Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

21.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на своє утримання, як на повнолітню непрацездатну дитину. У позові зазначив, що він є інвалідом 1 групи з дитинства, довічно. Його розміру пенсії та пенсії бабусі, яка здійснює за ним догляд не вистачає, а відповідач, будучи матір'ю добровільно матеріальної допомоги не надає, тоді як є працездатною, непрацездатного чоловіка, неповнолітніх дітей не має. Тому просить стягнути з відповідача 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно до зміни матеріального стану. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності (а.с.8), на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, позивач [PERSON] народився [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 7).. Відповідач по справі [PERSON] після розірвання шлюбу змінила своє прізвище на дошлюбне [PERSON]. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №280082 позивач має першу «А» групу інвалідності з 06.01.2012 року безстроково, є інвалідом дитинства та потребує постійного стороннього догляду (а.с.5). Також, з позовної заяви судом встановлено, що відповідач іншим особам аліменти не сплачує, інвалідом не є, інших непрацездатних дітей не має . Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до статті 182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно частин 1 та 2 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 СК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На підставі зазначених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, який є непрацездатним і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, та зобов'язаний утримувати його до зміни матеріального стану, оскільки закон покладає обов'язок щодо утримання повнолітньої дитини яка є непрацездатної та потребує матеріальної допомоги. Таким чином, суд, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, вважає необхідним задовольнити вимоги позивача зазначені у позовній заяві, у зв'язку з чим стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), починаючи з 21.01.2015 року і до зміни матеріального стану . Враховуючи те, що позивач при пред'явленні до суду позову звільнений від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, згідно положень статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, має підстави для стягнення з відповідача судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 243,60 гривень. Згідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі зазначеного та

Outcome: approved