Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

20 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дочки - [PERSON], [INFO], піклувальником якої він є. В позові посилався на те, що [PERSON], [INFO] не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини - з дитиною не проживає, не спілкується, не приймає будь-якої участі у її вихованні, не проявляє до неї батьківського піклування, не цікавиться її життям, здоров'ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, не приймає ніякої участі у її матеріальному утриманні, не створює умов для отримання нею освіти. З 2007 року перебуває у розшуку як особа, яка переховується від суду. Вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просив позбавити її відносно [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлена належним чином (а.с. 38). Представник третьої особи Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування Чорноморець Л.М., що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.39) проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала, вважала, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дочки тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, постановивши заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 18). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 2014 року, яке набрало законної сили 24 лютого 2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні його дочки [PERSON] (а.с.7-8). Остання проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON], 1959 року народження та її цивільним чоловіком [PERSON], 1960 року народження - позивачем по справі, що підтверджується довідкою Великобайрацької сільської ради Миргородського району (а.с.13), та є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання Хомутецького ветеринарно-зоотехнічного технікуму Полтавської державної аграрної академії міністерства аграрної політики та продовольства України (а.с.20). [PERSON] знаходиться на утриманні своєї бабусі та позивача [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.14). Позивача розпорядженням голови Миргородської районної державної адміністрації № 48 від 03.03.2014р. призначено піклувальником [PERSON] (а.с.9). Останні 10 років (а.с.12) відповідачка [PERSON] із своєю дочкою не спілкується, спільно не проживає, свідомо не підтримує з нею будь-яких стосунків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у підготовці її до самостійного життя, не цікавився її станом здоров'я, не сприяє будь-якими своїми діями її вихованню та засвоєнню норм моралі, не цікавився її внутрішнім світом, не надає добровільної матеріальної допомоги в її утриманні. З 2007 року відповідачка знаходиться в розшуку як особа, яка переховується від суду, що підтверджується довідкою Миргородського МВ (з обслуговування м. Миргород та Миргородського району) № 5012 від 01.09.2014 року(а.с.10). Відповідно висновку Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 6 жовтня 2014 року (а.с 5) [PERSON] самоусунулась від виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], матеріально її не забезпечує, не спілкується з нею, її вихованням не займається. Тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні дочки [PERSON]. Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За викладених обставин, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні її дочки [PERSON] є такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідають інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved