Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

20.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року включно, в сумі 23123 грн 44 коп., а також 1378 грн у відшкодування судових витрат. У судовому засіданні представники позивача предявлений позов підтримали і наполягали на його задоволенні. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач проживає за адресою: [INFO], і є споживачем послуг постачання електричної енергії, які надає позивач. Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику», пункту 42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, відповідач зобовязаний своєчасно сплачувати за спожиту електричну енергію. Позивач стверджує, що відповідач, як споживач електричної енергії, свої зобовязання щодо здійснення своєчасної оплати спожитої електроенергії не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за 22059 кВт електричної енергії, фактично спожитої ним за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року включно, на загальну суму 23123 грн 44 коп. Згідно із положеннями статті 10 ЦПК України судочинство в цивільних справах здійснюється на засадах змагальності, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З метою доведення обґрунтованості заявленої до стягнення суми боргу, за клопотанням представника позивача судом було призначено судову електротехнічну експертизу на вирішення якої, в тому числі, поставлено питання встановлення на підставі даних позивача суми боргу за спожиту відповідачем електроенергію станом на 01.05.2016 року (а. с. 70-73). На поставлене судом питання у висновку судової експертизи від 02.09.2016 № 48/16 надано відповідь про неможливість встановлення суми заборгованості відповідача за спожиту електроенергію, оскільки дані позивача щодо показників спожитої відповідачем електроенергії, які містяться в матеріалах справи, значно різняться (а. с. 82-97). Суд повністю погоджується з цим висновком судової експертизи виходячи з наступного. 1. Як випливає з листа відповідача від 02.02.2015 року, який адресовано позивачеві (а. с. 32), відповідач визнає показники лічильника, які зафіксовано контролером позивача в його присутності, лише за березень, квітень і травень 2014 року. В цій заяві відповідач стверджує, на кінець травня 2014 року показник лічильника складав 2600 кВт, на кінець червня 2014 року показник лічильника складав 2800 кВт, на кінець липня 2014 року показник лічильника складав 3000 кВт. Вказані показники лічильника передавалися відповідачем позивачеві в телефонному режимі, що в м. Чернігові є загальновідомою практикою. Отже, виходячи з тверджень відповідача, у червні та липні 2014 року ним було спожито по 200 кВт електроенергії, а всього 400 кВт, що також підтверджується складеною позивачем таблицею нарахування оплати за спожиту електроенергію (а. с. 37). Позивач, крім того, стверджує, що в серпні 2014 року ним було спожито 218 кВт електроенергії (показники лічильника 3000-3218), у вересні 2014 року спожито 120 кВт електроенергії (показники лічильника 3218-3338), у жовтні 2014 року спожито 102 кВт електроенергії (показники лічильника 3338-3440), а в листопаді 94 кВт електроенергії (показники лічильника 3440-3494). Після цього лічильник № 123344 типу СА4-И672М був замінений на новий. 2. Згідно наданого позивачем розрахунку (а. с. 6), показник лічильника на кінець червня 2014 року складав 1680 кВт, в звязку з чим позивачем нараховано плату за 9080 кВт електроенергії; у липні 2014 року показник лічильника контролерами позивача не знімався; показник лічильника на кінець серпня 2014 року складав 5141 кВт, в звязку з чим відповідачу нараховано плату за 3461 кВт електроенергії; показник лічильника на кінець вересня 2014 року контролерами позивача не знімався; показник лічильника на кінець жовтня 2014 року складав 6236 кВт, у звязку з чим відповідачу нараховано плату за 1095 кВт електроенергії; показник лічильника на кінець листопада 2014 року (на момент заміни лічильника) складав 3494 кВт, у звязку з чим відповідачу нараховано плату за 7258 кВт електроенергії. 3. Відображені в розрахунку заборгованості дані про кількість спожитої відповідачем електроенергії (а. с. 6) не збігаються з даними обігової відомості починаючи з серпня 2014 року (а. с. 52) і даними, відображеними в зведеній таблиці (а. с. 37). Крім того, вони не підтверджені первинними документами, підписаними відповідачем, що дає підстави для сумніву в їх достовірності. У той же час, наведені позивачем у заяві відомості про споживання електроенергії в період з червня по листопад 2014 року включно обєктивно збігаються із кінцевим показником лічильника на момент його заміни (3494 кВт), який жодна із сторін не оспорює. Таким чином, надані позивачем докази є суперечливими і такими, що беззаперечно не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості та не спростовують правильність висновку судової експертизи, а тому не можуть братися судом до уваги при вирішенні даного спору. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову через його недоведеність.

Outcome: dismissed