Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

21.12.2020 [PERSON] звернулась до суду із позовом до територіальної громади в особі Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила: встановити факт родинних відносин (чоловік-дружина), між померлим [INFO] [PERSON] та його дружиною [PERSON] , померлою [INFO] ; встановити факт родинних відносин (мати-син), між [PERSON] , померлою [INFO] , з її сином [PERSON] , померлим [INFO] ; визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірним будівлями, що знаходитися за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок на праві приватної власності належав померлому 15 січня 2004 року, батьку [PERSON] - [PERSON] , відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради народних депутатів та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Після смерті діда [PERSON] - [PERSON] , спадкоємцями майна останнього були: дружина (бабуся позивача) [PERSON] та син померлого (батько позивача) [PERSON] , які своєчасно прийняли спадщину. Однак оформити свої спадкові права [PERSON] та [PERSON] не встигли, оскільки [INFO] [PERSON] померла, а [INFO] помер син спадкодавця - [PERSON] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, однак виявилося що оформити спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , немає можливості в зв`язку з відсутністю доказів факту родинних відносин. Так, у відповіді з Державного архіву Харківської області та Зміївського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану, зазначено, що актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] відсутній. У копії актового запису, наданого Зміївським районним відділом реєстрації актів цивільного стану, виявлено розбіжність в написанні імені матері [PERSON] , а саме в графі мати зазначено [PERSON] , тоді як в Свідоцтві про смерть - [PERSON] . Вказана інформація була повідомлена позивачу листом приватного нотаріуса від Зміївського районного нотаріального округу Харківської області від 21.05.2019 № 395/02-17, «Щодо реєстрації заяви та роз`яснення порядку оформлення спадщини». [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в спадковому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем зазначеного майна є позивач, інших спадкоємців не має. За таких обставин, позивач вважає, що наявні підстави для встановлення факту родинних відносин, а саме що бабуся позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] є дружиною діда позивача, померлого [INFO] [PERSON] , а також встановлення факту родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , як матері та сина. [PERSON] зазначає, що не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2020 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.01.2021 задоволено клопотання про заміну відповідача Чемужівську сільську раду Зміївського району Харківської області на її правонаступника Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.03.2021. 04.03.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи, судове засідання відкладено до 19.03.2021. 19.03.2021 належним чином повідомлені учасники у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами у справі. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 13.10.1972, актовий запис № 27 (а.с. 17). [INFO] помер [PERSON] в с. Левківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 43 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із прав спадкоємця майна, що залишилося після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] в с. Левківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 7 (а.с. 9) [INFO] померла [PERSON] в с. Левківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 23 (а.с. 10) На підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого Виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради народних Депутатів на підставі рішення виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів № 537 від 20.12.1988, про що зроблено запис в реєстраційну книгу № 4, номер запису № 230, право власності на нерухоме майно зареєстроване КП «Зміївське БТІ», реєстраційний номер: 31271184 від 18.08.2010, [PERSON] був власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13). За життя спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] спадкові права, після смерті [INFO] [PERSON] , оформити не встигли. Позивач [PERSON] позбавлена оформити свої спадкові права на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки актовий запис про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відсутній, крім того написання власного ім`я матері, яке зазначено в Свідоцтві про народження [PERSON] та власне ім`я в Свідоцтві про смерть [PERSON] - відрізняється. Отже, предметом даного спору є, зокрема встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та дружини, а також встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як матері та сина. Так, в Свідоцтві про народження [PERSON] , в графі мати зазначено « [PERSON] ». Відповідно до пунктів1, 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального Кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З даних акта депутата Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] від 30.07.2020, складеного в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , власником якого є померлий [INFO] [PERSON] , на день смерті власника в будинку проживали: дружина померлого [PERSON] , [INFO] , син померлого [PERSON] , [INFO] та онука померлого [PERSON] , [INFO] . Померлий [PERSON] перебував у шлюбних відносинах з [PERSON] , вів спільне господарство до дня своєї смерті. [PERSON] в селі називали [PERSON] . [PERSON] рідний син подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Дані обставини ніким не заперечуються. Відповідно до абзацу 1 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Таким чином, під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки, виникнення, зміну та припинення особистих немайнових, а також майнових прав фізичних осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявник не має іншої можливості підтвердити юридичні факти - родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та дружини, а також факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як матері та сина, а встановлення таких фактів породжує юридичні наслідки, оскільки з такими фактами законодавство пов`язує можливість реалізації спадкових прав позивача. Надані [PERSON] докази суд визнає належними і допустимими, докази містять у собі фактичні дані, які пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факти родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та дружини, а також факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як матері та сина. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що вказані факти підтверджуються документально. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення юридичних фактів. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, визначеним цивільним процесуальним законодавством. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина третя цієї статті встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З витребуваної судом від приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області інформації вбачається, що після померлого [PERSON] з заявами до нотаріальної контори звернулися: 13.02.2019 дочка спадкодавця [PERSON] , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 66, та на підставі якої заведена спадкова справа № 31/2019, номер у спадковому реєстрі - 63757470; 13.02.2019 син спадкодавця, [PERSON] , з заявою про те, що спадщину він не прийняв, на неї не претендує та в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде, заява зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за № 80/20-14, та долучена до матеріалів вказаної спадкової справи; [INFO] син спадкодавця, [PERSON] , з заявою про те, що спадщину він не прийняв, на неї не претендує та в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде, заява зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за № 81/20-14, та долучена до матеріалів вказаної спадкової справ. Інших заяв, щодо прийняття спадщини, відмови від спадщини, або видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Крім того, до спадкової справи долучені заяви від [PERSON] та [PERSON] про неприйняття ними спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 48). Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] , яка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, що є підставою для задоволення позову. Оскільки позивач на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, доказів на підтвердження понесення інших витрат нею не надано, у відповідності до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, підстав для стягнення з відповідача відповідних сум не вбачається.

Outcome: approved