Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

19 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство починаючи з 26.03.2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає хоча за законом зобов'язаний утримувати сина. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - роз'єднано. Виділено у самостійне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито провадження у справі. Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів направлено до відділу цивільних справ Дніпровського районного суду м. Києва для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду відповідно до ст.11-1 ЦПК України. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 06 червня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №737, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно 26 березня 2016 року вказаним відділом (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 25 серпня 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 9). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають малолітню доньку. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved