Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

20.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона № 205» ТДВ «Треста «Дніпроводбуд» про стягнення заборгованості із заробітної плати про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, 03.01.2018 року позивачка надала суду уточнену позовну заяву в якій уточнила позовні вимоги. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 09.06.2003 року працювала у відповідача на посаді бухгалтер-касира. 10.06.2016 року її було звільнено на підставі наказу 9/к від 10.06.2016 року за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. На дату звільнення повного розрахунку проведено не було. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2015 року по 10.06.2016 р в сумі 24821,95 грн., та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні з 11.06.2016 р. по 31.01.2017 р. у розмірі 11390,75 грн. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з нею розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що з 10.06.2016 року позивач звільнена з займаної посади в Дочірньому підприємстві «ПМК-205» ТДВ «Трест «Дніпроводбуд» на підставі п.1 ст. 36 КЗпПУ, за згодою сторін. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з [PERSON] розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як за підприємством мається безспірна сума заборгованості по заробітній платі при звільненні позивача з 10.06.2016 року, яка не сплачена відповідачем на час розгляду справи, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 16.08.2017 року про індивідуальні відомості про застраховану особу, сума заробітку за квітень місяць 2016 року становить 1380,00 грн., за травень місця 2016 року становить -1450,00 грн, на підставі чого середній заробіток позивачки становить 70,75 грн., тому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 11.06.2016 р. по 31.01.2017., тобто за 161 робочих днів, становить 11390,75грн. Згідно листа Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №Г-1173-11/04 від 11.09.2017 року заборгованість з виплати заробітної плати, станом на 31.08.2017 року, за підприємством перед [PERSON] становить 24 821,95 гривень. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом не встановлено, що на момент звільнення позивача з роботи мався спір між сторонами про розмір належних до виплати сум. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості та своєї вини в затримці розрахунку. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 24821,95 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 11390,75 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved