overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

20 листопада 2013 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову остання зазначила, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. 01 липня 2013 року шлюб з відповідачем розірвано. Проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення до суду. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 15 грудня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 804 від 12.11.2013 року, виданою виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13.07.2007 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 231 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 13 липня 2007 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 231 (а.с. 9), від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивачка не бажає в подальшому жити разом з відповідачем, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача. З уточненням позовних вимог, просила визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю, визнати право власності на ? частку квартири, провести поділ квартири та виділ ? частки квартири. В судовому засіданні подала заяву про залишення позову в частині вимог про поділ квартири та виділ ? частки квартири без розгляду. Ухвалою суду від 26 травня 2014 року дана частина вимог залишена без розгляду. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю. Пояснила, що з 22 липня 1995 року по 22 листопада 2013 року ( день розірвання шлюбу) перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, 27 червня 2003 року, була придбана квартира [ADDRESS]. Статтею 22 КпШС України передбачено , що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки квартира придбана за час шлюбу, тому просить визнати її спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на ? частку. Відповідач позов визнав повністю та просить вимоги позивача задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши наданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав/ Судом встановлено, що з 22 липня 1995 року по 22 листопада 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. ( арк..с. 7). 27 червня 2003 року відповідно до договору купівлі - продажу, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. ( арк..с.2). 17 липня 2003 року право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за відповідачем. ( арк..с. 3). У силу статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), яка була чинною на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Враховуючи вищевикладене та те, що спірна квартира була придбана у період шлюбу відповідно до договору купівлі - продажу ( правовстановлюючого документа ) , тому суд визнає квартиру об'єктом права спільної сумісної власності та визнає за позивачем право власності на ? частку квартири. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач до суду не з’явилась, подала письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд розглядати справу без її участі та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з’явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, у зв’язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, згідно зі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1996 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина – [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім’ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 18 вересня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 519. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2011 року шлюбні відносини між сторонами були фактично припиненні. Причиною припинення шлюбних стосунків між сторонами стало те, що у них з відповідачем абсолютно різні погляди на життя та виховання дитини. Спільне господарство сторони не ведуть. З огляду на вищевказане, позивач переконана, що примирення з відповідачем взагалі не можливе, подальше спільне життя їх як подружжя і збереження шлюбу об'єктивно суперечить інтересам кожного з них та їхньої спільної дитини, тому просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, просила позов задовольнити, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

20 листопада 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання (навчання) неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивачка направила до суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності в судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи із наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона 25.02.1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.08.2010 року шлюб сторін було розірвано, а з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. Крім того, відповідно з довідки від 17.10.2013 року за № 932 [PERSON] навчаєтсья на ІІ курсі Херсонського базового медичного коледжу Херсонської області на денній формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги на навчання не надає, вихованням дитини не займається, він здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років або до закінчення навчання. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по ? частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання сина, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

20 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини –сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що їх син народився під час перебування сторін у шлюбі, його батьком є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач вихованням сина не займається, добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має стабільний щомісячний дохід, оскільки працює в Луганській ТЕС. Відповідач інших дітей не має, інших утримань з нього не провадиться. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій свій позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з’явився, в телефонному режимі позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, якій підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж це встановлено частиною 2 цієї статті. Свідоцтвом про народження дитини підтверджується факт, що її батьком є відповідач. Рішенням Станично-Луганського районного суду від 19.08.11 р. підтверджується факт, що позивачка розірвала законний шлюб законний шлюб з відповідачем. Довідка про стан родини позивачки свідчить про те, що дитина знаходиться на її утриманні. Аналізуючи наведені докази та встановлені факти, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав суд не сумнівається в обґрунтованості позову, тому його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

20 листопада 2013 року представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі довіреності Авдєєв В.М. звернувся до Балаклавського районного суду міста Севастополя із зазначеною позовною заявою в порядку цивільного судочинства і просить суд : - Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором № 002-012763/12-00938 - вкл - к від 21 травня 2012 року, в розмірі 14368 гривень 19 копійок. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами був укладений договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, за яким банк надав відповідачці на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності грошові кошти, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язався повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси і сплатити процентів за користування ними, проте таких обов'язків вона у порядку, встановленому договорами, не виконала. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. У відповідністю з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

20 листопада 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов позов [PERSON], в якому він просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя не склалося, постійно відбувалися сварки з різних побутових причин. У них різні погляди на життя. У листопаді 2013 р. відповідачка пішла від нього. Вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Сторони у судове засідання з»явилися. Позивач заявлені вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала, викладені позивачем факти підтвердила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У 2005 р. позивач і відповідачка зареєстрували шлюб. Вони мають сина [PERSON], 2006 р. н., який залишається з відповідачкою [PERSON]. Спільне життя у подружжя не склалося. З листопада 2013 р. вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.. 112 СК України суд розриває шлюб у разі якщо подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Новопавлівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви останній зазначив, що [INFO] в с. Філія Межівського району Дніпропетровської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві приватної власності. Спадкове майно знаходиться на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Але прийняття ним спадкового майна матері ускладнюється в зв'язку з тим, що відсутнє свідоцтво про шлюб його матері [PERSON], так як в його посвідці про народження в графі «мати» зазначено дошлюбне (дівоче) прізвище матері «[PERSON]». Заявник просить суд встановити факт родинних відносин з померлою. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника заявника, свідків: [PERSON] та [PERSON], дослідивши зібрані в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8). [PERSON] доводиться рідним сином померлій, що підтверджується наступним: - Співпадає прізвище «[PERSON]» у посвідці про народження та паспортні заявника і в свідоцтві про смерть [PERSON] (а.с.4, 6, 8); - Співпадають і'я та по батькові «[PERSON]» зазначені у посвідці про народження заявника у графі «мати» і в свідоцтві про смерть [PERSON]; - Довідкою Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області № 1934 від 10.10.2014 року, в якій зазначено, що [PERSON] по день своєї смерті проживала зі своїм сином [PERSON], невісткою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.9). - Показами свідків: [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] являється рідним сином покійної [PERSON] Встановлення даного факту підвідомче суду згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України і необхідне заявнику для отримання спадщини, яка залишилася після [PERSON] Приведені вище докази дають підстави суду задовольнити заяву. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не компенсуються, залишаються за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, у якій просив встановити факт родинних відносин між ним та його матір*ю - [PERSON], яка померла [INFO]. Встановлення такого факту необхідно заявникові для оформлення та реалізації спадкових прав після смерті матері, оскільки в його свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть матері не збігається її ім*я у зв*язку з допущеною помилкою, яку в теперішній час виправити неможливо. Просив суд встановити факт родинних відносин - того, що [PERSON], яка померла [INFO] є його матір*ю. В судовому засіданні заявник підтримав заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник зацікавленої особи - Костянтинівської міської ради Донецької області в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти встановлення факту родинних відносин за заявою [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони особисто були знайомі із померлою [PERSON], і їм відомо про те, що заявник по справі - [PERSON] є її рідним сином. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що заявник по справі (а.с.3-5) народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.8). Матір*ю заявника в свідоцтві про народження зазначена «[PERSON]» (а.с.8), ім*я якої в свідоцтві про право власності на житло від 12 липня 1993 року (а.с.9), довідці про склад сім*ї від 04 вересня 2014 року № 1775 (а.с.11) зазначене як «[PERSON]». 18 березня 1950 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.13). Я к вбачається з листів Костянтинівської державної нотаріальної контори № 2033/01-16 від 02 грудня 2014 року (а.с.26), № 2035/02-14 від 03 грудня 2014 року (а.с.28) та довідок із Спадкового реєстру (а.с.27,29), спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] немає; після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу за заявою [PERSON] [PERSON] 07 листопада 2014 року відмовлено у внесенні змін до актового запису про його народження № 1379 від 27 серпня 1953 року. У зв*язку з тим, що ім*я матері заявника в свідоцтві про його народження не збігається з ім*ям матері, зазначеному в свідоцтві про смерть, заявник [PERSON] позбавлений можливості підтвердити наявність родинних відносин між ним та матір*ю та реалізувати спадкові права. Відповідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо, а його встановлення необхідно заявнику для реалізації спадкових прав.

Outcome: approved