Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі [PERSON] 08 червня 2001 року зареєструвано шлюб, 27 березня 2015 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області розірвано шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач не займалась вихованням дітей, не приймала участі у їх матеріальному утриманні, не займалась веденням спільного господарства, не працювала. Вказує, що в період шлюбу у 2006 році ним та відповідачем на підставі договору купівлі- продажу було набуто нерухоме майно - трикімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], яка була зареєстрована на ім'я відповідача. Відповідач після вчинення злочину проти власності на початку жовтня 2014 року виїхала з іншим чоловіком на постійне місце проживання в Росію, тому у вищевказаній квартирі не проживає з жовтня 2014 року. Позивач працює, самостійно виховує і повністю матеріально утримує дітей. Враховуючи, що вказана квартира, являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивача і відповідача, згоди про порядок поділу нерухомого майна не має, тому позивач звернувся до суду. Вважає, що спірне житло придбане ними під час шлюбу, а тому їхні частки у вказаному майні є рівними, тобто кожному з подружжя належить по 1/2 квартири. Просить суд позов задовольнити, визнати квартиру спільним сумісним майном подружжя, та визнати за ним право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомила. Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення. З досліджених письмових доказів в судовому засіданні встановлено, що сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2001 року по 07 квітня 2015 року (а.с.7), від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), в період шлюбу у 2006 році позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] згідно договору купівлі-продажу набуто нерухоме майно - трикімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON] (а.с.8,9), згідно висновку про вартість майна ринкова вартість трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] складає 117562,00 грн. (а.с.18), відповідно до акта ОСББ «Затишок З НВ» від 12.06.2015 року відповідач [PERSON] починаючи з жовтня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12), позивач працює, має постійний дохід (а.с.10), відповідач судима вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 04.09.2015 року за ч.1 ст.185 КК України (а.с.16-17). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовної розвитку та лікування. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: п.22: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення, суд позов задоволює і визнає трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя - позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], визнає за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також до стягнення з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 587,81 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved