Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В лютому 2020 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача,\~в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 13823,08 грн. за кредитним договором б/н від 18.11.2016 року, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 18.11.2016, за якою відповідачу надано кредит в сумі 3766,90 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 19.12.2019 року має заборгованість перед банком на загальну суму 13823,08 грн., яка складається із: 3476,57 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1990,62 грн. заборгованості за процентами, 4588,98 грн. пені, 3766,91 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності представника позивача і відповідача в судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши в порядку письмового провадження заочне рішення. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням 13.02.2020 року позовної заяви позивач подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 24.02.2020 недоліки усунуто позивачем, після чого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.02.2020 року справу призначено до судового розгляду. 10.04.2020 року розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Встановлено, що 26.06.2014 року відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання укласти договір про надання банківських послуг. Згодом, 18.11.2016 сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н, за якою відповідачу надано кредит в сумі 3766,91 грн. на 24 місяці у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік (п. 2.1 Генеральної угоди). Відповідно до наявної у справі довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було видано три кредитні картки строком дії останньої до травня 2020 року. Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, з листопада 2016 року відповідач користувався виданою йому позивачем карткою, використовував кошти позивача, частково вносив позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 18.11.2016 року, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 19.12.2019 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту 3476,57 грн., за процентами 1990,62 грн., за пенею 4588,98 грн., штраф за п. 2.2. Генеральної угоди 3766,91 грн. Згідно п. 2.2. Генеральної угоди (арк. спр. 5), в разі прострочення термінів погашення заборгованості понад 31 день позичальник сплачує банку штраф в сумі 829,60 грн. Згідно п. 2.8. Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах, за кожен день прострочення. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Позивачем було надано суду в якості доказів витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256. Суд відхиляє зазначений доказ, оскільки вказані Умови та правила не підписані позичальником, датовані 2010 роком, а Генеральна угода укладена сторонами в 2016 році, тоді як позивач має практику систематично змінювати зміст Умов та правил надання банківських послуг, в зв`язку з чим неможливо встановити, чи саме на такі умови погоджувався позичальник, укладаючи з позивачем кредитний договір. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач дійсно надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти були не повністю повернуті відповідачем, тому тіло кредиту на загальну суму 3476,57 грн., а також проценти за користування ним в сумі 1990,62 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки в п. 2.2. Генеральної угоди визначено меншу суму штрафу, ніж заявлена на підставі саме цього пункту договору позивачем, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму штрафу, визначену п. 2.2. Генеральної угоди, тобто 829,60 грн., у стягненні решти суми штрафу слід відмовити. Крім того, оскільки п. 2.8. Генеральної угоди містить банкетну норму і для визначення розміру пені відсилає до Умов та правил надання банківських послуг, а наявні у справі Умови та правила надання банківських послуг відхилені судом як доказ, тому пеня стягненню не підлягає. Отже, загальна сума заборгованості до стягнення становитиме: 3476,57 грн. + 1990,62 грн. + 829,60 грн. = 6296,79 грн. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми пені залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 2102,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 2102,00 грн. сплаченого судового збору х 6296,79 грн. присуджених коштів : 13823,08 грн. заявлених до стягнення коштів = 957,52 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial