Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

21.10.2019 року засобами поштового зв`язку Начальник філії -головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючков С.С., який представляє інтереси Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська В.П. про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наявністю заборгованості, що виникла у відповідача внаслідок включення її до спадкової маси, яку відповідач мав отримати внаслідок смерті свого спадкодавця. Ухвалою суду від 14 листопад 2019 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження . У підготовчому судовому засіданні 03.03.2020 року судом з`ясовані питання визначені ст. 197 ЦПК України. Ухвалою суду від 03.03.2020 року закрито підготовче провадження, справу було призначено до розгляду по суті. 08.07.2020 року проведено судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явивилися, про дату час судового засідання були повідомлені належним чином про що свідчать зворотні повідомлення. Суд розглядає за відсутності осіб, що не з`явились, як передбачено п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608. 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той нас як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Суддя Крат В.І. у своїй окремій думці в рішенні у справі № 175/4367/15-ц зазначає наступуне: Системне тлумачення статті 16 ЦК України та частини другої статті 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма частини другої статті 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Таким чином вбачається відсутність спільної думки ВСУ у спірних правовідносинах. Аналіз частини другої статті 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно мав заборгованість перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України». [PERSON] дійсно є спадкоємцем [PERSON] та отримав після смерті спадкову масу. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму коштів, посилаючись на ст.1282 ЦК України, застосування якої виключає можливість застосування загальних способів захисту. Втім, позивач в обґрунтування свого позову також використовує спосіб захисту передбачений ст. ч.5 ст. 16 ЦК України, а саме примусове виконання обов`язку в натурі. Позивач стверджує, що з огляду на обставини справи, застосування цієї статті може забезпечити його права краще. Норма ч.5 ст.16 ЦК України має загальним характер, та спосіб захисту, зазначений в цій нормі, може застосовуватись якщо позивач не обрав спеціальний спосіб захисту. Стаття 1282 ЦК України, як уже зазначалося в цитованій окремій думці судді Крата, містить спеціальний спосіб захисту, який полягає у накладенні стягненні на майно. Така особливість є важливим аспектом саме спадкових правовідносин, оскільки виконання обов`язку в натурі може бути неможливим у зв`язку з пошкодженням або втратою майна. Важливою вона є і тому, що застосування загальної норми з ст.16 ЦК України може покладати на відповідача тягар виплати боргу незалежно від можливості реалізації спадкового майна. Вбачається, що такий тягар фактично може зробити спадоємця залежним від кредитора, незалежно від бажання спадкоємця реалізувати свій обов`язок шляхом реалізації спадкового майна. Втім, якщо позивач бачить необхідним застосувати норму ч.5 ст.16 ЦК України, та такий спосіб захисту не створює додаткових труднощів для відповідача у виконанні судового рішення, то суд може застосувати таку норму. Це вбачається і зі змісту ст. 5 ЦПК України, яка говорить, що застосовуваний спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. При дослідженні матеріалів справи та позиції позивача суд вважає за необхідне застосовувати загальну норму ч.5 ст.16 ЦК України з огляду на те, що позивач посилається на цю норму, як на таку, що може забезпечити його права більш ефективно. Суд вважає, з огляду на ціну позову, що застосування спеціальної норми ст. 1282 ЦК України не є ефективним способом захисту прав позивача. Ціна позову є важливим критерієм при обранні способу захисту для забезпечення принципу справедливості та одночасному повному забезпеченні прав як відповідача так і позивача. Отже, позивач у своїй позовній заяві обґрунтував предмет позову, та надав докази на його підтвердження, таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності у задоволенні позову.

Outcome: approved