Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

20 січня 2020 року [PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю заявника. Фактом підтвердження родинного зв`язку є свідоцтво про народження заявника (серія [NUMBER] ), актовий запис № 442, де в графі мати народженої [PERSON] зазначено [PERSON] . Факт смерті останньої підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ), актовий запис № 338, виданим в м. Луганськ. Факт зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб (дата видачі 06.09.1975 року, актовий запис № 503). Представник заявника [PERSON] звернувся до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] . 11.01.2020 р. [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації, оскільки для реєстрації смерті ним було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник, її представник та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись. Представник заявника подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що мати заявника [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Зальницьке, Смоленської області, померла [INFO] у м. Луганськ, на тимчасово окупованій території України, що підтверджується свідоцтвом про смерть (№ [NUMBER] ), актовий запис № 338, виданим в м. Луганськ. Причина смерті, згідно з медичним свідоцтвом про смерть № 287 від 29.04.2019 р. - набряк мозку, інфаркт мозку в басейні лівої задньої мозкової артерії. Факт зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб (дата видачі 06.09.1975 року, актовий запис № 503). 11.01.2020 р. Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено представнику заявника у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Однак, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, з посиланням на судову практику Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини. До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Колегія суддів звернула увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який розвиває цей принцип у своїй практиці, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. <…> Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Оскільки, реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав в судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] , у м. Луганськ, Україна. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved