Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

20.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON], в якому просив встановити факт перебування у трудових відносинах на посаді охоронця ФОП [PERSON] з 01.12.2008р. до 05.10.2011р., поновити його на посаді охоронця ФОП [PERSON] через незаконне звільнення з 05.10.2011р., стягнути 10 800грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та покласти обовязок внести записи до трудової книжки про роботу на посаді охоронця у ФОП [PERSON] Позивач зазначає, що з 01.12.2008 року до 05.10.2011р. він працював на посаді охоронця у ФОП [PERSON] по охороні території ДП «Миколаївський річковий порт» та знаходився з відповідачем у трудових відносинах, оскільки виконував трудові обовязки з охорони річкового порту, для цього він написав заяву про прийняття на роботу, віддав трудову книжку та фотокопію паспорту директору [PERSON] За цей період він від [PERSON] отримував заробітну плату з 01.12.2008р. по 750грн., з 01.06.2009р. по 800 грн., а з 01.01.2010р. до 05.10.2011р. по 920грн. Однак, 05.10.2011р., [PERSON] звільнив його незаконно з роботи не пояснюючи причин, наказів про його прийняття та звільнення з роботи не складав, записів про роботу у [PERSON] до трудової книжки не вносив . Позивач вважає, що якщо він не працював у ТОВ НВВЦ «БІКО ЛТД», як це встановлено рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013р., тоді він працював охоронцем у ФОП [PERSON], який одночасно був директором ТОВ «Науково-виробничий центр «БІКО ЛТД» та ФОП [PERSON] Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Суду пояснив, що після того, як він звільнився з ЧП «Барс-1», який охороняв «Миколаївський річковий порт», йому сказали, що якщо він бажає далі працювати охоронцем по охороні цього обєкту, він повинен написати заяву до ФОП [PERSON], який буде далі охороняти річковий порт. 29.11.2008 р. він звільнився з роботи, написав заяву про прийом на посаду охоронця до ФОП [PERSON] та віддав йому цю заяву в руки. Також йому віддав документи, які він отримав після звільнення з ЧП «Барс-1»- це трудова книжка та ксерокопія паспорту. Весь цей час він працював у [PERSON] 05.10.2011р. [PERSON] без попередження, в усній формі, звільнив його по надуманому приводу без предявлення наказу, а трудову книжку повернув без записів, пояснюючи це тим, що бухгалтер не записала у трудову книжку таких записів і поїхав. Далі зазначив, що проти [PERSON] порушили кримінальну справу, однак вона ще не розслідувана. Із матеріалів перевірки Центральним райвідділом міліції вбачається, що він працював під керівництвом [PERSON] з 01.12.2008р., при цьому ніяких договорів за період з 01.12.2008р. до 01.01.2010р. з ним не укладалося. У ФОП [PERSON] видали йому пропуск посвідчення охоронця до 31.12.2011р. Вважає, що між ним та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, а тому останній зобовязаний був оформити йому трудову книжку та внести відповідні записи про його прийняття на роботу на посаду охоронця. Просив встановити факт, поновити на роботі, зобовязати внести записи у трудову книжку та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.. Відповідач в судове засідання не зявився, просив розглянути позов за його відсутності, позов не визнав. В письмових запереченнях він зазначив, що позивач з таким же позовом звертався до Центрального районного суду м. Миколаєва, але тільки до ТОВ НВЦ «БІКО ЛТД». Просив встановлення факту перебування у трудових відносинах з ТОВ НВВЦ «БІКО ЛТД», поновити на роботі на посаді охоронця, стягнути втрачений заробіток за час вимушеного прогулу та покласти на нього обовязок внести записи до трудової книжки, директором якого він є. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013р. у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено, а ухвалою апеляційного суду Миколаївської області це рішення залишено без змін. Йому було відмовлено у задоволенні позову тільки тому, що позивач знаходився з ТОВ НВЦ «БІКО ЛТД» не в трудових відносинах,а у цивільно-правових відносинах, оскільки працював у цей період за договорами, укладеними у письмовій формі, оплату праці отримував згідно видаткових касових ордерів та його розписок. Вважає, що позивач ніколи не знаходився з ним у трудових правовідносинах і не працював у нього. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно з вимогами ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом та фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором у угодою сторін. Отож, визначальним для трудового договору є те, що особа за угодою з роботодавцем зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а останній зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Підлягання внутрішньому розпорядку означає, зокрема, те, що робочий час встановлюється не особою, яка за угодою має виконувати роботу, а роботодавцем. Особливістю трудового договору є також те, що оплата за виконану роботу у формі заробітної плати провадиться регулярно, в установлені для її виплати строку. Як, розяснив Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у пункті 7 - фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась, за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Однак, як вбачається з тимчасового пропуску № 251, виданий ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічпорт», [PERSON], значиться там охоронцем і цей пропуск є дійсним до 31.12.2012р., тоді як позивач зазначав, що він працював у ФОП [PERSON] до 05.10.2011р. і був незаконно звільнений з роботи. Крім цього суд зазначає, що у тимчасовому пропуску відсутня дата видачі та складання пропуску.. ( а. с. 5 ) Згідно дислокації постів ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» за 2009 рік, складений ФОП [PERSON] та узгоджений з начальником річпорту від 01.01.2009р. визначені на 2009р. номери постів, вид та кількість осіб на посту, однак не зазначено хто на ціх постах працював. ( а. с. 19 ) А у відповідності з довідкою № 10/Є-03 від 17.04.2012р., УМВС України в Миколаївській області повідомляє, що у період здійснення заходів по охороні ДП «Миколаївський річковий порт« субєктом охоронної діяльності ФОП [PERSON], відповідно трудових договорів між працівником і фізичною особою, у ФОП [PERSON] - працювало 7 осіб. Також міліцією додатково повідомило, що трудового договору між ФОП [PERSON] та [PERSON] не має. ( а. с. 20 ) Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Укладання трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Довідкою про результати позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, проведеною Новобузьким відділенням Баштанської міжрайонної державної податковою інспекцією Миколаївської області державної служби від 22.06.2012р. встановлено, що ФОП [PERSON] зареєстровано в Новобузькій РДА 20.04.2004р. за № 1815, а державна реєстрація проведена 13.12.2005р., номер запису про включення відомостей про фізичну особу підприємця до ЄДР 25160170000000909. Видано свідоцтво про державну реєстрацію, серії ВОО № 889364. Порушень встановленого порядку ведення результатів підприємницької діяльності не встановлено. Згідно інформації отриманої від Новобузького районного центру зайнятості № 798 від 17.02.2012р., у перевіряємому періоді, ФОП [PERSON] найману працю не використовував. ( а. с. 42- 45 ) Крім цього, з матеріалів перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області за № Є-49-01/05 від 31.05.2012р. та від 24.02.2012р. вбачається, що проведеною перевіркою додержання законодавства України про працю в діяльності приватного підприємця [PERSON] встановлено, що письмовий трудовий договір який передбачений п.6 ч.1 ст. 24 КЗпП України безпосередньо з [PERSON] та ФОП [PERSON] не укладався. Встановлені перевіркою обставини, не дають можливості державному інспектору праці підтвердити або спростувати порушення законодавства про працю, відносно [PERSON], протягом 2008-2012років, через відсутність документів які б підтвердили його роботу у ФОП [PERSON] ( а. с.21, 29 ) Такі ж обставини були встановлені тім же органом, виходом на місце роботи, здійснення господарської діяльності приватного підприємця [PERSON] в межах наданих повноважень, проведено перевірку в ході якої вивчені трудові договори між працівниками та підприємцем [PERSON] які укладалися протягом 2008-2009р.р. отримані пояснення від підприємця. За результатами перевірки між [PERSON] та [PERSON] трудові договори не укладалися ( а. с. 11 ). Дані обставини також підтверджуються записами у Трудовій книжці серії АК № 163513 на імя [PERSON], оскільки останнім записом у книжці значиться робота охоронцем в ЧП «Барс-1» у період з 21.11.2007р. до 29.11.2008 р., який звільнений за власним бажанням. Інші записи у Трудовій книжці відсутні. ( а. с 58 ) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало законної сили , не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи , щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2013р., який набрав законної сили 13 листопада 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «БЕКО-ЛТД» про встановлення факту перебування у трудових відносинах з ТОВ «БЕКО-ЛТД» , поновлення на посаді охоронця, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та покладання обовязку внести записи у трудову книжку було відмовлено, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада залишено без змін, оскільки судом встановлено, що [PERSON] не знаходився у трудових відносинах, а перебував з відповідачем у цивільно-правових відносинах та працював на підставі цивільно-правових угод і отримував заробітну плату.. ( а. с. 8-9 ) Інших доказів того, що [PERSON] перебував з ФОП [PERSON] у трудових відносинах позивачем не надав та не доказав факт знаходження у трудових відносинах з ФОП «[PERSON]. Посилання позивача на обставини перевірок контролюючих та правоохоронних органів перебування у трудових відносинах з ФОП [PERSON] є безпідставними, оскільки вони не спростовують обставини які встановлені судом.. Відповідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач не довів обставини на які він посилався як на підстави позову, а тому вважає позов таким, що не підлягає задоволенню . У відповідності ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed