overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

21.02.2018 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 22.02.2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Інтереси позивача представляє [PERSON] на підставі угоди про надання юридичної допомоги від 09.02.2018 року. В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що з 03 грудня 2016 року по 29 листопада 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Після розірвання шлюбу припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає, хоча має таку можливість. У звязку з чим в листопаді 2017 року зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, але на підставі її заяви, позовну заяву було залишено без розгляду, так як відповідач обіцяв надавати матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку. Проте обіцянки не стримав, коштів на утримання дитини не надає. Син знаходиться на її утриманні. Представник [PERSON] [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Рекомендований лист повернено суду за закінченням встановленого строку зберігання. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2016 року по 29 листопада 2017 року . Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В листопаді 2017 року припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Відповідач є батьком [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія І-БВ № 294846, актовий запис № 1087. Син знаходиться на утриманні матері. Батько матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча працездатний і зобовязаний утримувати дитину. Позивачка потребує такої допомоги. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Аліменти підлягають стягненню згідно ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

21.02.2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пославшись на те, що 29.04.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] Максимовича-12.10.2006 року народження та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинились у звязку з тим що між подружжям відсутнє порозуміння та почуття любові, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у зал судового засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.04.2006 року, про що свідчить актовий запис № 48 зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції (а.с.6). Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] Максимовича-12.10.2006 року народження (а.с.7), сина [PERSON], [INFO].(а.с.8).Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило відсутність взаєморозуміння, постійних скандалів на цьому ґрунті, у звязку з чим втрачено почуття любові та поваги. Спору щодо спільно нажитого майна не мають. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що подальше спільне життя сторін не можливе. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивачки без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

21.02.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування позову зазначила, що 03.05.2017 року помер її чоловік [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, вона має право на спадкування майна спадкодавця за законом. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Берегова, 293, смт. Понорниця, Коропського району, Чернігівської області. Позивачка прийняла спадщину, подачею заяви до нотаріальної контори. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно не має змоги, оскільки на договорі купівлі-продажу від 14.06.1984 року № 15, посвідченому секретарем виконкому Понорницької селищної ради народних депутатів відсутня печатка Понорницької селищної ради народних депутатів. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивачка просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу 10 серпня 1980 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 4) 03.05.2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 294160). До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Берегова, 293, смт. Понорниця, Коропського району, Чернігівської області. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину подачею заяви до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 132/2017. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із відсутністю у спадкоємця належного правовстановлюючого документа на будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

21.02.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Пассервіс Люкс» (далі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) 9841 грн 44 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що відбулася 29.06.2017 року в м. Чернігові, з вини відповідача, а також відшкодування понесених судових витрат у сумі 1762 грн. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні; відповідач визнав позов у повному обсязі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.06.2017 року об 11 год., на перехресті вулиць 1 Травня Маресьєва в м. Чернігові відбулася ДТП за участю відповідача, який керуючи автомобілем «Фольксваген-Транспортер», реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан», реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобіль «Нісан» було пошкоджено, чим його власникові завдано майнової шкоди. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.07.2017 року відповідача визнано винним у порушенні вимог пункту 14.6 «а» Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за статтею 124 КУпАП (а. с. 5). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у ДТП, яка спричинила пошкодження транспортного засобу позивача, є доведеною. Згідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 19.07.2017 № 222 визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Нісан», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП 29.06.2017 року становить 9841 грн 44 коп. (а.с. 9). Отже, предявлений позов ґрунтується на законі, при цьому доведений належними доказами, що є підставою для його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

21.02.2018 р. позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання їх двох доньок у розмірі 1/3 частки його доходів щомісячно. В обґрунтування позову покликається на ст.ст. 180-182, 184 СК України та зазначає, що останній добровільно коштів на утримання дітей не надає. 29.03.2018 р. сторони у судове засідання не зявилися. Позивач та її представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає, згідний сплачувати аліменти на дітей. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 080248, сторони уклали шлюб 06.10.2007 р. 26.03.2001 р. у них народилася донька [PERSON], а 27.11.2007 р. донька Домініка, що стверджується свідоцтвами серії І-СГ № 128137, № 127994. Як видно з довідки МСЕК від 01.12.2018 р., позивачка має другу групу інвалідності. Лікарсько-консультативним висновком № 72 від 01.08.2014 р. стверджується, що донька сторін [PERSON] також має інвалідність. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітніх дітей, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

21.02.2019 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дочкою повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своєї дочки. Ухвалою судді від 27.02.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк сторони направили на адресу суду довідки про їх доходи за останні шість місяців. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як убачається з позовної заяви натепер подружжя проживає окремо; дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, водночас, відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Отже, предявлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

21.02.2019 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 06.09.2013 по 09.09.2015 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача, власних коштів на утримання доньки їй не вистачає, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в свідоцтві про народження дитини. Сторони не оспорюють факт проживання дитини разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою від 01.02.2019 №85, виданою квартальним комітетом «Десята сотня». Сторони не дійшли згоди про добровільну участь відповідача в матеріальному утриманні дитини. Тому, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Суд враховує матеріальне становище сторін, те, що відповідач являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, має постійний дохід, згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.05.2016 сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується зібраними доказами та не заперечується сторонами, тому, відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, підлягають задоволенню і вимоги щодо розміру аліментів на утримання дитини. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

21.02.2019 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.06.2002 зареєстрував шлюб з відповідачем, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, вважає, що сімя розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.06.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №103. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони не оспорюють, що внаслідок відсутності взаєморозуміння стосунки між ними погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення, відновлювати стосунки вони не бажають, від запропонованого судом строку для примирення відмовилися. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сімї і порушуватиме права сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

21.02.2019 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 9449 грн 31 коп. і середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначив, що в день звільнення відповідач не провів повний розрахунок по заробітній платі, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 22.02.2019 відкрито провадження в цивільній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою сторонам запропоновано надати суду заяви по суті справи, зокрема: відповідачу - відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав середньоденний заробіток позивача, який складав 240 грн 80 коп. (сума визначена без відрахування податків і зборів), і, що станом на 12.03.2019 затримка розрахунку при звільненні складала 80 робочих днів. Відповідач також просив врахувати складне фінансове становище підприємства та з цих підстав відмовити в позові. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача на посаді регулювальника апаратури; наказом від 09.10.2018 № 162/к позивача звільнено з роботи в зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 44 КЗпП України (а.с. 5, 6). Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. В порушення вказаних вимог Кодексу, в день звільнення відповідач не провів повний розрахунок з позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 9449 грн 31 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 12.03.2019 № 466/107, що є підставою для її стягнення. За приписом статті 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Період затримки розрахунку з 17.10.2018 по 12.03.2019 включно становить 80 робочих днів; середньоденний заробіток позивача - 240 грн 80 коп. За таких обставин, за вказаний вище період затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача слід стягнути 19264 грн /80 х 240.80/. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на законі, при цьому доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved