Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

20.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про виділення в натурі належної боржнику частки в житловому будинку, звернення стягнення на неї. Під час підготовчого провадження позивач збільшив розмір позовних вимог і просив перевести на нього права та обов'язки співвласника-боржника на належну відповідачу 1/3 частину в житловому будинку [ADDRESS], припинити право власності відповідача на 1/3 частину в житловому будинку [ADDRESS], з проведенням відповідного перерахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.01.2015 року по справі № 636/5720/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 519 750,00 грн. суми заборгованості за договором позики, 42 719,18 грн. - 3% річних за невиконання прийнятих зобов'язань та 2 854,49 грн. судових витрат, а в цілому 565 323,67 грн., в даний час виконання рішення здійснюється Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, проте з загальної суми боргу у розмірі 565 323,67 грн. стягнуто лише 13 876,52 грн. Відповідач [PERSON] від добровільного виконання грошового зобов'язання ухиляється, достатніх для задоволення вимог стягувача коштів чи рухомого майна не має, на виклики державного виконавця не з'являється, до свого будинку державного виконавця для опису та арешту майна не впускає, що свідчить про ухиляння від виконання рішення суду. Також, [PERSON] від продажу належної йому частки у житловому будинку відмовляється, співвласники також відмовляються від виділу частки в натурі та від придбання частки відповідача. Згідно з ухвалою суду від 23.03.2018 року, вказану справу прийнято до провадження судді Ковригіна О.С.І. у зв'язку із закінченням повноважень судді [PERSON]. Ухвалами суду від 19.06.2018 року за клопотанням позивача до участі у справі як співвідповідача залучено [PERSON]; та в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON]. Третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області надав пояснення у формі відзиву, де зазначив, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 463226300 з примусового виконання виконавчого листа № 636/5720/13-ц, виданого 29.01.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 519 750,00 грн. суми заборгованості за договором позики, 42 719,18 грн. 3% річних за невиконання прийнятих зобов'язань та 2 854,49 грн. судових витрат, а в цілому 565 323,67 грн. За весь період виконавчого провадження боржником рішення суду не виконувалось, боржник на виклики державного виконавця, не зважаючи на отримання викликів, не з'являвся, для опису та арешту майна до будинку державного виконавця не впустив. Згідно інформації, отриманої державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду, відповідач є власником 1/3 частки в житловому будинку № [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2 га, що розташована у Новомиргородському районі Кіровоградської області на території Веселівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, отримана в порядку безоплатної приватизації на підставі наказу ІІ-6877/14-17-СГ, виданого 21.08.2017 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Боржник до 31.05.2017 року працював на підприємстві об'єднання громадян «Стройпласт» громадської організації «Співдружність інвалідів «Злагода», про отримані доходи державного виконавця не повідомив, добровільно кошти на погашення заборгованості не направив. В даний час стягнення здійснюється за рахунок пенсії боржника, грошові кошти розподіляються згідно статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що позов підлягає задоволенню. У судове засідання відповідачі та треті особи не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на тривалість розгляду справи, неодноразову неявку в судові засідання без поважних причин відповідачів та третіх осіб, що суд розцінює як затягування судового процесу, той факт, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів та наданих позивачем доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.01.2015 року по справі № 636/5720/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 519 750,00 грн. суми заборгованості за договором позики, 42 719,18 грн. 3% річних за невиконання прийнятих зобов'язань та 2 854,49 грн. судових витрат, а в цілому 565 323,67 грн. 29.01.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист № 636/5720/13-ц. 05.02.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Сергєєвою Т.А. відкрито виконавче провадження № 46326300 з виконання зазначеного виконавчого листа. В даний час виконання рішення здійснюється Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Позивач по справі є стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні, а відповідач - боржником. За весь час здійснення виконавчих дій з відповідача на користь позивача стягнуто 13 876,52 грн., станом на 18.06.2018 року заборгованість становить 551 447,15 грн., тож станом на день розгляду справи рішення Апеляційного суду Харківської області від 15.01.2015 року по справі № 636/5720/13-ц не виконане, відповідачем заборгованість не погашена. Відповідач достовірно обізнаний про існування боргу та відкриття виконавчого провадження щодо його стягнення, у встановлений державним виконавцем термін будь-які дії, направлені на добровільне виконання рішення суду, не вчинив. Суд погоджується з доводами позивача та третьої особи - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, як то не з'являється на виклики державного виконавця, відмовляє державному виконавцю у доступі до житла для перевірки майнового стану, опису та арешту майна, не надає декларацію про доходи та інше. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження. Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Погрібним Д.І., 25.08.2006 року № 1665, боржнику належить 1/3 частка будинку № [ADDRESS]. Співвласниками зазначеного житлого будинку разом з відповідачем є його син [PERSON] та донька [PERSON], яким належить по 1/3 частки будинку кожному. Тож зазначений будинок належить відповідачу та зазначеним особам на праві спільної сумісної власності. Загальна площа будинку становить 141 кв.м. Згідно вказаного договору, жилий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 482 кв.м, яка до цього часу відповідачем та третіми особами не оформлена у власність. Крім цього, відповідач є власником земельної ділянки площею 2 га, що розташована у Новомиргородському районі Кіровоградської області, на території Веселівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, право на яку набуто ним в порядку безоплатної приватизації на підставі наказу ІІ-6877/14-17-СГ, виданого 21.08.2017 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Т.С. від 11.09.2017 року накладено арешт на 1/3 частку будинку [ADDRESS] що належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Погрібним Д.І. 25.08.2006 року № 1665, та земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 2 га, розташовану у Новомиргородському районі Кіровоградської області, на території Веселівської сільської ради, яка надана боржнику для ведення особистого селянського господарства. Пропозицію позивача від 17.11.2017 року про продаж належної йому частки жилого будинку відповідач залишив без відповіді та задоволення, таким чином, суд вважає, що останній ухиляється від продажу своєї частки у вказаному жилому будинку. До аналогічного висновку суд приходить і стосовно відмови співвласників від виділу в натурі та придбання належної боржнику частки в домоволодінні, бо з їх відповідей на звернення позивача від 17.11.2017 року та 05.06.2018 року такої згоди не простежується. Згідно з Висновком експерта з обстеження будівель і споруд [PERSON] від 27.10.2017 року, вартість належної відповідачу 1/3 частки будинку становить 343 907 грн., тож сума боргу підлягає зменшенню саме на цю суму. Суд зазначає, що відповідно до пункту б частини 15 Перехідних положень Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Тож на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] на час розгляду судом справи не може бути звернене стягнення. Відповідач з 28.06.1991 року перебуває у шлюбі з [PERSON], що є співвідповідачем по справі. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 73 СК України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Боргові зобов'язання відповідача перед позивачем виникли в результаті дій відповідача в інтересах сім'ї, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 636/5720/13-ц. Отримані від позивача за договором позики грошові кошти відповідач використав на потреби сім'ї разом зі своєю дружиною. Майно, на яке можна звернути стягнення за рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.01.2015 року по справі № 636/5720/13-ц, у співвідповідача [PERSON] відсутнє. За таких обставин відповідачі [PERSON] та його дружина [PERSON] повинні разом відповідати по боргових зобов'язаннях перед позивачем усім належним їм майном. Проаналізувавши викладені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідачів відсутні кошти та інше майно, на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ст. 366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині переведення прав боржника на позивача задовольнити в об'ємі заявлених позовних вимог, визнавши за позивачем право на 1/3 частку домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] та припинивши право власності відповідача на зазначене майно зі зменшенням суми боргу на суму, що дорівнює вартості майна. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судовий має бути солідарно стягнутий з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved