Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

20 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м Києві, актовий запис № 252, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, вони мають різні характери, інтереси та погляди на життя. Відповідач постійно вчиняє сварки, застосовує до позивачки та до дитини фізичну силу, що негативно впливає на виховання дочки. Між ними немає почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Сторони не проживають разом та не ведуть домашнього господарства. Відповідач матеріально не забезпечує сім»ю, вихованням дитини не займається та згоден на розірвання шлюбу. Вона не бажає змінювати своє прізвище на дошлюбне, тому просить шлюб між ними розірвати та стягнути із відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 6 червня 2014 року подружжю було призначено строк для примирення до 6 серпня 2014 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила суду заяву з повторним клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні, вбачаючи неможливим примирення між сторонами, відповідач позов не визнав повністю. В судовому засіданні відповідач пояснив, що сторони 18 лютого 2010 року уклали шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Позов вважає безпідставним. Позивачка, на його думку, пред'явивши позов, керувалась переважно емоціями та зазначила причини розлучення, які не відповідають дійсності. Література з даного приводу констатує, що подружжя з таким як у них терміном подружнього життя досягає критичної точки у стосунках, коли почуття притупляються. Натомість, вони приглядаються та прилаштовуються один до одного. В 2014 році у них мали місце конфлікти, від одного до шести разів на місяць (в травні). Позивачка є дуже запальною. Для примирення їй потрібен час. На даний час вона не йде на контакт з ним, спілкуватися не бажає. Він не має змоги спілкуватися і з дитиною, у зв»язку з чим розпочав активні дії по впливу на дружину, які виражаються в тому, що він звернувся до міліції із заявою про притягнення позивачки до кримінальної відповідальності за вчинення щодо нього кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення за ст. 356 КК України, а саме, самоправні дії по залишенню домівки з дитиною, за ст. 383 КК України, а саме, вчинила злочин щодо нього проти правосуддя, тобто, завідомо неправдиве повідомлення про вчинення ним злочину відносно неї. Також він звернувся до органів опіки і піклування щодо визначення місця проживання та утримання дитини, про що готує позови до суду. Крім того, розглядає питання про визнання його шлюбу фіктивним, вбачаючи меркантильні інтереси позивачки при його укладенні, так як він є адвокатом та забезпечив прибуток дружині в 100 тис. грн. Крім того, розмовляв з дядьком позивачки, який обіцяє вплинути на останню та має намір поспілкуватися з її мамою з метою примирення з дружиною. Оскільки при розгляді даної справи не вирішуються питання про стягнення аліментів, про визначення місця проживання дитини, про поділ майна та про визнання шлюбу фіктивним, то позов задоволенню не підлягає. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 лютого 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м Києві, актовий запис № 252 (а.с.3 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4 - свідоцтво про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з 14 травня 2014 року. Примирення сторін не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивачки, оскільки наданий судом сторонам строк на примирення позитивних результатів не дав, позивачка наполягає на розлученні. Позивачка після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved