Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

21.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог - [PERSON] про визнання незаконним та скасування п. 1.17 додатку № 1 рішення Вінницької міської ради від 30.09.2016 року № 418. Свою позицію [PERSON] обґрунтовував тим, що є власником 47/50 часток житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] є власником 3/50 часток, до якої входять кухня 2-1, житлові кімнати 2-2, 2-3, житловою площею 18,6 кв.м., хлів «Г». Крім того, у власності позивача перебувають ділянки біля його частки будинковолодіння, площами 0,0127 га, 0,0083 га, 0,0232 га, 0,0091 га. Весь будинок перебуває в непридатному для проживання стані, потребує реконструкції і капітального ремонту, проте [PERSON] дозволу на проведення будівельних робіт не надає. Сам [PERSON] в будинку також не проживає, не доглядає прибудинкову територію, його частина захаращена сміттям, в будинку часто бувають люди без постійного місця проживання, тварини, тому [PERSON] звернувся до суду з окремим позовом про припинення права власності [PERSON] на частку у майні. Разом з тим, позивачу стало відомо, що [PERSON] звернувся до Вінницької міської ради з приводу погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] і п. 1.17 рішення 11 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 30.09.2016 року № 418 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою. Позивач вважає таке рішення незаконним і передчасним, таким, що порушує його права і інтереси як співвласника будинку - в користуванні 3/50 частками житлового будинку по [ADDRESS] та відповідною земельною ділянкою під цією часткою. Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст.ст. 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» позивач [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати п. 1.17 додатку № 1 рішення 11 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 30.09.2016 року № 418 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В судові засідання позивач і представники позивача не з`являлись, 19.07.2018 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач - Вінницька міська рада відзиву на позов не подала, проте в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив щодо позовних вимог, оскільки рішення від 30.09.2016 року не порушує права і інтереси позивача, даним рішенням лише надано дозвіл на розроблення технічної документації з метою присвоєння кадастрового номера земельній ділянці по [ADDRESS], яка знаходиться під часткою домоволодіння [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] - [PERSON] заперечила щодо позовних вимог [PERSON], оскільки права позивача вказаним рішенням не порушуються, а інтерес на отримання в майбутньому у власність 3/50 часток будинку і земельної ділянки є надуманим. На даний час [PERSON] є власником частки домоволодіння, будинок фактично поділений в натурі, частки мають окремі входи, крім того, земельна ділянка під 3/50 часток вже була виділена і [PERSON] лише хоче відновити межі та отримати кадастровий номер, а для цього потрібна технічна документація. 23.11.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області було відкрите провадження у даній справі (а.с. 32). 23.11.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про забезпечення позову (а.с. 31). 29.12.2017 року апеляційним судом Вінницької області скасовано ухвалу суду першої інстанції і забезпечено позов [PERSON] шляхом заборони Вінницькій міській раді приймати рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 66 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]; заборони державним кадастровим реєстраторам в складі структурних підрозділів ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вносити відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, площею 66 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. 30.01.2018 року постановлено ухвалу про витребування доказів у справі - завіреної копії витягу з рішення Вінницької міської ради від 30.09.2016 року № 418 в частині надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою та документів, що стали підставою для його прийняття (а.с. 121). 21.02.2018 року постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника третьої особи без самостійних вимог [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову у справі (а.с. 122-123). 06.06.2018 року Верховним Судом прийнято постанову про скасування ухвали апеляційного суду Вінницької області від 29.12.2017 року про забезпечення позову і залишено без змін ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2017 року. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] в частках - 47/50 та 3/50 відповідно. Також [PERSON] є власником земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) по [ADDRESS]: [NUMBER], площею 0,0127 га, [NUMBER], площею 0,0083 га, [NUMBER] площею 0,0323 га, [NUMBER], площею 0,0091 га. Відповідно до п. 1.17 рішення Вінницької міської ради № 418 від 30.09.2016 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на [ADDRESS] (частка на майно в будинковолодінні складає 3/50) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 66 кв.м. (для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці) (а.с. 125-126). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що цим рішенням порушене його право і інтерес щодо користування 3/50 частками будинку і земельною ділянкою під ним, тому рішення Вінницької міської ради підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Крім того, правові акти органу місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними та скасовані відповідно до ст. 21 ЦК України, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси. Позивач не надав доказів того, що рішення Вінницької міської ради від 30.09.2016 року не відповідає Конституції України або законам України. Рішення прийняте на підставі ст.ст. 12, 39, 40, 81, 111, 116, 118, 121 ЗК України та ст.ст. 22, 25, 26, 56 Закону України «Про землеустрій», тому скасуванню з приводу невідповідності нормативно-правовим актам не підлягає. Також позивач не довів, що цим рішенням порушені його право або інтерес, і право або інтерес підлягають захисту в порядку ст.ст. 15, 16 ЦК України. Право власності на 3/50 часток домоволодіння зареєстроване за [PERSON] Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Спір про припинення права власності [PERSON] на частку в домоволодінні не вирішений і думка позивача, що він в майбутньому набуде права власності на цю частку, є лише його припущенням. Це також стосується і інтересу позивача, який на його думку підлягає захисту. Позивач не довів, що його «інтерес» охороняється законом і порушений внаслідок прийняття рішення Вінницькою міською радою 30.09.2016 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» за заявою [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed