Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

20 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований її племінник [PERSON] Відповідач в зазначеній квартирі фактично не мешкав, проживав у своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] , а у 2002 році виїхав на проживання до м. Донецьк у зв*язку із навчанням та залишився проживати у цьому місті. До місця своєї реєстрації відповідач не з*являвся, місце його проживання у теперішній час позивачу невідоме. Реєстрація [PERSON] в квартирі має наслідком порушення прав позивачки як власниці, у зв`язку з чим позивач [PERSON] просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення, вказуючи, що відповідач [PERSON] був лише зареєстрований у її квартирі, ніколи в ній не мешкав. З власної волі відповідач виїхав у м. Донецьк, де згодом створив сім*ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , позивачка по справі є її сусідкою. Свідку відомо, що відповідач не проживає і ніколи не проживав у квартирі позивачки, перешкод до проживання позивачка йому не чинила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2012 року проживає за адресою: [ADDRESS] , позивачка по справі є її сусідкою. Відповідач не проживає у квартирі позивачки, свідку відомо, що там мешкають дочка та онуки позивачки. З`ясувавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с. 3-5) на підставі договору дарування квартири від 11 вересня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Костянтинівської ДНК Панасенко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1592, зареєстрованого у Костянтинівському БТІ 25 вересня 2002 року, р.кн. № 25, за р.н. 56 (а.с. 8), є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 892 від 23 травня 2019 року (а.с. 6), виданій власнику житла [PERSON] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: - [PERSON] , [INFO] , дочка власника; - [PERSON] , [INFO] , онук власника; - [PERSON] , [INFO] , онук власника. [PERSON] , [INFO] , племінник власника довгий час у квартирі не мешкає. Як вбачається з акту про не мешкання особи від 18 червня 2019 року, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але з 2006 року за зазначеною адресою не мешкає, особистих речей [PERSON] у квартирі немає, що своїми підписами засвідчили свідки - сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі понід один рік не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі.

Outcome: approved