Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

21.12.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до відповідача [PERSON] , в якій позивачка просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.09.2008 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08.09.2020 року. Малолітня дитина постійно мешкає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, всі витрати, пов`язані із вихованням сина покладені на позивача. Надати інформацію щодо розміру своїх доходів відповідач категорично відмовляється. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 21.12.2020 року матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 22.12.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.12.2020 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача про розгляд справ за його відсутності. 20.01.2021 року позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 26.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08.09.2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішення набрало законної сили 09.10.2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). За приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, закон допускає стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 від доходів боржника у безспірному порядку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, відсутність даних про інших утриманців відповідача, з урахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також той факт, що обмеження мінімального розміру визначено законом та його зміна є поза межами дискреційних повноважень суду, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.12.2020 року. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач на утримання сина є мінімальним розміром аліментів, який передбачено нормами сімейного кодексу України та є необхідним для забезпечення належного утримання дитини. Крім цього, судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Також позивачка не позбавлена права в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст. 185 Сімейного кодексу України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст. 92 Сімейного кодексу України. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивачка в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved