Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

21.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення незаконно отриманих коштів, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 8520,36 грн. кошти, які вона незаконно отримала протягом 2006-2020 років за оренду 0,50 га сіножаті, яка не була передана в оренду ПСП «Ташань» та стягнути з відповідача [PERSON] 6055,94 грн. коштів, витрачених позивачем на проведення підготовки земельної ділянки площею 3,0284 га під урожай 2021 року, а всього 14576,30 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до договору оренди землі № 261 від 15.01.12005 р. [PERSON] повинна була бути передана ПСП «Ташань» земельна ділянка загальною площею 3,53 га, у т.ч. ріллі 3,03 га та 0,50 га сіножаті. Однак фактично було передано у користування земельну ділянку площею 3,03 га ріллі, а земельна ділянка площею 0,50 га сіножаті знаходиться у іншого землекористувача. Незважаючи на це позивач з 2005 року сплачував [PERSON] оренду плату за оренду сіножаті, які вона отримувала незаконно, всього було сплачено 8520,36 грн. Крім того, восени 2020 р. позивачем проведено підготовку земельної ділянки під урожай 2021 р. на що витрачені кошти в розмірі 6055,94 грн., однак після закінчення дії договору оренди землі [PERSON] вирішила не продовжувати договір оренди, тому отримала незаконне збагачення. Всього [PERSON] належить внести в касу ПСП «Ташань» 14576,30 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідачка кошти не сплатила, тому просив стягнути їх у судовому порядку. Ухвалою суду від 27.08.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 22.09.2021 року представник відповідачки [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ПСП «Ташань» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. При цьому у відзиві зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які понесла відповідачка і очікує понести, складає 6000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу. 19.10.2021 р. від представника позивача ПСП «Ташань» - адвоката Білера П.П. надійшла заява, в якій відповідно до ст. 206 ЦПК України ПСП «Ташань» відмовляється від позову до [PERSON] .. Правові наслідки відмовити позивача від позову позивачу зрозумілі. Просить розгляд справи 22.10.2021 р. проводити без участі представника позивача. 22 жовтня 2021 р. ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 22.10.2021 року по даній справі було прийнято відмову від позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Ташань» до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів та провадження по справі закрито. Ухвала суду не набрало законної сили. 22.10.2021 р. від відповідачки [PERSON] надійшла заява про відшкодування судових витрат, в якій просить суд вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути на її користь з позивача Приватного сільськогосподарського підприємства «Ташань» понесені нею судові витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Питання про стягнення витрат на правничу допомогу судом не вирішувалося при ухваленні судового рішення про закінчення розгляду справи. Відповідно до вимог ч.1, 3\~ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. З положень ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~вбачається,\~що сторони\~або інші\~учасники справи\~викликаються в\~судове засідання\~у разі\~необхідності. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Абрамович О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача ПСП «Ташань» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у поданому до суду 29.10.2021 року клопотанні зазначив, що сума судових витрат, яку просить відповідачка стягнути на її користь з ПСП «Ташань», є явно завищеною, а тому просить зменшити розмір судових витрат до 1000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. Відповідно до ч. 3\~ст. 142 ЦПК України\~у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачки в судовому засіданні 22.10.2021 року зробив відповідну заяву про надання ним доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Заяву про ухвалення додаткового рішення та докази понесених витрат на правову допомогу відповідачем було подано до суду 22.10.2021 р. та їх копії направлені позивачу. Відповідно до частин першої - шостої\~статті 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження\~\~№ 14-382цс19). \~ \~ \~ \~Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. \~ \~ \~ \~Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). \~ \~ \~ \~У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. На підтвердження понесених витрати, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, відповідачка надала договір № 45 від 21.09.2021 р. про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 45 про надання правової (правничої) допомоги від 22.10.2021 р., квитанцію № 54 від 22.10.2021 р. про оплату за правову допомогу по справі в сумі 10000 грн. Зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, враховуючи складність справи та фінансовий стан її учасників, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved