Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

20 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, вказавши наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою: будинок [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно , яке складається з права на земельну частку (пай) колишнього члена КСП «Ягідне» с. Ягідна Куп`янського району Куп`янського району Харківської області в розмірі 7,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) , на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХР № 0203505, виданого Куп`янською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі рішення Куп`янської районної державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 139, в якому власником вказаний [PERSON] . [PERSON] не залипшв заповіту на випадок своєї смерті. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину, спадщину прийняв фактично у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, фактично вступив у управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті батька, в тому числі і сертифікатом на право на земельну частку (пай) відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини та протягом шести місяців з дня віїцфиття спадщини. Інший спадкоємець, [PERSON] , спадщину після смерті батька не приймав ні фактично, ні способом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.Про порушення свого права на спадкування за законом позивач дізнався 02 жовтня 2020 року з постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотарільної дії, до цього часу він вважав, що може звернутися до нотаріуса у будь-який час. Постановою від 02 жовтня 2020 року державний нотаріус Куп`янської державної нотаріагшної контори Харківської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги після смерті батька, посилаючись на те , що власником сертифіката вказаний [PERSON] , а померлий - [PERSON] . На підставі вказаних вище обставин, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення позивача з аналогічними позовними вимогами немає. Ухвалою судді від 23 листопада 2020 року було відкрито провадження та справа призначена у підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження. Позивач і його представник - адвокат Гладченко І.С. надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повномі обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області по довіреності [PERSON] також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, а також зазначив, що Петропавлівська сільська рада Купянського району Харківської області визнає позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що зі свідоцтва про народження позивача вбачається, що він народився [INFO] , в графі батько вказано російською мовою « [PERSON] » (а.с. 14). [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С.О. від 02 жовтня 2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) члена колишнього КСП «Ягідне» Куп`янського району після смерті [PERSON] , належну спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0203505, виданого Куп`янською РДА на ім`я [PERSON] , який вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном, зберігавши сертифікат, у зв`язку з неможливістю достовірно встановити належність [PERSON] правовстановлюючого документу, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.10). Даною постановою державного нотаріуса також встановлено, що на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , належній його другому синові [PERSON] . До складу спадщини входить вищевказане майно. Заповіту [PERSON] не залишив. Позивач фактично прийняв спадщину, зберігавши у себе сертифікат. Крім того, нотаріус вказала, що неможливо достовірно встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки на день смерті [PERSON] проживав разом зі своїм сином [PERSON] і відносно нього немає достовірних даних чи вступив він у володіння чи користування будь-яким майном, яке належало батькові на день смерті. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0203505, на підставі рішення Куп`янської РДА від 06.03.1997 року за № 139, члену КСП «Ягідне» с. Ягідне Куп`янського району Харківської області, [PERSON] , жителю с. Тарасівка, був виданий даний сертифікат про належність права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ягідне» розміром 7,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) ( а.с.12). Ціна позову 21570,64 грн. визначена виходячи з вартості спадкового майна - земельної частки - паю, вказаної в сертифікаті серії ХР № 0203506. З довідки № 185, виданої виконкомом Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області 17.08.2020 вбачається, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] та разом з ним мешкали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався ( а.с. 15). Відповідно до довідки № 216 від 01.10.2020, виданої виконкомом Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за вищевказаною адресою, належить [PERSON] ( а.с. 16), який помер [INFO] в с. Тарасівка Куп`янського району Харківської області, що підтверджується копією актового запису про смерть № 06 від 25 квітня 2016 року, складеного Ягідненською сільською радою Куп?янського району Харківської області ( а.с.36,37). З двох довідок служби з питань трудового архіву апарату Куп`янської міської ради за № 03-26/682 і № 03-26/683 від 26.11.2020 вбачається, що в архівному фонді «Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ягідне» в наказах по особовому складу з 1974 по 2003 роки відомостей про прийняття та звільнення [PERSON] не виявлено. Крім того, архівна довідка «Про перейменування фонду № Р-38 «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ягідне» засвідчує те, що «На основании решения Купянской РГА № 129 от 21.10.1996 года с 21.10.1996 года Купянский свеклосовхоз переименован в КСП «Ягодное» (протокол общего собрания № 8т от 14.09.1996 г.). Со 02.01.2000 года СООО «Ягодное» является правоприемником КСП «Ягодное» ( пр. №2-Л от 01.04.2000 года) и Устав предприятия от 21.02.2000 г. Свеклосовхоз Купянского сахкомбината входит в состав СООО «Ягодное». ( а.с. 28,29). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Частинами 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року передбачено, що відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК України 1963 року. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , до набрання чинності 01.01.2004 р. Цивільним Кодексом України, тому застосуванню підлягають ЦК України 1963 року. Згідно статей 529, 548, 549 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004, допускається фактичний вступ у володіння нею, при цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004 року, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину, допускалась можливість фактичного вступу в управління спадковим майном шляхом проживанням в тому ж приміщенні та користування тими ж предметами, що раніше належали спадкодавцеві. Частиною першою статті 550 ЦК України 1963 року обумовлено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ст. 553 ЦК України 1963 року вважається, що відмовився від спадщини спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 3 ЗК України та п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути передане в спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] свідчить про те, що спадкодавець мав право на земельну частку (пай) та не втратив його у зв`язку зі смертю. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЩІК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім`я , по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інщого порядку їх встановлення. Метою встановлення фактів, що мають юридичне значення, є виникнення права на спадкування за законом першої черги після смерті батька Незважаючи на помилкове написання по батькові спадкодавця у сертифікаті про право на земельну частку (пай), інші відомості про нього у документах співпадають. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 „ Про судову практику у справах про спадкування, згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальним правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності [PERSON] , який помер [INFO] правовстановлюючого документу - сертифікату серії ХР № 0203505 про право на земельну частку (пай) розміром 7,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у колективній власності КСП «Ягідне», факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] , а тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належність вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved