Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 06 грудня 2019 року посадовими особами Департаменту патрульної поліції щодо нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП за якими він обвинувачувався в тому, що в цей день о 22 годині 28 хвилин, керуючи автомобілем по вулиці Грушевського у м. Хмельницькому, рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб, внаслідок у чого автомобіля отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 05 тарвня 2020 року адмііністративні матеріали були направлені на доопрацювання. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 02 липня 2020 року провадження у справі було закрито на підставі положень пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП унаслідок закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2020 року постанову Хмельницького міськрайонного суду 02 липня 2020 року скасовано на підставі положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Таким чином, він перебував під слідством загалом 1 рік 10 днів. Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду, визначено що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завданої внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просить їх задоволити із викладених у заяві підстав. Представник відповідача заявленого позову не визнав, суду пояснив, вважає що представник позивача помилково посилається на ст. 1 Закону України «Про оперативну розшукову діяльність» та Закон України «Про національну поліцію», ствердивши, що Департамент патрульної поліції не є органом, що здійснює оперативну-розшукову діяльність або досудове розслідування і не може бути суб`єктом відповідальності в рамках даних правовідносин, адже відповідачем у справі є Держава Україна, а не Департамент патрульної поліції. При цьому представник відповідача зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, оформлений уповноваженою особою про вчинене діяння, що містить ознаки правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУПАП. При цьому сам факт закриття справи про адміністравине правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цвільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів завдали позивачу моральної шкоди. Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу, понесені позивачем, то матеріали справи не містять детального опису робіт (надання послуг адвокатом Латюком П.Я.) та матеріали справи не містять акту прийому-передачі наданих послуг. . 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 11.02.2021 року Департамент патрульної поліції подано відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки відповідно до . 20.07.2021 року ухвалено рішення у справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч. 1 ст.122-4 та ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд прийшов до висновку, що факт керування транспортним засобом Volkswagen Touareg, д.н.з. [NUMBER] та вчинення позивачем дорожньо-транспортної пигоди 06 грудня 2019 року о 22 годині 28 хвилин на вулиці Грушевського в м. Хмельницькому не підтверджено належними доказами. Представником відповідача під час розгляду справи не заперечувалася законність зазначеної постанови. Під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, позивачеві адвокатом Латюком П.Я. надавалася правова допомога, понесені витрати на яку склали 10000 грн., що підтверджується Додатковим Договором до договору про надання адвокатських послуг від 27.01.2020 року, детальним описом робіт та розрахунковою квитанцією серії АБЖА №700430 від 27.01.2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Загально конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Звертаючись до суду із позовом про відшкодування шкоди [PERSON] посилався на те, що підставою для відшкодування шкоди є незаконне складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.,ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу не завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками, що викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року по справі №569/1799/16-ц, які відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин. Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 .ст. 124 КУпАП відносно позивача було складено посадовими особами Департаменту патрульної поліції 06 грудня 2019 року протоколи про адміністративні правопорушення і постановою Хмельницького міськрайонного суду від 17 березня 2020 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача за ст.122-4, 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. А відтак строк перебування [PERSON] під слідством та судом становить 1рік та 10 днів - з 06 грудня 2019 року по 17 березня 2020 року. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками, що викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року по справі №569/1799/16-ц. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. Відповідно до частити 3 статті 13Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2020 року визначено у сумі 6 000 грн. З огляду на вищенаведене, враховуючи доведеним позивачем факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення та полягає у моральних переживаннях, фізичних стражданнях та порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя та враховуючи тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке здійснювалось 1 рік та 10 днів, суд вважає, що підлягає до стягнення на користь позивача 72 000 грн. (6000 грн. х 12 =) моральної шкоди. Також положеннями п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону № 266/94-ВРУ передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення із відповідача шляхом списання із рахунку Державної казначейської служби України 10000 грн. сплачених адвокату за надання правової допомоги, [PERSON] посилався на те, що ним було понесено витрати на правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення. На підтвердження своїх доводів позивач надав розрахункову квитанцію серії АБЖА №700430 від 27.01.2020 року із зазначенням назви послуги: юридичні послуги [PERSON] у справі за ст. 122-4, 124 КУпАП та сума 10000 грн., що сплачена Латюку П.Я. ; Додатковий Договір до договору про надання адвокатських послуг від 27 січня 2020 року, що укладений між адвокатом Латюком П.Я. та Носалем С.Г., відповідно до п. 1 сторони домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання адвокатських послуг у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 122-4, 124 КУПАП становить 10000 грн.; детальний опис робіт (надання послуг адвокатом Латюком П.Я.) Тому із навдених підстав позов слід задоволити у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved