Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

21.11.2019 позивач звернулась з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб та визначити місце проживання дітей. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 27.05.2014 було зареєстровано шлюб. В такому шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . Їхня сім`я проживала в місті Стебнику в квартирі [ADDRESS] , що належить чоловікові на праві власності. Чоловік, незважаючи на те, що створив власну сім`ю з нею, нехтує її думкою та інтересами дітей. Тривалий час відповідач зловживає спиртними напоями. В стані алкогольного сп`яніння влаштовує сварки і скандали, чинить психологічний тиск. Це все відбувалось на очах малолітніх дітей. З приводу такої поведінки відповідача вона зверталась до поліції. В інтересах збереження нормального фізичного та психічного стану і розвитку малолітніх дітей, вона була змушена разом із дочками переїхати у наймане житло. З квітня 2019 року вони проживають окремо і з цього часу не підтримують жодних відносин. Чоловік став їй чужою людиною. Примирення між ними неможливе. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, провівши заочний розгляд справи. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Рибницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №04. У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей : дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . Статтею 24\~СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику\~застосування судами\~законодавства при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до вимог\~ст. 161 Сімейного кодексу України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди\~щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися\~органом опіки та піклування або судом. Оскільки, судом є встановленим, що на тепер діти проживають разом з матір`ю і визначення їх місця проживання не є предметом позовних вимог і є окремою процедурою, яка проводиться за обов`язковою участю відповідних установ. Тому при наявності спірного питання щодо визначення місця проживання дітей судом роз`ясняється, що сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved