Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

\~\~21 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона навчається та потребує матеріальної допомоги. Зазначала, що відповідач є його батьком, що підтверджується Свідоцтвом про народження. Вказала, що з 01.09.2014 року та до теперішнього часу вона навчається на факультеті прокуратури та кримінальної інспекції Національного університету імені [PERSON] на платній основі. На даний момент вона не може офіційно працевлаштуватись, тому що навчається на денній формі навчання. Зазначала, що навчання вимагає значних витрат, доходів матері не вистачає, а добровільного відповідач матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1700 гривень щомісячно з дня звернення її матері до суду із попереднім позовом, рішення за яким було скасовано апеляційним судом Сумської області та до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи, заяв та клопотань до суду не надав. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітній син, донька продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом достовірно встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткінського міськвиконкому від 25 березня 1997 року, за актовим записом №146, серія 1-БП № 307232(а.с.3). З Довідки №6270, виданої Інститутом прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого від 11.10.2016 року, вбачається, що [PERSON] є студентом 3-го курсу 19 групи Інститутоу прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого денного відділення (а.с.23). Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач не довів суду, що є непрацездатною особою та що не має можливості надавати допомогу своїй дитині. За приписами ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача належить стягнути аліменти на її утримання у період навчання, оскільки [PERSON] продовжує навчатися, є студентом денного відділення, що в свою чергу унеможливлює влаштування її на роботу на повний робочий день, сплачує кошти за мешкання у гуртожитку та навчання (а.с.8-10). Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, який просить позивач є неспівмірним з розміром доходів, які отримує відповідач, оскільки наявні в матеріалах справи відомості свідчать, що [PERSON] офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в середньому розмірі 2966,55грн. (а.с.12), а доказів, які б свідчили про отримання ним інших видів доходів, позивач до суду не надав. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти не в твердій грошовій сумі, а в частці від його офіційного заробітку в розмірі 1/4 його частини, які будуть присуджені відповідно до ч.1 ст. 191 СК України саме з дня звернення позивача до суду, а не з дня звернення її матері [PERSON] із попереднім позовом, рішення за яким було скасовано. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 коп.

Outcome: partial