overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 28.12.1991 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Палаці одруження м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №3281. Однією сім'єю не проживають з літа 2014 року, у зв'язку з втратою взаємопорозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, що був зареєстрований 18.02.1989 року у Ланнівській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис № 3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони не мають неповнолітніх дітей і до серпня 2014 року мали нормальні стосунки, проте протягом всього часу сумісного проживання, дружина періодично йшла від чоловіка і проживала у своїх батьків. Раніше позивач вмовляв дружину і вона поверталась, проте у серпні 2014 року дружина зібрала речі і пішла проживати до батьків, в іншу місцевість. Позивач жодних кроків для примирення не робив. Таким чином, сім'я розпалася остаточно, примирення не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 18.02.1989 року. (а.с. 7) В судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони проживають окремо - така обставина визнана сторонами і є доведеною в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Сторони також визнають, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Кожна зі сторін зазначила про своє свідоме і виважене бажання розірвати шлюб. Зі штампа в паспорті позивача вбачається, що спільна донька сторін є повнолітньою. За зазначених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами, що був зареєстрований 18.02.1989 року у Ланнівській сільській раді Карлівського району Полтавської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 25.09.2006року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не мешкають з грудня 2014року. Від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Питання про стягнення аліментів не вирішено. Спір про розділ майна між подружжям вирішено. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, наполягає на позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 25.09.2006 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 200000 гривень на його користь, а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.07.2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого він надав позику відповідачу у сумі 200000 гривень. На підтвердження укладання договору позики, [PERSON] було видано йому розписку, відповідно до якої він зобов'язався повернути борг у строк до 31 грудня 2014 року, вказана розписка була написана в присутності [PERSON], але на теперішній час сума боргу не повернута. Просить стягнути з відповідача свою користь 200000 гривень, а також понесені судові витрати. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Згідно розписки від 01 липня 2014 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 200000 гривень, які зобов'язався повернути у строк до 31 грудня 2014 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов'язання по поверненню суми боргу, у зв'язку з чим з нього підлягають стягненню борг у сумі 200000 гривень на користь [PERSON], а також сплачений судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 26549,97 грн. солідарно, а також судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.06.2014 року між Кредитною спілкою «Ольвія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 180/14 про надання кредиту в сумі 20600 грн. під 50% річних відповідно до якого у термін двадцять чотири місяці відповідач зобов'язувався виплатити суму кредиту та відсотки. Відповідно до договору поруки від 02.06.2014 року [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON], що випливають з кредитного договору №180/14 від 02.06.2014 року. В порушення умов вищевказаного договору [PERSON] свої зобов'язання по погашенню кредиту не виконувала і на січень 2015 року простроченість кредиту складає 222 дні та утворилась заборгованість у сумі 26549,97 грн., з яких: 20574,80 грн. - заборгованість по кредиту та 5975,17 грн. - заборгованість по процентам, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. У судове засідання представник позивача не з'явилась, а надала заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, заперечень по суті позову не надали, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що так як копіями кредитного договору № 180/14 від 02.06.2014 року ( а.с.5-6), договору поруки від 02.06.2014 року по кредитному договору № 180/14 від 02.06.2014 року ( а.с.9), графіком розрахунків ( а.с.4) та копіями попереджень ( а.с.8,11) відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідачів, підтверджені позовні вимоги, а тому в силу ст. ст. 526, 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 265,50 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 5761,51 грн. солідарно, а також судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.03.2013 року між Кредитною спілкою «Ольвія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 108/13 про надання кредиту в сумі 8300 грн. під 50% річних відповідно до якого у термін двадцять чотири місяці відповідач зобов'язувався виплатити суму кредиту та відсотки. Відповідно до договору поруки від 05.03.2013 року [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON], що випливає з кредитного договору №108/13 від 05.03.2013 року. В порушення умов вищевказаного договору [PERSON] свої зобов'язання по погашенню кредиту не виконувала і на січень 2015 року простроченість кредиту складає 211 дні та утворилась заборгованість у сумі 5761,51 грн., з яких: 4795,77 грн. - заборгованість по кредиту та 965,74 грн. - заборгованість по процентам, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. У судове засідання представник позивача не з'явилась, а надала заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, заперечень по суті позову не надали, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що так як копіями кредитного договору № 108/13 від 05.03.2013 року, договорів поруки від 05.03.2013 року по кредитному договору №108/13 від 05.03.2013 року, графіком розрахунків та копіями попереджень відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідачів, суд знаходить доведеними позовні вимоги, а тому в силу ст. ст. 526, 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття, мотивуючи позов тим, що відповідач проживає окремо, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, є працездатним та має нерегулярний дохід у розмірі біля 8000 грн. щомісяця. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність , на заочний розгляд згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, доводи позивача щодо доходів відповідача в судовому засіданні ніяким чином не спростовані, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення ними повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

21.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 30 січня 1999 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 93 і проживали однією сім'єю до грудня 2008 року, після чого її проживання однією сім'єю з відповідачем було фактично припинено. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з матір'ю. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не турбувався за родинні проблеми, не приймав належної участі у вихованні дитини, зловживав спиртними напоями, що показувало поганий приклад дитині. Відповідач не здатен підтримувати моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Позивач переконана, що збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, які мають істотне значення, а саме виховання дитини. Спору щодо поділу майна немає. З питання щодо виховання дитини спору немає, оскільки дитина проживає і проживатиме з матір'ю. На підставі вище викладено позивач просила суд шлюб розірвати та повернути їй дівоче прізвище [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 30 січня 1999 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Мінського району міста Києва, актовий запис № 93. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Майновий спір між сторонами відсутній. Визнання відповідачем позову не порушує нічиїх прав. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим відновлення дівочого прізвища позивачки на [PERSON] після розірвання шлюбу. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

21.01.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути аліменти з відповідача. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2008 року. Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

21.01.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Із позову вбачається, що 14.08.2004 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, реєстрація шлюбу здійснювалась у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 483. Від спільного шлюбу мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що спільне життя не склалось, взаєморозуміння відсутнє. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просить розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується копією паспорта (а.с. 6-7) свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.5/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved