Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо самовільного встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки [NUMBER] і самовільної зміни положення огорожі між земельними ділянками [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові; зобов'язати відповідача в місячний термін забезпечити проведення на земельній ділянці [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові землевпорядних робіт з метою встановлення в натурі (на місцевості) її меж; зобов'язати відповідача після проведення робіт з землеустрою невідкладно перемістити огорожу на межу між земельними ділянками [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові; зобов'язати відповідача відшкодувати йому моральні збитки в сумі 1000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що користується земельною ділянкою № 90 садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові з 1965 року, яку в 2004 році приватизував. Вказує, що суміжна ділянка [NUMBER] була приватизована теж в 2004 році, а з 2011 року нею почав користуватись [PERSON] Стверджує, що весною 2012 року [PERSON] самовільно встановив на ділянці позивача швелер - помітив на місцевості бажане йому положення огорожі (межі) між ділянками, посилаючись на результати власних вимірювань ділянки [NUMBER]. Пояснює, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 183 Земельного кодексу України, оскільки встановлення меж земельних ділянок є однією з основних задач землеустрою та виконується не самочинно, а фахівцями, а також приступив до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості). Позивач також зазначає, що у присутності своїх сусідів по земельній ділянці, виявив, що відповідач потай самовільно змінив положення огорожі між земельними ділянками. Вважає, що дії відповідача щодо зміни спільної межі земельних ділянок призводить до зменшення корисної площі земельної ділянки, що належить позивачу. Також позивач вважає, що своїми діями відповідач наніс йому моральної шкоди, яку має відшкодувати у розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що самостійно провів математичні розрахунки, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 31-34), з яких чітко вбачається, що фактична межа між земельними ділянками, що належать сторонам, на місцевості не відповідає межі згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить позивачу. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити в обсязі. В своїх поясненнях посилались на надані в судовому засіданні письмові заперечення (а.с. 39-41), зміст яких зводиться до того, що такого права захисту, як зобов'язання відповідача провести на своїй земельній ділянці землевпорядні роботи з метою встановлення меж в натурі (на місцевості) законодавством не передбачено, а також що позивач ніколи не звертався до відповідача з вимогою про встановлення твердих меж між їхніми земельними ділянками. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії довідки від 02.06.2003 року № 201, виданої Садівничим товариством ім. Мічуріна річного порту Чернігівської обласної ради профсоюзів [PERSON] є членом садівничого товариства ім. Мічуріна і користується земельною ділянкою площею 379 м.кв., яка була видана йому в користування в 1965 році (а.с. 5). 21 липня 2004 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0390 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є власником земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] в садівничому товаристві ім. Мічуріна в м. Чернігові. Листом від 23.12..2013 року № 7873 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради проінформувало [PERSON] про те, що проміри меж земельної ділянки [NUMBER] в с/т «ім. Мічуріна» від В до Е та від Е до Ж, що зазначені на витягу з плану садівничого товариства (а.с. 20), відповідають промірам в державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER], що перебуває у власності [PERSON] (а.с. 18-19). Стаття 16 ЦК України встановлює способи захисту цивільних прав та інтересів особи. Зокрема, пунктом 10 частини другої вказаної статті способом захисту зазначених цивільних прав та інтересів особи передбачено визнання незаконними дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відтак, цивільним законодавством не встановлено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання протиправними дій особи, що не є суб'єктом державної влади або місцевого самоврядування, або їх посадовою (службовою) особою, у зв'язку з чим позовна вимога щодо визнання дій [PERSON] відносно самовільного встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки [NUMBER] і самовільної зміни положення огорожі між земельними ділянками [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 4.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Частинами 1, 3 ст. 106 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Пунктом 4.3. вищезгаданої Інструкції встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частино 2 статті 14 ЦК України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відтак, виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, встановлення твердих меж між земельними ділянками може здійснюватись спільно власниками земельних ділянок і витрати щодо такого встановлення вони також можуть нести в рівних частинах, однак в законодавстві відсутні будь-які посилання відносно можливості зобов'язання одним власником здійснити певні дії іншим власником стосовно належного останньому майна, тим більш, таке зобов'язання суперечить засадам цивільного обороту. Також позивачем у відповідності до ст. 60 ЦПК України не надано суду належних доказів того, що останній звертався до відповідача з вимогою щодо сприяння встановленню твердих меж між земельними ділянками, що їм належать, та того, що на місцевості межі земельних ділянок не відповідають межам, встановленим у документації із землеустрою, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання в місячний термін забезпечити проведення на земельній ділянці [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові землевпорядних робіт з метою встановлення в натурі (на місцевості) її меж слід відмовити. Вимога позивача відносно зобов'язання [PERSON] після проведення робіт з землеустрою невідкладно перемістити огорожу на межу між земельними ділянками [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові є прямо похідною від попередньої позовної вимоги щодо зобов'язання в місячний термін забезпечити проведення на земельній ділянці [NUMBER] садівничого товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові землевпорядних робіт з метою встановлення в натурі (на місцевості) її меж, а тому у зв'язку з відмовою в задоволенні останньої також задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Від проведення земельно-технічної експертизи по справі позивач відмовився. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається позивач з приводу завданої йому моральної шкоди, а тому вказана вимога [PERSON] щодо стягнення на його користь з [PERSON] відшкодування моральних збитків в розмірі 1000 грн. також задоволенню не підлягає. Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed