Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання припиненою поруку передбачену Договором поруки №CL24331 від 11 березня 2008 року, що був укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] для забезпечення виконання [PERSON] його зобов»язань за Кредитним договором №CL24331 від 11 березня 2008 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача ПАТ «Універсал Банк» просила відмовити в задоволенні позову та подала до суду письмове клопотання та застосувати строки позовної давності при вирішенні даного спору. Відповідач [PERSON] підтримав подану заяву. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 11 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки №CL24331. Згідно п.1.1 договору поруки, поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов»язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору №CL24331 від 11 березня 2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час , та к і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 5.3 Договору поруки сторони погодили, що вони притримуються загальних умов щодо строків позовної давності. За умовами основного кредитного договору №CL24331 від 11 березня 2008 року Кредитор надав Боржникові [PERSON], кредитні кошти в розмірі 15000 доларів США, процентна ставка - 24% річних; підвищена процентна ставка ( вразі прострочення платежу) - 72% річних; дата сплати останнього платежу 25.02.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого саме збільшується обсяг його відповідальності. Разом з тим, умовами кредитного договору відсоткова ставка за кредитом на момент укладання становила 24% річних з 11 березня 2008 року по 25 лютого 2015 року. Шляхом підписання договору поруки, поручитель підтвердила, що на момент укладання договору поруки позивач була ознайомлена з умовами кредитного договору. В подальшому 15 травня 2009 року у зв»язку з тим, що у позичальника [PERSON] виникли фінансові труднощі, що визнав відповідач в судовому засіданні, тому було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої зменшено відсоткову ставку в період з 25 травня 2009 року по 24 травня 2010 року в розмірі 20% річних, а з 25 травня 2010 року по 25 лютого 2015 року, знову встановлювалася відсоткова ставка в розмірі 24% річних. В зв»язку з чим з поручителем не укладалися додаткові угоди, оскільки обсяг зобов»язань за додатковою угодою до кредитного договору банком не збільшувався. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2014 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору №CL24331 від 11.03.2008 року в розмірі простроченої заборгованості по сумі кредиту 7679,58 доларів США (еквівалент в національній валюті 61382 грн. 88 коп.), суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 4111,08 доларів США (еквівалент в національній валюті 32859 грн. 86 коп.), заборгованості за відсотками в розмірі 11751,43 доларів США (еквівалент в національній валюті 93929 грн. 17 коп.), підвищені відсотки в розмірі 3125,09 доларів США (еквівалент в національній валюті 24978 грн. 84 коп.), а всього на загальну суму в розмірі 213150 грн. 76 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим, судом встановлено, що штрафні санкції не нараховувалися банком, що встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.03.2014 року. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стаття 267 ЦК України встановлює наслідки спливу позовної давності - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної даності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач підписав договір поруки 11.03.2008 року, проте до суду звернувся 20.08.2015 року вже після закінчення дії кредитного договору, який сплив 25.02.2015 року та після закінчення трирічного загального строку позовної давності. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] без поважних причин пропустила строк позовної давності, а відповідач наполягає на застосуванні судом позовної давності, таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed