overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

21 липня 2017 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі № 296/5351/17 2/296/2136/17 за вказаним позовом було ухвалене рішення. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що у судовому рішенні не вирішено питання про судовий збір. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони, які берали участь у справі не з»явилися, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою. Судом встановлено, що рішенням суду від 21 липня 2017 року цивільний позов [PERSON] було задоволено і визначено позивачу додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], [INFO]. Під час вирішення зазначеної справи, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, \~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд вважає за необхідне з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення та стягнути з Житомирської міської ради на користь [PERSON] понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

21 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2010 року, актовий запис № 301, від спільного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. З червня 2017 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, розходженням поглядів на життя та несумісність характерів. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати їх шлюб з відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 23).З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 18 вересня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с. 8), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9), який проживає з позивачкою. З червня 2017 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та несумісність характерів. Спору про спільне майно між сторонами не встановлено. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї суперечить їх інтересам, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

21 липня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що з весни 2007 року він припинив з відповідачкою [PERSON] спільне проживання. [INFO] року відповідачка [PERSON] народила доньку, яку позивач не вважає своєю донькою, а тому він просить виключити відомості позивача, як батька дитини [PERSON] , [INFO] з актового запису про народження № 85 від 13.05.2008 року. В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги, просить справу розглянути в його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась. Представник третьої особи - Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду не з`явився, просить справу розглянути на підставі діючого законодавства. Представник третьої особи - органу опіки та піклування до суду не з`явився. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що дійсно 13 травня 2008 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був складений акт цивільного стану № 85 про народження дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] , на підставі чого було видано Свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] від 13.05.2008 (а.с.5). З письмових пояснень відповідача [PERSON] видно, що він вважає себе біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] З урахуванням обставин, які були встановлені під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду, з позовними вимогами, які підлягають судовому захисту в іншому порядку, а тому суд вважає, що позивач з урахуванням предмету позову не належним чином обґрунтував свої вимоги, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, вини відповідача у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21 липня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що 19 липня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,90 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Білики». Позивач, як спадкоємець за законом спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу розглядати без участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом старости Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності відповідача. Позов визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0113801, [PERSON] на підставі рішення Козелецької районної державної адміністрації № 77 від 21.02.2000, мала право на земельну частку (пай) розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Білики». 19 липня 2014 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 231144, видане виконавчим комітетом Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 21.07.2014) /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,90 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Білики». Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до ч. 1, 3\~ ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

21 липня 2017 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з серпня 1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. 30 жовтня 2008 року шлюб між ними було розірвано, після чого дитина проживає з позивачкою, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що відповідач нікого на утриманні не має, аліменти більше нікому не сплачує, жодних стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 18 серпня 1995 року /а.с.7/. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.9/. 30 жовтня 2008 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.8/. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 191 Сімейного Кодексу України Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

21 липня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 24 листопада 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого останній рік між ними постійно відбувались сварки, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки. Шлюбні відносини припинили з 2016 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають, за спільною домовленістю дитина залишиться проживати разом з нею. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 622 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого останній рік між ними постійно відбувались сварки, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові. Шлюбні відносини між сторонами припинені 16 червня 2017 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

21 липня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 грудня 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 231, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно відбуваються сварки. Спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, однак до суду не прибув про причини неявки суд не повідомив, тому, суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

21 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 03 січня 2012 року Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 4. Під час спільного проживання у них дітей немає. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. При чому, просила залишити їй прізвище «Зеленова». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище Зеленова.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

21 липня 2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з квітня 2012 року по квітень 2017 року проживала з відповідачем як подружжя без реєстрації шлюбу. З час спільного проживання в них народився син - [PERSON] [INFO]. На даний час сторони не проживають як подружжя, дитина перебуває на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має нерегулярний мінливий дохід так як неофіційно працює водієм. Позивачка надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали як подружжя протягом п»яти років. За час спільно проживання в них народився син [PERSON] [INFO] , батько якого є відповідач. У свідоцтві про народження дитини батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язки по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи з дня предявлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

21 липня 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 21 серпня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені більше 2 років 6 місяців тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2010 року виконкомом Виноградненської сільської ради, Новоазовського району, Донецької області [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 9. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на - «[PERSON]». Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір у сумі 640 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved