overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.03.2014р. о 20 год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.03.2014р. о 20год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва В.В. лікарні КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора емоційно неадекватна, тривожна, піфдозріла, поведінкою виявляє «голоси». Не працює. Ночами втікає з дому. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий порліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.03.2014р. о 10год. 22 хв. гр.[PERSON], був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.03.2014р. о 10 год. 22 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Галій КЗ «Павлоградської МЛ». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий побив вікна у сусідів, бігав з ножем за продавцем, говорив, що він Бог. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.03.2014р. о 18 год. 56 хв. гр. [PERSON], був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.03.2014р. о 18 год. 56 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Підгайко А.П. Новомосковської ЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований в місці і часі. Психомотороно збуджений, до чогось прислуховується. Без критики до свого стану. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

20 березня 2014 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,8 га., що знаходиться на території Давидковецької сільської ради на землях садівницького товариства «Енергія», членом якого вона є, однак у державному акті на право приватної власності на землю, не правильно зазначено її прізвище, замість вірного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», що унеможливлює реєстрацію права власності на земельну ділянку. З огляду на викладене, [PERSON] просить її заяву задовольнити Заявницею до суду було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, подану заяву просила задовольнити. Представником заінтересованої особи Давидковенцької сільської ради до суду було подано заяву, в якій він не заперечив, щодо задоволення вимог [PERSON] та просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що подану заяву слід задовольнити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,08 га. для ведення садівництва, що розташована на території Давидковецької сільської ради на землях садівницького товариства «Енергія», що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю, від 8 лютого 1995 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 78. У зв'язку із допущеною помилкою у прізвищі заявника в державному акті на право приватної власності на землю від 8 лютого 1995 року вона не може здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку. Факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності за землю від 8 лютого 1995 року підтверджується копією паспорта заявниці, де зазначена адреса проживання співпадає із тією, що зазначена у державному акті, копією членської книжки садовода, витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 5 березня 2014 року, де власником земельної ділянки зазначена [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

20 березня 2014 року заявниця звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою про надання права на шлюб. В заяві зазначила, що народилася [INFO] та співмешкає із [PERSON]. Від сумісного проживання матиме дитину, оскільки знаходиться в стані вагітності. На даний час бажає зареєструвати із заінтересованою особою шлюб, однак не має можливості цього зробити, оскільки має лише 17 повних років. Просила суд ухвалити рішення, яким надати їй право на шлюб до досягнення шлюбного віку, оскільки воно відповідатиме її інтересам. В судове засідання заявниця не з'явилася. Надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, на задоволенні вимог наполягала. Заінтересовані особи в судове засідання також не з'явилися. Надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Проти задоволення вимог заявниці не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Заявниця [PERSON], народилася [INFO] в с. Крупиця Бериславського району Херсонської області, про що свідчить копія паспорту серії [NUMBER] виданого Березнегуватським РС УДМС України в Миколаївській області 27 серпня 2013 року (а.с.11). На час розгляду справи судом заявниці виповнилося 17 років 3 місяці. Заявниця співмешкає з [PERSON] та перебуває у стані вагітності 24 тижні, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії Березнегуватської центральної районної лікарні № 29 від 20 лютого 2014 року (а.с.6). На даний час заявниця бажає зареєструвати із заінтересованою особою шлюб, однак не має можливості цього зробити в зв'язку з недосягненням шлюбного віку. Відповідно до ч.1 ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Частина 2 ст.23 зазначеного Кодексу передбачає, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заява заявниці підлягає задоволенню, оскільки вона досягла 16 років та надання права на шлюб, відповідає її інтересам. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

20 березня 2014 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № 140320-123118, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 300 гривень, згідно умов якого відповідачка зобовязалась повернути отримані кредитні кошти, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 105 гривень в строк до 02 квітня 2014 року включно. 14 квітня 2014 року відповідачка частково сплатила відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 90 гривень, відсотки за користування кредитом в сумі 35 гривень. Потім, 22 липня 2014 року частково сплатила відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 20 гривень. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 14 лютого 2018 року в сумі 10 865 грн., яка складається із основного боргу 300 грн; відсотків за договором 70 грн; пені за договором 10495 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1762 гривні судового збору. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 140320-123118 від 20 березня 2014 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 300 гривень, згідно умов якого відповідачка зобовязалась повернути отримані кредитні кошти, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 105 гривень в строк до 02 квітня 2014 року включно. 14 квітня 2014 року відповідачка частково сплатила відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 90 гривень, відсотки за користування кредитом в сумі 35 гривень. Потім, 22 липня 2014 року частково сплатила відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 20 гривень. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту належним чином не виконала, заборгувавши станом на 14 лютого 2018 року в сумі 10 865 грн., яка складається із основного боргу 300 грн; відсотків за договором 70 грн; пені за договором 10495 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст. 141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1762 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

20 березня 2014 року ОСББ «Баварія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позивач свій позов мотивував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1188 га, на якій знаходиться двоповерховий 11-квартирний житловий будинок з поштовою адресою: [ADDRESS] та прибудинкова територія цього будинку згідно свідоцтва виданого 07.06.2013 року. У відповідності до п. 3 ст. 42 Земельного Кодексу України порядок використання таких земельних ділянок визначається співвласниками будинку, тому на загальних зборах співвласників 14.06.2013 року було розглянуто питання використання прибудинкової території житлового будинку, а оскільки металевий гараж відповідачки знаходиться на цій території, прийнятим рішенням було запропоновано їй звільнити самовільно зайняту ділянку до 01.07.2013 року. Відповідачці було вручено протокол загальних зборів з результатами поіменного голосування, а також ксерокопія свідоцтва про право власності на землю та кадастровий план (схема) земельної ділянки для надання можливості оскарження прийнятого співвласниками рішення. На прийняте загальними зборами 14.06.2013 року рішення відповідач [PERSON] повідомила, що самовільно зайнята земельна ділянка буде нею добровільно звільнена, але по день звернення до суду її так і не звільнила. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд зобов'язати [PERSON] звільнити зайняту земельну ділянку на прибудинковій території житлового будинку по провулку Проскурівського підпілля, 6 шляхом демонтажу встановленого металевого гаража з покладанням на неї витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнала. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

20 березня 2014 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. В позовній заяві зазначило, що при обстежені самочинно збудованого гаража, що розташований [ADDRESS], представниками філії ПАТ «Миколаївобленерго» було виявлено самовільне підключення [PERSON] електропроводки гаража до електричної мережі енергопостачальника поза засобами обліку, що підтверджується актом Д-1271 від 22 жовтня 2013 року та свідчить про те, що електроенергія споживалась відповідачем, але не враховувалась приладами обліку і, відповідно, не оплачувалась. Посилаючись на порушення Правил користування електричною енергією для населення, позивач просив стягнути з відповідача спричинені збитки по акту в розмірі 1880 грн. 59 коп., які він добровільно не сплачує, та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Патюк С.О. позовні вимоги товариства підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав того, що приміщення гаражу йому не належить. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2013 року контролерами філії Березнегуватського району ПАТ «Миколаївобленерго» виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, а саме самовільне підключення електропроводки гаражу до електричної мережі, поза приладами обліку електричної енергії, шляхом накиду дротів навантаження на лінію електропередачі, про що складено акт Д-1271 та додатки до нього ( а. с. 3-4, 5, 6, 7-8 ), з яких вбачається, що під час перевірки відповідач зірвав кабель підключення в місці скрутки від сусіднього гаражу, а тому його заперечення проти позову є безпідставними. Акт перевірки розглянуто на комісії філії Березнегуватського району ПАТ «Миколаївобленерго», яка нарахувала до сплати відповідачу спричинені збитки в розмірі 1880 грн. 59 коп., які останній добровільно не сплачує ( а. с. 9 ). У відповідності з п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за, зокрема, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач вчинив порушення позадоговірних зобов'язань, здійснивши самовільне підключення, а тому позовні вимоги товариства підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності з цією статтею суд присуджує з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Єнакієвської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту того, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була його матір'ю. Встановлення даного факту йому необхідно для оформлення права на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] У судове засідання з`явився позивач, який підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду з`явився, не заперечував проти встановлення означеного факту. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 202 від 11.11.1999 року (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 12.01.1979 року, після одруження прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с. 6). У свідоцтві про народження позивача [PERSON] в графі матір вказано [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії ордеру № 250 [PERSON], матері, та [PERSON], сину, надано право на зайняття житлової площі, а саме: квартири [ADDRESS] (а.с. 10). У судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], пояснила, що позивач [PERSON] є її племінником, а [PERSON] була її рідною сестрою. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона, [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, а [PERSON] є її племінником. Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Даний факт також підтверджується показаннями свідків. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Єнакієвської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved