Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаною заявою, вказавши, що вони є рідними братами та сестрою. 21 лютого 2009 року померла їх мати [PERSON] (дошлюбне прізвище «Зіятдінова». 17 грудня 2014 року помер дід позивачів [PERSON]. Після смерті кожного з них відкрилася спадщина на частки у квартирі, що знаходиться в м. Кривий Ріг вул. Героїв АТО (до перейменування вул. Димитрова)[ADDRESS], яка належала померлим матері і діду, позивачу [PERSON], позивачу [PERSON], також колишньому чоловікові матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивачі згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] та діда [PERSON], оскільки на момент смерті кожного з них були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцями. Позивачі звернулися до нотаріальної контори за видачою свідоцтв про право на спадщину після смерті матері та діда. 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на частки вищевказаної квартири після смерті діда [PERSON] в звязку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності. 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на частки вищевказаної квартири після смерті матері [PERSON] в звязку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності. Також, за зверненням позивача [PERSON] до Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області було встановлено, що [PERSON] (колишній чоловік матері співвласник) помер в м. Одеса у 2013 році, проте отримати копію свідоцтва про смерть позивачі не мають можливості, оскільки не являються родичами померлого. Тому отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло позивачі не мають можливості, оскільки він видається за заявою усіх співвласників, а троє з них є померлими. В звязку з втратою позивачами свідоцтва про право власності на житло, відсутністю можливості отримати його дублікат та відсутністю можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на частки спірної квартири позивачі звернулися за захистом до суду та просять визнати за [PERSON], [PERSON], за кожним, право власності на 1/5 частку квартири загальною площею 47,2 кв.м. за адресою в м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (до перейменування вул. Димитрова)[ADDRESS], а також визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], за кожним, право власності на 2/15 частки квартири загальною площею 47,2 кв.м. за адресою в м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (до перейменування вул. Димитрова)[ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 21 лютого 2009 року, та [PERSON], померлого 17 грудня 2014 року. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не зявилися. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень щодо вимог позивачів не мають в разі відсутності інших спадкоємців, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 21.02.2009 року померла [PERSON], яка є матірю позивачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6-8, 10, 12, 44 копії свідоцтв про народження, витягів з державного реєстру, свідоцтва про смерть, свідоцтв про розірвання шлюбу). 17.12.2014 року помер батько [PERSON] [PERSON], який відповідно є дідом позивачам по справі (а.с. 8, 9, 11, 12 - копії витягів з державного реєстру, свідоцтва про смерть, про розірвання шлюбу). За життя [PERSON], [PERSON], колишній чоловік [PERSON] [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], були учасниками приватизації нерухомого майна, а саме квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (до перейменування вул. Димитрова)[ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № Д-669 від 27.07.1995 року та довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 12.07.2017 року № 155815 (а.с. 13, 40). Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України кожному з них належить по 1/5 частині вищевказаної квартири. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на частки вищевказаного нерухомого майна. 30.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], але 09.12.2016 року нотаріус видав їм постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що у спадкоємців відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (колишня назва Димитрова)[ADDRESS] (а.с. 14, 15 копія постанови). 16.02.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], але 16.02.2017 року нотаріус видав їм постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що у спадкоємців відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (колишня назва Димитрова)[ADDRESS] (а.с. 17, 18 постанова). Як вбачається з листа, наданого виконавчим комітетом Криворізької міської ради від 05.01.2017 року № 89/8, видати дублікат свідоцтва про право власності на житло лише одному із співвласників не має можливості, так як для його видачі треба особисті заяви про видачу дублікату свідоцтва від усіх пятьох співвласників вищевказаної квартири (а.с. 19 копія листа). Відповідно до довідки, наданої Довгинцівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.01.2017 року № 48.2/2-319, в ході проведення розшукових заходів було встановлено, що гр. [PERSON], [INFO], був виписаний з місця мешкання у 1996 році, та встановлено, що останній помер у м. Одеса у 2013 році (а.с. 20). Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з п. 1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Проаналізувавши надані суду докази та чинне законодавство, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/5 частку за кожним вищевказаної квартири підлягають задоволенню, так як оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачений, а дублікат свідоцтва про право власності на житло отримати неможливо у звязку зі смертю трьох співвласників квартири, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1267 ЦК України зазначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року також вказано, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Як вбачається зі змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд вважає встановленим факт того, що після смерті [PERSON] [PERSON], як батько померлої, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діти померлої, фактично прийняли спадщину у вигляді 1/5 частини вищевказаної квартири, отримавши кожний по 1/20 частині квартири. Згідно відповіді на запит від 26.07.2017 року № 225/02-14, наданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], інші спадкоємці після смерті [PERSON] та [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 41). При житті [PERSON] належала 1/5 частина вищевказаної квартири та 1/20 частина квартири, яку він отримав у спадок після смерті доньки [PERSON], тобто 1/5 + 1/20 = 4/20+1/20 = 5/20 =1/4. Отже, між спадкоємцями [PERSON], [PERSON] та [PERSON],В. необхідно розділити 1/4 частину квартири, тобто 1/4 / 3 = 1/12. Враховуючи, що позивачами вже успадкована, кожним окремо, 1/20 частина квартири, частка кожного у спадковому майні складатиме: 1/20 + 1/12 = 3/60 + 5/60 = 8/60 = 2/15. Беручи до уваги вищенаведене, досліджені докази, суд вважає можливим визнати за позивачами, за кожним окремо, право власності на спадкове майно після смерті їх діда [PERSON], який помер 17.12.2014 року, а саме по 2/15 частці квартири [ADDRESS].

Outcome: partial