Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

1. Позивач, в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, мотивуючи тим, що 05.09.1992р. між сторонами по справі було укладено шлюб, спільних дітей від якого не мають. На підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до позовної заяви, за період шлюбу сторонами по справі було придбано нерухоме майно - кімнату, яка знаходиться з адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 29.09.2006р., вартістю 4450,00грн. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя сторонами не досягнуто. У зв'язку з наведеним, просить поділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON], а саме відповідачу виділити кімнату, яка знаходиться з адресою: [ADDRESS], а на користь позивача стягнути з відповідача 1/2 вартості кімнати - 28859,00грн.; судові витрати покласти на відповідача. 2. В судовому засіданні позивач та представник позивача за договором [PERSON] неодноразово уточнювали позовні вимоги та остаточно просили вирішити спір шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/2 кімнати, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 кімнати, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які підтримали в повному обсязі. 2.1. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. 3. Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що 05.09.1992р. між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Суворовським районним відділом ЗАГС м.Херсона від 03.05.1992 року, актовий запис №429; від шлюбу сторони спільних дітей не мають; 26.09.2013р. шлюб між сторонами по справі було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.09.2013 року. За період шлюбу сторонами набуте майно, що є предметом спору та об'єктом права спільної сумісної власності: житлове приміщення ІV поверху №4-16 кімната [ADDRESS] площею 17,3кв.м., вартістю 4450,00грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №4403; при оформленні договору купівлі продажу від 29.09.2006 року покупцем даного спірного житлового приміщення є відповідач по справі - [PERSON] Від нотаріального оформлення поділу майна, що є спільною власністю подружжя відповідач ухиляється. 4. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст.372 ЦК України - у разі поділу майна, яке є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. П.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. 5. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення, а також взаємне погодження сторін із розподілом спільно нажитого майна суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку із наведеним, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 288,59 грн. 6.

Outcome: approved