Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

21 липня 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення майна з-під арешту. Вони обґрунтовували свої вимоги тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] по 1/2 її частині кожному. Маючи намір на відчуження цього майна, вони завернулись в реєстраційну службу Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, де їм повідомили, що відповідно до постанови слідчого Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Козловського С.В. від 21 лютого 2012 року по справі №38-2011-030-1317 на цю квартиру, власником якої є [PERSON], був накладений арешт. Підставою такого арешту було притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.3ст.185 КК України у зв'язку з викраденням майна, належного [PERSON] та [PERSON], для забезпечення цивільного позову останніх про стягнення матеріальної шкоди. За вироком Костянтинівського міськрайонного суду від 29 грудня 2012 року [PERSON] відбув покарання за ч.3ст.185 КК України, яка не передбачає конфіскації майна, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з іспитовим строком на 2 роки, питання про зняття арешту з майна [PERSON] у вироку суду не вирішувалось, потерпілі [PERSON] та [PERSON] ні в ході досудового слідства, ні при розгляді справи судом, з позовом про стягнення матеріальної чи моральної шкоди не звертались. Тому вони просять усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом звільнення квартири з-під арешту. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], та їх законний представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач [PERSON] помер [INFO], про що свідчить актовий запис про смерть №11 від 28 травня 2015 року, а відповідач [PERSON] на повторний виклик у судове засідання не явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачі та їхній представник не заперечують проти такого вирішення справи. Заслухавши позивачів, їхнього представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №12194961 є запис про арешт нерухомого майна, внесений Костянтинівською державною нотаріальною конторою 22 лютого 2012 року, відповідно до якого підставою для обтяження квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON], була постанова про накладення арешту, винесена слідчим Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Козловським С.В. 21 лютого 2012 року по справі №38-2011-030-1317 (а.с.13-15). Відповідно до виписки з Реєстру про державну реєстрацію прав від 23 грудня 2011 року, на підставі свідоцтва про право власності від 17 грудня 2011 року, виданого відділом по приватизації при комунальному підприємстві «Служба єдиного замовника», [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] по 1/2 її частині кожному (а.с.9-11). Таким чином, при накладенні арешту на майно [PERSON] не було враховано, що 1/2 частина вказаної квартири належить на праві спільної часткової власності [PERSON], а тому її порушене право власності підлягає захисту шляхом зняття арешту. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду від 29 грудня 2012 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3ст.185 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з іспитовим строком на 2 роки (а.с.16-17). Санкція ч.3ст.185 КК України не передбачає додаткового покарання у виді конфіскації майна, від призначеного покарання за вказаним вироком [PERSON] був звільнений відповідно до постанови Костянтинівського міськрайонного суду від 6 лютого 2015 року (а.с.18), цивільний позов потерпілими [PERSON] та [PERSON] ні в ході досудового слідства, ні при розгляді справи судом, заявлений не був, про що вказано у зазначеному вироку суду. Оскільки підстави для арешту майна [PERSON] відпали, право власності останнього на підставі ст.ст.386,391 ЦК України підлягає захисту і майно, що належить на праві власності [PERSON], слід звільнити з-під арешту (заборони).

Outcome: approved