Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

19 січня 2017 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 07.02.2014 року у сумі 30000,00 гривень, 3% річних від простроченої суми у розмірі 2295,62 гривні, індекс інфляції у розмірі 20286,00 гривень та судовий збір у сумі 640,00 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2014 року відповідач позичив у позивача 30000,00 гривень, які зобовязувався повернути до 01.07.2014 року, про що власноруч написав розписку, проте борг не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклики відповідачу було надіслано на адресу, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, які повернуті до суду з позначкою «за не запитом». Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.02.2014 року [PERSON] написав [PERSON] розписку про отримання від нього у борг 30000,00 гривень, який він зобовязується повернути не пізніше 01 липня 2014 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься у справі (а.с. 31). У борговій розписці від 07.02.2014 року вказані: сторони зобовязання, якими є позичальник [PERSON] та позикодавець [PERSON]; сума грошей, яку позичальник зобовязувалася повернути позикодавцю; дата складання боргової розписки; строк повернення боргу; особистий підпис позичальника (а.с. 31). Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд дійшов висновку, що сторонами [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення 07.02.2014 року договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач позичив в борг 30000,00 гривень від [PERSON], які він зобовязувався повернути не пізніше 01 липня 2014 року. Факт передачі грошей відповідачу підтверджується наявною у позивача розпискою, оригінал якої долучений до справи. Доказів, які спростовують ці обставини відповідачем до справи не надано. За встановлених судом обставин, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 07.02.2014 року у сумі 30000,00 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний, зокрема, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений у зобовязання строк його виконання. Позивачем розрахований розмір 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01.07.2014 року по 16.01.2017 року у сумі 2295,62 гривень. Суд, перевіривши цей розрахунок, частково з ним не погоджується, оскільки позивачем надмірно пораховані 3% річних. Відтак, правильним розміром 3% річних є сума 2293,15 гривень та в цій частині вимоги підлягають задоволенню, в частині 2,47 гривень слід відмовити (01.07.2014-31.12.2014 - 184 дні; 01.01.2015-31.12.2015 - 365 днів; 01.01.2016-31.12.2016 - 366 днів; 01.01.2017-16.01.2017 - 16 днів. 2014р. 3%*184/365х30000 = 453,70; 2015р. 3%*365/365*30000 = 900,00; 2016р. 3%*366/366*30000 = 900,00; 2017р. 3%*16/365*30000 = 39,45). Також, позивачем нараховано інфляційні втрати за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з липня 2014 року по грудень 2016 року у сумі 20286,00 гривень, з яким суд погоджується, вважає вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів виконання умов договору позики та погашення боргу повністю або частково відповідачем до суду не надано, відповідачем не подано до суду заперечень проти позову відповідно до ст. 128 ЦПК України, також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 52579,15 гривень, які складаються з основної заборгованості за договором у сумі 30000,00 гривень, 3% річних у сумі 2293,15 гривень, інфляційних втрат у сумі 20286,00 гривень, в частині стягнення 3% річних у сумі 2,47 гривень суд відмовляє як зайво нарахованих. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у сумі 640,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial