Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

20.01.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої вказала, що 09.07.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0523/08/74/22-СLNv (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 70000,00 дол. США (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором. 09.07.2008 року між нею та АКБ «Форум» було укладено Іпотечний договір, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, вона передала в іпотеку Банку нежиле приміщення, нотаріальна контора /літер А - 2/ загальною площею 24,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (після реконструкції у 2010 році - офіс нотаріальної контори, площею 149 кв.м) (далі - Предмет іпотеки). 26.09.2016 року було проведено електронні торги з реалізації Права вимоги за кредитним договором № 0523/08/74/22-CLNv Предмету іпотеки, переможцем яких стало ТзОВ «ФК «Єврокредит». На підставі Протоколу проведення електронних торгів № 200672 від 26.09.2016 року, щодо реалізації Права вимоги за кредитним договором № 0523/08/22-CLNv від 09.07.2008 року та Договору про відступлення права вимоги №241-Ф від 05.10.2016 року між ПАТ «Банк Форум» (Первісним Іпотекодержатель) та ТзОВ «ФК «Єврокредит» 05.10.2016 року було укладено Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, за умовами якого Первісний Іпотекодержатель відступив право Іпотекодержателя за Іпотечним договором. 06.10.2016 року між ТзОВ «ФК «Єврокредит» та ФОП [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №07-10/16, за умовами якого, права іпотекодержателя за Іпотечним договором щодо предмету іпотеки перейшли до відповідача. 28.02.2017 року державним реєстратором КП «Волинське обласне БТІ» Яремчуком Г.Я. було прийняте Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34074309 про реєстрацію права власності на належне їй приміщення нотаріальної контори /літер А-2/ загальною площею 149 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] про що 22.02.2017 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис про право власності 19242975 (далі - Спірний запис). Вважає, що реєстрація права власності на Предмет іпотеки є незаконною виходячи з наступного. Як слідує із висновку Верховного суду у цивільній справі №161/13889/17 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до ТзОВ «ФК «Єврокредит», ФОП [PERSON] , треті особи - Приватний нотаріус КМНО Прокопенко Л.В., Державний реєстратор КП «Волинське ОБТІ» Яремчук Г.В., Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Шевченко О.В. про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги та договору про передачу прав за договором забезпечення, Договір про відступлення права вимоги № 07-10/16 від 06.10.2016 року за кредитним договором та договір про передачу прав за договором про відступлення прав за іпотечним договором від 06.10.2016 року, який укладено між ТзОВ «ФК «Єврокредит» та ФОП [PERSON] , у зв`язку з його невідповідністю ст. 203 ЦК України щодо суб`єктного складу договору факторингу, було визнано недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України. Із наведеного слідує, що 22.02.2017 року ФОП [PERSON] зареєстрував право власності на нерухоме майно на підставі Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 06.10.2016 року, який був визнаний судом недійсним. Враховуючи наведене, просить суд скасувати запис про державну реєстрацію права власності номер 19242975, дата державної реєстрації 22.02.2017 року, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежиле приміщення, нотаріальної контори /літер А - 2/ заг. пл. 149,0 кв.м., яке заходиться за адресою: [ADDRESS] . 05.05.2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог (по своїй суті: відзив на позовну заяву) відповідно до яких останній вважає, що вищевказаний позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що справа підлягає закриттю на підставі ч. 6 ст. 255, ч. 3 ст. 186 ЦПК України, оскільки позивач не представила жодного дійсного правовстановлюючого документу на Іпотечне майно та, відповідно, не зазначила, яким чином скасування запису про державну реєстрацію права власності на Предмет іпотеки за [PERSON] , відновить порушені її права або охоронювані законом інтереси, як Іпотекодавця. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2013 року в справі № 161/2910/13-ц було вирішено визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №98-6 від 11.02.2010 року «Про оформлення права власності на нотаріальну контору на [ADDRESS] », а також визнати недійсним свідоцтво на право власності від 15.02.201 року на нотаріальну контору /літер а-2,а-3/, загальною площею 149 м.кв., яка розташована на [ADDRESS] , видане [PERSON] та зареєстроване КП «Волинське обласне БТІ» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 64098 від 02.03.2010 року. Дане рішення було залишене без змін й апеляційною та касаційною інстанціями. Тому, додане позивачем до позовної заяви на підтвердження свого права власності свідоцтво на право власності від 15.02.2010 року на Предмет іпотеки є недійсним. Отже, із 28.02.2017 року він являється власником Предмету іпотеки. Також Постановою Верховного суду від 14.11.2018 року у справі № 161/205/17 було встановлено правомірність набуття ним права власності на Іпотечне майно та законність дій державного реєстратора. Вказані факти є преюдиційними. Тому, позовна вимога [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер права власності № 19242975 від 22.02.2017 року в державному реєстрі речових прав, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежиле приміщення, нотаріальної контори /літер А-2/ загальною площею 149,0 м.кв., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 28.02.2017 року, який було правомірно здійснено державним реєстратором Яремчуком Г.Я. на підставі прийнятого ним у чіткій відповідності до закону рішення є неспроможною та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у даній справі (Том 1, а.с. 156-158). 22.05.2020 року позивачкою було подано до суду заперечення на письмові пояснення [PERSON] , з яких слідує, що прохання відповідача про закриття провадження у даній справі є безпідставним та необґрунтованим, а посилання відповідача на ЗУ №340-ІХ від 05.12.2019 року (вступив в законну силу 16.01.2020р.) є необґрунтований. В свою чергу, Договір про відступлення права вимоги № 07-10/16 від 06.10.2016 року у справі № 161/205/17 нею не оскаржувався, а оскаржувався останній у справі № 161/13889/17, в якій 18.12.2019 року Верховним судом була поставлена крапка щодо недійсності Договору про відступлення права вимоги № 07-10/16 від 06.10.2016 року та договору про відступлення прав вимог за договорами забезпечення, що були укладенні між ТзОВ «ФК «Єврокредит» та ФОП [PERSON] . За наведених обставин, вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими, а тому позов просить задовольнити у повному обсязі (Том 1, а.с. 206-209). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2020 року (під головуванням судді Кирилюк В.Ф.) провадження у даній справі було закритим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (Том 2, а.с. 98-99). Постановою Волинського апеляційного суду від 12.10.2020 року, вищевказана ухвала суду першої інстанції була скасована, а справа направлена для продовження розгляду (Том 2, а.с. 136-137). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2020 року (під головуванням судді Рудської С.М.) позовну заяву [PERSON] , до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] ,, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТзОВ «ФК «Єврокредит» про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято до провадження та її розгляд продовжено зі стадії, на якій було винесено скасовану судом апеляційної інстанції ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2020 року (Том 2, а.с. 142). Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову із наведених у відзиві підстав. Додатково пояснив, що факт звернення [PERSON] із даним позовом спрямований на ухилення від виконання судового рішення, у якому, наразі, він набув статусу стягувача. Крім того, право позивача, порушене у даному провадженні, не підлягає захисту, оскільки [PERSON] не є законним власником майна. Зазначена обставина була встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому така має преюдиційне значення при розгляді даного спору. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТзОВ «ФК «Єврокредит» в судовому засіданні пояснив суду, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту, а тому даний позов задоволенню не підлягає. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень не подав. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0523/08/74/22-СLNv, за умовами якого АКБ «Форум» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 70000,00 дол. США, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором (Том 1, а.с. 28-29). 09.07.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1810, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором, Майновий поручитель передав в іпотеку Кредитору нежиле приміщення, нотаріальна контора /літер А-2/ загальною площею 24,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Том 1, а.с. 30-32). Зі змісту позовної заяви слідує, що у 2010 році було проведено реконструкцію нежилого приміщення, нотаріальна контора /літер А-2/ загальною площею 24,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після якого предмет іпотеки було реконструйовано в офіс нотаріальної контори, загальною площею 149 кв.м. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 року № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 49 з 16.06.2014 року розпочалася процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум» з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов`язань на користь приймаючого банку. Під час здійснення процедури ліквідації банку, 05.10.2016 року між ПАТ «Банк Форум» (первісний кредитор) та ТзОВ «ФК «Єврокредит» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 241-ф, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до [PERSON] , що належить первісному кредитору на підставі кредитного договору № 0523/08/22-CLNv від 09.07.2008 року, а новий кредитор зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та перерахувати первісному кредитору кошти в розмірі ціни відступлення (п.1.1 та розділ «Тлумачення термінів» договору). У вказаному договорі сторони визначили, що станом на дату укладення договору загальний розмір заборгованості боржника [PERSON] перед первісним кредитором становить 53068,32 дол. США, з яких: 26251,75 дол. США - заборгованість по основній сумі кредиту; 26816,57 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом (п. 1.2 договору). 05.10.2016 року між банком (первісним іпотекодержателем) та ТзОВ «ФК «Єврокредит» (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до якого банк відступає, а ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» набуває прав первісного іпотекодержателя згідно з іпотечним договором, укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] . Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі № 1494. 06.10.2016 року між ТзОВ «ФК «Єврокредит» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги № 07-10/16, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до [PERSON] , що належить первісному кредитору на підставі кредитного договору № 0523/08/22-CLNv, а новий кредитор зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та перерахувати первісному кредитору кошти в розмірі ціни відступлення (п.1.1 та розділ «Тлумачення термінів» договору). У вказаному договорі сторони визначили, що станом на дату укладення договору загальний розмір заборгованості боржника ( [PERSON] ) перед первісним кредитором складає 53068,32 доларів США, з яких: 26251,75 дол. США - заборгованість по основній сумі кредиту; 26816,57 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом (п. 1.2 договору). Ціна відступлення права вимоги становить 203475,35 грн (п. 5.1 договору). 06.10.2016 року між ТзОВ «ФК «Єврокредит» (первісним іпотекодержателем) та ФОП [PERSON] (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Єврокредит» відступає, а ФОП [PERSON] набуває прав первісного іпотекодержателя згідно з іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] . Наведений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. та зареєстрований у реєстрі № 1507. Вищевказані обставини встановлені Постановою Верховного Суду від 18.12.2019 року в справі № 161/13889/17, а тому такі, в силу положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, мають преюдиційне значення при розгляді даної справи (Том 1, а.с. 20-27). 28.02.2017 року державним реєстратором КП «Волинське обласне БТІ» Яремчуком Г.Я. було прийняте Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34074309 про реєстрацію права власності на приміщення нотаріальної контори /літер А-2/, загальною площею 149 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , про що 22.02.2017 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис про право власності 19242975 (а.с. 40-42). У своєму позові [PERSON] ставить питання про скасування запису про державну реєстрацію права власності номер 19242975, дата державної реєстрації 22.02.2017 року, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежиле приміщення, нотаріальної контори /літер А - 2/ заг. пл. 149,0 кв.м., яке заходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання вважає проведення такої реєстрація незаконною. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обираючи саме такий спосіб захисту порушеного права як скасування запису про державну реєстрацію права власності, сторона позивача посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18, якою встановлено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ від 01.07.2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтереспозивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом з тим, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-IX від 05.12.2019 року, який набрав чинності з 16.01.2020 року, були внесені зміни до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких абзаци 1-3 частини 3 ст. 26 Закону викладено в такій редакції: «Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)». Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ № 340-IX від 05.12.2019 року, судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Таким чином, з набранням чинності ЗУ № 340-IX від 05.12.2019 року, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18 втратив свою актуальність. Так, у своїй Постанові від 28.10.2020 року в справі № 910/10963/19З, КГС Верховного суду прийшов до висновку, що з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав: на відміну від положень ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення: про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; про скасування державної реєстрації прав. Отже, на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом (20.01.2020 року), внаслідок зміни законодавства, відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ефективним способом захисту права приватної власності позивача є скасування рішення державного реєстратора Із наведеного слідує, що належним способом захисту порушеного права власності [PERSON] є саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а не скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Отже, у даному випадку стороною позивача було невірно обрано спосіб захисту порушених прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. За наведених обставин у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи вищезазначену норму чинного законодавства, судові витрати по справі, у зв`язку з відмовою в позові, суд вважає за необхідне залишити за позивачкою. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed