Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

21 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй та її чоловікові на праві власності належала квартира [ADDRESS] . 25.10.2008 року між позивачкою та її чоловіком, з однієї сторони, та відповідачкою, з другої сторони, було укладено договір довічного утримання, за яким позивачка з чоловіком передали відповідачці у власність зазначену квартиру за умови, що остання довічно доглядатиме подружжя, матеріально його забезпечувати тощо. Договір був посвідчений нотаріально. Після укладення правочину відповідачка ухилилася від своїх обов`язків, зловживає алкогольними напоями, періодично зникає та перебуває у розшуку, намагалася покінчити життя. У листопаді 2016 року чоловік позивачки помер, і відповідачка не взяла участі у його похованні. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про розірвання укладеного з відповідачкою договору (а.с.а.с. 1 - 4). 12 лютого 2019 року суд постанови ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 40). Позивачка, її представник до суду не з`явилися, звернувшись із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка до суду також не з`явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 07 травня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом було встановлено, що позивачці та її чоловікові - [PERSON] , на праві власності належала квартира [ADDRESS] . 25 жовтня 2008 року між позивачці та її чоловіком, з однієї сторони, та відповідачкою, з другої сторони, було укладено договір довічного утримання (догляду), за яким позивачка з чоловіком передали у власність відповідачці належну їм квартиру. Договір був посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрований у реєстрі за №4-2967 (а.с. 5). Від 27.02.2010 року по 03.03.2010 року відповідачка перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу гострого полімедикаментозного отруєння (суіцидальна спроба) (а.с. 7). 08 листопада 2010 року лікарем-наркологом Дніпропетровського обласного наркологічного диспансеру відповідачці було видано направлення на стаціонарне лікування з приводу її скарг на слабкість, нудоту та потяг до алкоголю. При цьому відповідачка пояснила, що алкоголем зловживає від 2008 року, п`є по два дні поспіль, кодувалася у червні 2010 року, перебуває у запої два дні, випиває до 300,00 гр. горілки на добу. Під час огляду ознак продуктивної психосимптоматики виявлено не було. Відповідачці було встановлено попередній діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем, синдром відміни (а.с. 9). Крім того, від 2010 року відповідачка неодноразово була поміщена до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Остання госпіталізація: від 26.08.2017 року по 28.08.2017 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем, стан відміни неускладнений» (а.с. 50). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 15). Позивачці виповнилося 77 років, вона страждає на хронічні хвороби хребта, має статус особи з інвалідністю ІІ групи (а.с.а.с. 12 - 14). Від 11.03.2013 року і дотепер позивачка перебуває на обслуговуванні у Центральному територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Дніпра, у відділенні соціальної допомоги вдома. До 20.11.2016 року разом з нею обслуговувався [PERSON] (а.с. 16). Від 23.01.2018 року відповідачка перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; синдром залежності. Викладене підтверджується листом КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 03.04.2019 року №697. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 744 ЦК за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом було встановлено, що 25.10.2008 року позивачка та її чоловік передали у власність відповідачці належну їм квартиру, а остання зобов`язалася забезпечувати позивачку з чоловіком утриманням та (або) доглядом довічно, отже між сторонами виникли правовідносини довічного утримання (догляду), у розумінні статті 744 ЦК. У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 755 ЦК договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. За правилами, встановленими статтею 610 ЦК, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою, другою статті 614 ЦК передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За змістом пункту 5 договору довічного утримання відповідачка зобов`язалася довічно утримувати подружжя, надаючи їм комплекс послуг згідно із щомісячними замовленнями, придбавати медикаменти в разі необхідності, купувати продукти два рази на тиждень, оплачувати комунальні послуги, послуги соціального працівника, послуги з прання білизни, прибирати квартиру раз на тиждень, робити поточний ремонт квартири, забезпечувати кваліфікованим медичним доглядом, а у випадку неможливості здійснювати це самостійно - забезпечувати доглядальницею. Вартість матеріального забезпечення, яке щомісяця надаватиметься становитиме на рівні не нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судом було встановлено, що відповідачка принаймні від лютого 2010 року припинила виконання договору довічного утримання в односторонньому порядку, систематично почала вживати алкогольні напої, захворівши на хронічний алкоголізм (а.с.а.с. 6, 8). Ураховуючи викладене, суд знаходить підстави для задоволення заявленого у справі позову. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved