Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

19 червня 2017 року позивач ТОВ Восток Фінексперт звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № ЛФ -12078167 від 04 серпня 2016 року в сумі 14490,73 грн., а також судовий збір у сумі 1600,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04 серпня 2016 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ЛФ-12078167 про надання кредиту та додаткова угода № 1 від 21 серпня 2016 року, № 2 від 06.09.2016 року та № 3 від 22 вересня 2016 року з оплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 732,00% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 19 серпня 2016 року. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач сплачує пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором більше ніж 14 днів, відповідач зобовязана сплатити Товариству штраф у розмірі 100 грн. У зв'язку з непогашенням відповідачем заборгованості по кредиту в порядку передбаченому договором, несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість, яка станом на 30 травня 2017 року становить 14490,73 грн. 04 серпня 2016 року між ТОВ Лайм-Фінанс та ТОВ Восток Фінексперт було укладено Договір факторингу № ЛФ-30/11-16, відповідно умов якого, ТОВ Лайм-Фінанс відступає ТОВ Восток Фінексперт право грошової вимоги, в тому числі і до [PERSON] 16 січня 2017 року ТОВ Восток Фінексперт відповідачу було направлено повідомлення, про відступлення права вимоги ТОВ Лайм-Фінанс по заборгованості на користь ТОВ Восток Фінексперт та сплати заборгованості за кредитним договором. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.48). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала обставин викладених в позовній заяві. Пояснила, що брала кредит на лікування. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 04 серпня 2016 року між ТОВ Лайм Фінанс та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір № ЛФ-12078167, в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 6-8). Відповідно до Договору ТОВ Лайм Фінанс, надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у сумі 2000,00 грн. (а.с. 6). Строк договору 16 днів, з кінцевим повернення кредиту до 19 серпня 2016 року (п. 3.1 Договору). Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредиту становить 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, тобто 732 % річних. Відповідно до п. 5.1 Договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач сплачує пеню в розмірі 2 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. Як передбачено п. 5.2 Договору, у випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, біль ніж 14 календарних днів, він додатково до пені сплачує штраф в сумі 100,00 грн. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачувала кредитну заборгованість, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим станом на 30 травня 2017 року за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 2000,00 грн., по процентах 640,00 грн. (а.с. 29). Окрім цих сум, Банком нарахована пеня в розмірі 11700,00 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пені в багато разів перевищує розмір боргу по кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст.509 та ч.ч. 1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача а джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. За такого, а також критеріїв справедливості та добросовісності в межах дії свободи договору (ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 627 ЦК України) суд вважає за необхідне розмір пені, нарахованої Банком в сумі 11700,00 грн., що значно перевищує розмір боргу по кредиту, зменшити до 2000,00 грн. Крім того, за умовами п. 5.2 Договору, з відповідачки належить стягнути суму штрафу, визначену за згодою сторін у розмірі 100 грн. Щодо стягнення 3% річних з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України, за нормами ч.2 даної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Сторони в п. 1.3 Договору визначили, що розмір процентної ставки по кредиту становить 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, тобто 732 % річних. Таким чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача не підлягає стягненню три відсотка річних 50,73 грн., так як інше передбачено Договором. 04 серпня 2016 року між ТОВ Лайм-Фінанс та ТОВ Восток Фінексперт було укладено Договір факторингу № ЛФ-30/11-16, відповідно умов якого, ТОВ Лайм-Фінанс відступає ТОВ Восток Фінексперт право грошової вимоги, в тому числі і до [PERSON] (а.с. 12-18). 16.01.2017 року позивачем була направлено повідомлення [PERSON] про укладення договору факторингу з ТОВ Лайм Фінанс та вимога щодо погашення кредитної заборгованості (а.с. 27-28). За ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) ст. 1078 ЦК України. Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 ВСУ, в силу статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За визначенням ст. 610 ЦК України відповідачка допустила порушення зобов'язання і згідно зі ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків. Враховуючи, що договір факторингу укладений відповідно вимог ст.ст. 1077-1081 ЦК України, предметом договору є право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), відповідачка не сплачує заборгованість за кредитним договором ні на користь позивача, ні на користь старого кредитора, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд приходить висновку про обґрунтованість вимоги стягнення заборгованості на користь позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 610,611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за кредитним договором № ЛФ-12078167 від 04.08.2016 року в сумі 4740,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2000,00 грн., заборгованість з процентів 640,00 грн., пеня в сумі 2000,00 грн., та штраф 100,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 512,00 грн. (4740,00 грн. х 100 / 14490,73= 32%, 1600 х 32% = 512,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial