overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.09.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1260. В обґрунтування вимог заяви посилаються на те, що шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мають різні характери, погляди на шлюб, спільне життя, ведення господарства, що призвело до неможливості збереження шлюбу та є таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] підтримали вимоги заяви, просили суд її задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а також просили не надавати термін для примирення. Судом встановлено, що 10.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1260. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER] (а. с. 3). В шлюбі у заявників народилася дитина - [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис №1846 (а. с. 4). Судом встановлено, що заявники не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. На час розгляду справи шлюб носить формальний характер, фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (чч. 3, 4 ст. 56 СК). Частиною 3 ст. 109 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2015 року він являється власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Львівська, 68, м. Луцьк, Волинська область. На даний час у вищевказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], які в даному будинку ніколи не проживали. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку, що знаходиться за адресою: вул. Львівська, 68, м. Луцьк, Волинська область та зняти їх з реєстрації місця проживання за даною адресою. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Просила суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2015 року [PERSON] являється власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Львівська, 68, м. Луцьк, Волинська область. (а.с. 6, 7). З матеріалів справи вбачається, що у спірному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі хоч і зареєстровані в спірному будинку, проте ніколи в даному будинку не проживали, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9). Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку, що знаходиться за адресою: вул. Львівська, 68, м. Луцьк, Волинська область та зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON] за адресою: вул. Львівська, 68, м. Луцьк, Волинська область. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 10.11.2007 року, зареєстрованим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №613. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними з грудня 2015 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.11.2007 р., шлюб зареєстровано Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №613 (а.с.5). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Також судом встановлено, що з грудня 2015 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з грудня 2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що настала 01 березня 2016 року. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що його матір,ю була [PERSON]. 01 березня 2016 року мати померла. На підтвердження факту смерті [PERSON] міською поліклінікою № 9 було видане лікарське свідоцтво про смерть № 65 від 02.03.2016 року. З метою отримання свідоцтва про смерть звертався до посадових осіб Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції у Луганській області, проте отримав відмову та розяснення про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті фізичної особи. У судове засідання заявник не зявився, в своїй заяві просив суд справу розглядати без його участі. Заінтересована особа представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції у Луганській області до суду не зявилася. В своїй письмовій заяві, наданої суду, вважала заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~01 березня 2016 року [PERSON] померла. За фактом її смерті [PERSON] міською поліклінікою № 9 було видане лікарське свідоцтво про смерть № 65 від 02 березня 2016 року. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Встановлення\~ факту смерті [PERSON] 01 березня 2016 року має для заявника юридичне значення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10 лютого 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, господарство між сторонами не ведеться. Позивач вважає збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 10 лютого 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини припинено. Майновий спір на даний час між сторонами відсутній. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.06.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 92. В позовній заяві вказує, що 16.06.2001 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку Христину, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їхніх дітей. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та розірвати шлюб між ним та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, яка засвідчена віце-консулом Генерального консульства України в Барселоні та зареєстрована в реєстрі № 570/4-1107, в якій просить розглядати справу без її участі та розірвати шлюб між нею та [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке не підтримує шлюбних відносин, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 січня 2002 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились, повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згодна. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 26 січня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 12, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не згодні на примирення і бажають шлюб розірвати, то подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Бериславської РДА, Бериславська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини, що у повній мірі узгоджується з вимогами, викладеними в ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 222 ЦПК України. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, вона зареєстровала шлюб з відповідачем 05.07.2002 року. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинились та вони почали проживати окремо один від одного. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

21.03.2016року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1993 року, який був зареєстрований Тернівським відділом запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу, актовий запис №608. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили в лютому 2016 року. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майновий спір планують вирішувати в подальшому в судовому порядку. Спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 02.10.1993 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.3. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.4 Шлюбні відносини припинили в лютому 2016 року. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майновий спір планують вирішувати в подальшому в судовому порядку. Спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

21.03.2016 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактично шлюбних відносинах. Від даних відносин мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання доньки відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], а.с.3. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.4. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 79, 81, 84, 169, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved