Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. 1 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Твердохлібом В.П. було заведено спадкову справу 43-2019, однак, у зв`язку із тим, що до спадкової маси увійшла земельна ділянка площею 0,0686 га. по [ADDRESS] , яка на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] , без визначення частки спадкодавця, позивач не може успадкувати її. З огляду на викладене, відповідно до ст.ст.89, 120 ЗК України, ст.392 ЦК України позивач просить її вимоги задовольнити. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача також подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на думку суду. Приватний нотаріус Твердохліб В.П. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 2.Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. 21 вересня 2020 року ухвалою суду було витребувано у приватного нотаріуса Твердохліба В.П. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 3.Фактичні обставини справи встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало домоволодіння про [ADDRESS] , розмір часток становив 8/25 та 17/25 відповідно. Відповідне домоволодіння розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,0686 га., із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 6810100000:08:001:0573. Зазначені обставини підтверджуються витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2015 року, згідно якого [PERSON] набула право власності на 17/25 будинковолодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 травня 2015 року. 8/25 домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.03.2015 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією відповідного свідоцтва [NUMBER] від 30 серпня 2019 року. Померла є бабою позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження її батька [PERSON] , серії [NUMBER] , де його матір`ю зазначено [PERSON] , копією свідоцтва про одруження батьків позивача [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження позивачки, де її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . На підставі заяви [PERSON] після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Твердохлібом В.П. було заведено спадкову справу №43-2019. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились. 04 червня 2020 року приватним нотаріусом було повідомлено [PERSON] що для отримання свідоцтва про право на спадщину слід визначити розмір частки земельної ділянки, що належала спадкодавцю. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосовані норми права. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного із учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. ч.1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. В силу ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] заповіла усе своє майно батькові позивача [PERSON] , підтвердженням чого є копія заповіту, посвідченого секретарем виконкому Гнатовецької сільської ради Хмельницького району. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва від 24 листопада 2014 року [NUMBER] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що спадкодавцю належало 8/25 часток домоволодіння, відповідно до положень чинного законодавства до нього перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій розташована вказана частка домоволодіння, яка також становить 8/25. Отже, суд вважає, що частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку відповідає частці у спільній частковій власності на житловий будинок, а тому заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved