Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

21.02.2020 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить суд : стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28.09.2002 вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2017 було розірвано, в якому народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Крім того позивач зазначає, що відповідач проживає окремо та в добровільному порядку не надає кошти на утримання дитини, в зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання учасники справи не з`явились. Позивач надала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року (а. с. 7). Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 31 липня 2007 року (а. с. 4). Та обставина, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має та заперечень щодо позову не подав, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 1/4 частки його заробітку. Суд враховує, що такий розмір аліментів відповідає визначеному ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України розміру аліментів, який може бути стягнутий з платника аліментів у безспірному порядку. При цьому суд враховує, що своїм станом здоров`я малолітній [PERSON] потребує лікувально-профілактичних заходів, рекомендованих хірургом-ортопедом (а.с.8). За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved