Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

20 серпня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відшкодування судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань. Представник позивача - Сорока М.С., який діє на підставі довіреності юридичної особи, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту позовної заяви убачається, що 11 січня 2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладені кредитного договору 11 січня 2006 року [PERSON] ознайомилась з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Між тим відповідачка належним чином не виконала зобов'язання за вказаним договором, тому станом на 31 липня 2013 року утворилась заборгованість у загальній сумі 29804,18 грн., яка складається з: 7002,90 грн. - заборгованості за кредитом; 20905,84 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; а також штрафу відповідно до пункту 8.6. Умов надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина) та 1395,44 грн. (процентна складова). Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачки, якими суттєво порушуються законні права кредитора, Банк просить суд стягнути з [PERSON] зазначену у позові заборгованість за кредитним договором у сумі 29804,18 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 298,04 грн. Відповідачка [PERSON], яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою представника позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідачки, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11 січня 2006 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (30 квітня 2009 року найменування банку було змінено на публічне акціонерне товариство у зв'язку зі зміною його типу) і [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір, шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до умов вказаного договору Банк надав позичальнику кредит у сумі - 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою за користування грошима відсотків у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту позичальник був зобов'язаний здійснювати щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості, шляхом внесення коштів на карту. З пункту 9.12. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «Відмітки Банку» Заяви позичальника (пункт 3.1. Умов). В даному випадку вказаною датою є 11 січня 2006 року. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з норми статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі положень статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав належним чином. Позичальнику [PERSON] було видано кредитну картку типу «Visa Classic» з грошовими коштами на рахунку [NUMBER] у сумі 1000 грн., що підтверджено документально. З розділу «Банківські послуги» Заяви позичальника від 11 січня 2006 року вбачається, що [PERSON] була ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. Позичальник висловила свою згоду, що підписана нею Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вказана згода засвідчена особистим підписом позичальника. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальником не здійснювались платежі згідно умов кредитного договору. Тим самим, враховуючи викладене, судом встановлено існування у публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суб'єктивного цивільного права щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у зв'язку з встановленим фактом порушення відповідачкою його умов. У розрахунку публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» зазначено, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 11 січня 2006 року становить 29804,18 грн., з них: заборгованість за сумою кредиту - 7002,90 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 20905,84 грн. Судом визнається правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом та відсотками за його користування, тому вона підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. Правовим наслідком порушення виконання зобов'язання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок суми штрафу: його фіксованої частини в сумі 500 грн. та процентної складової в сумі 1395,44 грн., який відповідає умовам кредитного договору. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд визнає, що [PERSON] належним чином не виконала обов'язки, передбачені укладеним у встановленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по кредитному договору та неустойки у виді штрафу підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 298,04 грн., який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved