Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

21.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання набутим правомірно право власності на майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є неприбутковою організацією, яка здійснює свою діяльність з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів. Свою діяльність товариство здійснює на території земельної ділянки, яка належить йому на праві постійного користування, що підтверджується державним актом. У 2010 році Товариство зареєстровано як юридична особа. Відповідно до статуту Товариства джерелами формування майна кооперативу є зокрема - майно, добровільно передане кооперативу його членами. З метою наповнення джерел формування майна товариства між позивачем та відповідачем 07.11.2013 р. було укладено договір про безоплатну передачу майна у власність (дарунок) Товариства рухоме майно, яке складається із залізного вагончика, обкладеного зовні каменем ракушняк без капітального фундаменту та з шиферним перекриттям даху. При укладенні договору відповідач стверджував, що дане майно належить йому на праві власності з 1990 року. При укладенні договору сторонами було досягнуто всіх істотних умов. Позивач наполягав на нотаріальному посвідченні даного договору, однак нотаріально даний договір не міг бути посвідчений нотаріально у зв'язку з відсутністю первинних документів на дане майно у відповідача. З метою захисту майнових інтересів позивача просить визнати договір про добровільну безкоштовну передачу у власність рухомого майна між позивачем та відповідачем від 07.11.2013 року дійсним та визнати набутим правомірно право власності на майно зазначене у договорі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач у содовому засіданні визнала позов, не заперечував проти його задоволення, пояснив, що дійсно передав у власність позивачу вагончик, обкладений зовні каменем ракушняк з шиферним перекриттям. Документів, що підтверджують його право власності на дане майно відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, не приймає визнання відповідачем позову та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу. Судом встановлено, що 07 листопада 2013 року між сторонами в справі укладено договір про добровільну безкоштовну передачу майна у власність (дарунок), відповідно до якого [PERSON], передавач, добровільно передав, а обслуговуючий кооператив «Човнове товариство Чайка» в особі Головіна С.І., набувач, прийняв у власність майно, яке складається із залізного вагончика, обкладеного зовні каменем ракушняк, шиферним перекриттям даху, без фундаменту, та який знаходиться на території набувача з 1992 року. Відповідно до п.2 Договору зазначене майно належить на праві власності Передавачу, тобто відповідачу по справі (а.с.5) Даний договір укладено в простій письмовій формі, не посвідчений нотаріально, не відбулася його державна реєстрація. Відповідно до ст.. 717, 718 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або забов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст..203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Відповідно до вимог ст..220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до звіту від 11.11.2013 р. про вартість будівлі «Будинок для охорони», розташований по [ADDRESS], на території обслуговуючого кооперативу «Човнове товариство «Чайка» об'єкт оцінки складається з будови одноповерхової «Будинок для охорони» з площею 19,5 кв.м.; стіни будови виконані по дерев'яному каркасу з утепленням з мінеральної вати з подальшою зовнішньою обшивкою листовим металом та облицюванням каменем черепашником на бетонних фундаментах. Внутрішня обробка виконана з обшивки фанерою з пофарбованою масляною фарбою. Підлога дерев'яна. Опалення пічне. Віконні та дверні блоки дерев'яні, дах виконаний з асбестоцементних листів по дерев'яним конструкціям. Будівля «Будинок для охорони» складається з коридора площею 3,8 кв.м., службового приміщення - 4,5кв.м., службового приміщення 4,5 кв.м, загальна площа приміщень складає 12,8 кв.м (а.с.28). Даний опис спірного майна, будівлі «Будинок для охорони», наданий експертом-оцінщиком [PERSON] вказує на ознаки нерухомого майна. Так, відповідно до ст..181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно) належать, зокрема, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до вимог ст..182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст..210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації Відповідно до ч.3 ст..640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державної реєстрації є укладеним з моменту державної реєстрації. В судовому засіданні а ні позивач, а ні відповідач не надали належних та допустимих доказів того, що відповідач був власником спірного майна та мав право на його відчуження, шляхом дарування. Спірний договір не був нотаріально посвідчений та не відбулася його державна реєстрація. Таким чином, Договір про добровільну безкоштовну передачу майна у власність (дарунок) від 07.11.2013 р., укладений сторонами в простій письмовій формі суд визнає не укладеним та таким, що не створює права та обов'язки для сторін, оскільки норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст..210 та ст..640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією. З огляду на вищевикладене, в задоволені позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed