Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

20 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання без реєстрації на території України за адресою: [ADDRESS] станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що він народився [INFO] в с. Микулин Полонського району Хмельницької області, за національністю - українець. Його батьки теж є українцями. В 1976 році отримав паспорт громадянина колишнього СРСР та був прописаний в с. Микулин Полонського району Хмельницької області, звідки 04 червня 1984 року виписався. З того часу проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом із своєю співмешканкою та їхнім спільним сином. Крім того, вказує, що навчався та працював в с.Микулин Полонського району. З 1993 року був неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Вказуючи на те, що не одержував паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не має в паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, у зв`язку з чим не може оформити пенсію за віком, просив встановити факт його постійного проживання без реєстрації на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 липня 2019 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду на 22 липня 2019 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Грицівської селищної ради Шепетівського району Столярчук В.В. в судовому засіданні просив задовольнити заяву [PERSON] , оскільки він дійсно проживав на території селищної ради станом на час проголошення Незалежності України - 24 серпня 1991 року, іншим чином він не зможе отримати паспорт та оформити право на пенсію. Представник заінтересованої особи Шепетівського РВ УДМС України в Хмельницькій області Шевчук О.В. в судовому засіданні зазначила, що заявнику відмовлено у видачі паспорта громадянина України, оскільки ним не надано доказів проживання на території України станом на 14 серпня 1991 року. Не заперечує щодо встановлення такого факту за наявності достатніх підстав. Вислухавши заявника, представників заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] в с. Микулин Полонського району Хмельницької області, є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 1952 року. Згідно даних паспорта громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданого 03 березня 1976 року відділом внутрішніх справ Полонського райвиконкому [PERSON] народився [INFO] в с. Микулин Полонського району Хмельницької області. В 1967 році [PERSON] закінчив вісім класів Микулинецької восьмирічної школи Полонського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про восьмирічну освіту серії [NUMBER] , а в 1974 році - закінчив навчання в Полонській заочній середній школі Полонського району Хмельницької області, що підтверджується копією атестата про середню освіту серії [NUMBER] . В період з 02 лютого 1970 року по 25 серпня 1990 року [PERSON] працював на різних посадах в колгоспі ім. Котовського Микулинської сільської ради Полонського району Хмельницької області, що підтверджено копією трудової книжки колгоспника. До 04 червня 1984 року місце проживання заявника [PERSON] було зареєстроване в с . Микулин Полонського району Хмельницької області, хоча фактично проживав разом цивільною дружиною [PERSON] та їх сином [PERSON] в квартирі дружини по [ADDRESS] . Після звільнення з роботи в серпні 1990 року, заявник мав фактичні заробітки за місцем проживання Вироком Шепетівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 1993 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 208, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправно-трудовій колонії посиленого режиму з конфіскацією всього його особистого майна з обчисленням строку відбуття покарання з 28 вересня 1993 року. 10 квітня 2019 року відповідною комісією Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області складено акт про те, що станом на 10 квітня 2019 року [PERSON] , починаючи з червня 1984 року та по теперішній час фактично проживає без реєстрації в квартирі своєї співмешканки [PERSON] по [ADDRESS] ; станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року фактично проживав за вказаною адресою. Даний факт підтверджено в судовому засіданні також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час, оскільки є сусідами, добре знають сім`ю заявника, та їм відомо, що останній не виїжджав з України, а також з місця проживання, за виключенням часу перебування в місцях позбавлення волі. З довідки №5/1971 від 12 квітня 2019 року, виданої ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» слідує, що [PERSON] засуджений 19 листопада 1993 року народним судом Шепетівського району Хмельницької області за ст. 208, ч. 3 ст. 81, 42 КК України до 3 років ВТК посиленого режиму з конфіскацією майна. Початок строку: 28 вересня 1993 року; кінець строку: 28 вересня 1996 року. Відбував міру покарання в установі МХ-324/98 з 05 грудня 1993 року. Звільнений на підставі постанови Шепетівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 1995 року на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 18 днів. Вибув в [ADDRESS] . Довідкою, виданою начальником державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» Сарафіном О.В. встановлено, що [PERSON] , [INFO] , засуджений 11 жовтня 1996 року народним судом Шепетівського району Хмельницької області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, відбував міру кримінального покарання в установі МХ 324/78, с. Райківці Хмельницького району Хмельницької області з 28 жовтня 1996 року; період відбування покарання: з 11 вересня 1996 року до 11 березня 1998 року. 17 вересня 1997 року звільнений з місць позбавлення волі згідно постанови народного суду Хмельницького району від 16 вересня 1997 року на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію» від 26 червня 1997 року, та вибув на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 06 липня 1999 року народним судом Шепетівського району Хмельницької області [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 140, ст. 100, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбував міру кримінального покарання в установі МХ 324/78 с. Райківці Хмельницького району Хмельницької області, з 16 липня 1999 року; період відбування покарання: з 02 травня 1999 року по 02 травня 2003 року. 06 вересня 1999 року вибув до Хмельницького слідчого ізолятору згідно постанови судової колегії з розгляду кримінальних справ Хмельницького обласного суду від 10 серпня 1999 року. Крім того, [PERSON] засуджений 29 вересня 1999 року народним судом Шепетівського району Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ майна, відбував міру кримінального покарання в Райківецькій виправній колонії ( №78) с. Райківці Хмельницького району Хмельницької області з 15 жовтня 1999 року, початок строку: 02 травня 1999 року, кінець строку: 02 травня 2002 року. 30 квітня 2002 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання та вибув на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Шепетівським РВ УДМС в Хмельницькій області роз`яснено [PERSON] , що для встановлення належності до громадянства України необхідно надати рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України, а також паспорта громадянина України для виїзду за кордон. За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за можливе встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України із початку липня 1991 року по теперішній час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року й на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved