Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

20.11.2014 р. орган опіки та піклування Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дітей, останні не забезпеченні належними умовами для проживання. Відповідачка ніде не працює, зловживає спиртними напоями, живе за рахунок державної допомоги на дітей. Діти часто залишаються без нагляду дорослих, мають не охайний вигляд. У будинку антисанітарія, відповідачка не підтримує чистоту. 14.11.2014 року п'ятьох малолітніх дітей позивачки було влаштовано до центральної районної лікарні. Профілактичні бесіди з відповідачкою не дали позитивного результату, тому позивач звернувся до суду із позовом про відібрання дітей відповідачки без позбавлення останньої батьківських прав, стягнення аліментів з відповідачки. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги, та просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно п'яти її малолітніх дітей, та стягнути з неї аліменти. В судовому засіданні представник позивача Бондаренко Н.В. уточнений позов підтримала, пояснила, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, що порушує права дітей, та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що всі її малолітні діти проживають разом із нею, її цивільним чоловіком та його матір'ю. У кожної дитини є своє спальне місце, старша донька ходить до школи, середні хлопчики ходять до дитячого садка, а найменший син ще маленький, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки йому ще тільки в квітні виповнився рік. У зв'язку із тим, що діти маненькі вона не могла влаштуватися на роботу. Відповідачка стверджує, що вона дуже любить своїх дітей, приділяє достатньо уваги, займається їх вихованням, навчанням. Інколи діти залишаються із бабусею, оскільки їй потрібно оформляти документи для отримання соціальної допомоги на дітей, чи ходити до магазину. Вона бажає мешкати разом із усіма своїми дітьми, тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача також просив залишити уточнений позов без задоволення, оскільки відсутні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідачка не є хронічною алкоголічкою чи наркоманкою, любить своїх дітей, приділяє їм достатньо уваги та займається вихованням. Прокурор Кузнєцов В.В. уточнений позов органу опіки та піклування Новобузької РДА підтримав, просив його задовольнити. З`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється одинокою матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 3-7). Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. До моменту пред'явлення до суду позовної заяви, яка наразі розглядається, органом опіки та піклування Новобузької РДА Миколаївської області була проведена наступна робота: Відповідачку [PERSON], відповідно до Рішення комісії з питань захисту прав дитини Новобузької РДА Миколаївської області №10 від 26.02.2014 року було попереджено про недопущення неналежного виконання нею батьківських обов'язків (а.с.14). Однак ніяких доказів того, що [PERSON] була повідомлена про дане рішення в матеріалах справи немає. Відповідно до розпорядження Новобузької РДА Миколаївської області № 401-р від 14.11.2014 року було вирішено негайно відібрати дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].( а.с.17 ) 17.11.2014 року листом за № 721/01-07 Новобузький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобузької РДА Миколаївської області звернувся до позивача в якому зазначив про доцільність відібрання дітей у відповідачки до державного закладу терміном на один рік(а.с.10) Приводом для даного листа стали пояснювальні лікарів Новобузької центральної районної лікарні [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-13) Розпорядженням Новобузької РДА Миколаївської області № 403-р від 17.11.2014 року було вирішено направити малолітнього [PERSON], [INFO] до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення.(а.с.18 ) Розпорядженням Новобузької РДА Миколаївської області № 402-р від 17.11.2014 року було вирішено направити малолітнього [PERSON], [INFO] до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення.(а.с.19 ) 19.11.2014 року органом опіки та піклування Новобузької РДА Миколаївської області було прийнято висновок про доцільність відібрання у відповідачки [PERSON] всіх її п'ятьох малолітніх дітей, без позбавлення батьківських прав відносно них (а.с.9) Наданий в якості доказу висновок органу опіки та піклування Новобузької РДА Миколаївської області про доцільність відібрання дітей у [PERSON], суд оцінює критично і не вважає його обов'язковим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що з відповідачкою проводилась профілактична робота щодо неналежного виконання нею батьківських прав, як і відсутні докази попередження її про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дітей, а також докази того, що відповідачка викликалась на засідання комісії . Суд, у відповідності до ч.6 ст. 19 СК України не погоджується з висновком від 19 листопада 2014 року оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Крім того, відповідно до п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, передбачено , що рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють приймається якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини. Однак таких фактів встановлено не було. В матеріалах справи мається довідка на а.с 16 складена начальником служби О.М. Кравченко. Однак не зрозуміло коли ж саме була складені ця довідка? Начальником якої служби ? На якій підставі чи з якою метою? За своїм змістом вона більше нагадує доповідну чи пояснювальну записку, тому суд не приймає її до уваги. Відповідно до постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.04.2014 року відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.15) Це вказує на поодинокий випадок, однак не може вказувати на систематичність дій відповідачки, оскільки більше, а ні до адміністративної, а ні до кримінальної відповідальності відповідачка за ухилення від виконання батьківських обов'язків не притягувалась. Свідки [PERSON], [PERSON], які були допитані в судовому засіданні за клопотання представника позивача суду не повідомили жодних фактів, які б могли слугувати як підстава для вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідачки. Єдиний негативний момент, який повідомили свідки це безлад в будинку де проживають діти, та те, що діти інколи залишаються без догляду відповідачки. Натомість свідок [PERSON], яка є сімейним лікарем родини відповідачки [PERSON], повідомила, що вона з народження наглядає за дітьми відповідачки. Вона, як лікар, не має до відповідачки зауважень, на всі медичні огляди відповідачка приводить дітей вчасно, діти абсолютно здорові, їхня вага в нормі з їх віком. Всі діти привиті відповідно до графіка. При спілкуванні з родиною відповідачки, лікар бачила, що вона любить своїх дітей і діти також люблять свою матір. До медичного закладу дітей відповідачка приводила охайно одягнених. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані за клопотанням представника відповідачки також суду не повідомили жодних фактів, які б могли вказувати на неналежне виконання останньою батьківських обов'язків, чи зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними речовинами. Свідок [PERSON], яка є вихователькою середніх дітей відповідачки, повідомила, що вона не має до відповідачки [PERSON] жодних зауважень. Діти вже декілька років відвідують Новобузький дитячий садочок №9. Садочок відвідують регулярно, пропусків без поважних причин не має. Дітки веселі, активні, товариські. Відповідачка завжди вчасно забирає діток з садочка і дітки з радістю йдуть до неї коли її бачать. Зранку до садочку приходять з цукерками чи печивом і з радістю діляться з іншими дітками. Щомісячну оплату, чи в разі потреби інші грошові внески відповідачка завжди робить вчасно і без нагадувань. На всі новорічні свята дітки завжди в святкових костюмах. Свідок [PERSON], яка є класним керівником старшої доньки відповідачки, пояснила суду, що дівчинка ходила до школи регулярно, пропусків без поважних причин у неї не було, дівчинка товариська, весела, завжди мала при собі кишенькові гроші. Єдиним наріканням свідка було, що в другому класі дівчинка приходила систематично не виконуючи домашнє завдання. На зауваження з цього приводу відповідачка не реагувала. Акти обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] від 09.04.2015року та 24.02.2014 року (а.с.45-46 ) суд приймає до уваги, однак із застереженням, оскільки вони складені без присутності незаінтересованих свідків, та факт перебування відповідачкою 24.02.2014 року в стані алкогольного сп'яніння не підтверджений медичним висновком. Суд не приймає до уваги характеристику ДІМ СДІМ Новобузького РВ УМВС старшого лейтенанта міліції Ю.Н.Самохвалова (а.с.47) оскільки вона спростовується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які є сусідами відповідачки і за місце проживання жодним чином не характеризували її з негативної сторони. До того ж відповідно до частини третьої статті 179 КЗпП України жінці за її бажанням надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи, що відповідачка виховує дітей віком ( на момент розгляду справи) : [PERSON] - один рік, [PERSON] - два роки, [PERSON] - п'ять років, [PERSON] - шість років, [PERSON] - сім років, то цілком логічно що займатися пошуком роботи на даний час у неї немає можливості і вона може скористатися своїм правом відпустки по догляду за дітьми. А також відповідно до довідки Новобузької центральної районної лікарні від 15.04.2015 року за № 235-01-11 відповідачка на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.44). Суд приймає до уваги листи головного лікаря Миколаївського обласного будинку дитини від 14.04.2015 року за № 03-422-04 (а.с.48) та директора КЗ « Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за № 233-01 від 20.04.2015 року ( а.с.49) відповідно до яких відповідачка за весь період передування дітей у закладах лише один раз відвідала синів [PERSON] та [PERSON]. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.18 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Тому суд, у виняткових випадках, з урахуванням поведінки того з батьків, відносно якого ставиться питання про позбавлення батьківських прав, його особи, а також інших обставин справи, може відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним свої батьківських обов'язків. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід розлучати з своєю матір'ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини. Належних та допустимих доказів того, що мати дітей ухилялася чи ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей - позивач, в порушення вимог ст.ст. 10,11 ЦПК України, суду не надав. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Доводи позивача щодо ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов'язків не підтверджені допустимими доказами, ґрунтуються лише на власному суб'єктивному баченні форм та способів їх виконання, тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Отже, враховуючи інтереси дітей, оскільки відповідачка не є хронічним алкоголіком, має постійне місце проживання, враховуючи вік дітей, та з метою збереження сімейних зв'язків між самими дітьми, суд вважає за можливе відмовити в позові, не застосовуючи позбавлення батьківських прав, як крайній захід. Одночасно , вважає за необхідне не позбавляти відповідачку батьківських прав, попередивши про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, та покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed