Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

20 серпня 2015 року прокурор Михайлівського району Запорізької області, процесуальним правонаступником якого є Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області, звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовами в інтересах Держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області (т.1 а.с.1-14, т.2 а.с.1-13, т.3 а.с.1-14), які ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 02.09.2015 року обєднані в одне провадження (т.1 а.с.61). 21.11.2016 року заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області уточнено позовні вимоги (т.6 а.с.62-84), предявлені в інтересах Держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самосійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Фермерське господарство «Таврійський агрос», Фермерське господарство «Агрос 2012», про визнання недійсними та скасування розпоряджень Голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, визнання недійсними договорів оренди землі та повернення земельних ділянок. В уточненому позові прокурор просить: 1) Визнати недійсними та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 21.09.2011 року № 432 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства»; 2) Визнати недійсними та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 07.05.2012 року № 277 «Про надання в оренду земельної ділянки громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON]О.»; 3) Визнати недійсними та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 17.03.2011 року № 128 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою»; 4) Визнати недійсними та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 24.11.2011 року № 588 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON]О.» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок загальною площею 208,1287 га, в тому числі земельна ділянка № 1 площею 33,8413 га ріллі, ділянка № 2 площею 174,2874 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, строком оренди 49 років; 5) Визнати недійсними та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 02.03.2011 року № 104 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду»; 6) Визнати недійсними та скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 07.05.2012 року № 278 «Про надання в оренду земельної ділянки громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON]О.»; 7) Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 08.05.2012 року, укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2012 року №23233004001098; 8) Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.12.2011 року, укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2011 року № 232330004000402; 9) Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.12.2011 року, укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2011 року № 232330004000401; 10) Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 08.05.2012, укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2012 року № 23233004001069; 11) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 233,7388 га, кадастровий номер 2323388800:14:005:0002, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 6011237 (шість мільйонів одинадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 67 коп.; 12) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 174,2874 га, кадастровий номер 2323388800:14:006:0001, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 4482257 (чотири мільйони чотириста вісімдесят дві тисячі пятдесят сім) грн. 86 коп.; 13) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 33,8413 га, кадастровий номер 2323388800:14:005:0001, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 870340 (вісімсот сімдесят тисяч триста сорок) грн. 33 коп. 14) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області (земельну ділянку площею 17,6862 га, кадастровий номер 2323388800:14:002:0085, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 65934 (шістдесят пять тисяч девятсот тридцять чотири) грн. 15 коп. 15) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 233,7388 га, кадастровий номер 2323388800:14:005:0002, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 6011237 (шість мільйонів одинадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 67 коп. 16) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 174,2874 га, кадастровий номер 2323388800:14:006:0001, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 4482257 (чотири мільйони чотириста вісімдесят дві тисячі пятдесят сім) грн. 86 коп.; 17) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 33,8413 га, кадастровий номер 2323388800:14:005:0001, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 870340 (вісімсот сімдесят тисяч триста сорок) грн. 33 коп.; 18) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку земельну ділянку площею 17,6862 га, кадастровий номер 2323388800:14:002:0085, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 65934 (шістдесят пять тисяч девятсот тридцять чотири) грн.15 коп, 19) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку земельну ділянку площею 233,7388 га, кадастровий номер 2323388800:14:005:0002, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 6011237 (шість мільйонів одинадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 67 коп.; 20) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 174,2874 га, кадастровий номер 2323388800:14:006:0001, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 4482257 (чотири мільйони чотириста вісімдесят дві тисячі пятдесят сім) грн. 86 коп.; 21) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 33,8413 га, кадастровий номер 2323388800:14:005:0001, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 870340 (вісімсот сімдесят тисяч триста сорок) грн. 33 коп.; 22) Зобовязати [PERSON] повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 17,6862 га, кадастровий номер 2323388800:14:002:0085, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, грошова оцінка якої складає 65934 (шістдесят пять тисяч девятсот тридцять чотири) грн. 15 коп. 23) стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь прокуратури Запорізької області судові витрати, понесені на сплату судового збору при здійсненні представництва в суді та за подачу апеляційної скарги у справі. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що вказані розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області є незаконними, підлягають визнанню судом недійсними з тих підстав, що були прийняті з порушенням вимог ст.21, ч.2 ст.124 Земельного кодексу України щодо необхідності проведення земельних торгів, а тому розпорядження мають бути скасовані. У звязку з чим, підлягають розірванню договори оренди землі, що були укладені на підставі незаконних розпоряджень голови [PERSON] районної державної адміністрації. Крім того, з метою захисту у інтересів держави, прокурор просить зобовязати відповідачів повернути вказані земельні ділянки державі. 13.10.2016 року цивільна справа надійшла до Василівського районного суду Запорізької області за підсудністю, яка визначена ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26.09.2016 року (т.5 а.с.158, т.6 а.с.1). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17.10.2016 року цивільна справа прийнята до свого провадження та призначено попереднє судове засідання (т.6 а.с.3). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27.10.2016 року призначено цивільну справу до судового розгляду (т.6 а.с.16). 24.11.2016 року до суду подана заява адвоката [PERSON], який діє в інтересах відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третіх осіб: [PERSON] господарства «Таврійський агрос», [PERSON] господарства «Агрос 2012», про застосування позовної давності (т.6 а.с.56-61). Заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області [PERSON] уточнено позовні вимоги в редакції від 21.11.2016 року (т.6 а.с.62-84). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19.12.2016 клопотання представника відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третіх осіб на стороні відповідачів [PERSON] господарства «Таврійський агрос», [PERSON] господарства «Агрос 2012» - адвоката [PERSON] про закриття провадження у справі залишено без задоволення (т.6 а.с.163-164). 17.01.2017 року представником відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третіх осіб на стороні відповідачів [PERSON] господарства «Таврійський агрос», [PERSON] господарства «Агрос 2012» - адвокатом [PERSON] подані заперечення на уточнені позовні вимоги прокурора (т.6 а.с.173-196). 13.02.2017 року представником відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третіх осіб на стороні відповідачів [PERSON] господарства «Таврійський агрос», [PERSON] господарства «Агрос 2012» - адвокатом [PERSON] подані додаткові пояснення до заперечення на уточнені позовні вимоги прокурора (т.7 а.с.22-31; а.с.243-250; т.8 а.с.33-42). 13.03.2017 року відповідачем [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області подані письмові заперечення на уточнені позовні вимоги прокурора (т.7 а.с.105-119). В судовому засіданні прокурор Коваленко Я.І. у повному обсязі підтримав уточнені позовні вимоги в редакції від 21.11.2016 року, просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві та в судовому засіданні додатково пояснив, що відповідачі звернулись з клопотанням про отримання земельних ділянок в оренду, будучи вже засновниками та членами [PERSON] господарства «Таврійський Агрос», тобто як юридична особа, а тому земельні ділянки мали надаватися в оренду за результатами земельних торгів (аукціону). Надання [PERSON] райдержадміністрацією земельних ділянок в оренду без проведення аукціону призвело до порушенні інтересів держави. Таким чином, з користування держави незаконно вибули земельні ділянки загальною площею 458 га. Представник позивача [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON] в судовому засіданні просить позов прокурора задовольнити за підставами, викладеними прокурором в уточненій позовній заяві в редакції від 21.11.2016 року. Також представник позивача в судовому засіданні зазначив, що про порушене право Позивач дізнався після 20 серпня 2015 року, отримавши лист про пред'явлення прокурором позову до суду. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, які є в матеріалах, проте на адресу суду надані заяви, в яких просять розглядати справу у відсутність їх представника, раніше подані заперечення проти позову прокурора підтримують у повному обсязі (т.6 а.с.54,115; т.7 а.с.17,20,100), а також 13.03.2017 року подано письмові заперечення відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області на уточнені позовні вимоги прокурора (т.7 а.с.105-119), вважають позовні вимоги прокурора необґрунтованими, безпідставними, та в задоволенні позову просять відмовити за викладеними у запереченнях підставами. Також на адресу суду надано заяву відповідача [PERSON] районної державної адміністрації з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги не визнають з підстав, викладених у раніше наданих запереченнях в редакції від 10.03.2017 року (т.7 а.с.184,193). В судовому засіданні представники відповідачів адвокати [PERSON] та [PERSON], які діють в інтересах відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], позовні вимоги прокурора не визнають, заперечують проти задоволення позову, підтримали письмові заперечення та додаткові пояснення до заперечень, раніше ними надані (т.6 а.с.173-196; т.7 а.с.22-31; а.с.243-250; т.8 а.с.33-42), та просять відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора з підстав, викладених у раніше наданих запереченнях та письмових поясненнях. Також відповідачами надано суду заяви про застосування строку позовної давності (т.1 а.с.67-76,89-90, 96-99, т.4 а.с.116-120, (т.6 а.с.56-61), зазначив, позовні вимоги прокурора є необґрунтованими, оскільки зі сторони відповідачів не було жодних порушень при отриманні в оренду земельних ділянок. Прокурором не було надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, у звязку з чим позов не підлягає задоволення. Крім того, прокурором був пропущений строк позовної давності, а наведені причини для його поновлення є неповажними, тому просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову також і на цій підставі. Представники третіх осіб на стороні відповідача: фермерського господарства «Таврійський Агрос» та фермерського господарство «Агрос 2012» - адвокати [PERSON], [PERSON] просять в задоволенні позовних вимог прокурора відмовити за підставами, викладеними у письмових запереченнях відповідачів. Самостійних вимог щодо предмета спору третіми особами не заявлено. Вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора Коваленка Я.І., представників позивача [PERSON], [PERSON], представників відповідачів [PERSON], [PERSON]В, [PERSON] та третіх осіб на стороні відповідачів: [PERSON] господарства «Таврійський агрос», [PERSON] господарства «Агрос 2012» в особі адвокатів [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги прокурора та заперечення проти позову відповідачів та третіх осіб, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05.07.2011 року до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області надійшло звернення членів фермерського господарства «Таврійський Агрос» [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу на даний час - [PERSON]О.) про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 235 га та подальшого укладення договору оренди терміном на 49 років із земель запасу Тимошівської сільської ради Запорізької області, для ведення фермерського господарства (т.1 а.с.17). За результатами розгляду звернення та постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 18.08.2011 року по справі № 2-а-0870/6379/11 (т.1 а.с.113-115), головою [PERSON] районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 21.09.2011 року № 432 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства». Пунктом 1 вказаного розпорядження надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON]О - членам [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, орієнтовною площею 235 га зі зміною виду угідь на пасовища, із земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованих на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області (т.1 а.с.15). 07.05.2012 року головою [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області прийняте розпорядження № 277 «Про надання в оренду земельної ділянки громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON]О. Пунктом 1 вказаного розпорядження затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Згідно п. 2 вказаного розпорядження вилучено із земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 233,7388 га ріллі. Пунктом 3 вказаного розпорядження надано в оренду громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 2323388800:14:005:0002) загальною площею 233,7388 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, строком оренди на 49 років (а.с.16). Крім того, 02.03.2011 року за результатами розгляду заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], головою Михайлівського району Запорізької області було прийнято розпорядження № 104 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду». Пунктом 1 даного розпоряджеення надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON], членам [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, орієнтовною площею 18 га зі зміною виду угідь на пасовища, із земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованих на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області (т.2 а.с.14), В подальшому, головою [PERSON] районної державної адміністрації районної державної адміністрації прийняте розпорядження від 07.05.2012 року № 278 «Про надання в оренду земельної ділянки громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Пунктом 1 вказаного розпорядження затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження вилучено із земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, земельну ділянку загальною площею 17,6862 га ріллі. Пунктом 4 вказаного розпорядження надано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер 2323388800:14:002:0085) загальною площею 17,6862 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, строком оренди на 49 років (т.2 а.с.15). Крім того, за результатами розгляду заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], головою РДА прийнято розпорядження від 17.03.2011 року № 128 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою», пунктом 1 якого надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] - членам [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельними ділянками для ведення фермерського господарства загальною площею 208,1287 га, в тому числі ділянки 1 площею 174,2874 га та ділянки 2 площею 33,8413 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, які знаходяться в оренді фермерського господарства «Гарант», строком оренди 49 років (т.3 а.с.15). 24.11.2011 головою [PERSON] районної державної адміністрації прийняте розпорядження від № 588 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], (т.3 а.с.16). Згідно п.1 вказаного розпорядження затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], для ведення фермерського господарства на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження припинено право оренди на земельні ділянки загальною площею 208,1287 га ріллі в тому числі ділянка № 1 площею 33,8413 га, ділянка № 2 площею 174,2874 га та розірвати договори оренди землі від 20.07.2008, укладені між [PERSON] районної державної адміністрації райдержадміністрацією та фермерським господарством «Гарант». Пунктом 3 вказаного розпорядження надано в оренду громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельні ділянки загальною площею 208,1287 га в тому числі ділянка № 1 площею 33,8413 га ріллі, ділянка № 2 площею 174,2874 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, строком оренди на 49 років. Крім того, 02.03.2011 року, за результатами розгляду заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] головою [PERSON] районної державної адміністрації було прийнято розпорядження № 104 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» (т.2 а.с.14), пунктом 1 якого надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] членам [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, орієнтовною площею 18 га зі зміною виду угідь на пасовища, із земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованих на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. В подальшому, головою [PERSON] районної державної адміністрації прийняте розпорядження від 07.05.2012 року № 278 «Про надання в оренду земельної ділянки громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.2 а.с.15). Пунктом 1 вказаного розпорядження затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження вилучено із земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 17,6862 га ріллі. Пунктом 4 вказаного розпорядження надано в оренду [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 2323388800:14:002:0085) загальною площею 17,6862 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, строком оренди на 49 років. Крім того, за результатами розгляду заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], головою Михайліської РДА прийнято розпорядження від 17.03.2011 року № 128 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою» (т.3 а.с.15), пунктом 1 якого надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] - членам [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельними ділянками для ведення фермерського господарства загальною площею 208,1287 га, в тому числі ділянки 1 площею 174,2874 га та ділянки 2 площею 33,8413 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, які знаходяться в оренді фермерського господарства «Гарант», строком оренди 49 років. 24.11.2011 року головою [PERSON] РДА прийняте розпорядження № 588 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно п.1 вказаного розпорядження затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] для ведення фермерського господарства на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження припинено право оренди на земельні ділянки загальною площею 208,1287 га ріллі в тому числі ділянка № 1 площею 33,8413 га, ділянка № 2 площею 174,2874 га та розірвати договори оренди землі від 20.07.2008 року, укладені між [PERSON] райдержадміністрацією та фермерським господарством «Гарант». Пунктом 3 вказаного розпорядження надано в оренду громадянам України [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельні ділянки загальною площею 208,1287 га в тому числі ділянка № 1 площею 33,8413 га ріллі, ділянка № 2 площею 174,2874 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу, розміщених на території Тимошівської сільської ради, строком оренди на 49 років (т.3 а.с.16). Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК Укра\\ни) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до положень статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно пункту 12 розділу 10 «Перехідні положення» ЗК України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Пунктом «а» частини 1 статті 17 ЗК України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно ст.121-123 ЗК України, надання земельних ділянок у постійне чи тимчасове користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади за клопотанням зацікавленої особи, за проектами відведення цих ділянок. Згідно з частиною першою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Частиною другою статті 124 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин), встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній власності, громадянам, юридичним особам, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. З частини 2 статті 134 ЗК України вбачається, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної власності або права на них у разі, зокрема, при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону (ч.ч.1,4 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство») Згідно ч.1,ч.3 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство»для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Відповідно до ст.8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельноїділянкитайого державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстраціїупорядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Зі змісту вказаної норми вбачається, що державній реєстрації фермерського господарства передує одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельноїділянкитайого державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Зокрема, статтею 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Таким чином, аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ № 158386, Фермерське господарство «Таврійський Агрос» зареєстровано 29.12.2010, код юридичної особи 37482992, місцезнаходження юридичної особи 72030, Запорізька область, Михайлівський район, с.Тимошівка, вул. Радянська, 57, керівник - [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» - [PERSON] (т.1 а.с.18). Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] під час звернення до [PERSON] районної державної адміністрації із відповідними заявами про отримання земельних ділянок вже були засновниками та членами [PERSON] господарства «Таврійський Агрос» та відповідно, займались фермерським господарством. Відповідно до п. 5.2 Статуту фермерського господарства «Таврійський Агрос» останнє створено на базі земельної ділянки площею 145 га, кадастровий номер 2323388800:14:003:0040, яка знаходиться в користуванні членів фермерського господарства за договором оренди землі від 14.12.2010 (т.1 а.с. 21). Процедура формування земельного фонду вже створеного та зареєстрованого у відповідності до законодавства України фермерського господарства «Таврійський Агрос» за рахунок земель державної та комунальної власності без проведення земельних торгів (аукціону) здійснені з порушенням вимог Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство» та інших нормативно-правових актів, які регулюють вказані питання. Можливість передачі земельних ділянок державної та комунальної форми власності для ведення фермерського господарства юридичним особам, тобто після створення громадянином (громадянами) фермерського господарства та його державної реєстрації відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про фермерське господарство», без проведення земельних торгів діючим законодавством України не передбачена. Передача земельних ділянок в оренду [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є засновниками фермерського господарства «Таврійський Агрос», що відбувалося без проведення земельних торгів суперечить вимогам ст.124 ЗК України та є підставою для визнання незаконним відповідних розпоряджень [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області. Аналогічні висновки щодо порушень земельного законодавства, викладені у Висновку за результатами перевірки, проведеної Державною інспекцією сільського господарства у Запорізькій області, згідно листа № 01-13/1817 від 05.06.2015 року (т.1 а.с.31-32). Виходячи з правових норм ст.124 та глави 21 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної та комунальної форми власності в Україні здійснюється виключно на земельних торгах (аукціонах) за винятком випадків, перелік яких встановлено Законом. Статтею 135 даного Кодексу визначено, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. В той же час, єдиний механізм надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначений ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство». Вказаною статтею обмежено коло субєктів публічно - правових відносин, які наділені правом на отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства і юридична особа таким правом не наділена. Таким чином, наступні дії відповідачів по створенню нового фермерського господарства «Агрос 2012» в травня 2013 року (т.1 а.с.140) не свідчать про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як фізичні особи, реалізували своє право на отримання земельних ділянок у тимчасове користування для ведення фермерського господарства, оскільки зверталися вони до райдержадміністрації, як голова та учасники уже діючого фермерського господарства «Таврійський Агрос», представляючи інтереси останнього, як юридичної особи. Водночас, оскільки суд прийшов до висновку, що відповідачі звернулись до [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області, діючи від імені юридичної особи, вимоги законодавства щодо необхідності надання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства єдиним масивом, на юридичну особу не поширюються, а тому не може бути підставою для задоволення даного позову. Суд відхиляє також твердження прокурора про порушення порядку зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки в судовому засіданні не здобуто відповідних належних доказів, які б це вказували, та [PERSON] РДА Запорізької області були прийняті оспорюванні розпорядження, відповідно до положень ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час їх прийняття). На підставі вищевказаних розпоряджень [PERSON] РДА Запорізької області, 05.12.2011 року між [PERSON] РДА та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 2323388800:14:005:0001) площею 33,8413 га, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2011 року № 232330004000402 (т.3 а.с.24-30). Того ж дня, 05.12.2011 року [PERSON] райдержадміністрація Запорізької області та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 2323388800:14:006:0001) площею 174,2874 га, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2011 року № 232330004000401 (т.3 а.с.31-38). 08.05.2012 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Михайлівскою РДА Запорізької області було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 2323388800:14:005:0002) площею 233,7388 га, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2012 № 23233004001098 (т.1 а.с.27-30). Того ж дні, 08.05.2012 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Михайлівскою районною державною адміністрацією Запорізької області був укладений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 2323388800:14:002:0085) площею 17,6862 га, що розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2012 № 23233004001069 (т.2 а.с.20-23). Згідно ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вимога про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу влади, на підставі якого укладено оспорюваний договір. Таким чином, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, щодо визнання недійсним та скасування розпоряджень [PERSON] РДА Запорізької області, позовні вимоги про розірвання договорів оренди земельних ділянок, що були укладені на підставі вказаних розпоряджень, суд також визнає обґрунтованими. З цих саме підстав, обґрунтованими судом визнаються також вимоги щодо скасування державної реєстрації вказаних договорів оренди землі. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов»язана повернути це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, позовні вимоги щодо повернення вказаних земельних ділянок власнику державі в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області, також є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності необхідно зазначити наступне. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] РДА Запорізької області, подали до суду заяви про застосування строку позовної давності та просять суд відмовити в задоволенні позову таакож і з цієї підстави. Так, в позовній заяві прокурор просить визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] РДА Запорізької області від 02 березня 2011 року, 17 березня 2011 року, 21 вересня 2011 року, 24 листопада 2011 року, 07 травня 2012 року, а також визнати недійсними договори оренди землі від 05 грудня 2011 року (зареєстровані 20 грудня 2011 року) та від 8 травня 2012 року (зареєстровані 25 травня 2012 року). Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2015 року прокурором пред'явлено позов в інтересах [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке підтримало позов, зазначаючи при цьому про порушене право, дізналися після 20 серпня 2015 року, отримавши лист про пред'явлення позовної заяви прокурором до суду. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Крім того, згідно з роз»ясненнями, викладеними в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, в позові має бути відмовлено, якщо стороною у спорі до ухвалення рішення заявлено про застосування позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст.267 ЦК України). Визначення початку відліку позовної давності міститься у ст.261 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред»явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Невирішення питання про можливість застосування позовної давності може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття перша Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула його у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також необхідно зауважити, що ч.1 ст.6 Конвенції гарантує справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом. Специфічним у застосуванні положень конвенції є те, що багато її принципів не можна відразу побачити безпосередньо в тексті, вони знаходять своє розкриття в практиці та позиціях ЄСПЛ. Важливими для розуміння суті ст.6 Конвенції є посилання Суду на те, що хоча ця стаття гарантує право на справедливий розгляд, вона не встановлює жодних правил стосовно допустимості доказів чи того, яким чином вони повинні бути оцінені, що насамперед повинно регулюватися національним законодавством і національними судами (справа «[PERSON] проти Іспанії», №30544/96, §28). Говорячи про принцип рівності сторін, Суд указує, що кожній зі сторін мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, який не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі «Бацаніна проти Росії» від 26.05.2009 року №3932/02, §22). Крім іншого, принцип справедливості порушується там, де національні суди ігнорують визначену, відповідну і важливу думку, висловлену заявником (рішення у справах «Проніна проти України» від 18.07.2006 року №63566/00, §25, та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року №42310/04, §280). Відповідно до прецедентного права Суду рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обовязку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа «[PERSON] проти Іспанії», §26). Показовою в питанні застосування позовної давності в контексті ст.6 Конвенції є справа «Grafescolo S.R.L. проти Молдови». В ній компанія-заявник стверджувала, що судовий розгляд був несправедливим, оскільки національні суди не взяли до уваги положення цивільного кодексу країни стосовно позовної давності, які були чинними на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, а застосували нові положення ЦК Молдови. Уряд стверджував, що строк позовної давності не міг бути застосований, оскільки національні суди визнали абсолютну недійсність договору купівлі-продажу. У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Відзначалося, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країн, котрі підписали конвенцію. Далі Суд повторює, що ст.6 документа зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення. (У справі «Торія проти Іспанії» (рішення від 09.12.94) ЄСПЛ установив, що відмова національного суду обґрунтувати відхилення заперечення стосовно спливу строку давності є порушенням цього положення). Суд відзначив у цьому контексті, що строк позовної давності був важливим аргументом, і якщо б він був узятий до уваги, то це, можливо, привело до відмови в позові. Попри це, Верховний суд Молдови не назвав жодних причин того, чому він не зважив на цей аргумент. У світлі викладеного ЄСПЛ дійшов висновку, що судовий розгляд не був справедливим, а отже, мало місце порушення ст.6 конвенції. Таким чином, однією з вимог дотримання ст.6 Конвенції є обґрунтованість судового рішення, що, до речі, передбачено й національним законодавством. Із цього випливає, що суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування. Відносно моменту початку перебігу позовної давності, то як вбачається з правової позиції ВСУ у справі №6-2469цс16: «пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен мас право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та\~обов»язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального права, встановленого статтею 81 ЦПК України (в редакції 2017 ркоу), про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Щодо початку перебігу позовної давності у разі пред'явлення прокурором позову в інтересах держави, то у справі №6-2407цс15 Верховний Суд України сформулював правовий висновок, за яким «у випадку пред»явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред»явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Так, Законом України «Про прокуратуру» та ст.56 ЦПК України (в редакції 2017 року) передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.5 ст.56 ЦПК України). Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст.57 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.57 цього кодексу органи та інші особи, які відповідно до ст.56: ЦПК України звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Прокурором заявлено позов в інтересах іншої особи, позивача [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області, таким чином строк позовної давності має обраховуватися саме з часу коли Позивач дізнався або міг дізнатися про порушення своїх інтересів (в даному випадку інтересів держави, що ним представляються). Відповідно до ст.125 ЗК України \~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Договори оренди, про скасування яких просить у пред»явленому позові прокурор та які містять посилання на оспорюванні розпорядження [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області, були зареєстровані відповідно 20 грудня 2011 року та 25 травня 2012 року, і саме з цього часу, на думку суду, має відраховуватися строк позовної давності, враховуючи наступне: Право оренди земельної ділянки підлягає реєстрації відповідно до Закону. Вказані договори оренди землі, відповідно до діючого на той час законодавства були зареєстровані у відділі Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. Державний комітет України із земельних ресурсів (Держкомзем) був перетворений у Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагенство), правонаступником якого, в свою чергу, на теперішній час є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) - позивач по справі. Отже, судом встановлено, що прокуратурою предявлено позов в інтересах держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке підтримало позов та Позивачеві достовірно було відомо про порушене право з часу державної реєстрації спірних договорів оренди - 20 грудня 2011 року та 25 травня 2012 року відповідно, тому посилання в судовому засіданні представника позивача [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON]І про те, що до серпня 2015 року Позивачу не було відомо про оспорюванні розпорядження та договори оренди, - є неприйнятними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у справі та ретельно дослідженими в судовму засіданні вищенаведеними документами. Жодних належних та допустимих доказів поважності пропуску строку позовної давності Позивачем не надано, та та в судовому засіданні позивачем не доведено. Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не мав жодних обєктивних перешкод в обізнаності про наявність спірних договорів оренди земельних ділянок з часу їх державної реєстрації у встановленому законом порядку, з грудня 2011 року, а тому саме з цього часу необхідно рахувати початок перебігу позовної давності. Однак, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду лише 20.08.2015 року та пропустив строк позовної давності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена поважність пропущення строку звернення до суду за захистом прав та інтересів [PERSON] управління Держгеокадастру у Запорізькій області, тому в задоволенні позову слід відмовити саме з підстав пропуску строку позовної давності. Згідно з ч.4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Таким чином, аналізуючи забрані у справі докази, повно, та всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги прокурора та заперечення проти позову відповідачів та третіх осіб, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та ретельно дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.ст.141.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. Тому, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє прокурору у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору. На підстав вищевикладеного та

Outcome: dismissed