Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

20.02.2018 року представник органу опіки та піклування Новобузької РДА звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]та стягнення з неї аліментів на утримання цієї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, закладу охорони здоров'я, навчального чи іншого закладу, де перебуватиме в подальшому дитина. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що неповнолітня [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у службі у справах дітей Новобузької РДА як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини через невиконання її матір'ю - відповідачкою у справі [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Зокрема, остання не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя своєї дочки, не забезпечує її необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її життя. Крім того з 19.06.2017 року по теперішній час малолітня [PERSON] перебуває у Миколаївському обласному будинку дитини за заявою матері. Добре знаючи місцезнаходження дочки, мати з 19.06.2017 року до цього часу не бачила своєї дитини жодного разу, не відвідувала її та не проявляла материнського занепокоєння про її долю. Посилаючись на висновок органу опіки та піклування Новобузької РДА про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки, представник позивача просив задовольнити таку вимогу. Представник позивача - органу опіки та піклування Новобузької РДА [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на обставинини викладені у позові, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] в судовому засіданні також позов просила задовольнити, наголосила на доцільності позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Відповідачка [PERSON] в судові засідання 10.04.2018 року та 17.04.2018 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала. Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представників позивача та третьої особи, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. В силу вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування або ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], доводиться матір'ю [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 13.06.2017 року відділом ДРАЦС Новобузького РУЮ у Миколаївській області (а.с.4). Відомості про батька неповнолітньої [PERSON], [INFO], внесені відповідно до ст. 135 СК України, що підтверджується фотокопією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи громадянка [PERSON] на обліку Новобузького РЦЗ не перебуває, отримала допомогу при народженні дочки [PERSON], в сумі 10320 грн., за які придбала дитячі речі, але з часом всі ці речі вона продала. З 05.07.2017 року родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Але [PERSON] з фахівцями Центру співпрацювати не бажала, змінила номер мобільного телефону та місце свого постійного проживання і про нові свої контакти та теперішнє місце проживання Центр не повідомила, у зв'язку відповідний соціальний супровід над нею був припинений. Через невідоме місце проживання відповідачки, скласти акт обстеження, який би відображав теперішні умови її проживання відповідні соціальні служби можливості не мають (а.с. 8, 9, 12, 13). На підставі заяви відповідачки [PERSON] від 13.06.2017 року (а.с. 6) малолітню [PERSON], [INFO] згідно розпорядження Новобузької РДА Миколаївської області № 178-р від 15.06.2017 року було направлено до Миколаївського обласного будинку дитини у зв'язку з тяжким матеріальним становищем відповідачки. Згідно відомостей, наданих головним лікарем Миколаївського обласного будинку дитини від 10.11.2017 року за вих. № 03-1147 та від 04.01.2018 року № 03-27-04 малолітня [PERSON], [INFO] перебуває в закладі з 19.07.2017 року по теперішній час. За увесь цей час її мати [PERSON], дитину не відвідувала, долею дитини в закладі не цікавилася, жодної матеріальної допомоги не надавала. Шестимісячний строк перебування дитини у закладі закінчився, проте мати жодних намірів повернути собі дитину не виражала (а.с.10, 11). На підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.03.2017 року [PERSON] вже було позбавлено батьківських прав стосовної неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], саме через її ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с. 14-15). Але належних висновків відповідачка не зробила, своє ставлення до іншої новонародженої своєї дитини - дочки [PERSON], не змінила, зокрема і стосовно неї остання продовжує нехтувати своїми батьківськими обов'язками і ухиляється від її утримання, піклування, виховання, тощо. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА від 09.11.2017 року, відповідачка не проявляє материнського занепокоєння про долю дочки, не цікавилася її справами, успіхами та здоров'ям. До органу опіки чи будинку дитини [PERSON] з заявою про повернення своєї дочки не зверталася, тому позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с. 16). Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідачка [PERSON], яка являється матір'ю малолітньої [PERSON] не забрала її по закінченню строку перебування із закладу охорони здоров'я без поважної причини та в порушення вимог ст.150 СК України протягом тривалого часу (11 місяців) при наявності реальної можливості не виявляє щодо дочки батьківського піклування, не вчиняє дій щодо участі у її вихованні, піклуванні про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачці [PERSON], що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Такі ж самі положення передбачені і статтею 180 СК України. В силу вимог ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідачка [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню своєї доньки [PERSON], [INFO], тому маються підстави, з врахуванням положень викладених у ст.182, ст.183 СК України, для задоволення заявлених вимог позивача і в частині стягнення аліментів. Крім того враховуючи, що малолітня [PERSON], [INFO] позбавлена батьківського піклування (відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів матері), суд вважає такою, що підлягає задоволенню і вимогу про передачу її органу опіки та піклування Новобузької РДА для подальшого влаштування. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з вищезазначеним з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved