Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

20.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Зміївської міської ради Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, треті особи - приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], в якому просив встановити факт вступу [PERSON] в управління 1/2 частиною житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO], а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], та на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого окрім позивача залишились й інші спадкоємці першої черги, а саме: мати - [PERSON] та сестра - [PERSON]. Позивач та його мати [PERSON] на дату смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали разом із померлим за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на дату смерті батька була зареєстрована та фактично проживала за іншою адресою. [PERSON] померла [INFO]. На дату смерті матері [PERSON] з нею за однією адресою проживав і позивач, його сестра [PERSON] проживала за іншою адресою. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складалось, серед іншого, з 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Інші частини вказаного житлового будинку належали діду позивача - [PERSON] та його тітці - [PERSON], також, по 1/3 частці кожному. Дід [PERSON] помер [INFO]. Тітка [PERSON] померла [INFO]. Після смерті діда [PERSON] батько позивача - [PERSON] та його сестра [PERSON] 22.04.1981 року звернулися до Зміївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Проте, [PERSON] та [PERSON] належним чином своїх прав на спадщину після померлого [PERSON] не оформили, хоча в силу п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON], вважаються такими, що прийняли спадщину. Тобто, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували по 1/6 частці житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS], а відповідно, право власності на вказане домоволодіння з надвірними будівлями закріплене за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожним. Після смерті [PERSON] у 1996 році у фактичне управління 1/2 часткою житлового будинку вступив батько позивача - [PERSON] Так, він утримував не лише свою частку вказаного будинку, а й весь будинок в цілому, проводив його як поточний, так і капітальний ремонти, сплачував за комунальні послуги, земельний податок, обробляв прилеглу до будинку земельну ділянку. Інших спадкоємців, які звертались із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON], немає. Отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, [PERSON] визнається таким, що прийняв спадщину. Крім того, оскільки на дату смерті [PERSON] позивач із своєю матір'ю [PERSON] проживали із померлим за однією адресою, то вони відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після померлого [PERSON], тобто вони успадкували право власності на 1/2 частку кожний на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Аналогічно [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після померлої матері [PERSON], оскільки проживав із померлою за однією адресою. Тобто, після смерті [PERSON] він успадкував право власності на 1/2 частку на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS], яка належала його матері після смерті його батька [PERSON] Для належного оформлення свого права власності на спадкове майно після смерті батьків [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], в той же час його сестра [PERSON] також звернулася до приватного нотаріусу, однак, із заявою про відмову від спадщини. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], позивач можливості не має, оскільки не може надати нотаріусу належні документи, які б підтвердили факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його сестри [PERSON], у зв'язку з чим [PERSON] був змушений звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Представник відповідача Зміївської міської ради Харківської області [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, справу просила розглядати за її відсутності, при вирішенні даного позову покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були: [PERSON] та [PERSON], які померли [INFO] та [INFO] відповідно / а.с. 6, 7, 10/. В той же час, батьками [PERSON] - батька позивача - були [PERSON] - помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] /а.с. 8, 9, 10/. Крім того, [PERSON] мав рідну сестру - [PERSON], відповідно до рішення опікунської ради при виконкомі Зміївської районної ради депутатів трудящихся Харківської області УРСР від 17.02.1970 року № 2 був її опікуном. [PERSON] померла [INFO] /а.с. 9, 11/. Предметом позову в даному випадку є встановлення факт вступу [PERSON] в управління 1/2 частиною житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO], а також визнання за позивачем права власності на вказаний житловий будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті батьків. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав по 1/3 частині кожному [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (тітка позивача) та діду позивача - [PERSON]. Даний факт підтверджується архівною копією Договору на право забудови від 08.02.1982 року, копією рішення народного суду Зміївського району Харківської області від 13.03.1972 року, копіями реєстраційних посвідчень Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25.05.1972 року та від 19.04.1972 року, копією технічного паспорту на спірний будинок, а також копією Довідки КП «Зміївське БТІ» від 04.11.2013 року № 3019 /а.с. 12, 13, 14-15, 16-18, 19/. Після смерті діда позивача - [PERSON] до Зміївської державної нотаріальної контори 22.04.1981 року із заявами про прийняття спадщини звернулися його діти - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 25.12.2013 року № 1984/01-16 /а.с. 22/. Проте, [PERSON] та [PERSON] належним чином своїх прав на спадщину після смерті батька не оформили. Оскільки, [PERSON] помер у [INFO], тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, то до даних правовідносин застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року. Так, в силу п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Тобто, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька - [PERSON], а відповідно, успадкували по 1/6 частці житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, право власності на вказане домоволодіння з надвірними будівлями перейшло до [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожним. Як зазначалося вище [INFO] померла [PERSON] Після її смерті у фактичне управління її 1/2 часткою житлового будинку вступив батько позивача - [PERSON] - він утримував не лише свою частку вказаного будинку, а й весь будинок в цілому, проводив його як поточний, так і капітальний ремонти, сплачував за комунальні послуги, земельний податок, обробляв прилеглу до будинку земельну ділянку. З листа Зміївської державної нотаріальної контори від 25.12.2013 року № 1984/01-16 вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався /а.с. 22/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Актом обстеження житлово-комунальних умов від 25.11.2013 року та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні, встановлено, що після смерті [PERSON] [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном - 1/2 частиною житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS], як власник іншої частини даного домоволодіння, утримував будинок в належному стані, проводив його поточний та капітальний ремонт, обробляв прилеглу до домоволодіння земельну ділянку тощо /а.с. 20/. Отже, [PERSON] визнається таким, що прийняв спадщину, тому суд вбачає підстави для задоволення позову в цій частині та можливість встановити факт вступу [PERSON] в управління 1/2 частиною житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO]. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], спадкоємцями якого, окрім [PERSON], були мати - [PERSON] та сестра - [PERSON]. Судом встановлено, що позивач та його мати [PERSON] на дату смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали разом із померлим за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на дату смерті батька була зареєстрована та фактично проживала за іншою адресою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач та його мати [PERSON] на дату смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали разом із померлим за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на дату смерті батька була зареєстрована та фактично проживала за іншою адресою. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] Позивач вирішив оформити своє право на спадщину після смерті батька - [PERSON] нотаріально, однак, листом приватного нотаріусу Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 08.10.2013 року № 284/02-14 його було повідомлено, що отримати Свідоцтво про право на спадщину він можливості не має, оскільки, він не надав правовстановлюючих документів на житловий будинок в [ADDRESS], а також документи, які підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] та документи, які підтверджують факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого батька та сестри. [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду /а.с. 21/. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] На дату смерті матері [PERSON] проживав з нею за однією адресою, а його сестра - [PERSON] проживала за іншою адресою. З копії листа приватного нотаріусу Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 22.01.2014 року № 24/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори надійшли заяви - [PERSON] про прийняття спадщини, а також від [PERSON] про відмову від спадщини, в якій вказано, що вона на неї не претендує /а.с. 21/. Оскільки, [PERSON] на момент смерті матері проживав з нею за однією адресою, позивача, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], позивач можливості не має, оскільки не може надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно, а також належні документи, які б підтвердили факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його сестри [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, встановлено, що померлий [PERSON] фактично був власником житлового будинку [ADDRESS], після його смерті право на даний будинок успадкували син та дружина померлого - [PERSON] та [PERSON] Пізніше померла [PERSON], яка так і не оформила свого права на спадщину після смерті чоловіка, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та фактично прийняв спадщину, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інші спадкоємці - [PERSON] надала заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини, однак через те, що у померлих відсутні правовстановлюючі документи на вище вказаний житловий будинок, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину інакше, ніж через суд, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved