Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

21.06.2017 [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири та виключення її зі спадкового майна. Вимоги позову мотивувала тим, що з червня 2006 року вона почала проживати спільно з [PERSON] однією сім'єю, вели спільне господарство, але шлюб не реєстрували. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Реєстрація дітей була проведена у відповідності до ст. 126 СК України, за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою. В липні 2009 року ними спільно було придбано однокімнатну квартиру в [ADDRESS] (колишня - [ADDRESS]). Придбана квартира була зареєстрована на [PERSON], впродовж 2009-2011 р.р. в квартирі було зареєстровано місце проживання усіх членів сім'ї. [INFO] помер [PERSON] Заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець не лишив. Позивач після поховання чоловіка зробила ремонт в квартирі, самостійно несе витрати по утриманню житла, інтересу до майна не втратила. В зв'язку з чим, просить встановити факт проживання [PERSON] в період з 2006 року по 2014 рік однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу з [PERSON], який помер [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] та виключити цю частину квартири із спадкового майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що йому стало відомо про те, що його син проживає з [PERSON] в 2010 році зі слів своєї тещі. Тоді його син проживав в тещі на [ADDRESS]. Син не повідомляв, що живе з позивачем. Не пам'ятає, як взнав про внуків. В останні роки не часто зустрічався з сином. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що їй нічого не було відомо про стосунки сина [PERSON] з [PERSON] Сина бачила не часто, бо жили за кордоном. З жовтня 2005 року по липень 2006 року син був з ними за кордоном. Більше не приїжджав. На час смерті сина вони з чоловіком уже рік були в Україні. За цей рік спілкувалися по телефону. Бачила сина в госпіталі влітку 2016 року. Знає, що син три роки до смерті не працював. Спірна квартира по [ADDRESS] була придбана внаслідок обміну квартири її мами [PERSON] на [ADDRESS] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірна новопридбана квартира по [ADDRESS] є фактично квартирою бабусі [PERSON], оскільки була придбана за рахунок коштів від продажу бабусиної квартири. [PERSON] не мав коштів, щоб забезпечувати дітей, а тому всі постійно проживали в квартирі мами позивача по [ADDRESS] Заслухавши доводи позивача, представника позивача, заперечення відповідачів та представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд заявив, що «поняття сім'ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв'язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Позивач [PERSON] у своїх поясненнях вказувала на те, що з червня 2006 року почала проживати разом однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON], разом вели спільне господарство. Мешкали у мами позивачки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] З свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) та серії [NUMBER] (а.с. 8, зворот) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З довідки відділу реєстрації актів цивільного стану від 16.02.2007 №33393/23-104 (а.с.9) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 13.08.2009 (а.с. 9, зворот) встановлено, що реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст. 126 СК України, відомості про батька дітей внесені за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. З копії паспорта позивача серії [NUMBER] (а.с.43-44) вбачається, що [PERSON] до 18.03.2011 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] З 18.03.2011 позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні свідок [PERSON] (давній друг родини [PERSON].) пояснила, що [PERSON] з [PERSON] познайомила в 2005 році її сусідка. Між ними виникло почуття кохання. Народився син [PERSON], якого хрестив її чоловік. Потім народилася [PERSON]. Тоді [PERSON] з [PERSON] постійно проживали у мами позивача на [ADDRESS] Жили як щаслива сім'я, весь час були разом. [PERSON] гроші від поклейки оголошень віддавав [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що за запрошення мами позивача, перед народження сина позивача та [PERSON] - [PERSON], була присутня на вечірці з нагоди одруження (спільного проживання) [PERSON] та [PERSON] Після народження [PERSON] [PERSON] та [PERSON] часто були у неї в гостях. Жили по сусідству на [ADDRESS] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є духівником сім'ї [PERSON] та [PERSON] Хрестив їхнього сина [PERSON], ховав [PERSON] [PERSON] з [PERSON] з 2006 року жили як сім'я, разом виховували дітей, проживали на [INFO]. Свідок [PERSON] (сусідка позивача по вул. Кравчука, хресна мама доньки позивача та [PERSON] -- [PERSON]) в судовому засіданні пояснила, що знає про стосунки позивача з [PERSON] з самого початку, їхній син [PERSON] є однолітком її сина, разом в садочок ходили, всі дні народження святкували разом. [PERSON] з [PERSON] жили однією сім'єю, дбали про дітей, вели спільний побут. [PERSON] хрестили в жовтні 2009 року в квартирі на [ADDRESS] Звідти [PERSON] водив її в дитячий садочок. Свідок [PERSON] (двоюрідна сестра бабусі [PERSON] - [PERSON].) в судовому засіданні пояснила, що знає позивача, бачила у бабусі [PERSON], яку той доглядав. Позивач приходила до бабусі з ним. Потім приходила і з сином. Сестра [PERSON] казала, що квартира на [ADDRESS] з'явилася внаслідок обміну квартири на [ADDRESS] Коли помер чоловік її сестри, щоб квартиру не отримали інші родичі, так зробили «типу обмін». Свідок [PERSON] (рідний брат померлого [PERSON], син відповідачів, хрестив [PERSON]) в судовому засіданні пояснив, що знає позивача більше 6 років. Познайомився з нею, як приїхав з Італії 8 років тому. Вона жила разом з братом [PERSON] [PERSON], потім [PERSON]. Брат представляв її як жінку. Приходив часто до них додому на [ADDRESS] в тій квартирі ще жили бабуся і мама позивача. Звідти його брат водив [PERSON] в дитячий садочок. Останній раз відвідував [PERSON] вдома в квартирі по [ADDRESS] в [INFO]. В квартирі по [ADDRESS] був, там жила його бабуся. Продали бабусину квартиру і купили цю. Жила там тільки бабуся. Коли бабуся померла в [INFO], квартира на [ADDRESS] здавалася. [PERSON] розійшлися з [PERSON] три роки тому, посварилися. [PERSON] поїхав в Київ, як повернувся жив сам в квартирі на [ADDRESS]. Тобто, поясненнями свідків з обох сторін в сукупності підтверджується, що позивач [PERSON] в період з 2006 року по 2014 рік проживала однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу з [PERSON], який помер [INFO] і були пов'язані спільним побутом. З копії договору купівлі-продажу (а.с. 11, 12) від 12.07.2009 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3565, вбачається, що за період спільного проживання однією сім'єю з [PERSON], [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] Квартира була придбана за ціною 29 460,03 грн. Згідно відомостей будинкової книги А №97258 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] (а.с. 16-19) в квартирі було зареєстровано місце проживання власника житла [PERSON], позивача [PERSON] та їхніх дітей - [PERSON], [PERSON] Надалі було змінено назву вулиці з [ADDRESS] на «[ADDRESS]», номер будинку з [NUMBER] на [NUMBER] Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Пунктом 20 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тобто, законодавством передбачена можливість набуття права спільної власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі коли вони проживають однією сім'єю, між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю. Отже, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Факт спільного проживання позивача [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 2006 року по 2014 рік, тобто в період придбання спірної квартири за адресою: [ADDRESS], знайшов своє підтвердження у суді. Твердження сторони позивача, що спірна квартира була придбана за кошти від відчуження квартири по [ADDRESS] в м. Луцьку, що належала бабусі померлого [PERSON], не відповідають дійсності. Так, з договору купівлі-продажу від 31.07.2009, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В., зареєстрованого в реєстрі за №3556, вбачається, що квартира за адресою: м. Луцьк, [ADDRESS], була відчужена співвласниками [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей (а.с.74-76). Квартира була відчужена за ціною 35 748 грн. В якій сумі отримувалися кошти кожним із продавців в договорі не зазначено. Тобто, квартира за адресою: м. Луцьк, [ADDRESS] на час її продажу не належала бабусі [PERSON] [PERSON] А належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом в тому числі і [PERSON] Крім того, судом встановлено, що в день придбання спірної квартири за адресою: [ADDRESS], [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 2500 доларів США. Однак, докази того, що отримані в позику кошти були спрямовані на придбання спірної квартири в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, з урахуванням положень ст. 74 СК України та глави 8цього кодексу позичені кошти є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, але проживають однією сім'єю. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача доведений факт проживання [PERSON] і померлого [PERSON] однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно, наслідком якого може бути застосування положень ст.74 СК України України, а тому позов підлягає до задоволення в частині даних вимог. Що стосується позовної вимоги про виключення частини квартири, право власності на яку визнано за [PERSON], зі складу спадкового майна, то дана вимога до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Як вбачається, з матеріалів спадкової справи №02-14, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.85-116), що з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] -- [PERSON], та мати померлого - [PERSON] Батько померлого [PERSON] звернувся з заявою про відмову від належної йому частки спадкового майна. Свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавалися. Відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Тобто, питання встановлення складу спадкового майна, відноситься до компетенції нотаріуса при видачі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial