Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

21.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06 червня 1998 року, зареєстрованому виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №9. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. З самого початку подружнього життя сторони не змогли встановити відносин довіри та взаєморозуміння. Вони не створили міцної сімї, оскільки мають різні погляди на питання, повязані із роллю жінки та чоловіка у веденні спільного господарства, вихованні дітей. [PERSON] намагалась знайти компроміси у спірних питаннях, але порозуміння не було. Постійні сварки та конфлікти призвели до того, що вона забрала дітей та речі і переїхала проживати до батьків. Фактично сімя подружжя розпалася на початку травня 2017 року. Збереження шлюбу стало неможливим. Спору про поділ спільного майна, подружжя на даний час не має. Діти після розірванню шлюбу будуть проживати разом із позивачем. В звязку із викладеним, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 06 червня 1998 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №9. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін з 06 червня 1998 року у зареєстрованому шлюбі виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №9, підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії І-КИ №053186, виданого 06.06.1998 року зазначеним виконкомом (а.с.11). Наявність у сторін малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10), зумовлює розгляд категорії справи про розірвання шлюбу, виключно в судовому порядку. Згідно ч.\~1\~ст.\~112\~СК України,\~суд з'ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що сторони фактично припинили сімейні відносини з 2017 року, відповідач позов визнав, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved