Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

21.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, зміни до якого було прийнято судом 13.01.2015 року, і в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частина заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення сином навчання, але не більше ніж до 23 років, при цьому допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 15.08.1996 року по 27.06.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Після розірвання шлюбу, відповідач сплачував аліменти на користь позивача, на утримання обох дітей. З 01.09.2014 року син навчається в ПТУ №50 в м. Карлівка на неповному державному утриманні, яке становить 270 грн. і витрачається на оплату харчування в училищі. Строк навчання - до 05.02.2016 року. У зв'язку з навчанням на денній формі, син не може працювати і потребує коштів на одяг, харчування, книги тощо. Під час вступної кампанії цього року, син був допущений до навчання на контрактній основі у медичному ВНЗ, проте відмовився від навчання через брак коштів. Син не лишив своєї мрії і готується до вступу в такий ВНЗ наступного року, що потребує додаткових витрат на репетиторів, підготовчі курси і підручники. Позивач є працюючою, проте її заробітна плата незначна і вона не може утримувати 2 дітей самостійно. Відповідач не надає матеріальної допомоги сину у добровільному порядку, тому позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, з зазначених у позові підстав, і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, пояснюючи це тим, що уже сплачує аліменти на двох доньок (повнолітню і неповнолітню), на загальну суму 2500 грн. Відповідач зазначив, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, оскільки із заробітної плати, на власне проживання, у нього залишається лише 1300 грн. Третя особа в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Жодних заяв від третьої особи не надходило, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Положення частини 2 ст. 182 СКУ, до даних правовідносин не застосовуються, оскільки ними встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття (ст. 6 СКУ). Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.08.1996 року, що вбачається з рішення Карлівського районного суду від 27.06.2012 року. Зазначеним рішенням задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу - шлюб розірвано. (а.с. 9-10) Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають спільного сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім (повних 18 років виповнилося [INFO] року). (а.с. 5) Повнолітній син проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], що вбачається з довідки міської ради від 10.11.2014 року. (а.с. 3) Згідно довідки №6647, повнолітній [PERSON] навчається у ПТУ №50 м. Карлівка з 01.09.2014 року по 05.02.2016 року. [PERSON] знаходиться на неповному державному утриманні. (а.с. 4) У довідці не зазначено форму навчання (денна чи заочна), а також розмір державного утримання, що надається [PERSON] В матеріалах справи відсутні відомості про оплату [PERSON] гуртожитку чи іншого житла; згідно довідки міської ради, [PERSON] проживає з матір'ю. Позивач зазначила в судовому засіданні, що оплачує харчування сина у навчальному закладі, проте доказів таких витрат не надала. Зазначені у позові обставини про витрати на репетиторів і підготовчі курси, також не доведені суду. Позивач надала суду довідку про її доходи, згідно якої заробітна плата позивача за червень-листопад 2014 року становить 9180,64 грн. (а.с. 37) В матеріалах справи немає відомостей про заробітну плату відповідача, проте останній долучив документи з яких вбачається, що він є працюючим (працює в Карлівській філії ПАТ «Полтаватеплоенерго»). (а.с. 38) Згідно довідки від 10.11.2014 року, за період з травня по жовтень 2014 року, із заробітної плати відповідача вирахувано 7257,80 грн. аліментів на користь [PERSON] (а.с. 38) В судовому засіданні досліджено постанову від 13.09.2012 року, яка свідчить про те, що Карлівським районним судом було видано виконавчий лист про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частина заробітку боржника щомісячно. (а.с. 39) Згідно з положеннями частин 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. [INFO] року неповнолітній син [PERSON] - [PERSON], досяг повноліття. Довідка, що була досліджена судом, видана до зазначеної дати, на підставі чого суд приходить до висновку, що з [INFO] року, розмір щомісячного утримання із заробітної плати відповідача - зменшився. Окрім того, відповідачем долучено до матеріалів справи виконавчий лист, згідно якого з нього стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], на користь останньої, у розмірі ? частина його доходу щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не довше, ніж до 23 років. (а.с. 41-42) Відповідач також долучив копію заяви стягувача до виконавчої служби, в якій вона просить прийняти виконавчий лист на виконання (а.с. 43) та розпорядження державного виконавця (вих. від 25.01.2011) з пропозицією відраховувати з доходу [PERSON] 50% від заробітної плати в ВАТ «Полтаватеплоенерго», до погашення ним боргу за даним виконавчим листом, який складає 1292,78 грн. (а.с. 40) Зазначені докази є підтвердженням того, що виконавче провадження було відкрито, проте не є свідченням того, що кошти за виконавчим листом стягуються на сьогодні. Разом з тим, позивач в судовому засіданні не заперечує, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на її користь, на утримання їхньої спільної неповнолітньої доньки [PERSON]. Таким чином, суд встановлено, що на даний час відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, при цьому має спільного з позивачем повнолітнього сина, який продовжує навчання у ПТУ №50 м. Карлівка і проживає разом з матір'ю. На підставі ч. 2 ст. 61 ЦПК України, суд вважає доведеними ті обставини, що у зв'язку з навчанням сина, мати повнолітнього [PERSON] несе витрати на його утримання, а саме: на харчування, придбання канцелярських товарів і підручників, придбання одягу. Відповідач в судовому засіданні не заперечував ту обставину, що у зв'язку з навчанням, повнолітній син потребує матеріальної допомоги. Проти задоволення позову відповідач заперечує, посилаючись на те, що не має матеріальної можливості утримувати сина. Відповідачем частково доведено обставини, на які він посилається. Судом зокрема встановлено, що відповідач уже сплачує аліменти на неповнолітню доньку. Зазначена обставина не є достатньою для того, щоб вважати відповідача таким, що не має можливості утримувати сина, проте суд враховує таку обставину, при визначенні розміру аліментів. В свою чергу позивач, не довела суду розмір витрат, що несе їх у зв'язку з навчанням сина. Позивач також не надала доказів того, що син не має можливості утримувати себе самостійно (суд немає відомостей про форму навчання повнолітнього [PERSON].). Згідно наданих суду доказів, повнолітній син проживає за місцем навчання і перебуває на неповному державному утриманні. Таким чином, позов є доведеним лише в межах загальновідомих витрат у зв'язку з навчанням. Врахувавши всі зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позову і стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі - у розмірі 200 грн. щомісячно. Таким чином, суд вважає за можливе стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], починаючи з дня подачі позову до закінченням ним навчання, але не довше, ніж до 23 років. Вимога позивача про стягнення аліментів в сумі, що не менша ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - не застосовується до правовідносин про стягнення аліментів на повнолітніх дочку/сина. Тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Разом з тим, на підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Outcome: partial