Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

21.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до Червоноградського міського суду Львівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким, враховуючи уточнення до позовних вимог від 19.07.2021 року (вх.№12741 від 19.07.2021 року), просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 20.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №476; стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно. Вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що шлюб із відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Між цим також зазначає, що від подружнього життя мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивачка просить вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання сина та дочки. Ухвалою суду від 27.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 19.07.2021 року через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. 25.08.2021 року відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать довідка про доставку SMS- повідомлення (а.с.16), довідка Укрпошти (а.с.19), рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто відповідачу (а.с.26). Заяв та клопотань не подавав, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що повністю узгоджується з положеннями ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Ч. 3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2008 року, актовий запис № 476 (а.с.4). Від спільного проживання у сторін двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження відповідно серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.7,8). На даний час шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, позивач не має наміру зберігати шлюб наполягає на розірванні такого. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх дітей, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між ними необхідно розірвати. Обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу судом не встановлено. Відтак є всі підстави для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Водночас ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених обставин, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд враховує, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а тому враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» та потреби дитини, які значно перевищують встановлений державою прожитковий мінімум, який не може забезпечити рівень життя дитини відповідного віку, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та вважає належним стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей по 1500 гривень щомісяця на кожну дитину. Зі змісту норми ч.1 та ч.2 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. За ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у ромірі 908,00 грн. від якого позивачка була звільнена при подачі позову із вимогю про стягнення аліментів, та в користь позивача сплачений нею судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved