Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

20 травня 2015 року до суду звернувся позивач Комунальне підприємство «КЦЄЗ» з позовом до відповідачки [PERSON] про примусове виселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS], є державною власністю, та знаходиться на балансі КП «КЦЄЗ». Відповідно до п. 6 рішення виконкому міської ради від 18.12.2002 року №742 «Про житлові питання та пропозиції житлової комісії від 02.12.2002 р.» квартиру [ADDRESS] переведено до переселенського фонду та зараховано її як переселенський фонд житлово-експлуатаційного об'єднання міської ради. 15.11.2004 року між Комунальним підприємством «Красноармійський центр з ремонту та експлуатації житла» та [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення №93 на вказану вище квартиру загальною площею 29,60 кв.м, яка має дві кімнати. Строк дії договору найму складає 10 років з моменту прийняття квартири за актом прийому-передачі (п. 3.1). Згідно з п. 2.3 даного договору після закінчення строку договору найма наймач зобов'язаний передати наймодавцю найману квартиру протягом 5 днів, з урахуванням нормального зносу. Проте, після закінчення строку договору найму відповідачка не звільнила найману квартиру та не передала її позивачеві. 15.09.2014 року позивачем надіслано відповідачці лист №987 з нагадуванням про те, що 15.11.2014 року спливає строк дії договору найму та про обов'язкову передачу квартири наймодавцю за актом прийому - передачі. Лист було направлено за місцем знаходження найманої квартири. 21.10.2014 року листа було повернуто на адресу підприємства, причина повернення - за закінченням терміну зберігання. 17.11.2014 року інспектор КП «Красноармійський центр єдиного замовника» відвідав спірну квартиру з метою особистої передачі листа-вимоги [PERSON], але вдома нікого не виявилось. Зі слів сусідів та старшої будинку за вищевказаною адресою довгий час ніхто не мешкає (було складено про цей факт акт від 17.11.2014 року). 17.12. 2014 року [PERSON] особисто було вручено листа №1390/1 від 16.12.2014 року про передачу 22.12.2014 року о 15.00 год. спірної квартири за актом-прийому передачі. У вказаний час відповідачка в квартиру не з'явилася, і приміщення (квартира) не було передано наймодавцю. Позивач просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути з неї судові витрати. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2015 року позов Комунального підприємства «Красноармійський центр єдиного замовника до [PERSON], третя особа - Красноармійська міська рада, про примусове виселення задоволено. [PERSON], [INFO], виселена з квартири [ADDRESS] без надання їй іншого жилого приміщення. Вирішено питання про судові витрати. Із вказаним рішенням не погодився [PERSON], що діє в інтересах [PERSON]. Він подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги наведено, що судове рішення було постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також обставини, що встановлені судом першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи. Суд виселив відповідачку з займаного нею приміщення у зв'язку з тим, що вона незаконно вселилася та самоправно мешкала у спірній квартирі, що не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідач вважає, що судом першої інстанції до спірних правовідносин фактично застосовано наслідки недійсності договору оренди житлового приміщення, не звертаючи увагу на те, що самої вимоги про визнання недійсним цього договору не заявлялось. Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу та той факт, що відповідно до п. 3.1 укладеного між сторонами договору найму строк дії договору складає 10 років з моменту прийняття квартири за актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі позивачем не наданий, не зважаючи на неодноразові вимоги відповідача про складання цього акту. Також суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням свідка. За таких обставин відповідач вважає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним. У судове засідання апеляційного суду відповідачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні апеляційної скарги. В судове засідання апеляційного суду представник позивача - Комунального підприємства Красноармійський центр єдиного замовника» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. В судове засідання апеляційного суду третя особа не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутністю її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], знаходиться на балансі Комунального підприємства «Красноармійський центр єдиного замовника» (а.с. 6). Згідно з п. 6 рішення виконкому міської ради від 18.12.2002 року №742 «Про житлові питання та пропозиції житлової комісії від 02.12.2002р.» квартира [ADDRESS] переведено до переселенського фонду та зараховано її як переселенський фонд житлово-експлуатаційного об'єднання міської ради (а.с. 7). 15 листопада 2004 року між Комунальним підприємством «Красноармійський центр з ремонту та експлуатації житла», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, укладений договір найму житлового приміщення №93. Предметом цього договору є квартира [ADDRESS] загальною площею 29,60 кв.метрів (п. 1.1). Здача квартирі в найм оформлюється актом здачі-приймання (п.2.2). Строк договору найма складає 10 років з моменту прийняття квартири за актом приймання (п. 3.1) (а.с.10). Відповідно рішення Красноармійської міської ради від 19 вересня 2006 року №5/7-149 було затверджено нову назву Комунального підприємства «Центр по ремонту та експлуатації житла» - Комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника». Згідно з п. 1.3 Статуту Комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника» є правонаступником прав та обов'язків комунального підприємства «Красноармійський центр по ремонту та експлуатації житла» (а.с. 20, 67 зв. стор.). Позивач листами від 15 вересня 2014 року, 17 листопада 2014 року та 16 грудня 2014 року повідомляв відповідачку про закінчення строку дії договору найму №93 від 15 листопада 2004 року та про необхідність повернення квартири позивачеві за актом прийому-передачі (а.с. 11, 13, 14). З акту обстеження від 17 листопада 2014 року вбачається, що квартира [ADDRESS] знаходиться на п'ятому поверху першого під'їзду. В результаті обстеження встановлено, що вручити лист особисто в руки [PERSON] не є можливим, так як вдома нікого немає. Зі слів сусідів та старшої по будинку [PERSON] за вказаною вище адресою тривалий час ніхто не проживає (а.с. 12). Відповідно до довідки від 30 червня 2015 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], з 4 липня 2000 року по теперішній час ніхто не зареєстрований (а.с. 30). Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності законних підстав для подальшого проживання відповідачки у квартирі фонду відселення, а також самоправним використанням цього житлового приміщення відселенського фонду м. Красноармійська, що суперечить житловому законодавству України. Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до п. 1, п.п. 1.1. Договору найму жилого приміщення №93 від 15.11.2004 року наймодавець передає наймачу у тимчасове володіння року наймодавець передає наймачу у тимчасове володіння та користування для проживання квартиру [ADDRESS], що складається з двох кімнат загальною площею 29,6 кв.метрів. Оформлення передачі квартири здійснюється відповідно акту прийому-передачі (п. 2.2). Згідно з п. 3.1 Договору строк договору найму складає 10 років з моменту прийняття квартири за актом прийому. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з наведеного вище, оскільки строк договору найму спірної квартири пов'язаний зі складанням акту її прийму - передачи, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з врахуванням наданих сторонами у справі доказів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми права, які підлягали застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, та дійшов до невірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За таких обставин судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення суду на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed