Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

20 травня 2015 року, позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 28 листопада 2007 року, Роксоланівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 5), від якого сторони спільних дітей не мають, посилаючись на те, що протягом більше ніж 2 роки вони не підтримають з відповідачкою шлюбних відносин, проживають окремо, так як спільне життя з відповідачкою не склалося, у звязку з різними характерами, сварок та непорозумінь, які постійно виникали у подружжя, а тому, на думку позивача, їхня сім`я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та просив його задовольнити, категорично заперечуючи проти пропозиції суду про надання строку на примирення сторін. Відповідачка в судовому засіданні визнала позов. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 28 листопада 2007 року, який був зареєстрований Роксоланівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 5), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 038248 від 28.11.2007 р. (а.с. 6). Сторони в судовому засіданні підтвердили суду, що спільних дітей від шлюбу вони не мають. З пояснень позивача вбачається, що більше ніж 2 роки сторони не підтримають з відповідачкою шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, так як спільне життя з відповідачкою не склалося, у звязку з різними характерами, сварок та непорозумінь, які постійно виникали у подружжя на протязі спільного проживання, а тому, на думку позивача, їхня сім`я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе, а тому він наполягав на розірванні шлюбу, категорично заперечуючи проти надання їм строку на примирення, запропонованого судом, з чим погодилася відповідачка. Суд встановив, що на сьогодні, сторони фактично припинили будь-які шлюбні відносини і проживають окремо один від одного. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивача, стосовно його бажання на розірвання шлюбу та думку відповідачки, яка визнала позов, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved