overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

21.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову вказує, що 05.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між ним та відповідачем було укладено шлюб актовий запис № 580. Дітей від спільного шлюбу немає. Спір щодо розподілу майна відсутній. З січня 2014 року сім'я розпалася. Шлюбні стосунки вони не підтримують, не спілкуються, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Втрачено почуття любові. Шлюб набув формального значення і зберігати його вони не бажають. Причини розпаду сім'ї полягають у тому, що він громадянин України і не бажає покидати свою Батьківщину, а відповідач не бажає мешкати на території України , тобто у них виник конфлікт інтересів та поглядів на життя, що і призведо до розпаду сім'ї. З даних підстав позивач просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з*явився, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 05.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №580. Від спільного шлюбу дітей немає. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Майновий спір між сторонами відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростувала. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

21.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 15.04.2014 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги позивачу не надає, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 14 частини його заробітку (доходу), починаючи від дня пред'явлення позову суду та до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 15.04.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.3). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги дружині не надає, працює ВГСО-8, щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід. Позивачу коштів не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати їй допомогу ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 14 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

21.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 43416,45 грн. На обґрунтування позову позивач зазначив, що 10.03.2014 року о 23 год.45 хв. в м.Київ по вул. Будищанській, 9/40 відбулась ДТП за участю транспортних засобів Mitsubishi Ланцер д/н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник [PERSON]), Volkswagen Транспортер д/н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник [PERSON]), Renault 10 д/н/з [NUMBER]під керуванням [PERSON], (власник [PERSON],), Daewoo Tiko SX д/н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник [PERSON]). ДТП сталось внаслідок порушення [PERSON] пунктів 2.3 Б, 2.5, 10.1, 13.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Внаслідок цього, автомобілі - учасники ДТП зазнали пошкоджень, відновлюваний ремонт після яких коштував: для автомобіля Volkswagen Транспортер д/н/з [NUMBER] - 71822, 91 грн., для автомобіля Daewoo Tiko SX д/н/з [NUMBER] 6006,45 грн. На підставі Полісу № АІ/6262911 від 10.01.2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу позивача Mitsubishi Ланцер д/н/з [NUMBER], повідомлень про подію, яке має ознаки страхового випадку від 11.03.2014 р., заяв про страхове відшкодування від 14.03.2014 р та 01.04.2014 р. Рахунку № ЛВ-0043 від 14.03.2014 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 39382,30 грн. та 4034, 15 грн., а всього 43416,45 грн. При цьому [PERSON] після ДТП відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп'яніння. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

21.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до 1/4 частини заробітку щомісячно, оскільки стягнуті з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку є недостатньою сумою для належного утримання дитини, а матеріальне становище відповідача дає можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, він є військовим пенсіонером, отримує пенсію. В судове засідання сторони не з'явились, до його початку надійшли заяви з проханням справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.06.2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.12.2004 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.11.2004 року та до досягнення повноліття [PERSON] до [INFO] року, а з 03.11.2014 року в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до досягнення повноліття [PERSON]. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Дослідивши надані сторонами докази, суд знаходить підстави для задоволення позову та збільшення розміру аліментів, що стягуються згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.12.2004 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до 1/4 частини всіх видів доходу, оскільки позивач є працездатним, отримує пенсію та згоден сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

21.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від відповідача вона має двох неповнолітніх дітей, які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8-9), відповідач здоровий, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

21.11.2014 року позивачі звернулися з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.06.1993 року згідно розпорядження органу приватизації від 30.06.1993 року №737, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 09.06.2009 року, [PERSON], яка проживає в ній та є співвласником квартири, зареєструвала в ній свого чоловіка: відповідача по справі - [PERSON] Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а позивачці залишено прізвище - «[PERSON]». Крім того, позивачі в позовній заяві зазначали, що відповідач з серпня 2011 року та по теперішній час у вказаній квартирі не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку у Вознесенському РВ УДМС України в Миколаївській області не бажає, тому, просили суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачі не з*явилися, у заяві на ім*я суду їх представник позовні вимоги позивачів підтримала в повному обсязі, просила справу слухати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи та надані до них докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.405 ЖК України, право користування житлом втрачає член сім*ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.06.1993 року згідно розпорядження органу приватизації від 30.06.1993 року №737, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається з будинкової книги щодо прописки громадян та довідки про склад сім*ї, виданої квартальним комітетом №54, в квартирі [ADDRESS] дійсно зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.15). Згідно довідки про склад сім*ї (а.с.21) [PERSON] [INFO] з серпня 2011 р. не проживає за адресою:[ADDRESS] Виходячи, з вищевикладеного суд вважає встановленим, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з серпня 2011 року та по теперішній час, тобто, відсутній понад один рік. Тому, є правові підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою згідно ст.405 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

21.11.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 15 жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З листопада 2013 року сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 жовтня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 1141, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

21.11.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 18.10.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З 2012 року однією сім'єю з [PERSON] не проживають. Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №213. Відповідно до довідки ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя, [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дочкою [PERSON] 2004 року народження. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

21.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 02.01.2013 року по 15.09.2014 року, від яких мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 02.01.2013 року по 15.09.2014 року, від яких мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні (а.с. 2-3). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

21.11.2014 року представник заявника Улибіна В.О. звернулась до суду з заявою про внесення доповнення у судовий наказ № 2-н/756/908/13, з зазначенням в виконавчих листах ідентифікаційного коду боржника [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 14.03.2014 року КП «Житлосервіс «Куренівка» було видано один судовий наказ по справі № 2-н/756/908/13 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON]. 09.09.2014 року їхнє підприємство звернулося до ВДВС Оболонського району у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу виданого Оболонським районним судом м. Києва 14.03.2014 року. 24.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського району у м. Києві було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу у зв'язку із відсутністю ідентифікаційного коду боржника. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду заяви повідомлялись судом належним чином, заяв, заперечень, клопотань суду не надали. 26.11.2013 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON]. 16.12.2013 року судом видано наказ про стягнення вищевказаної заборгованості, а також судових витрат. В судовому наказі зазначено, що ідентифікаційний код боржника невідомий. 24.11.2014 року судом зроблено запит в Міністерство доходів та зборів України щодо надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [PERSON]. У відповіді на запит Міністерство доходів та зборів України зазначає, що [PERSON] у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не зареєстрована, а тому надати ідентифікаційний номер не мають можливості. Згідно ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Як під час постановлення судового наказу так і при постановленні даної ухвали судом не встановлено наявності у боржниці ідентифікаційного номеру. Підстави для задоволення заяви відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed