overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

20 листопада 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. В шлюбі мають троє дітей. Позивачка належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не зявилася, надала заяву, в якій підтримала позов, просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 8). Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи (а.с.18-19,24-25, 35). Згідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ураховуючи зазначені обставини справи та норми закону, а також те, що позивачка погодилася на заочний розгляд справи, суд розглянув справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 314991, виданого Михайлвською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 4). Позивачка та відповідач є батьками дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЖД № 393970, серії І-ЖД № 032555, серії І-ЖД № 219252 (а.с. 5-7). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, згодні на розірвання шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

20 листопада 2018року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] народження, [PERSON],[INFO] народження у розмірі 5000,00гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, 19 квітня 2018року шлюб між ними розірвано. У даному шлюбу у них народились діти: [PERSON],[INFO] народження, [PERSON],[INFO] народження. Діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на утримання доньки. У зв'язку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON],[INFO] народження, [PERSON],[INFO] народження є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Сторони проживають окремо, діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 5000,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 48. Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилося невдалим, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з чим, сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В підготовче засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у підготовчому засіданні без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути у підготовчому засіданні без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про одруження, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року (а.с.13), від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідності до ст.112 СК України, прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через втрату почуттів, взаєморозуміння, сумісне життя є неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний запис за № 140. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 095943. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 202130. Причинами розпаду\~сімї стала\~втрата почуттів\~та взаєморозуміння,\~подружні стосунки\~фактично припинені. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 04 лютого 2006 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів, які проживають з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в\~підготовче судове\~засідання не\~зявилися.\~Позивачка та\~відповідачнадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 лютого 2006 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 02 (а. с. 7), від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON],\~[INFO],та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 8, 9), і які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 2011 року належить будинок №22 по вул. Хмельницька, в с. Ружичанка Хмельницького району. Відповідач у зазначеному будинку не проживає з 2014 року, його фактичне місце проживання не відоме. З огляду на викладене, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, враховуючи, що відповідач в будинку не проживає понад один рік без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування будинком. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що власником будинку №22 по вул. Хмельницька, в с. Ружичанка Хмельницького району є [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 10 червня 2011 року. У зазначеному будинку з 2014 року зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] [INFO]. Відповідно до акту обстеження місця проживання від 21 лютого 2019 року [PERSON] в будинку №22 по вул. Хмельницька, в с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницькому не проживає протягом останніх пять років. В силу\~ч.1\~ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідач втратив право на користування цим житлом оскільки відсутній без поважних причин понад один рік, а іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Факт реєстрації відповідача в будинку №22 по вул. Хмельницька, в с. Ружичанка Хмельницького району перешкоджає позивачу оформити субсидію, у звязку із чим вона несе надмірні витрати по утриманню житла. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-життя», у якому просила стягнути з відповідача на свою користь викупну суму за Договором страхування життя від 11 серпня 2006 року у розмірі 96 525,17 грн., а також судовий збір у розмірі 965,25 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 серпня 2006 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Оранта-життя» укладено Договір страхування життя. Строк дії Договору визначено до 12 серпня 2026 року. Предметом зазначеного Договору є страхування на протязі 20 років здоров'я та життя позивача на суму 7 576,14 доларів США. За умовами договору позивач був зобов'язаний вносити на рахунок відповідача страхові платежі у вигляді накопичувальних внесків у сумі 300,00 доларів США на перед за кожний рік, а відповідач в разі настання страхового випадку виплачує застрахованій особі, вигодонабучеві чи спадкоємцям застрахованої особі страхову суму або її частину за умовами передбаченими договором страхування. У разі дострокового припинення договору страховик зобов'язаний сплатити страхувальнику гарантовану викупну суму розраховану на день припинення Договору у відповідності до положень Договору. На протязі 12 років Позивач належним чином виконувала умови Договору. [PERSON] 10 липня 2018 року звернулася до відповідача з Заявою про дострокове припинення Договору страхування життя з 15 серпня 2018 року та повернення їй страхових платежів (гарантованої викупної суми) у відповідності до умов Договору. Однак, відповідні дії відповідачем не виконані, що стали передумовою для звернення позивача із відповідним позовом до суду. Ухвалою від 28 листопада 2018 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

20 листопада 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, де [PERSON] зазначив, що 31 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1035. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO]., і [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, актовий запис № 1035. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved