overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

21.03.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 17.09.2005 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та подружні обовязки з ведення спільного господарства. Між сторонами постійно виникають сварки. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року. Втрачені почуття любові та поваги між ними. Збереження сімї неможливе і суперечить інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спір щодо поділу майна, на даний час, відсутній. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, оскільки вважає, що збереження сімї є неможливим. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 17.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 011416, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області від 15.11.2005 року, про що зроблено актовий запис № 73 (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Іщенко». Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

21.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 04.10.2008 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, приводом звернення до суду стало те, що протягом останніх років стосунки між ними погіршились, у сім'ї часто виникали сварки, що призвело до припинення спільного проживання, ведення спільного домашнього господарства. Зазначає, що збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач у позовній заяві вказує, що не має наміру надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

21.03.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 20.12.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сімєю до листопада 2016 року. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спір щодо поділу майна відсутній, питання про стягнення аліментів вирішено в судовому порядку. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, виникали постійні сварки, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Крутікова». В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 20.12.2014 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №226 (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

21.03.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 27.08.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спір щодо поділу майна відсутній, питання про стягнення аліментів вирішено. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Лавренова». В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 27.08.2013 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №155 (а.с.6). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

21.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] і дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин із відповідачем і не надання ним систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідача позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі і мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO]. Натепер сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Діти залишилися проживати з позивачем, яка здійснює їх виховання і утримання. Відповідач як батько дитини систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, матеріальний стан сторін і позицію відповідача щодо предявленого до нього позову, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

21.03.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила виділити їй у власність ? частину житлового будинку по вул. Короткій, 18 в місті Миколаєві. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що під час перебування сторін у шлюбі вони придбали житловий будинок з незакінченим будівництвом з оцінкою виконаних робіт у розмірі 45 % по вул. Короткій, 18, який в подальшому був добудований. Посилаючись на те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.02.2017 року, шлюб між ними було розірвано, просила задовольнити позов. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 23.04.1977 р. між сторонами по справі зареєстровано шлюб у Корабельному районному відділі реєстрації актів цивільного стану м. Миколаєва, актовий запис № 155. Під час перебування у шлюбі, а саме 18.05.1981 р. [PERSON] придбав будинок з незакінченим будівництвом з оцінкою виконаних робіт у розмірі 45% по вул. Короткій, 18. (а.с. 12-14). Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.02.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 17.02.2017 року. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя є рівними ( ст.ст. 69, 70 СК України). За такого, житловий будинок № 18 по вул. Короткій в м. Миколаєві придбаний подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, і кожному із них належить рівна частка, тобто по 1/2 частині житлового будинку. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

21.03.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 23 вересня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1490. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 23 вересня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1490. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 23 вересня 2014 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1490, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №291090. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх позивач не має наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

21.03.2018 позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2014 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через сварки, а також неприязне ставлення відповідача до дітей позивача від першого шлюбу. Стверджує, що проживають окремо, шлюбні стосунки припинені та спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. У судове засідання сторони не з'явились, представники сторін подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 22 квітня 2014 року у виконавчому комітеті Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ОК № 158596 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії І-ОК № 285997(а.с.5). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.141\~ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с.1) підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

21.03.2018р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 20.08.2016р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини та позивач на примирення категорично не згоден. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Оскільки відповідач не використала свого права, передбаченого ст.113 СК України, щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, суд дійшов висновку, що відповідач після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Пчелінська». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

21.03.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] у розмірі 20% від усіх видів доходів та [PERSON], [INFO] у розмірі 30% від усіх видів доходів і до їх повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обовязку надавати щомісячне утримання їх спільним неповнолітнім дітям, хоча має таку можливість є службовцем Теплицького відділення Гайсинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області. 22.03.2019 р. позивачка надала до суду заяву в якій змінила розмір позовних вимог, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі Ѕ частини всіх видій його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття, просила справу розглянути у її відсутність, змінені позовні вимоги задовільнити в повному обсязі (а.с. 26). Відповідач до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 29). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обовязку надавати щомісячне утримання неповнолітнім дітям, хоча має таку можливість є службовцем Теплицького відділення Гайсинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обовязку надавати щомісячне утримання неповнолітнім дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON], 16.08.2007, то задля захисту законних інтересів дітей аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видій його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, необхідно стягувати з відповідача починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дітей, - в примусовому порядку.

Outcome: approved