Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

20 травня 2020 року позивач, з урахування заяви про уточнення позову, звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нерухомого майна - гаража з підвалом, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , і відкрито, безперешкодно з 2002 року користується земельною ділянкою, на які розташований цей гараж. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку набувальної давності. Позивач у судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду клопотання, в якому просить слухати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою за адресою його зареєстрованого місцепроживання. Третя особа у письмовій заяві просить слухати справу за її відсутності. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач не подав відзив на позов, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що позивач є власником нерухомого майна - гаражу з підвалом /літер А-1/, площею 37,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] . З пояснень позивача, які наведені у позові, слідує, що вона користується земельною ділянкою, яка знаходиться під цим гаражем, починаючи з 2002 року. Будь-яких заперечень щодо вказаного, ні відповідач, ні третя особа не навели. Частиною першою статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. В свою чергу, частина перша статті 119 ЗК України передбачає, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Оскільки позивач є власником нерухомого майна і добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою, на якій розташоване це майно, протягом останніх 15 років, стосовно чого не висловлено жодних заперечень відповідача та третьої особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити.

Outcome: approved