Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

21.09.2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України його матері [PERSON] , яка в період з 1945 року по 1968 року проживала, навчалася, працювала на території України. Встановлення факту проживання потрібно заявникові для отримання дозволу на імміграцію в Україну. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2018 року заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2018 року після усунення недоліків заяви відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника пояснила, що матір заявника проживала на території України де навчалася в медичному училище, працювала та вийшла заміж на території України, проте громадянкою України не була. Просить визнати факт постійного проживання [PERSON] на території України з 1945 року по 1968 рік. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, через канцелярію суду надійшла заява від представника про слухання справи у їх відсутність. Заслухавши представника заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При розгляді справи судом встановлено, що заявник [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 06.06.2018 року, серія [NUMBER] , Волгоградським відділом РАГС м.Москва. З даного свідоцтва про народження вбачається, що матір`ю зазначено [PERSON] (а.с.9). Заявник в заяві просить встановити факт проживання його матері на території України в період з 1945 року по 1968 року. Встановлення даного факту йому необхідно для отримання дозволу на імміграцію в Україну. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с.Адамовка, Ярославського района, Польща (а.с.10). Крім того, відповідно до архівної довідки, наданої Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації від 05.09.2018 року за № Р-1819, родина [PERSON] , в тому числі і [PERSON] , 1941 року народження, у 1945 році була переселена у Дрогобицьку область у зв`язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею, з с.Адамівка, Ярославського повіту, Жешівського воєводства, Польща (а.с.27). Як вбачається із записів в трудовій книжці на ім.»я [PERSON] , у січні 1959 року остання була прийнята на роботу бібліотекарем до Стрійського районного відділу культури. В 1960 році була зарахована до Стрійського медичного училища, яке закінчила 01 березня 1963 року за спеціальністю акушер. 25 березня 1963 року зарахована на посаду «м/с воспитательницы детяслей» Стрійського району Львівської області, була звільнена 26.09.1964 року. Того ж дня була прийнята на роботу у військову частину [NUMBER] на посаду медсестри та була звільнена 24.07.1968 року в зв`язку з переїздом по місцю роботи чоловіка (а.с.11). Крім того з наданого до суду військового квитка [NUMBER] виданого 11 травня 1964 року [PERSON] з 11 травня 1964 року до 26 липня 1968 року прийнята на облік Стрийським об`єднаним міським військовим комісаріатом Львівської області як військовозобов`язана (а.с.5) Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] 20.07.1968 року уклала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєне прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.8). Згідно ст.\~1\~Закону України\~«Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Частиною другою ст. 9 Закону України «Про імміграцію»\~передбачено, що заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою. Звернувшись до Фастівського районного відділу управління ДМС України в Київській області Державної міграційної служби, заявникові, листом від 03.10.2018 року за № 2034, було роз`яснено, що він має право подати заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну лише після встановлення факту постійного проживання на території України (а.с.28). Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про громадянство України»\~особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав,подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене, у суду є достатні підстави для висновку про те, що матір заявника постійно проживала на території України з 1945 р. по 1968 р. Іншим чином встановити даний факт заявник немає можливості, вказана обставина має важливе значення для отримання заявником дозволу на імміграцію в Україну, а тому заява про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню.

Outcome: approved