Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

20.04.2018 [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 22.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. На теперішній час сторони знаходяться втані розірвання шлюбу. З листопада 2017 року позивач з дитиною проживає окремо. Деякий час відповідач приймав участь у вихованні доньки та надавав кошти на її утримання. Однак з березня 2018 року відповідач свою позицію змінив та на теперішній час добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх малолітньої доньки відповідач відмовляється. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний, вище середнього рівня дохід та повну змогу надавати їх дитині матеріальну допомогу. Інших дітей, окрім спільної із позивачем, а також непрацездатних батьків відповідач немає, стягнення за виконавчими документами з нього не справляється. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача до судового засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про час і місце засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.11.2013 року зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №098095. Від шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №210323, актовий запис за №1827. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно\~ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що відповідач не має інших аліментних зобов'язань, офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, суд вважає, що він в змозі сплачувати аліменти, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: approved