Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

21.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого зазначила, що 24.09.2004 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис №399. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З березня 2019 року припиненні шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що шлюб між подружжям є формальним, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні також не був присутнім, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову за результатами підготовчого засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено принцип добровільності шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва був зареєстрований шлюб [PERSON] з [PERSON] , актовий запис №399. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Вимоги про поділ майна та утримання дитини позивачем не заявлені. Таким чином, з урахуванням того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати судового збору в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved