Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

1. Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи, що він працював з 1983 року на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», а з 01.09.2004 року на посаді заступника директора з охорони праці та пожежної безпеки комбінату. Відповідно до позовної заяви, позивача було звільнено з посади заступника технічного директора з охорони праці та пожежної безпеки ВАТ «ХБК» з 12.02.2007р. на підставі п.6 ст.36 КЗпПУ згідно наказу №41-к від 13.02.2007р., проте при звільненні відповідач не провів остаточний розрахунок із позивачем. Зазначає, що на ВАТ «ХБК» з січня 2005р. йому неправильно була нарахована заробітна плата за час простою. За простої позивачу повинно було донараховано 4131,35грн., які не були виплачені та до начислити компенсацію утрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 4323,78грн. Вважає, що при звільненні відповідач не розрахувався з ним з дотриманням ст.ст.47,116 КЗпПУ, в зв'язку з чим, з ВАТ «ХБК» в порядку ст.117 КЗпПУ підлягає стягненню сума середнього заробітку за період з 13.02.2007р. по 08.11.2013р. (80 місяців), виходячи з окладу заступника директора 900грн., у розмірі 72000грн. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити, стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» середній заробіток в сумі 72000,00грн., 4131,35грн. не донарахованої і невиплаченої заробітної плати та 4323,78грн. компенсації утрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків їх виплати за період затримки з 01.01.2005р. по 08.11.2013р., а всього 80455,13грн. 2. Позивач у судовому засіданні неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на його користь середній заробіток в сумі 51116,77грн., 4131,35грн. не донарахованої і невиплаченої заробітної плати та 4051,98грн. компенсації утрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків їх виплати за період затримки з 01.01.2005р. по 30.01.2014р., а всього 59300,10грн. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. 2.1. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. 3. Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що позивач перебував у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат» в період з 30.09.1983р. по 12.02.2007р., що підтверджується відомостями трудової книжки від 10.10.1962р.; 01.09.2004р. позивач був переведений на посаду заступника технічного директора по охороні праці та пожежної безпеки ВАТ «ХБК» на підставі наказу №62 від 10.09.2004р., що підтверджується відомостями трудової книжки; позивача було звільнено з ВАТ «ХБК» за ст.36 п.6 КЗпПУ на підставі наказу №41-к від 13.02.2007р.; - в квітні 2008 року ВАТ «ХБК» провів розрахунок з позивачем, що підтверджується повідомним листом ВАТ «ХБК» №4-34/463 від 26.05.2008 року, згідно якого заборгованість перед [PERSON] у сумі 5527,97 погашена 23.04.2008 року, отримання грошових коштів відбувається до 25.04.2009 року в будь-якому відділенні ЗАТ КБ «Приватбанк» на території України; - заборгованість по заробітній платі станом на 27.05.2008 року - відсутня, що підтверджується довідкою №18/25/14/244, виданою ВАТ «ХБК» від 27.05.2008р.; - середньомісячна заробітна плата позивача складає 900грн., а з вирахуванням суми податку на прибуток складає 765,00грн., що підтверджується довідкою №18/25/14 від 16.04.2008р.; - згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №2-1273/08 від 27.05.2008 року стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] 12600,00грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 3068,00грн. компенсації за період затримки розрахунку; - згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №2-895/10 від 29.04.2010 року стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] середній заробіток в сумі 10983,23грн. та 972,19грн. компенсації за період затримки виплати заробітної плати за період з 12.02.2007р. по 30.01.2009р.; - згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19.10.2010р., рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №2-895/10 від 29.04.2010 року скасовано в частині стягнення з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] компенсації за період затримки виплати зарплати за період з 12.02.2007 року по 30.01.2009 року у сумі 972,19грн. та ухвалено нове рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позовних вимог у цій частині; - відповідно до ухвали Апеляційного суду Херсонської області у справі №22ц-1589 від 03.07.2007р., встановлено, що з 01.09.2004р. [PERSON] працював у відповідача на посаді заступника технічного директора з охорони праці та пожежної безпеки. Наказом №199 від 30.08.2005р. на підприємстві було введено новий штатний розклад з 01.09.2005р., яким вводилась служба помічника технічного директора з охорони праці та пожежної безпеки, відповідно замість заступника технічного директора з ОП та ПБ. Будучи обізнаним про введення нового штатного розкладу, [PERSON] продовжував фактично працювати на новій посаді та отримував заробітну плату згідно штатного розкладу, яким помічнику технічного директора ОП та ПБ встановлювався оклад у розмірі 900,00грн.; - середній заробіток позивача на ВАТ «ХБК» складає 51116,77грн.; сума не донарахованої та невиплаченої заробітної плати складає 4131,35грн.; сума компенсації утрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків їх виплати за період затримки з 01.01.2005р. по 30.01.2014р. складає 4051,98грн., а всього 59300,10грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який мається в матеріалах справи. 4. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України N 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст.88 ЦПК України - якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 5. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надав заперечень на позов та доказів проведення розрахунку з позивачем. Отже, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із суми судового збору - 229,40грн. 6.

Outcome: approved