Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

20 червня 2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА\~КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ\~«ПРИВАТБАНК» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за кредитним договором б/н від 07 серпня 2015 року у розмірі 21 598,02грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі заяви б/н від 07 серпня 2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6\~590,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сторонами узгоджено терміни надання відповідачем грошових коштів на погашення заборгованності. В позовній заяві зазначено, що підписуючи заяву на отримання кредиту відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг »та «Тарифами Банку» , які викладені за офіційному веб сайті банку складає між сторонами Договір про надання банківських послуг про що свідчить підпис у анкеті - заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором. Відповідач, у свою чергу своєчасно не повернув позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Внаслідок порушення зобов`язання за кредитним договором станом на 28 травня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 21\~598,02 грн., яка складається з : - 6\~287,45 грн. заборгованість за кредитом, - 4\~110,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом , -10311,09 грн. заборгованість за пенею та комісією , - 888,69 грн. штраф відповідно до п 2.2 Генеральної Угоди . На підставі зазначеного представник позивача просить суд стягнути зазначену у розрахунку суму заборгованості в судовому порядку. Ухвалою від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 вересня 2019 року, через неявку сторін розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2019 року, потім на 07 листопада 2019 року. Представник позивача АТ «Приватбанк» до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України,\~з урахуванням\~згоди представника\~позивача на\~проведення заочного\~розгляду справи,\~вважає можливим\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із п. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі заяви б/н від 07 серпня 2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6\~590,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сторонами узгоджено терміни надання відповідачем грошових коштів на погашення заборгованості. АТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав всі покладенні на нього обов`язки, згідно умов Договору, що не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. Станом на на 28 травня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 21\~598,02 грн., яка складається з : - 6\~287,45 грн. заборгованість за кредитом, - 4\~110,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом , -10311,09 грн. заборгованість за пенею та комісією , - 888,69 грн. штраф відповідно до п 2.2 Генеральної Угоди . Відповідно до п.2.1.1.5.7 Договору - позичальник зобов`язується слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою виникнення Овердрафту згідно п 2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт, встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшиш або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Детально вивчивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», виходячи з наступного. Згідно до п.1.1.7.12 Договору сторонами узгоджено , що строк дії договору становить 12 місяців з моменту його підписання, однак якщо протягом зазначеного строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання договору договір лонгується на той же строк. Згідно п. 1.1.7.42 Договору сторони визнали , що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку . За наявності у позивальника (Клієнта) в момент закриття рахунку непогашеної заборгованості перед Банком за Договором, в тому числі овердрафту та заборгованості по сплаті комісії, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості. Умовами Договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій . Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1 ст.\~549\~ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 20\~709 грн. 33 коп. , яка складається з: - 6\~287,45 грн. заборгованість за кредитом, - 4\~110,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом , -10311,09 грн. заборгованість за пенею та комісією , Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при звернені з позовом до суду в сумі 1921 грн. оскільки ці витрати позивача належним чином підтверджені матеріалами справи.

Outcome: partial