Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, на підставі свідоцтва про право власності на житло №122 від 26.02.1998р., домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В позові позивачі вказують, що [INFO] помер [PERSON], однак вони у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звернулись. Позивачі зазначають, що з приводу вищевказаного питання вони звернулись до нотаріуса 02.12.2014р., проте отримали відмову у видачі свідоцтва, оскільки не надали належних доказів вступу в управління спадковим майном. Також позивачі зазначають, що на момент смерті [PERSON] вони були неповнолітні, проживали разом з ним та перебували на його утриманні. Крім того, у підтвердження того, що позивачі прийняли спадщину, вони посилаються на те, що постійно проживали у спірному будинку, доглядали подвір'я, здійснювали його поточний та капітальний ремонт, сплачували комунальні послуги. На підставі вищевикладеного, позивачі просять суд встановити факт перебування [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. на утриманні [PERSON] в період з 1998р. по [INFO]; встановити, що [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., фактично вступили у володіння спадковим майном, а саме частиною домоволодіння, розташованою за адресою [ADDRESS], яке залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO]; визнати за [PERSON], [INFO]. право власності на 1/10 частину будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]; визнати за [PERSON], [INFO]. право власності на 1/10 частину будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] 1.2. Позивачі до початку розгляду справи по суті судом шляхом подання письмової заяви, яка 27.05.2015р. надійшла на адресу суду, змінили предмет позову та просили суд встановити факт перебування [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. на утриманні [PERSON] в період з 1998р. по [INFO]; встановити, що [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., фактично вступили у володіння спадковим майном, а саме частиною домоволодіння, розташованою за адресою [ADDRESS], яке залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO]; визначити [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO], достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини строком в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. 1.3. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 25.02.2015р. позовні вимоги в частині визнання за [PERSON], [INFO]. права власності на 1/10 частину будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] та визнання за [PERSON], [INFO]. права власності на 1/10 частину будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] залишені без розгляду. 1.4. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просили їх задовольнити. Пояснили, що встановлення факту перебування їх на утриманні [PERSON], який помер [INFO] та встановлення факту фактичного вступу у володіння спадковим майном, а саме частиною домоволодіння, розташованою за адресою [ADDRESS], яке залишилось після смерті [PERSON] необхідно для можливості оформлення їх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Також позивачі пояснили, що не прийняли спадщину протягом шести місяців після смерті [PERSON], оскільки були неповнолітні та мали тяжке матеріальне становище, що може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. 2.2. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачів. Зазначив, що позивачі вважали [PERSON] своїм дідусем, постійно проживали разом з ним та батьками за адресою [ADDRESS], перебували на його утриманні, оскільки були неповнолітніми. Також пояснив, що після смерті [PERSON] та по теперішній час позивачі постійно проживають у вищевказаному житловому будинку, доглядають його. 2.3. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкає по сусідству з позивачами. Зазначив, що неповнолітні позивачі проживали разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебували на його утриманні. Також зазначив, що після смерті [PERSON] та по теперішній час позивачі постійно проживають у вищевказаному житловому будинку. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. позивач [PERSON] народився [INFO]., позивач [PERSON] народилась [INFO]., їх батьками є батько [PERSON] та мати [PERSON]; 3.2. [PERSON], 1946р.н. є вітчимом відповідача [PERSON]; 3.3. 22.09.2012р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 22.09.201р. складено відповідний актовий запис №361, після реєстрації якого позивач змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні; 3.4. будинок [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.02.1998р. №122, виданого Колективним сільськогосподарським підприємством «Овочевий» Дніпровського району м.Херсона, зареєстрованого 23.03.1998р. в ХМБТІ в реєстровій книзі №11 за реєстр.№2273; 3.5. [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 17.02.2003р. зроблено запис за №20, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Зеленівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона від 17.02.200р.; 3.6. після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку у праві власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]; 3.7. позивачі з 1993р. зареєстровані за адресою [ADDRESS], що підтверджується відомостями домової книги, копія якої наявна в матеріалах справи; 3.8. позивачі проживали разом з [PERSON] за вищевказаною адресою та більше одного року перебували на його утриманні, а саме з 1998р. по день його смерті; 3.9. на день смерті [PERSON] позивачу [PERSON] було 14 років, а позивачу [PERSON] - 10 років, тобто були непрацездатними; 3.10. після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивачі продовжили проживати в будинку [ADDRESS] та прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном; 3.11. з довідки, виданої депутатом Зеленівської селищної ради Рудченко Л.Я. вбачається, що [PERSON], 1946р.н., на момент смерті [INFO] проживав за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON], 1964р.н., [PERSON], 1989р.н., [PERSON], 1993р.н., які до дня смерті [PERSON] перебували на його утриманні та проживали після його смерті за вищевказаною адресою; 3.12. позивачі із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк (протягом шести місяців з дня відкриття спадщини) після смерті [PERSON], який помер [INFO], не звернулися, у зв'язку з чим пропустили строк для прийняття спадщини; 3.13. згідно інформації із Спадкового реєстру від 18.05.2015р. із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа після смерті вищевказаної особи не заводилась, що підтверджується відповіддю від 18.05.2015р. №236/01-16; 3.14. 02.12.2014р. позивачі звернулися до приватного нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом; 3.15. на вищевказане звернення нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю доказів щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, а також пропуском встановленого законом строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується листом-відповіддю від 02.12.2014р. №637/01-16; 4. Щодо правовідносин. 4.1. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. 4.2. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. 4.3. Відповідно до ст.531 ЦК Української РСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. 4.4. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 4.5. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 4.6. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. 4.7. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. 4.8. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. 5.1. Оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, його норми і слід застосовувати до спірних правовідносин. Так, оскільки судом достовірно встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилась спадщина на 1/5 частку у праві власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]; позивачі на час смерті [PERSON] були неповнолітні і перебували на постійному утриманні померлого з 1998р. по день його смерті, вони є спадкоємцями в силу ст.531 ЦК УРСР, який був чинним на час смерті [PERSON]; після смерті [PERSON] позивачі продовжили проживати в зазначеному будинку та прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном; з метою захисту спадкових прав позивачів, суд вважає за можливе встановити факт перебування позивачів на утриманні померлого [PERSON] та встановити факт фактичного вступу позивачів у володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 5.2. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивачі були неповнолітніми та знаходились у скрутному матеріальному становищі, суд приходить до висновку, що позивачі внаслідок поважних причин не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на підставі ст.550 ЦК УРСР суд вважає за можливе продовжити строк для прийняття спадщини строком в три місяці. 5.3. Таким чином, оскільки позивачі зверталися до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину, однак їм було відмовлено та ця відмова не є безпідставною, тому звернення позивачів до суду є єдино вірним та можливим способом вирішення питання щодо захисту їх порушених спадкових прав, відповідно позов - підлягає задоволенню.

Outcome: approved