Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

20 квітня 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму в розмірі 18945,20 грн в рахунок відшкодування шкоди. Судові витрати покласти на відповідача. Позовна заява мотивована тим, що 17 червня 2016 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер 47618АН (далі ВАЗ 2101), франшиза становить 1000 грн. 16 квітня 2017 року о 21.00 год. [PERSON] керуючи вказаним транспортним засобом в смт. Велика Олександрівка по вул. Свободи в стані алкогольного спяніння, внаслідок того, що не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21063, держаний номер 00244ХН (далі ВАЗ 2163) під керуванням [PERSON], що спричинило механічні пошкодження обом транспортним засобам. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, передбачене статтями 130 ч.1, 124 КУпАП, за що згідно з постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 травня 2018 року, яка набрала законної сили, притягнутий до адміністративної відповідальності. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон) Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Орната» (далі Страховик, ПАТ «НАСК «Оранта»), на підставі заяви потерпілого [PERSON] від 09 червня 2017 року, розрахунку відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, встановленого законодавством та визначеної франшизи, 10 липня 2017 року здійснило виплату останньому в розмірі 18945,20 грн. Позивач звернувся до суду у порядку реалізації свого права зворотної вимоги до винної особи, яке виникло на підставі положень статті 1191 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі ЦК України) та підпункту 38.1 статті 38 Закону, з огляду на те, що відповідач, спричинив дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП) у стані алкогольного спяніння. В добровільному порядку відповідач вказану вимогу не виконав. Відповідь на відзив не подано. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені представником позивача обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з полісом № АЕ/9332630 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу марки ВАЗ-2101, державний номер 47618АН, 1974 року випуску, який діяв з 01 липня 2016 року по 30 червня 2017 року. Предметом вказаного договору страхування є страховий випадок, тобто подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн, франшиза 1000 грн. Згідно з постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області 16 квітня 2017 року о 21.00 год. [PERSON] в смт. Велика Олександрівка по вул. Свободи, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-2101, не дотримавшись вимог пунктів 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21063, під керуванням [PERSON], що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів. На підставі повідомлення про ДТП від 20 квітня 2017 року та заяви про страхове відшкодування від 09 червня 2017 року Страховиком проведено огляд транспортного засобу марки ВАЗ 21063 за результатами якого складено протокол (акт) від 21 червня 2017 року, а 27 червня 2017 року складено дослідження № 00244ХН-27.06/5, яким визначено попередній розрахунок матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу у сумі 19945,20 грн. Страховим актом № ОЦВ-17-4619/1 від 07 липня 2017 року на підставі розрахунку страхового відшкодування від 06 липня 2017 року визначено суму страхового відшкодування в сумі 18945,20 грн належну до сплати [PERSON], яку обраховано у зарахуванням встановленого розміру франшизи в сумі 1000 грн та яка була виплачена останній 10 липня 2017 року, що підтверджується реєстром безготівкових термінових переказів від субєктів господарювання № 106. Досудове попередження про відшкодування матеріального збитку у розмірі виплаченого страхового відшкодування направлено на адресу відповідача 02 лютого 2018 року. Наведені докази є належними та допустимим, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечувались сторонами та не викликають сумніву в їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, які врегульовані положеннями статей 15, 16, 1191 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV. Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.1 статті 38 Закону Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що у Страховика, який відшкодував шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди іншою особою, в порядку та в межах визначених законом, виникає право зворотної вимоги до винної особи у встановлених законом випадках. Зміст статті 1191 ЦК України свідчить про те, що її положенням встановлене загальне правило здійснення права зворотної вимоги, яке є безумовним, при тому, що положенням статті 38 Закону, який в даному випадку, як такий, що регулює правовідносини з приводу виконання договору загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, є спеціальним, встановлені виключні умови, за наявності яких у Страховика виникає таке право зворотної вимоги. У порядку частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі ЦПК України,) з постанови Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 травня 2017 року, суд установив, що 16 квітня 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за визначених обставин, що сталася з вини відповідача. Надані позивачем докази свідчать про обґрунтованість розрахунку розміру завданих збитків та правомірність їх виплати, оскільки такі розрахунки узгоджуються із обставинами дорожньо-транспортної пригоди, характером механічних пошкоджень, не заперечувались відповідачем, а виплата проведена Страховиком в силу договірних зобовязань визначених полісом та Законом. Оскільки відповідач будучи водієм забезпеченого транспортного засобу спричинив вказану дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного спяніння у Страховика, за умови відшкодування такої шкоди, у відповідності до підпункту 38.1 статті 38 Закону виникло право зворотної вимоги до відповідача. Отже, наведені обставини свідчать про те, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, порушені неправомірною бездіяльністю відповідача, який не виконав покладений на нього обовязок щодо повернення Страховику виплаченого відшкодування, який настав внаслідок недотримання відповідачем умов Закону, за яких право регресної вимоги у Страховика не виникає. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки Страховик виплатив відшкодування за шкоду завдану іншою особою у розмірі та в порядку визначеному законом, та в силу закону у нього виникло право зворотної вимоги до відповідача про реалізацію якого він повідомив останнього, який в свою чергу не виконав відповідний обовязок у добровільному порядку. Ухвалюючи рішення, суд враховує, що при такому вирішенні спору буде дотримано справедливий баланс інтересів як позивача, який виконав покладений на нього обовязок щодо відшкодування шкоди іншій особі завданої винною особою та має право зворотної вимоги, так і відповідача, який не звільняється від відповідальності за завдану ним шкоду, з причини грубого порушення Правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1762 грн суд покладає на відповідача, оскільки його сплачено у визначеному законом розмірі та заявлений цивільний позов задоволений повністю.

Outcome: approved