Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

20.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади м.Хотин в особі Хотинської міської ради про набуття права власності на квартиру за набувальною давністю. Свої вимоги мотивував тим, що з 1972 року він проживає з своєю сім'єю в [ADDRESS]. Вказав, що вселився в квартиру після смерті маминої тітки, проте родинні відносини з нею довести він не може. Зазначив, що він добросовісно заволодів вказаною квартирою з належними до неї будівлями та спорудами. Крім того вказав, що доказом володіння є те, що він постійно сплачував і сплачує комунальні послуги та послуги за електропостачання, страхування, газопостачання та за користування земельною ділянкою, на якій розташований його будинок, а також будинкова книга, де вказана його реєстрація. Він продовжує володіти квартирою відкрито та безперервно і це володіння очевидне для третіх осіб. Володіти квартирою, як зазначалось вище, він почав з 1972 року, отже уже 42 роки. Згідно ст.344 ЦК України в редакції 1 січня 2004 року володіти майном слід протягом десяти років. Вказав, що він набув законне право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак, в зв'язку з відсутністю належно оформлених документів, він змушений звернутись до суду. Загальна вартість вказаної квартири [ADDRESS] Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації складає 166606 грн. Посилаючись на викладене просив, визнати за ним [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS], з належними до неї спорудами та будівлями а саме: квартира №. 2 в житловому будинку літ. А-1- рік побудови 1930, вартістю - 34379грн., прибудова літ. а - рік побудови 1980, вартістю - 51267 грн., прибудова літ.а1 - рік побудови -1991, вартістю-28387 грн., сарай літ.Г - рік побудови 1985, вартістю - 33690грн., підвал -1985 рік побудови вартістю - 9362грн., сарай літ.Д- 1991 рік побудови, вартістю -2076 грн., сарай літ.Ж - 1991 рік .побудови., вартістю - 683 грн., вбиральня літ. З -1980 рік.побудови, вартістю - 884 грн., навіс літ. 1, 1990 рік побудови., вартістю-2893 грн., ворота №1, 1980 рік побудови., вартістю 2985 грн., загальною вартістю 166606 грн., в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Вказав, що до квартири в житловому будинку літ.А-1 здійснив прибудову кімнат, крім того побудував господарські споруди, а саме після смерті маминої тітки [PERSON]. Представник відповідача - представник Хотинської міської ради в судовому засіданні взнав позовні вимоги. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що дійсно [PERSON] протягом тривалого часу проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] та здійснював будівництво кімнат та господарських споруд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав аналогічні покази. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В даному випадку судом встановлено, що у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем представником Хотинської міської ради суперечить закону. Судом встановлено, що з 1972 року позивач та його сім'я проживають в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS].Він вселився в дану квартиру після смерті маминої тітки [PERSON], однак родинні відносини між ними не встановленні. Згідно довідки Хотинського КРБТІ від 06.08.2014 року за № 171 загальна інвентаризаційна вартість квартири за [ADDRESS] становить 166606 грн. Згідно довідки Хотинської міської ради про склад сім'ї за №80 від 22.10.2014 року в квартирі , що розташована за адресою: [ADDRESS], проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що після смерті тітки його матері, вона до теперішнього часу продовжує проживати у даній квартирі, в якій здійснив капітальний ремонт, також зазначив, що він сплачує за житлово-комунальні та інші послуги. Відповідно до п. 15 Постанови ВВСС України за № 5 від 07.02.2014 року до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносини (стаття 5 ЦК). Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; Відповідно до ч.1,2 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (надувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. За змістом ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим стаття 344 цього Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 року. Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Позивач зазначає, що він, добросовісно заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном понад десять років. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Однією з основних умов для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне володіння, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Судом встановлено, що [PERSON], володіє квартирою за [ADDRESS], рік побудови даної квартири 1930 року з 1972 року, та він знав що володіє чужою річчю.. [ADDRESS], рік побудови даної квартири 1930 року з 1972 року, знав що володіє чужою річчю. Також в судовому засіданні встановлено що господарські будівлі, а саме прибудова літ. а - рік побудови 1980, вартістю - 51267 грн., прибудова літ.а1 - рік побудови -1991, вартістю-28387 грн., сарай літ.Г - рік побудови 1985, вартістю - 33690грн., підвал -1985 рік побудови вартістю - 9362грн., сарай літ.Д- 1991 рік побудови, вартістю -2076 грн., сарай літ.Ж - 1991 рік побудови, вартістю - 683 грн., вбиральня літ. З -1980 рік побудови, вартістю - 884 грн., навіс літ. 1, 1990 рік побудови., вартістю-2893 грн., ворота №1, 1980 рік побудови., вартістю 2985 грн., загальною вартістю 166606 грн, були побудовані [PERSON] після смерті [PERSON], в такому разі відповідно законодавством передбачений порядок набуття права власності на новостворене нерухоме майно та перебудоване, яким відповідач не скористався. А тому, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є необґрунтованим та у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed