Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

21 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свій позов обґрунтував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, серія та номер: б/н, виданий 20.08.2019, видавник: ЖБК «Космос-11». В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Відповідач не проживає в ній з 2014 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі довідки №7 про сплату паєнакопичення, виданої 01.04.1995 року Житлово-будівельним кооперативом «Космос-11» квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] . Згідно довідки № 42918 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Факт не проживання [PERSON] в квартирі за місцем реєстрації з 2014 року по теперішній час підтверджується актом від 17.10.2019 року, складеним головою кооперативу [PERSON] . У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач як власник квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і вона не може бути протиправно його позбавлена. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] , як встановлено в судовому засіданні, зареєстрований в квартирі, яка належить позивачу [PERSON] на праві власності, як член сім`ї, в даній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з 2014 року, і оскільки до теперішнього часу залишається зареєстрованим в квартирі, то цим порушує право позивача як власника, він сплачує комунальні послуги, які нараховують на нього, що ставить його у скрутне становище. Таким чином, права позивача як власника квартири порушені і він, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України має право вимагати визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивача шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. За наведених обставин позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню повністю. Крім того, позивач просить зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації за місцем проживання, тому суд вважає, що в частині зняття з реєстрації слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial