Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

20 грудня 2018 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 02 травня 2018 року помер директор ДНЗ «МВПУПІТ» [PERSON], який працював за контрактом, укладеним із Міністерством освіти і науки України 01 липня 2013 року зі строком дії до 01 липня 2018 року. 25 жовтня 2017 року КМУ своїм розпорядженням №831-р передав міським радам міст обласного значення обласних центрів право призначати на посаду директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з бюджетів міст обласного значення обласних центрів, за результатами конкурсів шляхом укладення строкового трудового договору (контракту). 19 грудня 2017 року з огляду на вказане розпорядження МОН України передало відповідачу особисті справи директорів навчальних закладів професійно-технічної освіти м. Дніпра, в тому числі і справу [PERSON] Весною 2018 року відповідач підписав контракти із усіма директорами навчальних закладів професійно-технічної освіти м. Дніпра, однак другий екземпляр цих контрактів зі своїм підписом директорам досі не повернув. Після смерті [PERSON] позивач тричі\~ 15 травня, 02 та 11 липня 2018 року звертався до відповідача із проханням припинити трудовий договір з померлим, видавши наказ про це із внесенням записів до особової картки, справи та трудової книжки. У своєму листі від 20 серпня 2018 року відповідач відмовив у здійсненні означених дій. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд визнати протиправною відмову відповідача припинити трудовий договір із директором ДНЗ «МВПУПІТ» [PERSON] у звязку зі смертю останнього та зобовязати відповідача припинити такий трудовий договір з тих же підстав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстави відсутності предмету спору, оскільки строковий контракт припинив свою дію внаслідок смерті [PERSON], з яким був укладений МОН України, а необхідність вчинення додаткових дій щодо припинення контракту не вбачається. Послався представник відповідача і на те, що в позові жодним чином не обґрунтовано які саме права та/або інтереси позивача порушені відповідачем, а заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідач не є стороною контракту, укладеного з [PERSON], до повноважень відповідача не входить вирішення питання про припинення трудових відносин із директорами державних навчальних закладів професійно-технічної освіти. Представник третьої особи Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Департаменту освіти і науки в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа Міністерство освіти і науки України в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. За викладених обставин явки учасників розгляду справи суд вважає за можливе з урахуванням положень ст.ст.223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи за фактичної явки учасників розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, заслухавши думку представника третьої особи, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2013 року між Міністерством освіти і науки України в особі заступника міністра, з однієї сторони, та громадянином України [PERSON], з іншої сторони, укладено контракт, за яким останнього призначено на посаду директора Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» строком на пять років з 01 липня 2013 року по 01 липня 2018 року із забезпеченням МОН України умов щодо оплати праці вказаного керівника. Цим контрактом визначено трудові відносини між [PERSON] та МОН України. Викладене підтверджується копією відповідного контракту, копією типової форми №П-2, копією трудової книжки [PERSON] (а.с.6-12). За змістом Розділу 4 Контракту питання його розірвання, а відтак і звільнення [PERSON] з посади належить до компетенції МОН України. Крім того, пп.4.4.1 п.4.4 Розділу 4 Контакту визначено, що контракт припиняється у звязку із закінченням строку його дії. 02 травня 2018 року [PERSON], [INFO], помер у віці 70 років, про що 03 травня 2018 року за №942 складено відповідний актовий запис, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ №797875 (а.с.5). 15 травня 2018 року позивачем направлено лист до відповідача за №143, в якому позивач просив відповідача з метою оформлення табелю обліку робочого часу, завершення особової справи та закриття трудової книжки директора ДНЗ «МВПУПІТ» [PERSON] видати наказ про припинення дії контракту з останнім та його виключення зі списків працівників ДНЗ «МВПУПІТ» з 02 травня 2018 року у звязку зі смертю. Аналогічні за змістом листи направлялись позивачем відповідачу 02 липня 2018 року за №211 та 11 липня 2018 року за №229 (а.с.13-16) В свою чергу відповідач листом від 20 серпня 2018 року за №300 повідомив позивача про те, що відповідач не перебуває у трудових відносинах із померлим наразі директором ДНЗ «МВПУПІТ» [PERSON] і, оскільки контракт з останнім було укладено МОН України, підстав для видачі саме відповідачем наказу про припинення трудових відносин немає. (а.с.17) При цьому, як вбачається з копії трудової книжки померлого, останнім записом в ній і на теперішній час є запис від 27 червня 2013 року про укладення вищевказаного контракту (а.с.12). Правовідносини,\~які виникли\~між сторонами,\~врегульовані нормами\~Конституції України,\~КЗпП України,\~ЦК України,\~Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», Розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки» від 25 жовтня 2017 року №831-р (далі Розпорядження), Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене Указом Президента України від 25 квітня 2013 року №240/2013 (далі Положення від 2013 року), Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630 (далі Положення від 2014 року), Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі Інструкція). Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст.ст.21, 23, 24 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, який обовязково укладається в письмовій формі, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. За змістом ст.ст.18, 24 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» керівництво діяльністю державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти, різновидом якого є вище професійне училище, здійснює керівник, якого призначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані заклади професійної (професійно-технічної) освіти. Керівник закладу професійної (професійно-технічної) освіти державної форми власності призначається на посаду за результатами конкурсу, який проводиться відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, шляхом укладення з ним трудового договору (контракту) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади професійної (професійно-технічної) освіти. Керівник призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до законодавства. Підпунктом 39 п.4 Положення від 2013 року (чинне на момент укладення контракту між МОН України та [PERSON]А.) визначено, що МОН України відповідно до покладених на нього завдань призначає на посади та звільняє з посад керівників підпорядкованих йому вищих і професійно-технічних навчальних закладів за результатами конкурсу. Аналогічне положення містить пп.53 п.4 Положення від 2014 року (чинне на момент смерті [PERSON] та розгляду даної цивільної справи). Підпунктом 2 п.1 Розпорядження визначено, що до завершення процедури передачі з державної у комунальну власність підпорядкованих Міністерству освіти і науки державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти міським радам\~міст обласного\~значення \~обласних центрів передано для тимчасового виконання такі повноваження: призначення на посаду директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з бюджетів міст обласного значення обласних центрів, за результатами конкурсів шляхом укладення строкового трудового договору (контракту); заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності призначених директорів закладів освіти. Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Нормою ст.36 КЗпП України встановлено, що підставами припинення трудового договору є в тому числі: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу; підстави, передбачені контрактом; підстави, передбачені іншими законами. За змістом ст.ст.25, 30, 608 ЦК України, Розділів І, ІІІ, ХІІІ КЗпП України, п.4.3 Глави 4 Інструкції слідує, що цивільна правосубєктність фізичної особи, в тому числі і здатність бути учасником трудових правовідносин, припиняється у момент її смерті. Відтак смерть працівника, з яким укладений трудовий договір (контракт), є безумовною підставою для припинення такого трудового договору (контракту). Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду спору сторін, ґрунтується на наступному. Так, позивачем заявлено дві позовні вимоги, однак з яких про визнання протиправною відмови відповідача, оформленої листом від 20 серпня 2018 року №300, припинити трудовий договір (контракт), укладений 13 червня 2013 року між МОН України та [PERSON], у звязку зі смертю останнього, а друга про зобовязання відповідача припинити вказаний трудовий договір (контракт) у звязку зі смертю [PERSON] Можливість задоволення обох цих позовних вимог залежить в першу чергу від наявності у відповідача повноважень щодо припинення згаданого трудового договору (контракту). Про наявність таких повноважень стверджує позивач. Разом з тим, як встановлено судом зі змісту норм ст.ст.18, 24 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», пп.39 п.4 Положення від 2013 року, пп.53 п.4 Положення від 2014 року в контексті змісту контракту від 13 червня 2013 року повноваженнями щодо звільнення з посади директора ДНЗ «МВПУПІТ», а відтак і припинення вказаного контракту із [PERSON], наділений саме МОН України, з яким, як з роботодавцем, і укладався цей контракт, а не відповідач. Посилання сторони позивача з цього приводу на Розпорядження є безпідставним, оскільки КМУ вказаним підзаконним нормативно-правовим актом делегував міським радам міст обласного значення обласних центрів лише повноваження щодо призначення на посаду директорів, їх заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності і не більше. Делеговані повноваження щодо призначення не охоплюють повноважень зі звільнення директорів, що явно вбачається при прямому співставленні наведених у цьому абзаці норм законодавчих та підзаконних нормативних актів. В той же час, в матеріалах справи відсутні дані щодо звернення позивача до МОН України з приводу документального оформлення припинення трудових відносин з [PERSON] внаслідок його смерті. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд також виходив з того, що факт смерті [PERSON], а також сплив строку дії його контракту на момент звернення до суду із даним позовом відповідно до наведених судом норм законодавства та положень контракту вже зумовили (кожний факт сам по собі) фактичне припинення дії цього контракту. Останнє, в свою чергу, взагалі унеможливлює задоволення позовної вимоги про зобовязання особи припинити вже фактично припинений трудовий договір (контракт), а також свідчить про безпідставність вимоги про визнання протиправною відмови відповідача припинити такий трудовий договір (контракт). З урахуванням вищевикладеного додатковою підставою для відмови у задоволенні позову суд вважає недоведеність будь-якими належними доказами заявлений позивачем факт порушення відповідачем його прав та інтересів. Сторона позивача ані в тексті позову, ані в судовому засіданні так і не змогла пояснити і довести суду, в чому саме полягає порушення прав та інтересів позивача діями/бездіяльністю саме відповідача. А згідно ст.ст.2, 4 ЦПК України саме захист порушених, оспорюваних, невизнаних прав та інтересів є основним завданням цивільного судочинства та підставою звернення до суду. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з оглядну на його безпідставність та необґрунтованість. Судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із даним позовом до суду, враховуючи результат його розгляду, у відповідності до ст.141 ЦПК України відшкодуванню позивачу не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed