Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

1 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Так, вирішивши відвідати придбану квартиру для огляду її на предмет необхідності проведення ремонтних робіт, він дізнався, що в квартирі без жодних на те правових підстав мешкає без реєстрації та будь-якого договору відповідач [PERSON]. Повідомивши її про те, що він являється новим власником квартири та попрохавши добровільно в короткий термін звільнити житлове приміщення, яке їй не належить, остання не відреагувала, більш того, змінивши замки до квартири, не передала йому нових ключів, внаслідок чого він не може потрапити до власного житла, яке йому належить на законних підставах. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд, з підстав ст. ст. 182, 316, 321, 386, 391 ЦК України, усунути йому перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS], шляхом вселення його до вказаної квартири та зобов'язати [PERSON] передати йому ключі від квартири [ADDRESS], виселити її без надання іншого житлового приміщення з квартири [ADDRESS] (а.с.2-4). В судових засіданнях 2 грудня 2013 року та 25 грудня 2013 року представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, а в наступному надали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.24-29). Ухвалою суду від 3 лютого 2014 року провадження по даній цивільній справі було зупинено у зв'язку з розглядом Самарським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи (№206/55/14-ц (провадження №2/206/171/14 ) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про скасування реєстрації, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом (а.с.87). 17 лютого 2014 року по цивільній справі (№206/55/14-ц (провадження №2/206/171/14 ) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про скасування реєстрації, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом - було ухвалено рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково, а саме : визнано за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON], скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 вересня 2013 року за номером запису про право власності 2643999 індексний номер витягу 9976544 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 166733212101 - на [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1513 та витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) ? частину квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Вказане рішення суду набрало законної сили 7 квітня 2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 7.04.2014 року, якою воно було залишено без змін. Оскільки обставин, що викликали зупинення провадження по даній справі відпали, ухвалою суду від 29.04.2014 року було відновлено провадження по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1513 придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.12-13). Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований у реєстраційній службі, про що свідчить копія Витягу про державну реєстрацію права власності від 25.09.2013 року (а.с.5). Правовою підставою для задоволення позовних вимог, позивач зазначає наявність у нього перешкод, які чинить йому відповідач, при здійснені ним свого права власності та розпорядження вказаною квартирою. Однак з такими доводами позивача не можна погодитися, оскільки, як зазначалося вище, 17 лютого 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі (№206/55/14-ц (провадження №2/206/171/14 ) за позовом [PERSON] було ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON], скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 вересня 2013 року за номером запису про право власності 2643999 індексний номер витягу 9976544 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 166733212101 - на [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1513 та витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) ? частину квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Вказане рішення суду набрало законної сили 7 квітня 2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 7.04.2014 року, якою воно було залишено без змін. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З огляду на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року скасовано державну реєстрацію права власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на ? частину цієї квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не є власником квартири не є її користувачем, а тому не має права вимагати усунення йому перешкод у заявлений спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: dismissed