Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.08.2015 сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та відповідачем, але усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а потім у розмірі 1/4 доходів відповідача до повноліття молодшої дитини. 1.2. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] , про що 19.04.2016 зроблено відповідний запис № 210. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] , про що 01.08.2019 зроблено відповідний запис № 217. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд враховує, що відповідач є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають зі сторонами, проте перебувають на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає і доказів на користь протилежного до суду надано не було. Також, до суду не було надано доказів наявності у відповідача інших утриманців або доказів перебування відповідача у такому стані здоров`я чи матеріальному становищі, які не дозволяли б йому сплачувати визначений позивачем розмір аліментів. Крім того, відповідач визнав позов. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідача обов`язок із сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після цього у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно до досягнення повноліття молодшою дитиною. Тобто, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому, суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову та визнання позову з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved