Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

20 вересня 2015 року [PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання на денному відділенні Сумського медичного коледжу 1 рівня акредитації зі спеціальності «Сестринська справа» на бюджетній основі, у зв'язку з чим не має змоги забезпечувати себе самостійно і потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. [PERSON] зазначає, що самостійно забезпечує її всім необхідним, купує продукти харчування, одяг, ліки, взуття, підручники та оплачує витрати на проїзд, проживання на час навчання у гуртожитку, відповідач [PERSON] інвалідом не являється, може надавати допомогу доньці, нести витрати, пов'язані з її навчанням на денній формі, тому позивач звернулася у суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Вказала, що працює медичною сестрою і отримує заробітну плату у середньому на рівні мінімальної заробітної плати, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, 1999 та 2001 років народження відповідно, і на їх утримання отримує тимчасову допомогу, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно доч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], і в розумінні ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України є правомірним позивачем /копія ас. 15/. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], [INFO] та [INFO] рів народження відповідно, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2008 року і до досягнення доньками повноліття /копія ас.5/. Згідно з довідкою Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області № 54 від 08.01.2016, позивач [PERSON] мешкає разом зі своїми дітьми: повнолітньою донькою [PERSON] та неповнолітніми доньками [PERSON] і [PERSON] у будинку по [ADDRESS] Згідно довідки № 2 від 11.01.2016, виданої Сумським медичним коледжом Сумської обласної ради, [PERSON] з 01 вересня 2015 року є студенткою першого курсу Сумського медичного коледжу 1 рівня акредитації зі спеціальністі «Сестринська справа», навчається на денному відділенні за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання [PERSON] - до 30 червня 2018 року /ас. 64/. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що дитина продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначені розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує як стан здоров'я та матеріальне становище позивача так і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб та приходить до наступного. Згідно з довідкою Краснопільської центральної районної лікарні № 61-1514/703 від 10.09.2015, позивач [PERSON] займає посаду медичної сестри Краснопільської центральної районної лікарні і загальна сума доходу за період з березня по серпень 2015 року становить 11336,55 грн. /ас. 3/. Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Краснопільської РДА № 9 від 12.01.2016, позивач [PERSON] знаходиться на обліку управління і отримує тимчасову допомогу на 2-х дітей, коли батько ухиляється від сплати аліментів і за період липень - грудень 2015 р. усього отримала 5806,80 грн. /ас. 57/. Згідно довідки про доходи для студентів № 336 від 11.01.2016, виданої Сумським медичним коледжом Сумської обласної ради, [PERSON] дійсно навчається в Сумському медичному коледжі та з вересня 2015 року отримує стипендію щомісяця, і її дохід за період 01.09.2015 - 31.12.2015 становить 2488 грн. /ас. 65/. Таким чином, сукупний дохід позивача за означені періоди становить 19631,35 грн., і в розрахунку на одну особу на місяць - близько 871,20 грн., що є нижчим від прожиткового мінімуму як на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років, так і на працездатну особу / з 1 січня 2016 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 1455 гривень, для працездатних осіб - 1378 грн./. Вартість проживання в гуртожитку м. Суми згідно ордера № 1605від 03.09.2015 становить 1500 грн. /копія ас. 4/; проїзд до місця навчання та у зворотному напрямку становить щонайменше 34,50 грн. /ас. 12-13/. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця, але без урахування часу канікул, починаючи з дня подачі позову з 30 вересня 2015 року і на весь період навчання дитини. При цьому, відповідачем не надано суду доказів щодо його стану здоров'я, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і задоволення позову у повному обсязі. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, звільнено від сплати судового збору, то у порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход Державного бюджету України 487 грн. 20 коп. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved