Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

21 березня 2014 року публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївоблнерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, завданих безобліковим споживанням електричної енергії. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку ПАТ «Миколаївобленерго» поставляє в будинок [ADDRESS], де проживає відповідачка. 11 грудня 2013 року, під час контрольної перевірки в оселі відповідачки, контролери виявили порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН), а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, поза приладом обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку, спожита таким чином електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. За вказаним порушенням складено акт № D 4922 від 11 грудня 2013 року. 31 січня 2014 року акт був розглянутий комісією у відсутність споживача. На підставі пункту 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергію, зареєстрованої в міністерстві юстиції 4 липня 2006 року (далі - Методика), згідно з протоколом засідання комісії від 31 січня 2014 року обчислено розмір збитків, завданих відповідачкою енергопостачальнику, та виписано рахунок на 3769 грн. 21 коп. Розрахунок збитків проведений за 6 місяців до дня встановлення факту порушення та без зниження на величину вартості електричної енергії відповідно до рахунків, виставлених споживачу за період порушення. Посилаючись на положення ст.ст. 638, 639 ЦК України, позивач просив задоволити позов у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не є споживачем послуг відповідача за вказаною адресою, а постачання електроенергії в її оселю здійснює Одеська залізниця. Просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні запакований дріт з розеткою та абонентську книжку відповідачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, статями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН та Методикою, з відповідними змінами та в редакції, чинній на момент встановлення порушення. У ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Методика застосовується на підставі акта порушень, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, як, зокрема самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] і є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». Особовий рахунок [NUMBER] відкрито за вказаною адресою. 11 грудня 2013 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог ПКЕЕН було встановлено їх порушення, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, поза приладом обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку (підпункт 5 п. 3.1 Методики в редакції, чинній на момент встановлення порушення). За підсумками проведеної перевірки був складений акт про порушення ПКЕЕН, від підпису в якому відповідачка відмовилась. Факт порушення відповідачкою ПКЕЕН підтверджує також пояснювальна записка контролера до акту та складена контролерами схема порушення обліку електроенергії. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідачкою не надано. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення відповідачкою ПКЕЕН та наявність підстав для відшкодування нею збитків, завданих енергопостачальнику. Між тим, рішенням комісії ПАТ «Миколаївобленерго» по розгляду актів від 31 січня 2014 року було встановлено розмір збитків, спричинених порушенням ПКЕЕН з боку [PERSON], які були розраховані без зниження на величину вартості електричної енергії відповідно до рахунків, виставлених споживачу за період порушення. Водночас, виходячи з положень пунктів 3.7 Методики в редакції, чинній на момент встановлення порушення, у разі виявлення у споживача ряду порушень ПКЕЕН, у тому числі, такого як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, сума до сплати має бути зменшена на величину вартості електричної енергії відповідно до виставлених споживачу за період порушення рахунків за точкою (точками) обліку, на якій (яких) було виявлено порушення. Згідно з даними абонентської книжки відповідачки, [PERSON] у період з 11 червня 2013 року по 11 грудня 2013 року сплатила 26 грн. 00 коп. за користування електроенергією. Саме на таку суму, відповідно до пункту 3.7 Методики (в редакції, чинній на час встановлення порушення), підлягає зменшенню розмір збитків. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 3743 грн. 21 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, підлягає зміні і розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід присудити позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial