Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

21.11.2013 р. Переяслав-Хмельницький міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах громадянки [PERSON], [INFO], в якому просить визнати недійсними: договір оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО» від 06 грудня 2007 року, договір суборенди землі між СТОВ «НеВС АГРО» та СТОВ «Кримський» від 10 лютого 2009р., додаткову угоду між СТОВ «НеВС АГРО» та СТОВ «Кримський» від 23 грудня 2011року«Про зміну договору суборенди землі від 10 лютого 2009 року» та скасувати державну реєстрацію цих договорів. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що договір оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО» від 06 грудня 2007 року громадянка [PERSON] не підписувала, на укладання договору від свого імені нікого не уповноважувала, земля, що нібито передавалась в оренду відповідачу, на той час вже була надана в користування громадянкою [PERSON] іншому орендарю - ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» згідно договору оренди від 02 квітня 2007 року. А тому прокурор вважає, що зміст оспорюваного вищевказаного договору суперечить Закону, актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Інші, похідні від цього договору, договір суборенди та додаткова угода до нього, на думку прокурора, також є недійсними, оскільки укладені з використанням недійсного правочину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, у своїй заяві просить розглядати справу без її участі і зв'язку незадовільним станом здоров'я. Відповідач СТОВ «НеВС-АГРО» не направив до суду свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином неодноразово, своє ставлення до позову не висловив. Представник відповідача СТОВ «Кримський» Чарторийський К.С. заперечив проти позову, вважає, що підстав для визнання договору оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО» від 06 грудня 2007 року не має, прокурором обрано не вірний спосіб захисту прав громадянки. Крім цього, прокурор не вправі посилатись на висновок почеркознавчої експертизи, так як кримінальне провадження, порушене за фактом підробки документу не завершене. Представник Тютюнник А.В., яка з березня 2010 року є директором СТОВ «Кримський» позов не визнала та пояснила, що у грудні 2011 року [PERSON] підходила до неї на територію господарства та цікавилась умовами оренди землі, тобто мала намір передати землю в користування безпосередньо СТОВ «Кримський». Тому вона (Тютюнник А.В.) в той день видала [PERSON] п'ять тюків сіна в аванс. Всього їх товариство обробляє значно менше землі пайщиків ніж загальна площа згідно договорів оренди та суборенди, де стороною є СТОВ «Кримський». Вважає, що землю незаконно захватив ТОВ «СП «Золотоніський». Представник відповідача [PERSON] також заперечив проти позову та пояснив суду, що він є одним із співзасновників СТОВ «НеВС-АГРО», а його син [PERSON] деякий час був директором цього товариства та є засновником СТОВ «Кримський». У 2007 році «НеВС-АГРО» заключило договори оренди з 73 пайщиками землі, всім громадянам було видано по 1000 гривень. Вважає, що [PERSON] також скористалась такою можливістю. З 2008 «НеВС-АГРО» фактично припинило господарську діяльність через фінансові проблеми, хоч залишається до цього часу зареєстрованим підприємством. Тоді воно почало заключати договори суборенди з СТОВ «Кримський». Вся земля сільськогосподарського призначення на території Світанківської сільської ради обробляється трьома господарствами, які між собою для зручності поділили її на цілі земельні ділянки, однак СТОВ «Кримський» обробляє менше землі ніж та, яка передана за договорами оренди та суборенди. Представник третьої особи ТОВ «СП «Золотоніський» - Терещенко Г.Г. підтримала позов прокурора та пояснила, що вона, як бухгалтер знає, що з 2007 року після укладання договору оренди з [PERSON] товариство справно виконує його умови та щорічно до цього часу платить за користування землею, як натурою так і грішми. У 2012 році договір оренди з [PERSON] був переукладений на новий строк, ніяких нарікань чи невдоволень з її боку не було. Для достовірності своїх показань Терещенко Г. принесла до суду бухгалтерські документи. Представник ТОВ «СП «Золотоніський» Бугайчук А О. надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позов прокурора. Заслухавши пояснення представників сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень, проаналізувавши їх в логічному взаємозв'язку, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступне. [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 572871 від 20 вересня 2005 року є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7694 га, кадастровий номер: 3223386500:02:009:0025, що розташована: Переяслав-Хмельницький район, Світанківська сільська рада (а.с.11). 02 квітня 2007 року між [PERSON] та «ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський», в особі директора Сулаймана А.А. укладено договір оренди № 000178 вищевказаної земельної ділянки строком на 5 (п'ять) років. Цей договір 23 липня 2007 року зареєстрований у Переяслав-Хмельницькому відділі Київської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах за № 040733200040 (а.с.9-10). Відповідно до пояснень прокурора, що підтвердили в суді представники ТОВ «СП «Золотоніський», 12 квітня 2012 року [PERSON] уклала з ТОВ «СП «Золотоніський» новий договір оренди, який зареєстровано в Управлінні Держкомагенства 20 вересня 2012 року. З пояснень представників, які ніким не спростовані, в суді встановлено, що орендар ТОВ «СП «Золотоніський» належним чином з 2007 року і по цей день виконує умови договору та щорічно сплачує плату орендодавцеві [PERSON] за користування землею. Разом з цим встановлено, що після того, як [PERSON] 02 квітня 2007 року уклала договір оренди землі з ТОВ «СП «Золотоніський» строком на п'ять років та під час дії цього договору, у Переяслав-Хмельницькому районному відділі Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК» 02 листопада 2009 року був зареєстрований інший договір оренди тієї ж земельної ділянки, але вже між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО», датований 06 грудня 2007 року. З пояснень одного з співзасновників СТОВ «НеВС-АГРО» [PERSON] в суді встановлено, що господарство не користується вказаною земельною ділянкою та через фінансові проблеми, що почались у 2008 році, передало землю усіх своїх орендодавців в користування СТОВ «Кримський», уклавши з ним договори суборенди. Так, 10 лютого 2009 року між СТОВ «НеВС-АГРО», в особі директора [PERSON] та СТОВ «Кримський» в особі директора Стеценка І.В. був укладений договір суборенди землі, предметом якого стала земельна ділянка площею 3,7694 га, кадастровий номер: 3223386500:02:009:0025, що розташована на території Соснівської сільська рада та належить [PERSON] Цей договір суборенди 23 грудня 2009 року був зареєстрований у Переяслав-Хмельницькому районному відділі Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК» за номером: 040995100060 (а.с.32-33). 23 грудня 2011 року між СТОВ «НеВС-АГРО» та СТОВ «Кримський» укладено Додаткову угоду Про зміну договору суборенди землі від 10 лютого 2009 року. Ця угода зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області 25.06.2012 р. за № 322330004002945. Представники СТОВ «Кримський» суду не повідомили та не підтвердили фактів розрахунку з «НеВС-АГРО» за договором суборенди землі, яка належить [PERSON], натомість вказали, що вони не обробляють таку кількість землі пайовиків, яка значиться в усіх разом договорах оренди та суборенди, а обробляють приблизно на 200 га менше. Таким чином, ні договір оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО» від 06 грудня 2007 року, ні договір суборенди укладений 10 лютого 2009 року між СТОВ «НеВС-АГРО» та СТОВ «Кримський» реально не виконуються та носять формальний характер. Натомість договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «СП «Золотоніський», який було укладено та зареєстровано раніше від оспорюваних договорів реально виконується обома сторонами до цього часу, так як він був переукладений на новий строк у 2012 році. 13 грудня 2012 року розпочате кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за номером 42012100240000007 по факту підроблення документів, а саме: договору оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-Агро» (ч.1ст.358 ККУ) невстановленою особою (а.с. 8). Прокурором до позовної заяви додані деякі копії письмових документів кримінального провадження, в якому громадянка [PERSON] визнана потерпілою. Суд приймає до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи №37 від 30.05.2013, згідно якого підпис в договорі оренди землі від 06.12.2007 р. в графі «Орендодавець» виконаний не громадянкою [PERSON], а іншою особою (а.с. 20-24). Такий висновок експерта не суперечить встановленим в суді обставинам, що дає підстави суду вважати, що позивачка не мала волевиявлення на укладання цього договору. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст. 4 та 5 цього Закону орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи; орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до положень ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до положень ст. 15 цього Закону відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Статтею 16 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст. 22 цього Закону орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. За правилами ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Згідно ст.ст.18, 20 ЗУ «Про оренду землі», які були чинними на момент укладення спірних договорів, договір підлягає державній реєстрації і лише після цього набирає чинності. За правилами ст. ст. 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, у спосіб визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення, тощо. В контексті цих положень, договір оренди землі може бути оспорений, якщо він підписаний не стороною або ж особою, яка не мала повноважень на його укладання. Твердження прокурора про те, що [PERSON] не укладала (не підписувала) договір оренди землі з СТОВ «НеВС-АГРО» 6 грудня 2007 року підтверджується не лише висновком судово-почеркознавчої експертизи та фактом порушення кримінального провадження за заявою [PERSON], а й тим, що ця земельна ділянка раніше, а саме: 2 квітня 2007 року вже була передана нею в користування іншому орендарю строком на п'ять років і вона ([PERSON]) постійно отримувала за це орендну плату виключно від ТОВ «СП «Золотоніський». Отже, у громадянки [PERSON] не тільки не було волевиявлення на укладання оспорюваного договору оренди з СТОВ «НеВС-АГРО», а й через неотримання нею орендної плати на виконання цього договору не відбулось схвалення його і в подальшому, правові наслідки за цим договором для сторін не настали. Крім цього, предмет оренди, яким є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7694 га, кадастровий номер: 3223386500:02:009:0025, що розташована: Переяслав-Хмельницький район, Світанківська сільська рада, на момент укладання та реєстрації оспорюваного договору оренди вже зазнав певних обтяжень, оскільки ця земельна ділянка на той час перебувала в користуванні іншого орендаря за договором, що був укладений та зареєстрований раніше. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилами ч.1та ч.5 ст. 203 цього ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В розумінні ч.1 ст. 316 та ч 1 ст. 317 ЦК України право власності є право особи володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 14 Конституції України Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Заправилами ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною. З урахуванням встановлених в суді обставин, слід зробити висновок, що договір оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО» від 06 грудня 2007 року не забезпечив реальне набуття цивільних прав та обов'язків сторін, а отже правовідносини між сторонами договору не виникли, а тому такий договір суперечить вищенаведеним положенням Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Договір суборенди землі та Додаткова угодо до нього, укладені, відповідно, 10 лютого 2009 року та 23 грудня 2011 року між СТОВ «НеВС-АГРО» та СТОВ «Кримський» на підставі оспорюваного вищеназваного договору оренди землі є похідними від нього, а тому їх дійсність залежить від дійсності основного договору оренди. На підставі вищевикладеного суд дійшов до переконання, що договір оренди землі між [PERSON] та СТОВ «НеВС-АГРО» від 06 грудня 2007 року, договір суборенди землі між СТОВ «НеВС-АГРО» та СТОВ «Кримський» від 10 лютого 2009р., додаткову угоду між СТОВ «НеВС-АГРО» та СТОВ «Кримський» від 23 грудня 2011року є недійсними, а тому їх державна реєстрація підлягає скасуванню. На думку суду, саме таке вирішення питання захистить право власника земельної ділянки розпоряджатися нею на власний розсуд, що забезпечить інтереси позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved