Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

20.05.2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебувала з 25.01.2019 року, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] . Наразі, між нею та відповідачем сімейні відносини фактично припинено, вона разом із малолітньою донькою з 25.03.2020 року проживають окремо від [PERSON] . Вказала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона немає можливості належним чином забезпечити доньку усім необхідним, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В свою чергу, [PERSON] працездатний та наразі працює, проте відомості про його місце працевлаштування їй невідоме. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходили. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час, місце слухання справи (а.с. 12), в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 25.01.2019 року уклали шлюб, який зареєстровано Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 78. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 4). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Луцьким МВ ДРАЦС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів), у сторін [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] (а.с. 5). Судом також встановлено, що наразі сторони проживають окремо; малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] , в свою чергу відповідач [PERSON] проживає окремо. Зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні як малолітнього сина, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, його місце працевлаштування та розмір середньомісячного заробітку суду не відомі. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Малолітня [PERSON] , [INFO] , є здоровим, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років: дітей віком до 6 років: з 1 січня 1921 гривня, з 1 липня 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~ Частиною 2 ст. 191 СК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У своєму позові [PERSON] ставить питання про стягнення аліментів з 02.04.2021 року, тобто за минулий час. Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про вжиття позивачкою заходів щодо одержання аліментів із відповідача до моменту звернення до суду з даною позовною заявою (20.05.2021 року) останньою надано не було, а тому суд не вбачає підстав для присудження аліментів починаючи з 02.04.2021 року. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі ст.ст.\~84,\~180,\~182,\~183,\~191 СК України,

Outcome: partial