Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

19 серпня 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути заборгованість за кредитним договором № 51/АК-00004.08.2 від 16.07.2008 р. на суму 4801,87 дол. США та 369578,82 грн., яку мотивував тим, що на підставі вказаного кредитного договору відповідачеві надано кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів на загальну суму 36648,89 доларів США строком по 16.07.2015 р. з процентною ставкою 7,70% річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 0,3% від суми виданого кредиту, умови якого він належним чином не виконав, наслідком чого є зазначена сума заборгованості. Відповідач подав заперечення проти позову, де частково заперечував позовні вимоги з мотивів пропуску строку позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій, яка виходить за межі річного строку позовної давності, а також подав заяву про застосування позовної давності та клопотання про зменшення розміру неустойки, яке мотивував тим, що нарахована сума пені значно перевищує розмір боргу по кредиту та процентах, до 2014 року він виконував умови кредитного договору, але через погіршення стану здоровя втратив роботу, став отримувати лише пенсію, якої не вистачало на обслуговування кредиту. У судовому засіданні представники позивача підтримували позов у повному обсязі, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань за кредитним договором. Відповідач і його представник частково заперечували проти позову в частині розміру пені, обчисленого за період, що перебуває за межами річного строку, який передував зверненню до суду з позовом, просили застосувати цей строк, а також просили зменшити розмір пені з підстав, передбачених частиною 3 ст. 551 ЦК України. Вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, перевіривши докази, зясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 16 липня 2008 року ВАТ «Родовід Банк», який змінив назву на ПАТ «Родовід Банк» (далі банк) і [PERSON] (далі позичальник) уклали кредитний договір № 51/АК-00004.08.2, за основними умовами якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 36648,89 дол. США терміном по 16 липня 2015 року включно на купівлю автомобіля згідно з договором № 210 купівлі-продажу автомобіля від 15 липня 2008 року з процентною ставкою в розмірі 7,70% річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 0,3% від суми виданого кредиту із забезпеченням виконання зобовязань заставою автомобіля. Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (частина 1). Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За правилами пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 14 серпня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість: (у валюті кредиту) - за кредитом на суму 4498,44 дол. США; прострочену заборгованість за процентами по кредиту на суму 303,43 дол. США; всього по кредиту та процентах на суму 4801,87 дол. США; (у еквіваленті національної валюти) прострочену заборгованість за платою за обслуговування кредиту на суму 20147,18 грн.. Нарахована сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентах за період з 14.08.2014 р. по 14.08.2015 р. в еквіваленті національної валюти становить 192273,90 грн.. Нараховано пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентах за весь період в еквіваленті національної валюти на загальну суму 344153,54 грн.. Нараховано три проценти річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентах в еквіваленті національної валюти на загальну суму 1856,30 грн.. Нараховано три проценти річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту на суму 445,07 грн.. Нарахована сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту становить 2976,72 грн.. Оскільки відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені, суд відмовляє у позові в частині стягнення пені на суму, що перевищує нараховану пеню за останній рік перед зверненням до суду на суму 192273,90 грн.. Вирішуючи питання про можливість зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Поняття збитків наведено у частині 2 статті 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Виходячи з цього, збитками позивача, яких він зазнав внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, є неповернута сума кредиту та не сплачені проценти за користування сумою кредиту, що згідно розрахунку позивача становить 4801,87 дол. США у валюті кредиту. Разом з тим, у цивільному законодавстві відсутні критерії оцінки ступеня значності і тому його слід відносити до оціночних понять так само як і істотність обставин, які можуть бути підставою для зменшення судом розміру неустойки за порушення зобовязанння. При порівнянні розміру збитків у валюті кредиту на суму 4801,87 дол. США та розміру пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентах за період з 14.08.2014 р. по 14.08.2015 р., зазначену в розрахунку заборгованості на суму 8986,34 дол. США, еквівалентній 192273,90 грн., слід визнати, що він значно, в 1,88 рази, перевищує розмір збитків. Водночас, для цієї мети суд не вважає правильним враховувати у складі збитків плату за обслуговування кредиту на суму 20147,18 грн. як упущену вигоду, оскільки обслуговування кредиту не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» і включення такої умови до договору про надання споживчого кредиту забороняється відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з моменту набрання чинності змінами до неї, внесеними Законом № 3795-VI від 22.09.2011 р.. Тобто з цього часу вказану суму не слід відносити до доходу, який банк міг реально отримати за звичайних обставин. Крім того, слід визнати істотними і взяти до уваги такі обставини, як високу ступінь виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, що випливає з порівняння розміру отриманого кредиту на суму 36648,89 дол. США з розміром неповернутої його частини на суму 4498,44 дол. США та незначним розміром несплачених процентів на суму 303,43 дол. США, припинення трудового договору відповідача та погіршення стану його здоровя, що потребувало витрат на лікування, наявність у нього єдиного джерела доходу пенсії, намагання відповідача досягти домовленості з банком щодо погашення заборгованості за рахунок продажу предмета застави та відмова в цьому банку з посиланням на економічну невигідність без будь-якого її обґрунтування, що підтверджено наданими представником відповідача доказами. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування частини 3 статті 551 ЦК України та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, до 106981,24 грн., що становитиме еквівалент 5000,00 дол. США у валюті договору за курсом НБУ, зазначеним у розрахунку заборгованості. Суд переконаний, що це також відповідатиме таким засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, як справедливість та розумність. Виходячи з викладеного, суд вважає правильним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача: 4801,87 дол. США, що складають заборгованість за кредитом на суму 4498,44 дол. США та заборгованості за процентами на суму 303,43 дол. США; 20147,18 грн. плати за обслуговування кредиту; 2976,72 грн. інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту; 1856,30 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом; 445,07 грн. суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту; 106981,24 грн. зменшена відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України сума пені, обчислена в межах річного строку позовної давності. Всього підлягає стягненню з відповідача заборгованість за кредитним договором на суму 4801,87 доларів США та 132406,51 гривні. При вирішенні питання про розподіл судових витрат позивача по сплаті судового збору на суму 3654,00 грн. суд враховує принцип пропорційності, передбачений статтею 88 ЦПК України, із застосуванням якого присуджує позивачеві з відповідача ? частину судових витрат, що буде пропорційно розміру задоволених вимог і становитиме 1827 грн..

Outcome: partial