Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] та просить суд визнати останього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що вона та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Усі четверо проживають у даній квартирі, доглядають за нею, здійснюють оплату комунальних платежів. В даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який з часу розірвання шлюбу, а саме 20 березня 2006 року не проживає. Відповідач жодних дій по утриманню квартири не здійснює, не приймає участі у витратах по утриманню квартири, не сплачує комунальні платежі. На неодноразові звернення з проханням добровільно виписатись не реагує. Позивачка не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася. Представниця позивачки адвокатка Шевчук-Філімон Н.М. скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, просила позов задовольнити. Відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Неявка третіх осіб, не перешкоджає подальшому руху справи. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивачка є власницею ј житлового приміщення квартири за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в якому\~зареєстрований [PERSON] (а.с.14-15). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №212 від 29 грудня 2020 року та письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , більше року (а.с.19-22). Відповідач не приймає участі у витратах по утриманню квартири, не сплачує комунальні та інші платежі, не допомагає позивачці в проведенні поточних ремонтів. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4 статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статтей 41,47 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно\~статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 319 Цивільного кодексу України\~передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Таким чином суд вважає, що відповідач добровільно покинув квартиру у якій зареєстрований, а оскільки він не проживає без поважних причин більше одного року у вказаній квартирі, то в силу цього втратили право на користування житлом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Outcome: approved