Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

20.07.2016р. ТОВ «Дата [PERSON]» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до умов договору ТОВ «Дата [PERSON]» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-банк» за плату, а клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора. Внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500360040 від 08.04.2013 позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] 08.04.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500360040. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав відповідачу кредит у сумі 33240,00грн. зі сплатою 0,1% річних, на строк до 11.04.2016 року. Відповідач в свою чергу, зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 33240,00грн. У порушення умов договору відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.06.2016 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 29385,57грн., за відсотками - 05,98грн., по комісії 18376,18грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. Станом на 22.06.2016 року розмір неустойки становить 14700,00грн. Розмір неустойки у межах строку позовної давності 12 місяців становить 6000,00грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога на дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 53767,73грн. та судові витрати у розмірі 1378,00грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність та позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до умов договору ТОВ «Дата [PERSON]» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-банк» за плату, а клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора. Внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500360040 від 08.04.2013 року позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] 08.04.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500360040. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав відповідачу кредит у сумі 33240,00грн. зі сплатою 0,1% річних, на строк до 11.04.2016 року. Відповідач в свою чергу, зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 33240,00грн. У порушення умов договору відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.06.2016 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 29385,57грн., за відсотками - 05,98грн., по комісії 18376,18грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. Станом на 22.06.2016 року розмір неустойки становить 14700,00грн. Розмір неустойки у межах строку позовної давності 12 місяців становить 6000,00грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога на дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, встановлюється договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно до вимог ст.533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання за договором кредиту, не сплачував суму кредиту, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості в загальному розмірі 53767,73грн. Згідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1378,00грн. Тому на користь позивача з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved