Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

1. Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду до відповідача про зменшення розміру аліментів, та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання доньки [PERSON] та стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку, пенсії), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2019 року з позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Рішення набрало законної сили та є чинним. Враховуючи, що на даний час відповідач перебуває в іншому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON] , дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку, всі витрати покладені на позивача, крім того, позивач допомагає своїй матері, яка є інвалідом, тому просить задовольнити позов. Також просив звільнити його від сплати судоворго збору. 2.Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до судового розгляду на 02.06.2020 року. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем скеровано до суду відзив, який надійшов 27.05.2020 року, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не надав жодних доказів, що його матеріальний або сімейний стан робить неможливим виплату аліментів на утримання доньки. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 3. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, встановив наступні обставини справи і відповідні правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2010 року до досягнення дитиною повноліття, [INFO] . Крім того, на утриманні [PERSON] знаходяться дві малолітні дитини: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 09 січня 2020 року до повноліття доньки [PERSON] , а потім в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття сина [PERSON] , до [INFO] та аліменти на користь дружини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.01.2020 року і до досягнення сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд також має враховувати положення ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Під час розгляду цивільної справи № 640/16750/16-ц (постанова від 25.04.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі вказав, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено в ході судового розгляду, після постановлення рішення Новоукраїнського районного суду від 04.10.2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , у позивача дійсно змінився сімейний стан. Так, у 2014 та у 2017 році у нього народилися діти від іншого шлюбу, на утримання яких на даний час позивач сплачує аліменти на підставі Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2020 року у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та на користь дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач, зазначаючи, що має на утриманні матір, яка є інвалідом, але не надав суду жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини, у зв`язку з чим у суду відсутні достатні підстави вважати, що на утриманні позивача знаходиться непрацездатна матір. Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 760/11934/16-ц про те, що перебування на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. З аналізу вище вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі Враховуючи вищезазначене, та те що розмір аліментів визначений законом які підлягають до стягнення на утримання однієї дитини становить 1/4 частини доходу, з позивача попереднім складом суду присуджено до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, однак, зважаючи, що, після прийняття судом рішення про стягнення з позивача аліментів минув значний проміжок часу, його матеріальне та сімейне становище змінилося, має ще утриманців, що підтверджено свідоцтвами про народження, сплачує на їх користь аліменти, але при цьому суд не може врахувати доводи позивача про погіршення матеріального стану та ним не було надано жодних належних та допустимих доказів. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про необхідність зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача на утримання їх доньки [PERSON] з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), до 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), який на думку суду не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення відповідає інтересам позивача та не порушує інтереси дитини (постанова від 23.01.2019 у справі № 464/3480/17-ц). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2010 року. Щодо заявленого відповідачем клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд доходить наступного. У відповідності до ст.136 ЦПК України, cуд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. У відповідності до частини 3 даної статті, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені підстави, коли суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Враховуючи вищевикладене, категорію справи та розмір судового збору, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання, у зв`язку з безпідставністю. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial