Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

20.08.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідачів: [PERSON] , і [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхівцевська міська рада Дніпропетровської області 21.09.2021 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів фізичних осіб 04.10.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 07.12.2021року. 07.12.2021 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 07.12.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 07.12.2021 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідачів по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідачі, [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідачі ухиляються від виконання цих своїх обов`язків, не бажають займатись вихованням та утриманням своєї малолітньої доньки. На сьогоднішній день дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків: не згадують про дитину, не приймають участі у її вихованні, не турбуються життям і здоров`ям дитини. Відповідачі вживають алкогольні напої, ведуть неналежний спосіб життя, вчиняють правопорушення. [PERSON] ,, був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (справи № 173/945/20, № 173/698/15-к). [PERSON] , притягувалась як до адміністративної так і до кримінальної відповідальності. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі, та просила їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснила, що вона є бабусею дитини, [PERSON] , [INFO] , яка проживає в її сім`ї з народження. Мати не проживає з дитиною . Після виписки з пологового будинку мати привезла дитину до неї додому поклала на диван та запропонувала виховувати її, повідомивши, що вона дітей не любить. Мати з батьком проживають окремо від її сім`ї, інколи приходять до неї, але не для участі у вихованні та матеріального забезпечення дитини, а у власних справах. До дитини ставляться байдуже. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади.. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~Судом встановлено,\~що відповідачі [PERSON] ,. і [PERSON] , є матір`ю і батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачі, [PERSON] і [PERSON] , ухиляються від виконання цих своїх обов`язків, не бажають займатись вихованням та утриманням своєї малолітньої доньки . Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що малолітня - [PERSON] , [INFO] , проживає в сім`ї своєї бабусі, позивачки за справою. Даний факт підтверджується показаннями свідків [PERSON] ,. і [PERSON] . Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивачки. Відповідачка не хотіла забирати дитину з пологового будинку, але за їх настоюванням дитину все ж таки забрала. Потім батьки привезли дитину до них додому. Деякий час вони проживали спільно, але мати до дитини не проявляла материнської турботи. Дитина з народження на штучному вигодовуванні. Через деякий час відповідачі стали проживати окремо і за дитину взагалі забули. Свідок [PERSON] ,, в судовому засіданні пояснила , що вона є сестрою позивачки, знає що позивачка з народження виховує малолітню [PERSON] . Мати дитини перебуває в психіатричній лікарні, батько відбуває покарання, Але коли батьки ще не були обмежені у пересуванні, вони дитиною не займались. До дитини не навідувались. Всю турботу за вихованням та утриманням дитини взяла на себе її сестра. Згідно акту № 229 від 07.05.2021 року встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] з народження проживає дідусем [PERSON] , та бабусею , [PERSON] . Відповідно до довідок Верхівцевської амбулаторії сімейної медицини, встановлено, що малолітню - [PERSON] , [INFO] на профілактичні огляди привозить [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області , орган опіки та піклування Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ,.і [PERSON] , відносно їх малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки, оскільки судом встановлено, що відповідачі свідомо та систематично ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дитини. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачам виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини судом не встановлено. Відповідачі залишили дитину на бабусю та дідуся і не з`являються за місцем проживання дитини, не приймають участі у її вихованні. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. \~ \~Суд \~вважає за\~ потрібне\~ стягнути\~з \~відповідачів \~аліменти на\~ утримання\~дитини -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати на користь особи, яка буде призначена опікуном дитини . \~ \~ Відповідно\~до ч.\~ 6\~ ст.\~164\~СК України\~- \~Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. \~ \~ Таким\~ чином\~ рішення\~ суду\~ після\~набрання законної\~сили \~ направити Заводському районному у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 454.00 грн. з кожного , так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. Також з відповідачів підлягають стягненню аліменти в рахунок держави в сумі 908.00 грн., з кожного оскільки судом ухвалюється рішення і про стягнення аліментів на утримання дитини, відносно якої відповідачі позбавляються батьківських прав. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved