Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

1 березня 2016 року Овідіопольська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], який народився [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Після народження дитини відповідачка покинула її в пологовому будинку і розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 15.02.2012 р. дитини була влаштована та до цього часу перебуває на утриманні державної установи «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини». Відповідачка тривалий час ухиляється від виховання дитини, не відвідує сина в дитячій установі, не приймає ніякої участі в їх утриманні та вихованні. З наведених підстав позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на він не обґрунтований. Залучений до участі у справі у якості третьої особи Комунальна установа «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» також просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з тим, що він не обґрунтований. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15-17 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], який народився [INFO]., і якого вона покинула в пологовому будинку 06.01.2012 р. (а.с. 10) Відомості про батька дитини в актовому записі про її народження записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 11) Розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 15.02.2012 р. №195 дитина була влаштована на повне державне забезпечення до будинку дитини. (а.с. 12) Крім сина [PERSON] у відповідачки є ще троє дітей, а саме: син [PERSON], 2006 р.н., дочка [PERSON],2008 р.н., син [PERSON],2015 р.н., з якими відповідачка, а також її матір [PERSON] та сестра [PERSON] проживають в одній кімнаті, площею 16 м2, гуртожитку по [ADDRESS]. (а.с. 15-18, 29-31) Згідно довідки КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» відповідачка у період перебування сина [PERSON] на вихованні та утримання цього закладу неодноразово відвідувала дитину, починаючи з дня влаштування в заклад, а сама, з 21.02.2012 р.: 15.03.2012 р., 17.03.2012 р., 04.04.2012 р., 31.05.2012 р., 08.06.2012 р., 11.07.2012 р., 18.07.2012 р., 03.08.2012 р., 18.08.2012 р., 12.10.2012 р., 09.02.2013 р., а 15.03.2013 р., 25.03.2013 р., 26.03.2013 р., 26.08.2013 р., 19.09.2013 р., 12.12.2013 р., 16.02.2016 р.,19.02.2016 р., 11.03.2016 р. дитину відвідувала мати відповідачки [PERSON] У 2015 році відповідачка перебувала у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], який народився [INFO] Відповідачка неодноразово зверталась до адміністрації закладу та повідомляла про важкий матеріальний стан, що перешкоджає їй забрати дитину у своє родинне середовище до інших дітей та просила не передавати її чина [PERSON] на усиновлення або будь-якої іншої форми сімейного виховання. (а.с. 42-43) Свідок [PERSON] показала, що проживає з відповідачкою, її трьома дітьми у кімнаті, площею 16 м2, гуртожитку. Важке майнове становище та не належні житлові умови не дозволяють відповідачці забрати з дитячої установи у сім'ю сина [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON] внаслідок поважних причин, а тому законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed