Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

21.12.2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки від 23.09.2005 року №2309/05-1, укладений між ним та відповідачами [PERSON], ПАТ «Західінкомбанк». Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до вказаного договору він виступає поручителем перед ПАТ «Західінкомбанк» за виконання [PERSON] своїх зобов'язань, що витікають з кредитного договору від 23.09.2005 року №2309/05. 21.09.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Західінкомбанк» укладено додатковий договір до кредитного договору від 23.09.2005 року №2309/05, відповідно до якого продовжено термін користування кредитними коштами до 23.03.2011 року. Внаслідок цього збільшено обсяг відповідальності поручителя в частині нарахування відсотків за користування кредитом. Позивач як поручитель своє згоди на укладення вказаного додаткового договору не давав, а тому вважає поруку припиненою відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2013 року, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2013 року вказані судові рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні під час нового представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на наведені вище обставини. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Західінкомбанк» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд до відома не поставили, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутності від відповідачів не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.09.2005 року між ТОВ КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №2309/05. За умовами цього договору ТОВ КБ «Західінкомбанк» (за текстом договору - кредитор) надає [PERSON] (за текстом договору - позичальник) кредит у вигляді відкличної поновлювальної лінії в іноземній валюті в розмірі 45000,00 дол. США, зі сплатою 14% річних. Термін користування кредитними коштами встановлено до 23.09.2010 року (а.с. 8-10). З метою забезпечення виконання [PERSON] перед ТОВ КБ «Західінкомбанк» своїх зобов'язань за кредитним договором від 23.09.2005 року №2309/05, між ТОВ КБ «Західінкомбанк», [PERSON] та [PERSON] 23.09.2005 року укладено договір поруки №2309/05-1. Пунктом 1.1. вказаного договору погоджено, що [PERSON] (за текстом договору - поручитель) зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником в повному обсязі усіх зобов'язань, що випливають з кредитного договору від 23.09.2005 року №2309/05 і додаткових до нього договорів, укладених між кредитором та позичальником. Згідно положень статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Таким чином, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що 21.09.2010 року між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору від 23.09.2005 року №2309/05, пунктом 1 якого погоджено з 24.09.2010 року збільшити процентну ставку до 16% річних на залишок коштів у сумі 41000,00 дол. США., а пунктом 2 встановлено термін користування кредитними коштами до 23.03.2011 року. Таким чином на підставі вказаного додаткового договору продовжено термін користування кредитними коштами, чим фактично відстрочено виконання основного зобов'язання та збільшено період нарахування відсотків, і як наслідок збільшено обсяг відповідальність поручителя. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З урахуванням викладеного, виходячи з фактичних обставин справи встановлених судом, а саме того, що додатковим договором до кредитного договору від 23.09.2005 року №2309/05 між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] збільшено обсяг відповідальності поручителя, згоди на таку зміну основного зобов'язання поручитель не надавав, суд приходить до висновку про те, що договір поруки від 23.09.2005 року №2309/05-1 є припиненим в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частина сума сплаченого судового збору у розмірі 3402,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved