Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

21.08.2013 р. позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2012 року і до повноліття дитини та на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] шестирічного віку, починаючи з 01.12.2012 року. Ухвалою від 06.11.2013 р. було роз'єднано позовні вимоги в різні провадження. 21.11.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просила постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. починаючи стягнення з 01.12.2012 року і до досягнення шестирічного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем 02 серпня 2005 року Франківським відділом РАЦС Міського управління юстиції м. Львова було укладено шлюб. У цьому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] народження, син проживає з нею і перебуває на її утриманні. У 2011 році їх дитина важко захворіла і у нього було встановлено важку форму нейроінфекції, що вимагало особливого догляду. Дитина потребувала невідкладного медичного втручання та лікування, але відповідач та його батьки, заперечували та перешкоджали їй у зверненні до професійних лікарів та наполягали виключно на застосуванні народних методів лікування, які як вбачається із діагнозу сина не могли вплинути на покращення стану його здоров'я. Зрозумівши, що вона сама не може боротися зі всіма проблемами, вона була змушена в листопаді 2012 року повернутися разом із дитиною до своїх батьків у м. Львів з проханням допомогти розпочати лікування дитини. 23 вересня 2013р. рішенням Шевченківського районного суду було розірвано шлюб між нею і відповідачем. З часу їх від'їзду до сьогоднішнього дня, відповідач жодного разу не провідував дитину, навіть на день народження сина, не надає жодної підтримки, не віддає речі, іграшки дитини та самоусунувся від виховання. Більше того відповідач надалі намагається перешкодити лікуванню дитини, оскільки на неодноразові прохання переслати медичну картку дитини, яка надзвичайно важлива для належного лікування, останній відповів категоричною відмовою. 14 липня 2014 року син отримав статус дитини - інваліда, яка потребує постійного нагляду і супроводу. Вона не має можливості працювати, тому що змушена доглядати за дитиною. Вона і син знаходимося на утримані її батьків - пенсіонерів, крім того що її батько [PERSON] є інвалідом 1 групи. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду. У судове засіданні позивача не з'явилась, її інтереси в суді представляла [PERSON], яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні ти, які викладені у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимог не визнав та заперечив проти задоволення позову, покликаючись на письмові заперечення. Які долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] року є батьком - [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна у матеріалах справи. Відповідно до ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Син [PERSON], [INFO].н., який є малолітнім - проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Як вбачається із результату психологічного обстеження від 01.10.2013року [PERSON],[INFO] народження встановлено діагноз затримка психічного розвитку. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за сином, який хворіє та на даний час виготовляє документи на інвалідність сина. Судом також встановлено, що батько не надає допомоги на утримання дитини та дружини. З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дружини. Відповідно до висновку ЛКК №115 від 14.07.2014року [PERSON], [INFO] народження спостерігається в КЗ Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері з 17.06.2014року, є інвалідом дитинства, висновок ЛКК дійсний до 01.08.2016року. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, те, що у позивача немає постійного заробітку, оскільки вона на даний час не працює та доглядає сина. З урахуванням наведеного суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 400,00гривень щомісячно, починаючи з 01.10.2014року до 01.08.2016року. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. У зв'язку з частковим задоволенням позову стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: partial