Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

21 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Приазовського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 грудня 2012 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна належить житловий будинок та земельна ділянка площею 4,7200га для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Приазовського району Запорізької області і яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № 012545 , виданого Приазовською районною державною адміністрацією 29 грудня 2004 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування, договорів оренди землі за № 010427700043., з кадастровим номером 2324580900:02:003:0077. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно саме їй [PERSON] Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку не має можливості, так як наявні розбіжності щодо зазначення кадастрового номеру земельної ділянки та втрачено оригінал правовстановлюючого документу на неї державний акт. Зазначені обставини є перешкодою для отримання спадщини за заповітом. Відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку послужило підставою відмови державного нотаріусу Приазовської районної державної нотаріальної контори у видачі їй свідоцтва на право на спадщину за заповітом постановою від 13.05.2015 року. В судове засідання позивачка не з*явилася, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи ( а.с.64). Представник позивачки адвокат [PERSON], повноваження якого підтверджено договором про надання правової допомоги та свідоцтвом на право зайняття адвокатською діяльністю до суду не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгулу справи в його відсутність ( а.с. 66). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи ( а.с.65). 3- особа на стороні відповідача Відділ Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області , 3- особа на стороні відповідача представник Приазовської районної державної адміністрації Приазовського району Запорізької області які залучені до участі у справі за ініціативою суду на підставі ухвали суду від 30.03.2016 року (а.с. 58) до суду не прибули, будучи належним чином сповіщеними про день та час розгляду справи ( а.с60,61). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини: 10 грудня 2012року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть I-ЖС №\~246\~936, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Приазовського району Запорізької області 13 грудня 2012 року ( а.с. 7 ). За життя , а саме 17 січня 2008 року, [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла зокрема, належну їй земельну ділянку на підставі державного акту серія ЗП № 012545 , виданого Приазовським районним відділом земельних ресурсів 29.12.2004 року , площею 4,72 ( чотири цілих, сімдесят дві сотих ) гектарів з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка № 274, [PERSON] ( а.с. 8 ), який не змінювався і не скасовувався заповідачем ( а.с. 8). Із довідки управління Держгеокадастру у Запорізькій області вбачається, що згідно бази архіву відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області у 2004 році було присвоєно кадастровий номер 2324580900:02:003:0010 та видано державний акт на право приватної власності ЗП № 012545 від 29 грудня 2004 року. Згідно зміни та введення в дію системи НКС відбулося оновлення зонування, у зв*язку з чим кадастровий номер було змінено на 2324580900:02:003:0077, який є дійсним та вірним ( а.с. 12). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 13-18) за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку на підставі державного акту серія ЗП № 012545 , виданого Приазовським районним відділом земельних ресурсів 29.12.2004 року , площею 4,72 ( чотири цілих, сімдесят дві сотих ) гектарів з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2324580900:02:003:0077. Інші спадкоємці, які мають право на обов*язкову долю у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON], відсутні, про що свідчить відповідь державного нотаріуса ( а.с. 52 ). Позивачка [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована території [PERSON] сільської ради Приазовського району Запорізької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, не має можливості , так як так як наявні розбіжності щодо зазначення кадастрового номеру земельної ділянки та втрачено оригінал правовстановлюючого документу на неї державний акт. Зазначена обставина ( відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що входить до складу спадкового майна), наявність розбіжностей щодо зазначення кадастрового номеру земельної ділянки ( 2324580900:02:003:0010 при видачі державного акту на право приватної власності ЗП № 012545 від 29 грудня 2004 року, а після введення в дію системи НКС з оновленням зонування, кадастровий номер змінено на 2324580900:02:003:0077), послужили підставою для ухвалення постанови державного нотаріуса Приазовської державної нотаріальної контори від 24 лютого 2016 року про відмову у вчинені нотаріальної дії ( а.с.46). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. А згідно з ч.1, 2, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.\~ Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.\~ Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.\~ Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.? З долученого до матеріалів справи заповіту, який був складений за життя [PERSON] 17 січня 2008 року, вбачається , що [PERSON] заповіла зокрема, належну їй земельну ділянку на підставі державного акту серія ЗП № 012545 , виданого Приазовським районним відділом земельних ресурсів 29.12.2004 року , площею 4,72 ( чотири цілих, сімдесят дві сотих ) гектарів з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, [PERSON], який не змінювався і не скасовувався заповідачем ( а.с.8). Інші спадкоємці, які мають право на обов*язкову долю у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON], і які б її успадкували незалежно від наявності заповіту, відсутні ( а.с.52). Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку належним чином підтверджено витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с.13-14) та копією правовстановлюючого документу державним актом на право приватної власності ЗП № 012545 від 29 грудня 2004 року ( а.с. ). Незаконність набуття права власності на зазначену земельну ділянку покійною прямо не передбачена законом та не встановлена судом. Із тексту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON], прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових справ через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та розбіжностей щодо зазначення кадастрового номеру земельної ділянки ( а.с. 46). Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкуванням від 30.05.2008 р. встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на зе\-мельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними прави\-лами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право кори\-стування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким , що підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved