові кошти та майно, вимогами сплатити кредитні кошти, їй завдано моральної шкоди, яку остання оцінює в розмірі 1000,00грн. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір №002-21019-100813 від 10.08.2013р., укладений між [PERSON] та АТ «Дельта Банк»; стягнути з відповідача 1000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 1.2. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 25.11.2015р. позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на її користь 1000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди залишені без розгляду. 1.3. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав суду заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги в частині визнання кредитного договору недійсним підтримує в повному обсязі. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Представник відповідача за довіреністю Вєткова О.В. надала суду заяву, якою позовні вимоги не визнала, просила справу розглянути без її участі. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. 10.08.2013р. позивач звернулась за оформленням споживчого кредиту на точку продажу №21019, яка розташована в магазині «Кібернетика» за адресою м.Херсон, вул.І.Куліка, 122-А. 3.2. Для оформлення кредиту позивач надала паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області 09.11.2004р. та довідку про присвоєння ідентифікаційного персонального номеру [NUMBER], вказані дані знайшли своє відображення в заяві [PERSON] №001-21019-100813 «Частина 1. Інформація про Клієнта». 3.3. 10.08.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» в особі працівника банку [PERSON] та [PERSON], було укладено кредитний договір №001-21019-100813, згідно умов якого остання отримала споживчий кредит у розмірі 1710,93грн. на придбання товарів (послуг), з розміром процентної ставки 0,01% річних, строком на 12 місяців. 3.4. З 10.12.2013р. вказаний кредитний договір (№001-21019-100813 від 10.08.2013р.) припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань перед кредитором, що підтверджується довідкою, виданою АТ «Дельта Банк» вих.№11-99341 від 16.12.2013р. 3.5. 10.08.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» в особі працівника банку [PERSON] та [PERSON] на підставі акцептованої банком заяви (оферти) було укладено кредитний договір №002-21019-100813 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2000,00грн. на строк 364 календарних дні, оформлено платіжну картку. 3.6. Відповідно п.7.1. вищевказаної заяви №002-21019-100813, [PERSON] погоджується, що складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є Правила та Тарифи Банку, з якими вона попередньо ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов'язується дотримуватись та відповідно п.11 підтверджує, що отримала картку [NUMBER], про що в заяві, в графі «підпис клієнта» наявний підпис з розшифруванням «[PERSON]», зазначено - «Підпис Клієнта вчинений ним власноручно на цій Пропозиції» та який засвідчено підписом працівником банку [PERSON], скріплено печаткою ПАТ «Дельта Банк». 3.7. Відповідач звернувся до позивача з письмовою вимогою достроково виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №002-21019-100813, укладеного 10.08.2013р. між [PERSON] та АТ «Дельта банк» та внаслідок порушення яких, необхідності погашення утвореної заборгованості. 3.9. 14.05.2014р. позивач звернулась до голови ради директорів АТ «Дельта Банк» Попової О.Ю. з письмовою заявою (вх.№2144696), якою повідомила, що 10.08.2013р. на її ім'я була відкрита кредитна карта, на відкриття якої документи вона не оформлювала, кредитну картку не отримувала. 3.10. На вищевказану заяву, АТ «Дельта Банк» надало відповідь від 11.07.2014р. (вих.№05-2144696/1), що за фактом отримання вказаного звернення з'ясовано, що за прізвищем [PERSON] зареєстровано Договір №001-21019-100813 від 10.08.2013р., укладений на підставі акцептованої банком заяви (оферти), повідомили позивача, що з цього приводу банком сформовано заявку на службове розслідування. 3.11. 18.06.2014р. від представника АТ «Дельта Банк» за дорученням Кривоспицького Ю.Л. до Суворовського ВМ ХМУ УМВС України в Херсонській області була направлена заява про кримінальне правопорушення за ознаками ст.190 КК України та залучення юридичної особи до кримінального провадження як потерпілого, відповідно змісту якої АТ «Дельта Банк» повідомило про протиправні дії невстановленої особи, яка отримала кредити в АТ «Дельта Банк» використовуючи документи [PERSON] В заяві вказано, що у кредитному договорі №002-21019-100813 стоять підписи клієнта, які візуально не мають схожості з підписами, які ставить [PERSON], також невірно вказані дані щодо кодового слова. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що в ході внутрішнього службового розслідування встановлено в діях кредитного інспектора АТ «Дельта Банк» [PERSON] факт порушення нормативних документів та процедур при оформленні платіжних карток без згоди/відома клієнта. 3.12. За результатами розгляду вказаної зяави, внесено відомості до ЄРДР за №12014230040002986 за ч.4 ст.358 КК України. 3.13. Позивач оспорюваний кредитний договір не підписувала, кредитні кошти не отримувала. 4. Щодо правовідносин. 4.1. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.2. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. 4.4. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 4.6. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним тощо. 4.7. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 4.8. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦУ України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 4.9. Відповідно до вимог ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. За ст. 1055 ЦК України, кредитний договір повинен бути укладений між сторонами в письмовій формі. 4.10. Частиною першою ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. 4.11. Відповідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, таким правочин може бути визнаний судоми недійсним (оспорюваний правочин). 4.12. Відповідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. 4.13. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. 4.14. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. 5.1. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач не вчиняла дій, спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків - оспорюваний кредитний договір не підписувала, кредитні кошти не отримувала, тобто судом встановлено відсутність волевиявлення позивача, направленого на укладення правочину, що відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України суперечить загальним засадам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання кредитного договору №002-21019-100813 від 10.08.2013р. недійсним, що відповідає вимогам ч.1 ст.215 ЦК України. 5.2. Крім того - оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, що відповідає вимогам ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved