Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-14 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12023,63 грн. за кредитним договором б/н від 23.02.2010 року, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 23.02.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач прострочила виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 31.12.2018 року має заборгованість перед банком на загальну суму 12023,63 грн., яка складається із: 895,13 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7679,76 грн. процентів, 2400 грн. за пенею та комісією, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) , 548,74 грн. процентна складова.. Просить стягнути з відповідача заборгованість. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задовольнити. В наступне судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнала лише частково стосовно заборгованості за тілом кредиту у розмірі 895,13 грн., щодо підписання заяви про сплату процентів не заперечує, однак згідно висловленої нею правової позиції їх сплачувати не повинна. Щодо стягнення пені та штрафів вважає, що нею не підписані умови та правила надання банківських послуг щодо погодження на такі умови кредитування. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням 25.02.2019 року позовної заяви позивач подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.03.2019 року справу призначено до судового розгляду. 18 липня 2019 року у справі ухвалено заочне рішення суду. 24 жовтня 2019 року [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 листопада 2019 року рішення суду від 18 липня 2019 року скасовано та справу призначено до судового розгляду на 09 грудня 2019 року . 12.12.2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Встановлено, що 23.02.2010 року відповідач звернулася до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання укласти з банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», підписаної 23.02.2010 року відповідачем, сторони домовилися укласти кредитний договір з процентною ставкою 30,0 % річних та сплатою позичальником банку щомісячних платежів 7% від заборгованості. Відповідно до наявної у справі виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку відповідача, за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт 300,0 грн., видано кредитну картку строком дії до жовтня 2016 року. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти розмір кредитного ліміту збільшувався та зменшувався відповідно до періоду, насамкінець станом на 19.11.2016 року він становив 900 грн. Як вбачається із зазначеної виписки, з 23 грудня 2013 року відповідач користувалась виданою йому позивачем карткою, використовувала кошти позивача, до червня 2014 року частково вносила позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості, шляхом списання їх позивачем з рахунку, відкритому відповідачем для зарахування соціальної допомоги. Цих обставин сторони не заперечують та вони підтверджуються випискою по рахунках. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 23.02.2010 року, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 31.12.2018 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту - 895,13 грн., за відсотками - 7679,76 грн., заборгованість за пенею та комісією 2400 грн., а також штрафи відповідно до вимог п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг.: 500 грн. (фіксована частина), 548,74 грн. процента складова. З цього ж розрахунку вбачається, що станом на 31.12.2018 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками становила 7679,76 грн. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Позивачем було надано суду в якості доказу витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який суд відхиляє, оскільки він не містить підпису відповідача як позичальника, що виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в ньому умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи був відповідач з ними належно ознайомлений і саме на таких умовах погоджувався отримати кредит. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач дійсно надав відповідачеві кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти були не повністю повернуті відповідачем, тому тіло кредиту на загальну суму 895,13 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки строк дії останньої з виданих відповідачеві кредитних карт закінчився в жовтні 2016 року, тому строк дії умов укладеного між сторонами договору щодо підстав і порядку нарахування процентів також закінчився в жовтні 2016 року. Отже, відсотки слід стягнути з відповідача на користь позивача не станом на 31.12.2018 року, як зазначено в позовній заяві, а станом на 30.10.2016 року - в сумі 716,23 грн. Таким чином, загальна сума платежів за договором до стягнення становитиме: 895,13 грн. + 716,23 грн. = 1611.36 грн. Що ж стосується пені і штрафу, у їх стягненні слід відмовити, оскільки в заяві позичальниці ці платежі не передбачені, а довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку суд як докази відхиляє. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення пені та штрафів, оскільки річний строк їх вимоги закінчився із закінченням терміну дії карти в жовтні 2016 року. Відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності щодо їх стягнення. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячні платежі 7% від заборгованості за кредитом, кінцевий строк повернення якого відповідає строку дії картки. Відтак, у межах строку кредитування до квітня 2015 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Після цього відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 1921 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 1921 грн. сплаченого судового збору х 1611,36 грн. присуджених коштів : 12023,63 грн. заявлених до стягнення коштів = 257,44 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial