overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів, у якій зазначає, що 03 серпня 2012 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. [INFO] року у них народилась дочка - [PERSON], свідоцтво про народження серія [NUMBER].04.2016 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2018 року шлюб було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Відповідно до до ст.. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ другого з подружжя та /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, на теперішній час працює. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища відповідача, і вважає, що він у стані виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів.. Відповідно до ст..79 СК України, аліменти присуджуються з моменту пред'явлення позову. Згідно зі ст..430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач має неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області 24 лютого 2015 року (а.с.7). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки виконкому Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON], [INFO] зареєстрована разом з матір»ю [PERSON] в с. Гущин, вул. Колективна, 26 Чернігівського району Чернігівської області. У відповідності до ч.1\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~На підтставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 05 червня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування позовної заяви зазначала про те, що від даного шлюбу у них з відповідачем народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні погляди на життя і сімейні відносини. Вони із відповідачем не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. У них немає спільних інтересів, між ними немає ні любові, ні взаємної поваги, без чого шлюб існувати не може. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому вона вирішила звернутися в суд із позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання, яке було призначено на 18 травня 2018 року о 09.30 год., позивач [PERSON] не зявилася та подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 18 травня 2018 року о 09.30 год., не зявився та подав до суду заяву, з якої вбачається, що він визнає позов та просить суд розглядати справу за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 18 травня 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1300 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно, інших дітей не має, тому просила суд здійснити стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягувати аліменти у зазначеному розмірі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомив, про розгляд судом справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтв про народження дітей, котрі проживають разом з матір`ю. [PERSON] не виконує в повному обсязі обов'язок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй малолітній дитині. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги для сина, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно, інших дітей не має, тому просила суд здійснити стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. 04 червня 2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, яку одночасно направлено [PERSON], в якому [PERSON] позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтва про народження дитини, котрий проживає разом з матір`ю. [PERSON] не виконує в повному обсязі обовязок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй малолітній дитині. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити 1200 грн. щомісячно. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] пред'явила в Пустомитівський районний суд Львівської області суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 21 січня 2014 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №44. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від подружнього життя з відповідачем дітей немає та подружнє життя між ними не склалося. Протягом останнього часу стосунки між ними розладились, в їхніх стосунках відсутні взаємоповага та взаємодопомога, між ними часто виникали сварки та це призвело до того, що вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Примирення з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд, оскільки спільної згоди на розірвання шлюбу в порядку, передбаченому ст. 106 Сімейного кодексу України, вони не досягли. Ухвалою судді Пустомитівського районного суду м. Львова Кукси Д.А. від 23 березня 2018 року матеріали позовної заяви [PERSON] були скеровані на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова по територіальній підсудності. В підготовче судове засідання, яке було призначено на 13 червня 2018 року о 09.30 год., учасники справи не з'явились та подали заяви, зі змісту яких убачається, позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] позов визнає та вони просить проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, фіксування підготовчого судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони міцної сім'ї не створили, дітей від шлюбу в них немає, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

21 березня 2018 року військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Харківського Національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що відповідач з 25 серпня 2016 року по 21 листопада 2017 року проходив навчання та військову службу у Харківському Національному університеті Повітряних Сил, про що був укладений відповідний контракт. 20 листопада 2017 року вказаний контракт було достроково розірвано і відповідача виключено зі списків особового складу зазначеного вище навчального закладу. Посилаючись на те, що до теперішнього часу [PERSON] не відшкодовано витрати навчального закладу, повязаних з його утриманням, просив стягнути з останнього 174 751 грн 59 коп. в рахунок цих витрат. У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду прокурора і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 25 серпня 2016 року між Харківським Національним університетом Повітряних Сил та [PERSON] був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (а. с. 6). Як вбачається з наказу начальника Харківського Національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба № 263 від 20 листопада 2017 року (а. с. 8), відповідача [PERSON] було відраховано від подальшого навчання у звязку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. На виконання вказаних вимог Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 було затверджено «Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

21 березня 2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], укладений 03.11.2007 р. та зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 790. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Аксьонова». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 р. позовна заява [PERSON] прийнята судом до розгляду та призначене підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримала\~\~позовні та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, надавши суду письмову заяву, в якій просить шлюб між ним та позивачем розірвати. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 03 листопада 2007 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 790, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 081941(а.с. 4). Після одруження позивач взяла прізвище «Аксьонова». Подружжя від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року, вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Спорів про місцепроживання дитини та поділ майна у сторін не має. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~ Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. На підставі з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

21 березня 2018 року до суду звернувся [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 листопада 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис №11. Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними щодня погіршуються, оскільки подружжя перестало розуміти один одного. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач просив суд шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити(а.с.20). Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов визнала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]»(а.с. 21). 30 березня 2018 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено відкрите підготовче судове засідання, за правилами загального позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис №11(а.с.6). Від шлюбних стосунків у сторін народився син - [PERSON], [INFO](а.с.7), який після розірвання шлюбу за згодою сторін залишається проживати з батьком. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Сторони підтвердили, що стосунки між подружжям є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідачу - [PERSON], слід залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі викладеного та

Outcome: approved