Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

21 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «К ЕНД ФД» про розірвання договору, стягнення коштів за договором пайової участі у будівництві. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.10.2007 року між сторонами було укладено договір, за яким він зобов'язався взяти участь у фінансування будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса). Відповідач зобов'язався здійснити будівництво і передати у власність позивача житлове приміщення площею 110,4 м2, розташоване на третьому поверсі будинку. Позивач виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі, а відповідач дотепер не передав йому спірне майно через незавершення будівництва. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання укладеного між сторонами договору, стягнення з відповідача сплаченого позивачем внеску в сумі 100 000,00 Євро (а.с.а.с. 1 - 4). 12 березня 2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 26). Позивач до суду не з'явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 23). Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). 10 квітня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.10.2007 року між сторонами було укладено договір №03/1025, за яким позивач зобов'язався взяти участь у фінансування будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач зобов'язався сплатити відповідачеві попередній пайовий внесок у сумі 100 000,00 Євро. Відповідач у свою чергу зобов'язався орієнтовно протягом семи місяців здійснити будівництво і передати у власність позивача за актом приймання-передачі житлове приміщення площею 110,4 м2, розташоване на третьому поверсі будинку (а.с.а.с. 7, 8). Свої обов'язки зі сплати відповідачеві коштів позивач виконав у повному обсязі, про що свідчить акт проведення розрахунків від 29.10.2007 року (а.с. 9). Дотепер будівництво відповідачем не завершене. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності з частиною 1 статті 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами, встановленими пунктами 1.1, 2.1 договору від 29.10.2007 року, позивач зобов'язався взяти участь у фінансування будівництва житлового будинку та сплатити відповідачеві попередній пайовий внесок у сумі 100 000,00 Євро. Відповідач у свою чергу зобов'язався протягом семи місяців від моменту укладення договору виконати будівництво і передати у власність позивача за актом приймання-передачі житлове приміщення. Судом було встановлено, що позивач на виконання статей 526, 629 ЦК виконав взяті за укладеним договором зобов'язання зі сплати внеску за будівництво в сумі 100 000,00 Євро. Відповідач натомість свої зобов'язання за договором від 29.10.2007 року не виконав, не завершивши будівництво і не виконуючи його тепер. Частинами 1, 2 статті 651 ЦК визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За змістом частини четвертої статті 18 Закону України від 19.06.2003 року №978-IV«Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов'язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Відтак, ураховуючи встановлений судом факт ухилення відповідачем від обов'язку збудувати будинок та передати позивачеві житлове приміщення у ньому, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання договору від 29.10.2007 року та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених останнім коштів у сумі 100 000,00 Євро, що дорівнює 3 157 827,80 грн. за курсом Національного банку України станом на 21.12.2018 року. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у сумі 9 504,80 грн.

Outcome: approved