Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

20 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну прізвища дитини. В позовній заяві зазначає, що вона з Відповідачем перебувала у шлюбі з 17 травня 2014 року. Шлюб було розірвано рішенням Радехівського районного суду від 26 січня 2018 року (справа №451/1026/17). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З 2012 року вона зареєстрована як фізична особа - підприємець і по цей час успішно здійснює підприємницьку діяльність, а тому має можливість забезпечувати усім необхідним свою сім`ю. Усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини виконує Позивач, дитині було створено усі необхідні умови для здорового фізичного та морального-розвитку, духовного збагачення, а також забезпечено належне медичне обслуговування. З лютого 2017 року і до цього часу Відповідач з дитиною не проживає, не цікавиться вихованням сина, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, добровільно не надає коштів на утримання дитини. Дитина не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Дитина знаходиться на обліку в Радехівській центральній районній лікарні. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я дитини задовільний. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту його народження і по сьогоднішній день здійснює Позивач. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. З моменту народження дитини Відповідач був отримувачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. Проте, у березні 2017 року Відповідач виїхав у Польщу на тривалий період (приблизно з кінця березня по липень 2017 включно), залишивши дитину без нагляду зі своєї сторони. Ця інформація їй відома із слів самого Відповідача. Кошти, які отримував Відповідач, як державну допомогу по догляду за дитиною, він використовував у власних цілях, за ці кошти проживав сам. Тільки після письмового звернення до поліції 14 лютого 2018 року, відповідач перевів 21.02.2018 року на її рахунок кошти в сумі 10380.00 грн. Внаслідок вищеперерахованого управлінням соціального захисту населення Радехівської райдержадміністрації було прийнято рішення про припинення виплати Відповідачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, зняття його з обліку. За заявою Відповідача Розпорядженням Голови Радехівської РДА Львівської області від 28 березня 2018 року за № 137 було визначено способи участі Відповідача у вихованні своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею, а саме надано можливість Відповідачу (батькові дитини) бачитись та спілкуватись з нею кожні вівторок та п`ятницю тижня з 16.30 до 18.30 години в присутності Позивача (матері дитини). З моменту винесення рішення райдержадміністрації від 28 березня 2018 року № 137 «Про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] та спілкуванні з нею» Відповідач жодного разу не провідав сина. На її заяву від 18 травня 2018 р. щодо зміни способів участі [PERSON] , у вихованні сина вона отримала відповідь, що батько не має змоги виконувати розпорядження, а також непідтверджену інформацію про причину цієї неможливості. Після ознайомлення із змістом вищезгаданого листа у неї склалася думка, що в нашому районі служба у справах дітей в цьому конкретному випадку захищає права батька, а не дитини. Що в свою чергу, є грубим порушенням прав дитини. Хоч батько (Відповідач) не навідувався до дитини півроку, проте, органи опіки і піклування жодним чином не вплинули на даний факт порушення прав малолітньої дитини [PERSON] , а навпаки, старалися оправдати таку його незаконну поведінку, тобто невиконання Відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина. Розмір призначених з 01 серпня 2017 Рішенням Радехівського районного суду аліментів (1300 гривень в місяць) Відповідач намагався зменшити до 700 гривень в місяць, вважаючи, що такі кошти можуть забезпечити його сину гармонійний і всесторонній розвиток. Призначені аліменти сплатив добровільно за цілий рік (з 01.08.2017 по 01.08.2018) лише два рази 05.02. 2018 та 16.03.2018 року. Хоч працюючи за кордоном мав змогу платити аліменти, але не мав бажання це робити. Суму заборгованих аліментів, яка виникла від 04.05.2018 року за період від 01.08.2017 по 17.08.2018 року Відповідач оплатив лише після подачі нею виконавчого листа у виконавчу службу Радехівського районного управління юстиції 22.08.2018 року. Про те, що Відповідач знехтував своїм законним обов`язком утримувати та допомагати своєму синові свідчить також факт приведений Відповідачем в апеляційній скарзі на рішення Радехівського районного суду від 26.01.2018 року про те, що він (Відповідач) «допомагає своїм батькам ... та утримує їх», хоч батьки отримують пенсію, а малолітня дитина дійсно потребує утримання із сторони батька. Сімейним кодексом України встановлено правило, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу, та проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків. Виходячи із вищенаведених фактів, робимо висновок, що Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, нехтує ними, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини, жодним чином не піклується про стан здоров`я дитини, не забезпечує дитині належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування, а також своїм негативним ставленням до Позивача, негативно впливає і на дитину. На цей час, вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », тобто на своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із зміною прізвища, позивач бажає змінити прізвище свого сина з « [PERSON] » на « [PERSON] », щоб у них із сином було одне прізвище. Хоче аби дана обставина (різні прізвища у матері та дитини) не призводила до непорозумінь та відповідних труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми, та позбавити сина в майбутньому відчуття «неповноцінності», адже дана обставина буде негативно впливати на емоційний стан дитини. Але колишній чоловік - Відповідач заперечує проти зміни прізвища дитини. Окрім того, звертає особливу увагу суду на той факт, що зміна прізвища дитини ніяким чином не впливає на законні права, інтереси та обов`язки Відповідача щодо дитини. Хоч Відповідач і являється біологічним батьком дитини, проте у зв`язку з відсутністю будь-якої участі Відповідача у житті дитини, вона не повинна носити його прізвище (а.с.4-8). 13.08.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ознайомившись із позицією позивача, що викладена у позовній заяві, та вимогою про зміну прізвища їхнього сина, категорично заперечує проти цього, вважає, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Відомості, викладені позивачем в позовній заяві про те, що він не цікавиться сином, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, добровільно не надає коштів на утримання сина - не відповідають дійсності. На його телефонні дзвінки позивач не відповідає, спілкуватися зі мною не хоче та створює перешкоди у спілкуванні з сином. У зв`язку з цим він змушений був звернутися в службу у справах дітей Радехівської РДА із заявою про визначення способу його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним. Йому була надана можливість бачитись та спілкуватись з дитиною кожні вівторок та п`ятницю тижня з 16:30 до 18:30 год. в м.Радехів в присутності матері дитини. Неодноразово складалась ситуація, що він приїжджав до дитини, але сина так і не бачив, позивач повідомляла, що [PERSON] спить, або вказувала на погані природні умови для прогулянки на дворі. У свій будинок позивач його не пускає. Також свого внука [PERSON] неодноразово приїжджали провідати його батьки - [PERSON] та [PERSON] . Однак [PERSON] не дала їм поспілкуватись з їхнім внуком. Не відвідував сина лише з поважних причин, коли перебував на роботі у Республіці Польща. Всі ці факти підтверджуються поясненнями на ім`я начальника служби у справах дітей Радехівської РДА від 25.05.2018 р., 06.09.2018 р., 15.11.2018 р., 12.12.2018 р., 20.02.2019 р., 28.02.2019 р., 05.03.2019 р. 19.03.2019 року, він приїхав до будинку позивача побачитись із сином, однак [PERSON] не дозволила побачити [PERSON] . Відповідач змушений був просити допомоги поліції і лише після приїзду працівників поліції, позивач надала згоду на його зустріч з сином. На підставі його заяви розпорядженням голови Радехівської РДА №131 21.05.2019 р. було змінено спосіб його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним, а саме, йому надано можливість бачитись та спілкуватись з дитиною кожну неділю березня, квітня, травня, серпня, грудня з 11:00 до 14:00 год. в присутності матері дитини. Як вбачається з вищенаведеного, він не лише виявляє бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні, але добиваюсь цього всупереч перешкодам з боку позивача. Також, він регулярно надає кошти на утримання сина, бере участь у додаткових витратах на дитину. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 06.08.2019 р. ВП №56978081, щомісячна сума аліментів на утримання сина складає 1300 грн., які він сумлінно сплачує та станом на 01.08.2019 р. переплата по аліментах становить 674,00 грн. Під час прогулянок з сином в присутності позивача, вони часто заходили в магазини і він купував продукти, іграшки, одяг, підгузки, інші товари, які вибирала позивач. Також, відповідач купував ліки, коли хворів [PERSON] . Ці факти підтверджуються платіжними документами, які в нього збереглися: чеками супермаркету «Софія» №421 на суму 1129,89 грн., №438 від 24.05.2019 р. на суму 1665,57 грн.; чеками ПП ВКФ «Скайінвест «Аптека» №232932 від 22.05.2018 р. на суму 517,09 грн., №205283 на суму 399,57 грн., №4070 від 16.03.2018 р. на суму 399,57 грн.; чеком супермаркету «Явіс-2» №90, чеками дитячого магазину «Веселка» №42 від 15.03.2019 р. на суму 720,00 грн., №161 від 13.09.2018 р. на суму 560,00 грн.; чеки з аптек №219 від 05.03.2019 р. на суму 655,40 грн., №63914 від 05.09.2018 р. на суму 390,75 грн. Той факт, що він намагався зменшити розмір аліментів, пояснює тим, що в 2018 році у нього виникли проблеми зі здоров`ям, він не міг працювати та отримував пенсію по інвалідності (3 група загального захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 25.07.2018 р. Пенсійним фондом України. Пенсію він повністю витрачав на лікування, тому в цей період йому важко було сплачувати аліменти. Однак, на даний час по сплаті аліментів не лише немає заборгованості, а наявна переплата. З характеристики, виданої Березівським старостинським округом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №99 від 06.08.2019 р. вбачається, що по місцю його проживання він зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг на його поведінку не надходило. У зв`язку із вищенаведеним, він категорично не погоджується із твердженням позивача про те, що маючи його прізвище, у [PERSON] , як стверджує позивач, виникнуть труднощі у спілкуванні з оточуючими людьми, що у нього буде відчуття неповноцінності та негативно вплине на його емоційний стан. Навпаки, він переконаний, що ці всі негативні фактори можуть вплинути на емоційний стан дитини при зміні прізвища на дошлюбне прізвище матері. [PERSON] - його єдина дитина, він хоче спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні, допомагати і надалі буде допомагати сину і вважає, що його батьківські права ніяким чином не здійснюються всупереч інтересам дитини, тому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну прізвища дитини, [PERSON] , [INFO] , відмовити в повному обсязі (а.с.59-60 зворот). 27 серпня 2019 року до суду надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, зокрема окрім зміни прізвища дитини, позивач просить внести зміни в актовий запис №24 від 04 березня 2016 року про народження [PERSON] , який народився [INFO] в м.Радехів, Радехівського району Львівської області, місце реєстрації Радехівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.87). У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи (а.с.141). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.127, 137). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач та з врахуванням того, що справа тривалий час перебуває у провадженні суду. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновки про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки значаться - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04.03.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 24 (а.с.11). Із рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 січня 2018 року вбачається, що з [PERSON] присуджено стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно. Також, вказаним рішенням шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-15). Постановою Апеляційного суду Львівської області від 04 травня 2018 року Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 січня 2018 року залишено без змін (а.с.21-23). 08 серпня 2018 року [PERSON] змінила власне ім`я на « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №15, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.16). Із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в період з 01.02.2017 року по 19.02.2020 року неодноразово перетинав державний кордон України, а саме: 18.03.2017 року (виїзд), 09.07.2017 року (в`їзд), 18.09.2017 року (виїзд), 19.11.2017 року (в`їзд), 01.06.2018 року (виїзд), 28.08.2018 року (в`їзд), 26.10.2018 року (виїзд), 27.02.2019 року (в`їзд), 01.06.2019 року (виїзд), 23.06.2019 року (в`їзд), 01.07.2019 року (виїзд), 26.07.2019 року (в`їзд), 13.09.2019 року (виїзд), 11.12.2019 року (в`їзд), 10.02.2019 року (виїзд) (а.с.109). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За правилами ч. ч. 3, 5 ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища одного із батьків, прізвище дитини може бути змінено за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними, щодо такої зміни може також вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміна прізвища інтересам дитини. З встановлених по справі обставин вбачається, що між сторонами по справі виник спір стосовно зміни прізвища дитини. Суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що ідентичність прізвищ матері та дитини, які живуть спільно, створюють відчуття цілісності родини, а різні прізвища у матері та дитини, можуть негативно впливати на формування дитячого бачення сім`ї. В той же час, зміна прізвища дитини з батькового на материне жодним чином не може свідчити про пріоритети одного відносно іншого. Також, суд вважає, що зміна прізвища дитини не є підставою, яка робить неможливим спілкування відповідача з дитиною, його участь у її вихованні та утриманні, та не позбавляє його жодних батьківських прав по відношенню до дитини. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved