Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

19 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі газовий лічильник відсутній, а тому нарахування має проводитися з урахуванням осіб, прописаних у квартирі. З 1991 року у квартирі проживало чотири особи, які користувалися природним газом. До 2006 року оплата за спожитий газ проводилася через ЖБК «Нейтрон». З 2006 року оплата за спожитий газ повадилася відповідно до договірних відносин та ним відповідачу надавалися довідки щодо кількості зареєстрованих у квартирі осіб. За період з 1999 року по 2004 рік оплата за спожитий газ була сплачена кооперативом ЖБК «Нейтрон», а з ЖБК «Нейтрон» за цей період розрахувалися [PERSON] та [PERSON] за чотири особи, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 15 травня 2008 року. Таким чином, відповідач просить повторно сплатити вже оплачені послуги за період з 1999 року по 20004 рік і вже із розрахунку на три особи. З 2002 року по 2012 рік у квартирі проживала одна особа, розрахунок за газопостачання проведено в повному обсязі з переплатою. З 2010 року на підставі рішення суду квартира повністю належить [PERSON] Судовим рішенням встановлено, що з 2002 року у квартирі проживає одна особа [PERSON], який повністю провів розрахунок за спожитий газ з 2002 року по 2012 рік. Нарахування в особовій картці абонента 801187 на три особи є неправомірним, суперечить дійсним обставинам та судовому рішенню від 2008 року, використовуючи вказану картку відповідач повторно отримав оплату за газ за період з 1999 року по 2004 рік, але чомусь на три особи. Таким чином вказана особова картка є фіктивною. Позивач просить визнати такою, що не відповідає дійсності, є фіктивною та скасувати особову картку абонента 801187 та визнати неправомірними нарахування ПАТ «Полтавагаз» на невідомих трьох осіб в період з 1999 року по 2014 рік у сумі 955,67 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача з позовом не погодився. Надав суду пояснення про те, що рішенням Ленінського районного суду від 22 червня 2015 року з відповідача було стягнуто заборгованість за послуги з газопостачання за період з 1999 року по 2014 рік у сумі 911,03 грн. Судом було перевірено правильність нарахування оплати за спожитий природний газ. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області вказане рішення залишено без змін. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відхилив скаргу позивача. Крім того, ст..16 ЦК України визначено способи захисту порушеного права. Заявлені позивачем позовні вимоги не відповідають вимогам ст..16 ЦК України. Враховуючи викладене просять відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ксерокопією дубліката свідоцтва № 583 на право особистої власності на житловий будинок від 06 травня 1992 року [PERSON] на праві особистої власності належить квартира № 55 в житловому будинку № 18 по вул..Головка в м.Полтаві. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач безпідставно нараховував оплату за спожитий природний газ на трьох осіб в період з 1999 року по 2014 рік, а тому просить визнати неправомірним нарахування оплати за послуги у цей період у сумі 955,67 грн. Разом з тим, предметом розгляду Ленінського районного суду м.Полтави була цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий газ та рішенням від 22 червня 2015 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за спожитий газ за період з 01 травня 1999 року по 01 лютого 2014 року у сумі 911,03 коп. При цьому судом були зясовані всі обставини щодо кількості осіб, які користувалися послугами з газопостачання, перевірена сума наявної заборгованості за спожитий природний газ. Як вбачається зі вказаного рішення, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за вказаний період у сумі 955,67 грн. та з урахуванням того, що суд дійшов до висновку про доведеність факту звернення відповідача у 2003 та 2005 роках із заявами про перерахунок плати у звязку зі зменшенням кількості споживачів, суд вважав за доцільне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 911,03 коп. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 вересня 2015 року рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 червня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року касаційна скарга [PERSON] була відхилена, рішення Ленінського районного суд м.Полтави від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 вересня залишено без змін. Таким чином, суд приходить до висновку, що предявляючи вимоги щодо визнання неправомірним нарахування за спожитий газ у розмірі 955,67 грн. , позивачем фактично оспорюється рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 червня 2015 року, яким встановлено факт наявності заборгованості. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно заявлені вимоги щодо визнання неправомірним нарахування оплати за послуги у цей період у сумі 955,67 грн. Крім того, позивач просить визнати фіктивною та скасувати особову картку абонента 801187, на підставі якої здійснювалося нарахування оплати за спожитий природний газ, так як в ній невірно зазначено кількість осіб, які користувалися послугами. Згідно зі ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, та те, що позивач фактично не згоден з нарахуванням заборгованості за спожитий природний газ, суд вважає, що нормами ст.16 ЦПК України не передбачено такого способу захисту порушеного права, як визнання фіктивною та скасування особової картки споживача послуг, а тому вказані вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Беручи до уваги, що позивач є інвалідом першої групи та був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом, в задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed