Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

20.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третіх осіб: приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. та Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на дві земельні ділянки загальною площею 4,53 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, які належали спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 074054, виданого Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 04 березня 2005 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010501000586. Оскільки мати заповіту не залишила, право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу одержали її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та позивач [PERSON] , [INFO] На час смерті матері всі троє спадкоємців проживали разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . На початку 2019 року позивач дізналась про те, що приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О. Ф. 08 серпня 2018 року відповідачам було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належні їм частки у спадщині. На початку літа 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О. Ф. з питанням про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку у ній та надала відповідні документи, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та факт прийняття спадщини. Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомила, що 08 серпня 2018 року свідоцтва про право на спадщину за законом видані на все майно іншим спадкоємцям. Позивач зазначає, що при подані заяв про видачу відповідачам свідоцтв про право на спадщину останні приховали наявність ще одного спадкоємця за законом, який прийняв спадщину, та надали нотаріусу довідку Катеринівської сільської ради, згідно з якою разом зі спадкодавцем проживали тільки вони. Ввівши нотаріуса в оману, відповідачі порушили право позивача на спадщину. В наслідок надання неправдивої інформації кожному з відповідачів було видано свідоцтва про право на спадщину за законом про успадкування Ѕ частини спадкового майна (земельних ділянок). В зв`язку з викладеним, позивач просить визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, що видані відповідачу [PERSON] та [PERSON] та припинити їхнє право власності на частину спадкового майна. Ухвалою від 27.09.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 15.11.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 18.11.2019 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю. Третя особа приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вивчивши матеріали справи, заяви сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області померла мати позивачки [PERSON] , смерть якої було зареєстровано Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 11 квітня 2011 року було складено відповідний актовий запис за № 08. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на дві земельні ділянки загальною площею 4,53 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, які належали спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 074054, виданого Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 04 березня 2005 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010501000586. Оскільки [PERSON] за життя заповіту не склала, право на спадщину за законом у першу чергу отримали діти спадкодавця: позивач [PERSON] та відповідачі: [PERSON] та [PERSON] . Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , де матір`ю записана [PERSON] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як така, що постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 29.07.2019 року за вих. № 454/04-05. З постанови приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області від 30.07.2019 року вбачається, що позивач звернулась до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що свідоцтва про право на спадщину за законом видані 08.08.2018 року на все майно іншим спадкодавцям. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами спадкової справи № 72/2018 встановлено, що 26.04.2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом кожній по Ѕ частці спадкового майна. При цьому в заява про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачі зазначили, що спадщину фактично прийняли, тому що проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем за однією адресою та на підтвердження зазначеного надали довідку Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 21.02.2018 року за вих. № 160/04-05. Згідно зазначеної довідки [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 26.09.1980року по день смерті [INFO] . За вказаною адресою зареєстровані та проживають: дочка [PERSON] з 15.11.2002 року по 26.03.2014 року та дочка [PERSON] з 25.10.2010 року по теперішній час. Крім того, відповідач [PERSON] у своїй заяві про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна зазначила, що крім неї є інший спадкоємець, а саме, дочка померлої [PERSON] . В свою чергу, відповідач [PERSON] у своїй заяві про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна зазначила, що крім неї є інший спадкоємець, а саме, дочка померлої [PERSON] . Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що 08.08.2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області на відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,0186 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 464. Крім того, 08.08.2018 року відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,5125 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 465. 08.08.2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області на відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,0186 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 466. Крім того, 08.08.2018 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області на відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку успадкованого після смерті [PERSON] майна, яке складається з земельної ділянки площею 2,5125 га, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 467. Разом з тим, згідно довідки Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 29.07.2019 року за вих. № 454/04-05, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняло три спадкоємця позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, при подані заяв про видачу відповідачам свідоцтв про право на спадщину останні приховали наявність ще одного спадкоємця за законом, який прийняв спадщину, а саме [PERSON] , та надали нотаріусу довідку Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 21.02.2018 року за вих. № 160/04-05, згідно з якою разом зі спадкодавцем проживали тільки відповідачі. Про ще одного спадкоємця, який прийняв спадщину відповідачі також не зазначили і в своїх заявах про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Таким чином, ввівши нотаріуса в оману, відповідачі порушили право позивача на спадщину. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Згідно ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця за законом є рівними. Згідно ч. 2 ст. 346 ЦК України, право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, кожному зі спадкоємців належить по 1/3 частині спадкового майна. Однак, в наслідок надання нотаріусу неправдивої інформації відповідачам [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом про успадкування Ѕ частини спадкового майна (земельних ділянок) та таким чином отримали свідоцтва про право на спадщину на все майно, а не належну їм 1/3 частину спадкового майна. Враховуючи те, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку, однак внаслідок видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину на все майно позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на належну їй 1/3 частку спадщини, а тому спірні свідоцтва про право на спадщину, що видані відповідачам необхідно визнати недійсними в частині успадкування останніми по Ѕ частці спадкового майна та припинити право власності відповідачів на вказану частину успадкованого майна. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved