Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

21.02.2018 року [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що зареєстрований 25.09.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2476. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них 23.03.2005 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем з обєктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося. Шлюбні відносини припинені, більше 6 місяців сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Ухвалою від 22.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 22.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, причини не прибуття суду не повідомив, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, а тому за згодою позивача, на підставі ст.280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав та мотивів. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, 25.09.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №2476 /а.с.3/. У шлюбі у них народився син [PERSON], 23.03.2005 року, що стверджується копією свідоцтва про народження, яке долучено до матеріалів справи /а.с.7/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин більше 6 місяців. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю, виховання дитини. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не відбулося. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, та інтересам дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved