Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

20.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Нижня, буд. 16. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що з 11.05.2017 року є власником житлового будинку за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Нижня, буд. 16. [PERSON], який є сторонньою особою, зареєстрований у належному йому будинку, однак не проживає в ньому. Реєстрація відповідача порушує його права як власника. Крім того, виникли труднощі в оформленні субсидії. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлявся про розгляд справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подавав. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Нижня, буд. 16, який на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.05.2017 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр/№462, належить [PERSON] (а. с. 7-8). Право власності [PERSON] реєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу №86748982 від 11.05.2017 року. (а. с. 9). [PERSON] є власником земельної ділянки , площею 0,1022 га, за адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Нижня, 16, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.05.2017 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр/№463. (а. с. 10-11, 12). За адресою: смт. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Нижня, 16 зареєстрований проживаючим [PERSON], [INFO], що підтверджується даними домової книги. (а. с. 13-17) Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. На підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Нормою статті 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON], який не є членом сім'ї [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], але у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved