Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

20.05.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно(а.с.3-5). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просить розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с.44). Відповідач - представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с.37-38). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] в с. Рубці м. Красний Лиман Донецької області, померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.1999(а.с.12). Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , та який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності без №, виданого 16.07.1990 Виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради, зареєстрованого в КП «БТІ» за реєстровим № 400(а.с.13-14). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування в України здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). [PERSON] за життя 18.02.1978 склала заповіт, яким все майно, яке залишиться на день її смерті, заповідала своєму синові, відповідно батьку позивача, [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Рубцівської селищної ради. На теперішній час заповіт не змінено та не скасовано(а.с.9,13). Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON] , був її син та відповідно батько позивача - [PERSON] , який спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою архівного відділу виконавчого комітету Лиманської міської ради від 16.05.2019(а.с.20). [INFO] в с. Рубці м. Красний Лиман Донецької області, помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.09.2004(а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] ,після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх прав. На теперішній час позивач є єдиним спадкоємицем після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , інші спадкоємці відсутні, що підтверджкється повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 04.06.2019(а.с.39). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно(а.с.26). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved