Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

20.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» виконати перерахунок нарахувань за тепло за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року та подальше нарахування здійснювати у відповідності з діючими нормативними документами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у квартирі позивача за адресою: м. Чернігів, вулиця Єськова 14 А квартира 125 встановлений лічильник теплової енергії, що дозволяє економно використовувати енергоносії. Разом з тим, розмір плати за місця загального користування відповідач нараховує позивачу у значно більших розмірах, ніж мешканцям квартир, які не обладнані приладами обліку теплової енергії, у звязку з чим такі дії відповідача не відповідають чинному законодавству, а нараховані суми за обігрів місць загального користування є завищеними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що при здійсненні нарахувань за спожиту теплову енергію відповідач керується нормативними актами, які регулюють відносини у сфері теплопостачання, а саме: Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359 та Рекомендаціями щодо застосування Методики, затвердженими наказом Міністерства ЖКГ України від 22.08.20008 року № 47. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши\~ надані сторонами докази, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивач є мешканцем квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго». Вказаний будинок обладнано будинковим приладом обліку теплової енергії, а окремі споживачі мають квартирні засоби обліку, тому останнім нарахування за послуги з теплопостачання відбувається з урахуванням показань обох лічильників. В листі ПАТ «Облтеплокомуненерго» від 13.12.2016 року № 3148-Т адресованого [PERSON] зазначено, що відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії позивач сплачує послуги згідно їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Тобто для споживачів, квартири яких не мають лічильників спочатку необхідно визначити кількість теплової енергії визначеної на опалення 1 кв.м. площі квартири з урахуванням витрат на опалення МЗК. Для цього показання загально-будинкового лічильника\~ ділимо на опалювальну площу всіх квартир у будинку. Отримане значення множимо на площу квартир без лічильників, зясовуємо скільки витрачено теплової енергії на опалення вказаних квартир. Далі від показників будинкового лічильника\~ віднімаємо сумарну теплову енергію\~ спожиту квартирами з лічильниками та квартирами без приладів обліку, залишок розподіляємо споживачам квартир з приладами обліку пропорційно їх площі, як оплата за МЗК\~ відповідно до\~ п. 2.2.1 Методики (а.с.4-5) Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями не регламентують порядок розрахунку оплати за опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках, обладнаних загальнобудинковими приладами обліку теплової енергії, певна кількість споживачів в яких обладнало квартири приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика) п.1.2. Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно\~ нарахована позивачу у відповідності до п.1.4., 2.2.1, 2.2.2, розділом 3 Методики, п.12 Правил, на що вказували представники відповідача і зазначено в представлених ними запереченнях. З таким розрахунком не може погодитись суд, виходячи з наступного: Відповідно до п.1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні субєкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Як зясовано судом, певна кількість квартир в будинку 14-А по вулиці Єськова в місті Чернігові, в тому числі і квартира позивача №125, обладнана приладом обліку витрат теплової енергії на опалення, а отже зазначений пункт Методики в даному випадку застосуванню не підлягає. Таким чином, порядок розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, має визначатися розділом 2 Методики. Пункт 2.1.4. Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. В той же час п.2.1.4. Методики наводить формулу за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Зазначені пункти Методики (2.1. і 2.1.4.) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку 14-А по вулиці Єськова в місті Чернігові відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п.2.2.1. і 2.2.2. Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п.2.1. і 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою. Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дії\~Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо завищення нарахування позивачу витрат теплової енергії\~ за місця загального користування за адресою: вул. Єськова, 14-А в м. Чернігові по кв. 125 за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року\~ (включно) є неправомірними, а отже порушене право позивачав підлягає захисту шляхом зобовязання\~здійснити перерахунок позивачу витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року\~ (включно). Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобовязання відповідача в подальшому проводити нарахування у відповідності з діючими нормативними актами, оскільки відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин, суд керується чинним на час розгляду справи правовим регулюванням і здійснює захист вже порушених прав, а не прав, які можуть бути порушені в майбутньому.

Outcome: partial