Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору застави транспортного засобу дійсним, посилаючись на те, що 10 листопада 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 10/11, предметом якого виступає автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2004 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Як зазначає позивач, [PERSON] було надано право укладати договір застави від імені [PERSON] на підставі довіреності, виданої [PERSON] 5 лютого 2011 року. Вказаний договір було укладено для забезпечення виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору позики, укладеного 10 листопада 2012 року між позивачем та племінником [PERSON] - [PERSON]. В момент підписання договору застави [PERSON] повідомила позивача, що не має можливості відвідати нотаріуса для здійснення нотаріального посвідчення з огляду на те, що вона працює бухгалтером на підприємстві, і саме цього дня не має вільного часу, однак зазначила, що про дату та час відвідування нотаріуса для нотаріального посвідчення договору застави вона повідомить пізніше. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з проханням звернутися до нотаріуса для посвідчення договору, однак остання кожен раз відмовлялась, щоразу вигадуючи нові причини. При таких обставинах позивач не може провести державну реєстрацію договору застави та реалізувати своє право застави. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2013 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони укладено договір застави транспортного засобу № 10/11. Пунктом 1.2 договору передбачено, що предметом застави є рухоме майно, яке належить [PERSON], а [PERSON] має право користування та розпорядження цим майном, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2004 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 1. Договору передбачено, що відповідно до цього договору забезпечується заставою виконання Заставодавцем зобов'язань за договором позики від 10 листопада 2012 року, що укладений між Заставодержателем та [PERSON], за умовами якого [PERSON] зобов'язаний повернути Заставодержателю позику в розмірі 60 000 гривень до 10 липня 2014 року, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Як вбачається із матеріалів справи, 03 грудня 2013 року та 15 січня 2014 року [PERSON] двічі звертався до [PERSON] з пропозицією з'явитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору застави, однак [PERSON] вказані вимоги не виконала. Таким чином, правовідносини між сторонами виникли в зв'язку із недодержанням сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору застави та ухилення однієї із сторін від такого посвідчення, та регулюються Главами 16, 49 ЦК України та Законом України «Про заставу». Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про заставу» передбачено, що у випадках, коли предметом застави є транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Як вбачається із матеріалів справи, предметом застави є автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2004 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON]. Відповідно до довіреності, виданої [PERSON] 05.02.2011 року на ім'я [PERSON], остання є представником [PERSON] з питань розпорядження вказаним автомобілем. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В зв'язку із ухиленням [PERSON], як представника [PERSON] від нотаріального посвідчення договору застави, що унеможливлює право позивача на одержання задоволення за рахунок заставленого майна, суд дійшов до висновку про те, що позивачем було обрано належний спосіб захисту свого права, а тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про визнання договору застави дійсним.

Outcome: approved