Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

21.12.2016 року Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер №3 звернувся до суду з заявою, в якій просив про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], яка проживає в [INFO], перебуває на диспансерному обліку з березня 2014 року, оскільки вона проживає в одному будинку із своїм батьком [PERSON], у якого було встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз з бактеріовиділеннями (який часто ухилявся від лікування та знаходився не стаціонарному відділенні, а за місцем свого проживання). Враховуючи, що [PERSON] перебувала в постійному контакті з хворим на туберкульоз батьком, то вона зобов'язана була проходити періодично обстеження, однак, хвора проходила такі обстеження не регулярно. 29.08.2016 року, при черговому обстеженні, у [PERSON] було виявлено зміни в верхніх долях лівої легені, тому, на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я №620 від 04.09.2014 року їй було проведено курс неспецифічної протизапальної терапії в амбулаторії сімейної медицини за місцем проживанням. Після проведеного курсу лікування, хвора пройшла повторне обстеження і було встановлено, що зміни в легенях зберігаються без динаміки. 13.09.2016 року, на центральній лікарсько-консультативній комісії, [PERSON] встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз верхньої долі лівої легені інфільтративний. А враховуючи, що хвора продовжувала контактувати з батьком, який хворий на мультирезистентний туберкульоз, то її документи було направлено повторно на центральну лікарсько-консультативну комісію, 15.09.2016 року вона була додатково обстежена і встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз легень, який в подальшому взагалі перейшов у туберкульоз з розширеною резистентністю (РР ТБ). Туберкульоз із розширеною резистентністю МБТ (РР ТБ) - це форма ТБ, коли пацієнт виділяє мікобактерії туберкульозу, резистентні, як мінімум, до декількох медичних препаратів та принаймні одного з трьох ін'єкційних препаратів. 27.09.2016 року [PERSON] вдалося госпіталізувати в стаціонарне відділення КЗОЗ Обласний протитуберкульозний диспансер № 1, де вона перебувала до 23.11.2016 року, виписана із диспансеру за відмову від лікування. З 24.11.2016 року хвора неодноразово викликалася медичними працівниками для продовження лікування. Коли прибула до диспансеру, з нею було проведено відповідну бесіду про необхідність лікування та видано направлення для продовження лікування в КЗОЗ Обласний протитуберкульозний диспансер №1. До теперішнього часу [PERSON] так і не з'явилася на лікування. [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей, один із яких [INFO] переніс активний туберкульоз у зв'язку з чим отримував лікування в спеціалізованому відділенні ОДІККЛ. На даний час дитина перебуває на диспансерному обліку. Інші двоє дітей, [INFO] та [INFO], також знаходяться на диспансерному обліку в зв'язку з контактом із хворими на туберкульоз матір'ю та дідом. [PERSON] на даний час знаходиться вдома, не бажає лікуватися, знаходиться в постійному тісному контакту із своїми дітьми, наражаючи їх на ризик захворіти на туберкульоз. Крім того, хвора відмовляється від лікування своїх дітей в Обласному протитуберкульозному санаторії. Тобто, в добровільному порядку хвора бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча їй доведено до відома, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму[PERSON] не виконуються. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 07.12.2016 року за № 411 [PERSON] має діагноз - туберкульоз легень із розширеною резистентністю інфільтративний. В зв'язку з тим, що вона є носієм бактеріовиділень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3, терміном на три місяці. Представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. [PERSON], у відношенні якої подано заяву, належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Враховуючи, що за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби і її участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, тому, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за її відсутністю. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 07.12.2016 року за №411 [PERSON] має діагноз - туберкульоз легень із розширеною резистентністю інфільтративний, потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3, терміном на три місяці. (а. с. 4). Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON], її ухилення від проходження лікування підтверджується даними виписки з амбулаторної картки №076683, копії виписки №311/551 із медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09 (а. с. 5-7, 8). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу та ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного закладу № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до ОПТД №3 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved