Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

20.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому, враховуючи зміну предмета позову, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-B00/070/2008 від 02.04.2008 року в розмірі 62 852,00 швейцарських франків, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.06.2016 року 1 594 425,90 гривень. Позов мотивований тим, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 05.06.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-B00/070/2008 від 02.04.2008 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Згідно умов кредитного договору №ML-B00/070/2008 від 02.04.2008 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] позичальнику було надано кредит в сумі 59 915,72 швейцарських франків, які він зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку у строки, передбачені кредитним договором (кінцевий строк повернення 02.04.2038 року), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору у нього утворилася заборгованість за кредитним договором №ML-B00/070/2008 від 02.04.2008 року, яка станом на 02.06.2016 року складає 62 852,60 швейцарських франків, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.06.2016 року 1 594 425,90 гривень, з яких: - заборгованість по тілу кредиту становить 57 307,61 швейцарських франків, що еквівалентно 1 453 762,26 гривень; - заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам - 5 544,99 швейцарських франків, що еквівалентно 140 663,64 гривень. Враховуючи викладені вище обставини, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом за захистом порушеного права до боржника [PERSON] та просило стягнути заборгованість у наведеному вище розмірі на свою користь. Представник позивача Бойко Л.В. в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій справу просила розглядати у її відсутність, також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача та представника позивача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Між сторонами склалися правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 02.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №ML-B00/070/2008 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 59 915,72 швейцарських франків, з цільовим використанням - придбання нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення 02.04.2038 року зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків в розмірі 4,49%+FIDR (а.с. 7-17). Згідно з п.п.1.5.1 Договору, повернення відповідної частини кредиту та нарахованих процентів повинно здійснюватись відповідачем в строк, передбачений Графіком платежів. Відповідно до п.1.6.1 Договору позичальник зобов'язаний повністю повернути суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов, встановлених п.1.5 цього Договору. Отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів підтверджується кредитною заявкою від 02.04.2008 року (а.с.18). Взятих за договором обов'язків відповідач належним чином не виконав, що призвело до утворення значної заборгованості. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. ст. 1077, 1082 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Згідно з умовами договору купівлі - продажу кредитного портфелю б/н від 5 червня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема і за кредитним договором ML - В00/070/2008 від 02.04.2008 року (а.с.28-37). Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Взятих за Договором обов'язків позичальник належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором №ML-B00/070/2008 від 02.04.2008 року, яка станом на 02.06.2016 року складає 62 852,60 швейцарських франків, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.06.2016 року 1 594 425,90 гривень, з яких: - заборгованість по тілу кредиту становить 57 307,61 швейцарських франків, що еквівалентно 1 453 762,26 гривень; - заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам - 5 544,99 швейцарських франків, що еквівалентно 140 663,64 гривень (а.с. 22-23). Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що права позивача порушені та підлягають захисту, тому позов слід задовольнити. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 23 916,38 гривень, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved