Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 березня 2006 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю сторони проживали до грудня 2008 року. З того часу сім'я фактично розпалась, основою розпаду сім'ї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, з цього приводу постійно вчиняв вдома сварки. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої доньки, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що просить позов задовольнити, і просила розглянути справу без її участі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 березня 2006 року у виконкомі Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 01. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.7). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, з цього приводу постійно вчиняв вдома сварки. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, вона не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін, неповнолітньої дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з наявністю заяви позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - [PERSON]. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений нею при зверненні із позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved