Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

21.11.2019 [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів в якому просить суд визнати його, [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Зміївський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області виключити з актового запису № 141 від 29.10.2012 про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області відомості про [PERSON] , як батька дитини, та одночасно внести зміни до актового запису № 141 від 29.10.2012 про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області зазначивши в графі батько « [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Мурафа, Краснокутського району Харківської області, громадянин України», змінивши при цьому прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », та видати нове свідоцтво про народження дитини. В обґрунтування позову зазначено, що з 2011 року позивач проживав однією сім`єю як чоловік та дружина із [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу. Позивач та [PERSON] вели спільне господарство, спільний побут та виконував інші обов`язки подружжя один до одного. [INFO] у позивача та [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON] . Після народження дитини, позивач забрав з пологового будинку сина та дружину і з моменту народження та по теперішній час він мешкає разом зі своїм сином, утримує його та здійснює щодо нього всі інші батьківські обов`язки. Батьком дитини був записаний громадянин [PERSON] , оскільки на момент народження сина, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, та дитина була зареєстрована як [PERSON] (актовий запис 141 від 29.10.2012, свідоцтво про народження [NUMBER] ). Відповідне рішенням органом реєстрації актів цивільного стану прийнято відповідно до вимог статті 122 Сімейного кодексу України, якою визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.10.2012 у справі 2014/3774/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Судовим рішенням визначено, що сторони по справі спільних дітей не мають. [INFO] , внаслідок важкої хвороби [PERSON] померла. З моменту смерті [PERSON] і по теперішній позивач продовжує виконувати батьківські обов`язки щодо малолітнього сина [PERSON] , утримує його, а дитина мешкає спільно з позивачем. Із вказаних підстав позивач звернувся до суду із позовом про визнання батьківства. Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та просив ухвалити рішення в підготовчому засіданні. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення в підготовчому засіданні. Розгляд справи просив провести без його участі. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Представник відповідача Зміївського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Заяв про відкладення підготовчого засідання до суду не надходило. Згідно з частиною 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 141, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Як вбачається з копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15.10.2012 у справі № 2014/3774/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що сторони дітей не мають. Рішення суду набрало законної сили (а. с. 11). З копії Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 23.10.2019 вбачається, що [INFO] померла [PERSON] ( [INFO] ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 199 (а. с. 10). Згідно статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно статті 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до частини 1, 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем [PERSON] визнано той факт, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним сином позивача [PERSON] , отже даний факт не підлягає доказуванню на підставі частини 1, 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] підтримували близькі стосунки протягом тривалого періоду часу, вели сімейне життя без укладення шлюбу. [PERSON] в 2012 році народила сина, біологічним батьком якого є [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини вчинено відповідно до частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України. Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню, так як відповідачем [PERSON] визнані позовні вимоги позивача в повному обсязі. З урахуванням позиції позивача, який не вважав стягнути судові витрати з відповідачів, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішувалось. Враховуючи викладене та

Outcome: approved