Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, третя особа - відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації, у якій, посилаючись на ст. 376 Цивільного кодексу України, просить визнати за ним право власності на нежитловий об`єкт - гараж [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на початку 1983 року він звернувся до виконавчого комітету Савинської селищної ради народних депутатів Харківської області з заявою про надання йому в користування земельної ділянки для будівництва гаражу, оскільки на той час час він проживав у смт Савинці і на праві власності мав автомобіль « Москвич ». Рішенням виконавчого комітету Савинської селищної ради народних депутатів Харківської області № 140 від 18 жовтня 1983 року йому було надано машиномісце за [NUMBER] з метою будівництва індивідуального капітального гаражу. У 1984 році він розпочав будівництво гаражу, яке було завершено в 1988 році. Рішенням виконавчого комітету Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області № 135 від 13 грудня 2019 року було присвоєно поштову адресу нежитловому об`єкту - гаражу по [ADDRESS] . Балаклійським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічну документацію на зазначений гараж. 13 лютого 2020 року рішенням відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації позивачу було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на вказаний гараж, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, а право власності на гараж за позивачем не зареєстровано, він не має можливості розпорядитися гаражем. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16.03.2020. 16.03.2020 ухвалою суду розгляд справи за було відкладено за клопотанням представника позивача до 22.04.2020. Ухвалою від 22.04.2020 за заявою представника позивача розгляд справи було відкладено до 28.05.2020. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень, заяв або клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено такі обставини та визначено відповідні до них правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Савинської селищної ради народних депутатів Харківської області № 140 від 18 жовтня 1983 року «Про затвердження списку про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних гаражів громадянам, які проживають в селищі Савинці» було затверджено список про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних гаражів громадянам, у якому [PERSON] значиться з № 14 та відомостями про автомобіль « Москвич » (а.с. 11). За заявою [PERSON] від 10 грудня 2019 року рішенням виконавчого комітету Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області № 135 від 13 грудня 2019 року було присвоєно поштову адресу нежитловому об`єкту - гаражу по [ADDRESS] (а.с. 12). 13 грудня 2019 року на замовлення [PERSON] Балаклійським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту та довідки № 1235, виданої 13 грудня 2019 року Балаклійським бюро технічної інвентаризації, гараж побудовано у 1988 році, загальна площа гаражу - 20,1 кв.м, площа забудови - 22,4 кв.м. Будівництво гаражу розпочато на підставі рішення Савинської селищної ради № 140 від 18.10.1983. За даними архівних матеріалів станом на 31.12.2012 право власності на зазначений гараж не зареєстровано (а.с. 15). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 51128416 від 13 лютого 2020 року відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації було відмовлено у державній реєстрації за [PERSON] права приватної власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] з тих підтав, що подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 16). Рішенням LI сесії VII скликання Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області № 1161-VII від 20 травня 2020 року «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по [ADDRESS] за рахунок земель житлової та громадської забудови» надано дозвіл [PERSON] на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по [NUMBER] за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, орієнтовною площею 0,0023 га (а.с. 56). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року (зі змінами), якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Статтею 31 цього Закону передбачено особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. За змістом частини першої цієї статті для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об 'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Згідно пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (зі змінами), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012, право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Згідно пункту 16 цієї постанови, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК України, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Судом встановлено, що позивач на підставі рішення виконавчого комітету Савинської селищної ради народних депутатів Харківської області № 140 від 18 жовтня 1983 року «Про затвердження списку про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних гаражів громадянам, які проживають в селищі Савинці» здійснив будівництво гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Будівництво гаражу було завершено в 1988 році. Позивач до звернення до суду з даною позовною заявою звертався до компетентного органу з метою оформлення права власності на гараж. Так, у лютому 2020 року [PERSON] звернувся до відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації для оформлення права власності. У державній реєстрації права власності на зазначений гараж позивачу було відмовлено. У травні 2020 року Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області надано дозвіл [PERSON] на розробку проєкту щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по [ADDRESS] за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, орієнтовною площею 0,0023 га. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем - Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на гараж [ADDRESS] .

Outcome: approved