Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

21.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 07.08.2009 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 737; встановити місце проживання доньки [PERSON], [INFO], з матір'ю. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені з грудня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що 09.05.2011року від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити йому шлюбне прізвище «Вінтер». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, та просить встановити місце проживання доньки разом із нею. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.08.2009 року [PERSON] /до шлюбу Долганенко/ [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 737, що слідує із свідоцтва про шлюбу серії 1-ЖД № 110262 /а.с. 11/. 09.05.2011 року народилася [PERSON], актовий запис № 835, що вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ЖД №267368, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 8/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з грудня 2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно утримання доньки та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved