Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, вирішити питання судових витрат. В заяві зазначила, що 27 грудня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Позивачка посилається на те, що їх спільна дочка [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 126217, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 27.12.2014 року [PERSON] уклав шлюб з Коценко (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 4). Від цього шлюбу у них 08 червня 2015 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 221954, виданим 01.07.2015 року Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 16 (а.с. 5). Статтею 75 ч. 1 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 199 від 21.09.2016 року, виданої адвокатом [PERSON] (а.с. 8), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved