Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

20.05.2019 року Кіріченко В.М. в АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 10.09.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн., а позичальник зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач зазначає, що утворилась заборгованість, яка складається з тіла кредиту - 2326 грн., заборгованості за процентами - 210760 грн. 96 коп. пені та комісії - 6290 грн., однак посилаючись на своє право вимагати тільки частину боргу, просить стягнути заборгованість по тілу кредиту та частину нарахованих процентів - 125752 грн. 21 коп. за період з 10.09.2012 року по 30.06.2018 року, а всього - 128078 грн. 21 коп. Ухвалою суду від 30.05.2019року справа призначена до слухання в порядку спрощеного провадження на 02.07.2019 року. 14.06.2018 року товариство змінило назву з Публічного Акціонерного Товариства комерційного Банку «ПриватБанк» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК». Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом про розгляд справи повідомлялась належним чином відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації, про що свідчать поштове повідомлення, яке надсилалися рекомендованим листом. За таких обставин суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем 10.09.2012 року був укладений договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,4 % на рік за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Станом на 28.02.2019 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2326грн., яка підлягає задоволенню. Банком також нарахована заборгованість за процентами станом на 28.02.2019 року в розмірі 210760 грн. 96 коп., виходячи з процентної ставки, яка неодноразово була змінена кредитодавцем : 1,7% на місяць ( 20,4 річних), 2,9 % на місяць (34,8 % річних), 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Позивачем нараховано відповідачу заборгованість за пенею 6290 грн. станом на 28.02.2019 року. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом, з урахуванням зазначеного позивач просить стягнути проценти у розмірі 125752 грн. 21 коп. за період з 10.09.2012 року по 30.06.2018 року. Так, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2012 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформив заяву на надання йому кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 Банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов`язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. Оскільки нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, здійснених після введення їх в дію (банк вказаних вимог не дотримувався), перевірка банківського розрахунку виходить за межі поняття «простий арифметичний розрахунок», а тому не може бути здійснена судом. З урахуванням тієї обставини, що відповідач востаннє раз користувався коштами банку 14.09.2012 року - оплатив покупку товару на суму 700 грн. 00 коп., сума відсотків на 28.02.2019 року нарахована банком - 210760 грн. 96 коп., суд вважає, що безпідставно відбулась зміна процентної ставки з 20,4% - 43.2% , хоча відповідач прийняв процентну ставку 20,4 %, тому заборгованість за процентами за період з 10.09.2012 року по 30.06.2018 року становить 2916 грн.33.коп. Відповідач обрав пасивний спосіб захисту і заборгованість, як в цілому, так і в частині нарахованих процентів, не оспорена ним, однак вимога позивача щодо стягнення заборгованості, яка складається з тіла кредиту, процентів за період з 10.09.2012року по 30.06.2018року підлягає задоволенню частково з урахуванням викладених обставин. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 1 921 грн. За такого, враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача відповідно до положень п. 3 ч 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі ( 5242 грн. 33 коп. :128078,21) х 19,21=76 грн. 84 коп.

Outcome: partial