Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 30.12.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 25% всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення 23 річного віку за умови продовження навчання [PERSON] . Позивач мотивував свій позов тим, що відповідач є його батьком. Разом з тим, позивач є студентом першого курсу Черкаського Державного технологічного університету факультету електронних технологій і робототехніки денної форми навчання починаючи з 01.09.2020 по 30.06.2024. Будучи студентом денної форми навчання, позивач позбавлений можливості власного заробітку, стипендію не отримує, Відповідач будь - якої матеріальної допомоги позивачу не надає. Мати позивача [PERSON] також матеріальної допомоги йому не надає, з 2010 року проживає в Російській Федерації, має іншу сім`ю. Позивача виховує його бабця [PERSON] , пенсіонерка, яка отримує мізерну пенсію та не має можливості фінансово підтримати позивача, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів з відповідача. 22.01.2021 до суду надійшов відзив, в якому відповідач вказав, що оскільки позивач перебуває на навчанні за рахунок Державного бюджету, витрат на оплату навчання він не несе, тому достатніх підстав для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у суду немає. Крім цього, позивач зареєстрований та проживає в м. Черкаси, по місцю знаходження навчального закладу, тому необхідності оплачувати проживання в гуртожитку чи на орендованій квартирі в зв`язку з навчанням, у нього немає. Належних, допустимих, достатніх доказів того, що позивач несе витрати, пов`язані з навчанням і потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, позивач не надав. Позивач не надав суду доказів витрат на навчальний процес (придбання книг, канцелярських приладів, витрати пов`язані з відвідуванням бібліотеки, читального залу, придбання одягу, взуття, тощо), в цій частині позовні вимоги позивача не конкретизовані, не підтверджені належними письмовими доказами, тому підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання і потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, немає. Позивач при зверненні до суду з позовними вимогами не вказав місця роботи матері та який вона має щомісячний дохід, так як фактично утримання дітей здійснюється обома батьками спільно, а не лише одним із них. Відповідач вважає, що його син може навчатися на заочній формі навчання і поєднувати її з повним робочим днем. Відповідач не працює, не має заробітку і будь-якого доходу, перебуває на утриманні своєї матері-пенсіонерки, тому можливості надавати допомогу позивачеві в зв`язку з навчанням він не має. У судове засідання представник позивача з`явився, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у суд з`явився, повідомив що проти позову заперечує з мотивіі викладених у відзиві. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 06.01.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. ІІ. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки № 57 від 23.12.2020, виданої факультетом електронних технологій і роботехніки Черкаського державного технологічного університету [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу ЧДТУ факультету електронних технологій і роботехніки денної форми навчання за рахунок держбюджету. Період навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024 (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2003, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції в м. Черкаси, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №176. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до студентського квитка серії [NUMBER] , [PERSON] є студентом Черкаського державного технологічного університету, факультет електронних технологій і робототехніки (а.с. 11). Згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.08.2010 у справі № 2-148/10 з [PERSON] було вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 30% прожитквоого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.07.2008 (а.с. 12). Відповідно до довідки сільського голови Матусівської сільської ради Колісника В.В. від 03.04.2019 № 353 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає в с. Матусів з 19.08.2008 по 16.10.2018 по [ADDRESS] та з 16.10.2018 по даний час по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 26.07.2012 було внесено запис про звільнення [PERSON] за згодою сторін по п. 1 ст. 36 КУпАП на підставі наказу від 26.07.2012. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК ( 2947-14 ) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК (2947-14), здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вимогами ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.02.2020 при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Водночас відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За зімстом ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд критично оцінює твердження відповідача, що він на даний час не працює, тому не має змоги надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів повнолітньому сину. Таке твердження є безпідставними, оскільки зазначене не може свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині. Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 26.07.2012 було внесено запис про звільнення [PERSON] за згодою сторін по п. 1 ст. 36 КУпАП на підставі наказу від 26.07.2012. При цьому судом враховується той факт, що відповідач є чоловіком працездатного віку та те, що протягом останніх 8 років (з моменту звільненя) він вживав заходів для працевлаштування, зокрема звернення до Державної служби зайнятості. До того ж відповідач не надав доказів про свій стан здоров`я, який впливав би на працездатність, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Крім того, твердження відповідача про те, що на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.08.2010 у справі № 2-148/10 з [PERSON] було вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 30% прожитквого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.07.2008 і аліменти він сплачував добросовісно та вчасно свідчить про те, що відповідач має дохід в обсязі, достатньому для виплати аліментів своєму сину. Твердження відповідача про те, що позивач при зверненні до суду не вказав місце роботи матері та який вона має сердньомісячний дохід не впливають на вирішення даного спору, оскільки відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Тобто аргументи відповідача про те, що позивач не надав доказів того, що мати позивача надає кошти на його утримання не спростовують обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Суд, враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, та виходячи з рівності прав та обов`язків обох батьків, приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/6% всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення 23 річного віку за умови продовження навчання [PERSON] , а тому позов слід задовольнити частково. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється повністю, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача всі судові витрати у справі. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.8. ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи наявний попередній розрахунок судових витрат, який був наданий позивачем разом з позовною заявою (а.с. 14), ордер сері ЧК № 139033 (а.с. 15) та квитанція № 0.0.1959477121.1 від 28.12.2020 за якою [PERSON] перерахував адвокату [PERSON] 2150,00 грн. за договором від 28.12.2020 (а.с. 5). За таких обставин, суд вважє, що позивач належним чином довів суду розмір коштів, які він поніс за надання правничої допомоги у звязку з розглядом справи, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 199 СК України,

Outcome: partial