Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

20.07.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником житлового будинку №56 по вул. Севастопольська у м. Краматорську Донецької області. В будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачка в даному будинку не проживає з 2015 року, її особистих речей в квартирі не має. Факт не проживання відповідачки з 2015 року підтверджує Акт про не проживання від 26.06.2017 року. Вказані обставини порушують права позивача як власника житлового приміщення. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком №56 по вул. Севастопольській у м. Краматорську Донецької області. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до Акту про не проживання від 26.06.2017 за даною адресою: вул. Севастопольська, 56 в м. Краматорську Донецької області, який підписали свідки: [PERSON], що зареєстрований та мешкає по сусідству по вул. Севастопольська, 60, [PERSON], що зареєстрована та проживає [INFO], відповідачка не проживає тривалий час. (а.с. 2) Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.107 Житлового кодексу України, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та члена його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому же населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка в будинку №56 по вул. Севастопольській у м. Краматорську Донецької області тривалий час не проживає, її речей в ньому немає, тому відповідачку можна визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved