overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

20.11.2018 р. [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що відповідач є її батьком. З 01 вересня 2018 року вона продовжила навчання на денному відділенні факультету дизайну Львівської національної академії мистецтв. Строк навчання по 30.06.2022 р.. Будь-яких доходів вона не має, її матеріальне утримання лежить лише на плечах її матері. Тому вона змушена просити стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на своє утримання у зв'язку із навчанням до досягнення нею 23 років. З метою визначення підсудності та встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України, 23.11.2018 р. було зроблено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради. Відповідь надійшла до суду 29.11.2018 р.. Ухвалою від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у першому судовому засіданні на 21.01.2018 р. та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. Позивач подала суду заяву від 04.01.2019 р. вх. №167 про підтримку заявлених вимог та згоду на заочний розгляд справи (а.с 27). Відповідач подав суду заяву про визнання позову від 16.01.2019 р. вх. №982, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами. Із матеріалів справи вбачається, що позивач - [PERSON], [INFO], продовжує навчання у Львівській національній академії мистецтв за денною безоплатною формою навчання з 01.09.2018 р., по 30.06.2022 р. (довідка №18-224 від 19.09.2018 р., а.с.11). Відповідач - [PERSON] є батьком дитини (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 20.12.2000 року, а.с.18). Відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання, оскільки визнав позовні вимоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання, у зв'язку з цим потребують матеріальній допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. ст. 182, 200 СК України бере до уваги матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, і вважає, що позов підлягає задоволенню, а стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, починаючи з дати подання позовної заяви закінчення навчання. Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду наявні законні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. ст. 133, 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

20.11.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання дитини, які стягувалися щомісячно за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області від 129/1360/14-ц з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 19.04.2014 р. і до її повноліття, та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча має таку можливість. Позивачка в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову змінила, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття (а.с. 18). Представник відповідача до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 19). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.05.2014 р. щомісячно сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки, відповідач за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.05.2014 р. сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини, то розмір стягуваних аліментів необхідно змінити (збільшити) і щомісячно стягувати з нього кошти в сумі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи після набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дочки,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

20.11.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12.06.2008 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З вересня 2017 року сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що натепер шлюб носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, пред'явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

20.11.2018 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що вона, [PERSON], народилась 13 липня 1977 року у м.Одесі. 20 січня 2015 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем - [PERSON]. Актовий запис № 60 було зроблено Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Шлюб перший. Після укладення шлюбу вона не змінювала свого прізвища. Дітей від шлюбу не мають. На початку подружнього життя у них були добрі стосунки, але з часом почали виникати всілякі непорозуміння з побутових причин, у них стали часто виникати сварки, що призвело до втрати любові та поваги. Неодноразово вони намагалися поновити добрі стосунки, але всілякі спроби збереження шлюбу виявилися марними. З листопаду 2017 року вони однією сім'єю не проживаю.ть і на примирення вона не згодна. Ведуть роздільне господарство. З моменту їх фактичного розірвання шлюбу, відповідач уникає будь-яких контактів з нею. Не дивлячись на те, що відповідач зареєстрований у квартирі що належить їй, де його фактичне місце мешкання, їй не відомо. За таких обставин, на її думку, зберегти нашу сім'ю неможливо. \~ \~ \~ \~ З огляду на викладене вона просить суд постановити рішення суду яким шлюб, укладений 20 січня 2015 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 60 - розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити своє прізвище - [PERSON]. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 20.01.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 60. \~ \~ \~ \~Від шлюбу дітей не мають. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивача, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

20.11.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєструваний виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 47. Подружжя від шлюбу має дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що вони є людьми різних характерів, з різними поглядами на життя, внаслідок чого у них постійно виникали різного роду сварки та непорозуміння. Вважає, що це негативно вплинуло на процес розвитку їх спільної дитини. Зазначила, що більше двох років вони проживають окремо, ніяких стосунків між собою не підтримують. Стверджує, що їх шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, а тому просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовну заяву задовольнити з підстав зазначених у ній. Будучи в встановленому законодавством порядку, повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач [PERSON] повторно, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причину неявки в суд. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони припинили між собою шлюбні стосунки, ніяких відносин між собою не підтримують, протягом двох років проживають окремо. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, з яким примиритись не бажає. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення до шлюбу не допускається - ч.1 ст.24, ч.3 ст.56 СК України. Встановлені мотиви і підстави розірвання шлюбу виключають збереження сім`ї між подружжям [PERSON] . Укладений між ними шлюб, підлягає розірванню, незважаючи на те, що в них від шлюбу є малолітня дитина. Оскільки перебування дитини в атмосфері постійних сімейних чвар між батьками не тільки не буде сприяти її нормальному психологічному розвитку, а й негативно вплине на її психічний стан. Суд вважає за необхідне малолітню дитину сторін, дочку [PERSON] , залишити на проживанні з позивачкою, враховуючи її вік, яка потребує постійного материнського догляду і піклування. Понесені позивачкою судові витрати в справі, пов`язані зі сплатою судового збору в дохід держави при подачі позову в суд, у розмірі 840 грн. 40 грн., на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

20.11.2018 року відкрите провадження за позовом [PERSON], в якому вона просила: шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26.11.2005 року, актовий запис № 72 - розірвати. Позов обґрунтований тим, що сімейне життя сторін не склалось, сімейно-шлюбних відносин не підтримують. Відповідач позов визнав. 20.11.2018 року закрите підготовче провадження. 10.12.2018 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, які звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їх участі. Із наданих до суду письмових доказів суд встановив, що 26.11.2005 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований у виконкомі Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 72. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи той факт, що шлюб базується на вільній згоді чоловіка і жінки, збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а суд встановив, що шлюбні стосунки та спільне проживання сторін фактично припинені, шлюб між сторонами слід розірвати. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 142 ЦПК України, позивачу із державного бюджету слід повернути 352,40 грн. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

20.11.2018 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Північне відділення по обслуговуванню побутових споживачів) звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі укладеного договору про користування електричною енергією від 12.05.2015 року №532021047 зобовязується постачати електричну енергію споживачу [PERSON], яка мешкає за адресою м. Запоріжжя, Вольська, 46, а відповідач в свою чергу, зобовязується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 21/06/2016 року по 07/09/2018 року відповідачем було спожито 13054 кВт. год. Однак відповідач не виконує належним чином свій обовязок щодо оплати спожитої електричної енергії, а саме у звязку з несплатою виставлених рахунків, починаючи з 21/06/2016 року по 07/09/2018 року виникла заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 17467,01 грн. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію за період з 21/06/2016 року по 07/09/2018 року в сумі 17467,01 грн. а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 09.01.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу на зареєстровану адресу проживання був направлений конверт з копією позовної заяви з додатками та копією ухвали суду від 09.01.2019 року. Вказані матеріали відповідачем отримані не були, повернуті установою пошти з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про розгляд справи відповідач також повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходило. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247\~ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

20.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження родини. Ухвалою судді від 11.12.2018 року відкрито провадження по цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 09.01.2019 року. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що відзив на позовну заяву надавати не буде, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.06.2015 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби, актовий запис № 269. Від шлюбу мають неповнолітню доньку : [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2018 року, через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини, так як жодною із сторін не доведено про можливість збереження родини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

20.11.2018 року позивач [PERSON], який вказує, що є власником житлового будинку №10 по вул. Вавілова у м.Вознесенську, звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], який є його сином, про визнання його таким, що втратив право користування цим житловим будинком через не проживання у ньому більше одного року (з 2003 року) без поважних причин, місце його фактичного проживання невідоме. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він згідно рішення державного реєстратора виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 21.12.2016 року є власником спірного житлового будинку, відповідач є зареєстрованим в ньому з 23.01.2003 року, але не проживає з травня 2003 року і не бажає добровільно знятися з місця реєстрації. Посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, судом належним\~чином повідомлений\~про час\~та місце\~розгляду справи,\~виклик до\~суду здійснено\~шляхом розміщення\~оголошення на\~сайті суду,\~відзиву на\~позовну заява\~суду не\~надав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, надані позивачем відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та відповідно до ст.13 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення державного реєстратора виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 21.12.2016 року позивач [PERSON]М є власником житлового будинку №10 по вул. Вавілова у м.Вознесенську Миколаївської області. Відповідач [PERSON],\~який є\~сином позивача\~[PERSON],\~у відповідності\~копії будинкової\~книги з\~23.01.2003\~року зареєстрований\~за адресою: [INFO]. Доказами не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин є довідка про склад сімї та акт про непроживання від 12.11.2018 року складений головою квартального комітету №98 за участі сусідів, з яких слідує, що період не проживання відповідача є тривалим з 2003 року. Згідно статті 405 ЦК України член сімї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.11.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2011 року, шлюбні відносини з відповідачем\~ припинені через постійні сварки та непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відстутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 21.11.2011 року між сторонами було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ТП № 087095. Шлюбні\~ відносини припинили з січня місяця 2012 року, через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved