Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

1 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення частки у праві власності на земельну ділянку. В позовній заяві позивач зазначив, що згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року, яке набрало законної сили, він та відповідач є співвласниками земельної ділянки, загальною площею 3,50 га кадастровий номер [NUMBER], при цьому, його розмір від зазначеної земельної ділянки становить 2,00 га, а відповідача - 1,50 га. Разом з тим, виконати зазначене рішення суду та зареєструвати право власності на свою частку ділянки він не має можливості, так як спадкове нерухоме майно зазначено в гектарах, не визначено розмір частки у спадщині та у праві спільної часткової власності. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визначити частку розміром 4/7, що складає 2,0 га у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], встановленого рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року у справі №527/1654/16-ц за [PERSON] та визначити частку розміром 3/7, що складає 1,5 га у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], встановленого рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року у справі №527/1654/16-ц за [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2016 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON], [INFO], уродженцем с. Фрунзівка Глобинського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 2,00 га ( як частину земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER]), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області і належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Глобинською райдержадміністрацією 05.11.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010455300554; визнано за [PERSON], [INFO], уродженкою с. Турбаї Глобинського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 1,50 га (як частину земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER]), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області і належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Глобинською райдержадміністрацією 05.11.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010455300554 ( а.с. 13-14). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішенням суду встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищезазначеної земельної ділянки на праві спільної часткової власності. 30 січня 2018 року [PERSON] звернувся до Глобинської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив роз'яснити чи можливо йому зареєструвати право власності на його частку земельної ділянки без згоди співвласника та після визначення її у простих арифметичних дробах ( а.с. 20). Як вбачається із повідомлення Глобинської районної державної адміністрації № 70/01-15 від 1 лютого 2018 року, виконати рішення суду, в якому вказана спільна часткова власність та розмір її частки у гектарах неможливо. Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку необхідно подати документ, у якому вказані частки у простих арифметичних дробах, одночасна подача заяви про реєстрацію усіма співвласниками при цьому н6е обов'язкова ( а.с.9). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням часток кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частин 1-2, 4 статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній часткової власності, здійснюється за згодою усіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Судом встановлено, що позивач на передбачених законом підставах набув право власності на частку земельної ділянки, площею 2,00 га, кадастровий номер [NUMBER], проте не має можливості зареєструвати право власності через зазначення частки в гектарах, а не в простих арифметичних дробах. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved