Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 22 лютого 1992 року до 26 березня 2019 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу вони побудували домоволодіння по [ADDRESS] , а також набули право власності на земельну ділянку площею 0,2454 га з кадастровим номером 3220884001:01:028:0001 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по [ADDRESS] . В подальшому [INFO] був перейменований на [INFO] . Не зважаючи на те, що право власності на домоволодіння та земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] , позивач вважає, що ці об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] та на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,2454 га з кадастровим номером 3220884001:01:028:0001 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по [ADDRESS] . 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2021 року (а.с.31) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 липня 2021 року (а.с.34-35) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2021 року (а.с.40-41) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. [PERSON] не визнає пред`явлений позов та категорично заперечує проти його задоволення. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 22 лютого 1992 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Барвінківській сільській раді Малинського району, про що був здійснений відповідний актовий запис за №1. 4.2. 16 грудня 2003 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №645 від 10 грудня 2003 року (а.с.6) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2309164 від 16 грудня 2003 року (а.с.7). 4.3. 31 серпня 2004 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,2454 га з кадастровим номером 3220884001:01:028:0001 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №087194 від 31 серпня 2004 року (а.с.13). 4.4. Рішенням Іванківської сільської ради №136-5-VII від 29 січня 2016 року (а.с.50) [ADDRESS] . 4.5. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26 березня 2019 року (а.с.5) шлюб між сторонами був розірваний. 4.6. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільною сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 5.2. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 5.3. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5.4. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, яке оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 5.5. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. 5.6. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжя та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. 5.7. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанов-лених законом. 5.8. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] було побудовано в період часу, протягом якого [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що домоволодіння є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] . Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не подав жодного доказу на підтвердження того, що вказаний об`єкт нерухомого майна був побудований за його особисті грошові кошти. Ця обставина свідчить про те, що презумпція спільності права власності подружжя на домоволодіння залишилась не спростованою. 6.2. В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для відхилення від рівності часток сторін в спірному домоволодін-ні. 6.3. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 в домоволодінні по [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна розташовується на земельній ділянці площею 0,2454 га з кадастровим номером 3220884001:01:028:0001 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговуван-ня жилого будинку по [ADDRESS] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в п.182 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в такому випадку за позивачем слід визнати також право власності на 1/2 частку у вказаній земельній ділянці. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1850 гривень 19 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1850 гривень 19 копійок.

Outcome: approved