Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

20.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за розписками від 28.07.2013 року, 24.09.2013 року, 22.10.2013 року, 28.10.2013 року; стягнути різницю заборгованості за вирахуванням вартості квартири [ADDRESS] в розмірі 9248260,00 грн. з відповідачів у рівних частинах з кожного на його користь. \~ \~ \~ \~При цьому посилається на те, що 29.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] у борг 300000 доларів США. Строк повернення коштів за договором позики становить до 29.10.2013 року. Факт передачі коштів у розмірі 300000,00 доларів США [PERSON] підтверджується актом приймання-передачі № 1 до договору позики від 29.07.2013 року. У подальшому [PERSON] 25 вересня 2013 року повернув [PERSON] частково борг у розмірі 30000,00 доларів США, 23 жовтня 2013 року повернув [PERSON] частково борг у розмірі 120000,00 доларів США, 29 жовтня 2013 року повернув [PERSON] частково борг у розмірі 150000,00 доларів США. Таким чином, [PERSON] повністю повернув [PERSON] борг за договором позики від 29.07.2013 року. 28.07.2013 року [PERSON] отримав від нього у борг кошти у розмірі 80000,00 доларів США, строк повернення коштів 01 листопада 2014 року. 24.09.2013 року [PERSON] отримав від нього у борг кошти у розмірі 30000,00 доларів США, строк повернення коштів 01 жовтня 2014 року. 22.10.2013 року [PERSON] отримав від нього у борг кошти у розмірі 120000,00 доларів США, строк повернення коштів 01 жовтня 2014 року. 28.10.2013 року [PERSON] отримав від нього у борг кошти у розмірі 150000,00 доларів США, строк повернення коштів 01 жовтня 2014 року. Як вбачається з розписок наданих [PERSON], кошти отримані від [PERSON] були потрібні для погашення боргу за договором позики від 29.07.2013 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] Гарантією повернення отриманої [PERSON] суми боргу від [PERSON] є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2013 року. 08.05.2017 року ним на адресу [PERSON] була направлена претензія, у якій зазначено про обовязок повернути кошти за розписками від 28.07.2013 року, 24.09.2013 року, 22.10.2013 року, 28.10.2013 року у розмірі 380000,00 доларів США або їх еквівалент у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату повернення, шляхом передання готівкових коштів особисто позикодавцю за адресою: [ADDRESS]. Зазначена претензія була отримана [PERSON] 09.05.2017 року. 29.07.2013 року відповідачем [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS], зазначена квартира була придбана [PERSON] у шлюбі з [PERSON] Таким чином, враховуючи, що кошти [PERSON] отримав від нього знаходячись у шлюбі з [PERSON], то вони підлягають стягненню з подружжя. Враховуючи, що вартість квартири [ADDRESS] не перевищує розміру позики отриманої відповідачами, а є значно меншою та не забезпечить повернення позивачу боргу у розмірі 380000,00 доларів США, вважає, що різниця суми боргу, яка залишається після переходу на нього права власності на квартиру, підлягає стягненню з відповідачів та становить 9248260,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. В останнє судове засідання не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, також надав суду письмові заперечення на позов. В останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про те, що позов визнає та просить справу розглядати за його відсутністю. Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] у борг 300000 дол. США. Строк повернення коштів за договором позики становить до 29.10.2013 року. Факт передачі коштів у розмірі 300000,00 дол. США [PERSON] підтверджується актом приймання-передачі № 1 до договору позики від 29.07.2013 року. (а.с. 29 - 31) 29.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідачем [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1871. (а.с. 33 34) Зазначена квартира була придбана [PERSON] у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 12.07.2008 року. (а.с. 9) За договором позики від 28.07.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача грошову суму в розмірі 80000 доларів США, яку зобовязався повернути до 01.11.2014 р., про що видав відповідну розписку. Як вказано в розписці кошти отримані для оплати вартості квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У випадку неповернення у встановленому порядку суму боргу не заперечує проти задоволення вимог позикодавця за рахунок вказаної квартири. (а.с. 22) За договором позики від 28.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача грошову суму в розмірі 150000 доларів США, яку зобовязався повернути до 01.10.2014 р., про що видав відповідну розписку. Кошти отримані для оплати [PERSON] боргу за договором позики. (а.с. 23) За договором позики від 24.09.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача грошову суму в розмірі 30000 доларів США, яку зобовязався повернути до 01.10.2014 р., про що видав відповідну розписку. Кошти отримані для оплати [PERSON] боргу за договором позики. (а.с. 24) За договором позики від 22.10.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача грошову суму в розмірі 120000 доларів США, яку зобовязався повернути до 01.10.2014 р., про що видав відповідну розписку. Кошти отримані для оплати [PERSON] боргу за договором позики. (а.с. 25) 08.05.2017 року на адресу [PERSON] була направлена претензія [PERSON], у якій зазначено про обовязок повернути [PERSON] кошти за розписками від 28.07.2013 року, 24.09.2013 року, 22.10.2013 року, 28.10.2013 року у розмірі 380000,00 дол. США або їх еквівалент у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату повернення, шляхом передання готівкових коштів особисто позикодавцю за адресою: [ADDRESS]. Зазначена претензія була отримана [PERSON] 09.05.2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням. (а.с. 26 27, 28) Згідно висновку експертів від 12.07.2018 року боргові розписки про отримання грошових коштів [PERSON] від [PERSON] від 28.07.2013 р. на суму 80000 дол. США, від 24.09.2013 р. на суму 30000 дол. США, від 22.10.2013 р. на суму 120000 дол. США, від 28.10.2013 р. на суму 150000 дол. США, що містяться на аркушах 79 82 в матеріалах цивільної справи № 522/13375/17, виконані пишучою ручкою (ручками) спорядженою чорнилом синього кольору. Встановити час виконання в боргових розписках про отримання грошових коштів [PERSON] від [PERSON] від 28.07.2013 р. на суму 80000 дол. США, від 24.09.2013 р. на суму 30000 дол. США, від 22.10.2013 р. на суму 120000 дол. США, від 28.10.2013 р. на суму 150000 дол. США не видається можливим у звязку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів і підписів, виконаними чорнилами. Жодних доказів того, що відповідачі повернули позивачу борг в загальному розмірі 380000 доларів США суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобовязальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, враховуючи, що кошти [PERSON] отримав від [PERSON] знаходячись у шлюбі з [PERSON], то вони підлягають стягненню з подружжя, тобто відповідачів по справі. Право власності згідно ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на нерухоме майно у відповідності до ст. 182 цього Кодексу підлягає державній реєстрації. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що визнання права власності на майно є одним із способів захисту права власності. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 28.07.2013 року на суму 80000 доларів США слід визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів в рахунок погашення заборгованості за розписками від 24.09.2013 року, 22.10.2013 року, 28.10.2013 року на загальну суму 300000 доларів США, грошові кошти, що є еквівалентом 8202000 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 5785,60 гривень. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial