Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

21 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.12.2005 року він вступив до шлюбу із відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 17.01.2018 року жінки не було вдома місяць. Вважає, що їхня сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем н бажає, тому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON]С та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, в письмовій заяві відповідач просить судове засідання провести без її участі. Крім того, [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає. Чоловік безпідставно, але наполегливо, став підозрювати дружину нібито у сімейній зраді, що є безпідставним. Насправді, чоловік накопичив кошти, в тому числі за час спільного сімейного бюджету, та намагається шантажувати дружину різними вигадками з метою використання зручної ситуації для відмежування від сімейного життя, в тому числі при вирішенні питання майнового характеру. Незважаючи на судові спори між сторонами, сімя [PERSON] існує, проживає разом в одному приміщенні, вирішує спільно побутові проблеми, виховує спільну дитину. Склалися непорозуміння, сварки, образи, що більш схоже на кризовий період, носять тимчасово емоційний характер і можливо припинення за примиренням сторін. Робота чоловіка організована виїздом до місця працевлаштування на 6 місяців з поверненням в Україну на 3 місяці та новим відрядженням до Литви на 6 місяців, і так на протязі всього часу працевлаштування. Відповідач бажає зберегти шлюб та сімю, тому не надає згоду на розлучення. Сторони в судове засідання не зявилися, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст.ст. 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 07.12.2005 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП №008863 від 07.12.2005 року (а.с. 6). Від спільного життя подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України,\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем надано клопотання про надання часу для примирення сторін по цивільній справі про розірвання шлюбу, яке мотивує тим, що на початку квітня 2018 року чоловік виїхав на роботу на черговий період за кордон. При відїзді чоловік висловився про те, що «при наявності погодження позивачка може погодитися на розірвання шлюбу, але при умові відсутності погодження та бажання збереження сімї не погоджується з розірвання шлюбу». Відповідно до\~ст. 111 Сімейного кодексу України,\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобовязаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, що за час розгляду справи, яка триває значний проміжок часу, сторони не досягли примирення, суд вважає примирення між сторонами неможливим. В той же час, [PERSON] надає для приєднання до матеріалів справи рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2018 року по справі №583/714/18, яке 04.05.2018 року набрало законної сили, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково, та стягнуто з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Як вбачається із наданого рішення, позивач [PERSON] вказувала, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, став вести окремий бюджет через непорозуміння між подружжям. Тому суд, не може взяти до уваги твердження, [PERSON], наданого у відзиві на позовну заяву, як на підтвердження збереження сімї, що сімя [PERSON] існує, проживає разом в одному помешканні, вирішує спільно побутові проблеми, виховує спільну дитину, оскільки воно спростовується вищевказаним рішенням суду. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сімя розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved