Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

20.10.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Облонського районного відділу Державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, про зняття арешту з майна, в якій позивач просила суд винести рішення, на підставі якого: 1. Зняти арешт з усього майна, яке належить [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 02 квітня 2012 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний код [NUMBER] , що було винесено на підставі постанови Районного відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №740/18 від 29.09. 2005 року 2. Вилучити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження за № 2439737 від 29. 09.2005 р. 20.10.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В. 03.12.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, прийнято рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 20.01.2021 року. 20.01.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 05.02.2021 року в зв`язку з неявкою представників відповідачів, які повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2021 року, позивачка [PERSON] не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивачки, яка просила суд слухати справу без її участі, позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, - підтримує в повному обсязі, в разі неявки в судове засідання представників відповідачів, - не заперечує проти винесення заочного рішення. В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2021 року, представник відповідача, - Облонського районного відділу Державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Від відповідача на адресу суду не надійшов відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, від відповідача на адресу суду не надійшли письмові заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у відсутності його представника. Відповідно, неявку представника відповідача в підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2021 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання. В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2021 року, представник відповідача, - двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Від відповідача на адресу суду не надійшов відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, від відповідача на адресу суду не надійшли письмові заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у відсутності його представника. Відповідно, неявку представника відповідача в підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2021 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання. 05.02.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання без сторін по справі, по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 09.03.2021 року. В основне судове засідання, яке відбулося 09.03.2021 року, позивачка [PERSON] не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивачки, яка просила суд слухати справу без її участі, позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, - підтримує в повному обсязі, в разі неявки в судове засідання представників відповідачів, - не заперечує проти винесення заочного рішення. В основне судове засідання, яке відбулося 09.03.2021 року, представник відповідача, - Облонського районного відділу Державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Від відповідача на адресу суду не надійшов відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, від відповідача на адресу суду не надійшли письмові заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у відсутності його представника. Відповідно, неявку представника відповідача в основне судове засідання, яке відбулося 09.03.2021 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання, та такою, яка є підставою для суду для винесення заочного рішення. В основне судове засідання, яке відбулося 09.03.2021 року, представник відповідача, - двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Від відповідача на адресу суду не надійшов відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, від відповідача на адресу суду не надійшли письмові заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у відсутності його представника. Відповідно, неявку представника відповідача в основне судове засідання, яке відбулося 09.03.2021 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання, та такою, яка є підставою для суду для винесення заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи: 1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового за\-сідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без пові\-домлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позов\-них вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з письмової заяви позивача, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення. Представники відповідачів, - Облонського районного відділу Державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явилися тричі поспіль. Відповідачі не надіслали на адресу суду письмових заяв про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомили про причини своєї неявки, не надіслали заяву про відкладення слухання справи, не подали відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслали заяв про слухання справи у їх відсутності, відповідно, їх неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі представників відповідачів, - з винесенням заочного рішення. Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи: 1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. 2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією гла\-вою. Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення: 1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встанов\-леним статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення: 1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заоч\-ного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення: - учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Підсудність. Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. У відповідності до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, - позови про зняття арешту з нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Позовна заява про зняття арештиу з майна може бути перед`явлена власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній цивільній справі є зняття арешту з нерухомого майна, - домоволодіння, яке розміщене за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, одноособовим власником домоволодіння, яке розміщене за адресою: [ADDRESS] , - є позивачка по справі, - [PERSON] . Відповідно, враховуючи місцезнаходження нерухомого майна, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, - справи такої категорії розглядаються за місцем розташування майна або основної його частини. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні. Позивачем по даній справі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженка місто Київ, громадянка України, праспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 02 квітня 2012 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Що стосується правового статусу позивача, то суд зазначає наступне: - згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; - згідно п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно, [PERSON] є належним позивачем у даній справі, так як є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт. Відповідачами в даній справі є: 1. Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), 04212, Україна, місто Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 2Д, Код ЄДРПОУ 35018577; 2. Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, 04212, м. Київ, вул. Тимошенка, будинок 11, кв. 37, Код ЄДРПОУ 39055921. Предметом спору є обмеження права власності позивача шляхом накладення арешту на нерухоме майно позивача. Спір виник за наступних обставин. Так, як вказано судом вище, позивач по справі, - [PERSON] є одноособовим власником домоволодіння, яке розміщене за адресою: [ADDRESS] . Факт власності позивачки [PERSON] на вищевказане нерухоме майно підтверджується витягом з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 226336961 від 01.10.2020 року. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію, - 23.11.2010 року, дата внесення запису, - 23.11.2010 року. В графі «власник» зазначена [PERSON] . Підстава виникнення права власності, - договір дарування № 3504, 09.11.2010 року, Ржищівська міська державна нотаріальна контора. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] в 2012 році зареєструвала шлюб, внаслідок чого отримала прізвище [PERSON] . Факт зміни позивачкою прізвища з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 14.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець місто Біла Церква Київської області, громадянин України, та [PERSON] , [INFO] , уродженка місто Київ, громадянка України, зареєстрували шлюб 14 лютого 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 14 лютого 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 96. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON] . Дружини - [PERSON] . Згідно розділу «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» у Витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 226336961 від 01.10.2020 року, міститься наступна інформація про арешт майна позивачки: Тип обтяження: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 2439737. Зареєстровано: 29.09.2005 14:17:26 за № 2439737 реєстратором: Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, 04212, м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, 11, кв. 37. Підстава обтяження: постанова, 740/18, 22.09.2005. Районний відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Додаткові дані: вх. № 1245 від 29.09.2005 р. Заявник: двадцять перша Київська державна нотаріальна контора. Під час наміру вчинити правочин щодо свого майна, а саме, - здійснити договрі купівлі -продажу та, відповідно, - здійснити в установленому Законом розпорядження належним позивачці [PERSON] майном, а саме, - нерухомим майном у виді житлового будинку, який розміщений за адресою: [ADDRESS] , позивачка дізналась, що Районним відділом Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, в рамках невідомого їй виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна №740/18 від 29.09. 2005 року. За вказаною постановою було зареєстровано обтяження № 2439737 від 29. 09.2005 р., згідно якого накладено арешт на невизначене майно, все майно, що належить гр.. [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 02 квітня 2012 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області. Обтяження накладене за заявою Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 1245 від 29. 09.2005 р. Для вирішення питання про зняття арешту 02.10.2020 р. Позивачка [PERSON] звернулась в Оборонський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про зняття арешту. Проте, листом від 06.10.2020 р. № Д/8 позивачку [PERSON] повідомлено, що на виконанні у Відділі виконавчі провадження про стягнення боргів з [PERSON] станом на сьогоднішній день не перебувають. Отримати більш детальну інформацію щодо накладеного арешту на майно позивачки [PERSON] , станом на час слухання справи немає можливості, оскільки, як встановлено судом в судовому засіданні, - виконавче провадження знищено зв`язку з закінченням терміну зберігання (три роки), в зв`язку з чим органом виконавчої служби було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно, станом на час слухання даної справи з`ясувати обставини накладення арешту на майно позивачки (як рухоме, так і нерухоме), - неможливо, що передбачає лише один спосіб відновлення становища, - судових захист прав позивачки, - шляхом винесення судового рішення, зобов`язавши відповідну установу зняти арешт з майна позивачки [PERSON] . Застосування норм матеріального та процесуального права. Відповідно, в зв`язку з існуванням арешту на нерухоме майно, на даний час порушується право власності позивачки [PERSON] на майно, зокрема Позивач позбавлена можливості відчужити, розпорядитись своїм домоволодінням, яке розміщене за адресою: [ADDRESS] , що є порушенням як норм Основного Закону України, - Конституції України, так і норм галузевого права, - норм ЦК України, з огляду на наступне. Так, згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема, - із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно, існування оспорюваного арешту порушує положення ст. 41 Конституції України, положень ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України, а тому суд вважає, що позивач правомірно звернулася до суду за захистом свого порушеного права, - права власності в порядку, та на умовах, які передбачені чинним ЦПК України, з огляду на наступні норми права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в поряд встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушен невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач, як власник майна, має права безперешкодно користуватись та розпоряджатися своєю власністю, таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме, - усунення перешкод в розпорядженні майном та зняття арешту. З огляду на вищевказані фактичні обставини справи, зокрема, на ті обставини, що виконавче провадження, на підставі якого було накладено арешт на майно позивачкеи [PERSON] , - знищено, що виключає зняття арешту державним виконавцем, єдиним способом захисту законних прав позивача [PERSON] є винесення судового рішення про зняття арешту з майна. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач [PERSON] , - мали місце; - із встановлених обставин випливають відносини права приватної власності, які регулюються нормами Конституції України, та нормами ЦК України; - до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, ч. 1 ст. 386 ч. 2 ст. 386 ст. 391 ЦК України, ч. 1 ст. 59, ч.ч. 2, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення; - підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 430 ЦПК України, - судом не вбачаються; - заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved