Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

20 вересня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], 26.01.1977н.р., що був зареєстрований 06 жовтня 2001р. відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №747 від 06.10.2001р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2001р. між сторонами був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження 06 жовтня 2001р. зроблений запис за №747. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], 14.04.2002р.н.; [PERSON], 06.07.2007р.н. Поступово сімейне життя сторін почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Тривалий час між сторонами відсутнє взаєморозуміння. У сторін різні характери та погляди на життя, а головне те, що вони втратили відчуття любові та взаємоповаги. Задля збереження родини, сторони декілька разів намагалися примиритися, але всі спроби виявилися марними. Тому позивач переконана, що смислу підтримувати сімейні відносини немає та відновлення родини вже неможливе. Зазначені вище обставини є дійсним мотивом для розірвання шлюбу між сторонами. Сторони сумісно, як дружина та чоловік проживали до травня 2014 року, сумісне життя та ведення спільного господарства фактично припинилося з травня 2014 року. На теперішній час сторони проживають разом за однією адресою та разом з ними живуть їх спільні діти. Відповідач приймає участь у вихованні та в забезпеченні дітей. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 06 жовтня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №747, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від шлюбу сторони двох дітей: [PERSON], 14 квітня 2002р.н.; що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10) та [PERSON], 06 липня 2007р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2015 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved