Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

20 жовтня 2021 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №627. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано. З моменту розлучення чоловік хоча і надає допомогу на утримання доньки але нерегулярно, тільки після її неодноразових звернень. Коли необхідні кошти на утримання доньки, придбання одягу, взяття, предметів гігієни, їй доводиться постійно телефонувати, просити кошти у відповідача. Якщо б не її постійні звернення, самостійно участі в утриманні доньки відповідач би не приймав. Коли вона попросила поділити витрати на відпочинок дитини, а саме відправити її до спортивного табору, відповідач відмовився. Тобто, відповідач не приймає участі в утриманні доньки в повній мірі. Вже тривалий час всі витрати на утримання доньки у повному обсязі лежать на її плечах. Відповідач є працездатною особою, він працює, інших дітей на утриманні немає, також він має достатній заробіток і можливість сплачувати аліменти. 08 листопада 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 25 листопада 2021 року від відповідача надійшов відзив, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з моменту розірвання шлюбу 15 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з моменту подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.4). [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.21). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз статті 191 Сімейного кодексу України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. Отже, за загальним правилами, регламентованими нормами Сімейного кодексу України, недоцільним є обтяження відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими. В свою чергу, позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів і що батько дітей ухилявся від їх сплати. Позивач в своєму позові зазначає про те, що відповідач з моменту розлучення надає допомогу на утримання доньки, однак не регулярно, відповідно він не може вважатися таким, що ухиляється від сплати аліментів. Таким чином, суддя не вбачає підстав для стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] за минулий період. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суддя приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоров`я дитини, наявність у відповідача на утриманні інших утриманців, а також обов`язок відповідача по належному утримуванню дитини. Аналізуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, слід визначити у розмірі 1/4 частики з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial