Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

20.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 91\~058,06 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. та судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що 26.04.2016 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], на регульованому перехресті вул. Ільфа і Петрова та вул. [PERSON], виконуючи поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора не надав перевагу в русі автомобілю SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], який рухався в прямому зустрічному напрямку. В результаті відбулося зіткнення та пасажири автомобіля відповідача отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження. Відповідача [PERSON] постановою суду було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля SSANG YONG KORANDO [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту з ТДВ «СТ «Домінанта», відповідно до якого ТДВ «СТ «Домінанта» сплатила страхове відшкодування в розмірі 105213,77 грн., повна вартість відновлювального ремонту автомобіля SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], складає 196272,36 грн., в звязку з чим відповідач повинен відшкодувати позивачу 91058,59 грн. Оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовує спричинену позивачу майнову шкоду, позивач змушена звернутись до суду із позовом. Ухвалою судді від 21.03.2017 року провадження у справі відкрито. 24.04.2017 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ТДВ «СТ «Домінанта». 30.05.2017 року третьою особою ТДВ СК «Альфа-Гарант» до суду надані письмові пояснення, в яких представник третьої особи зазначає, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», до якого звернулась ТДВ СТ «Домінанта» як особа, яка зазнала матеріального збитку, з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Вважаючи вимоги ТДВ СТ «Домінанта» обґрунтованими, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок та укладено угоду про виконання зобовязання від 30.03.2017 року, відповідно до якої було виплачено 84000,00 грн. страхового відшкодування, в звязку з чим третя особа ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомляє суд про належне виконання своїх обовязків за полісом №АЕ-6770902. 31.05.2017 року стороною відповідача [PERSON] до суду надано заперечення проти позову, в яких представник відповідача просить відмовити в позові у повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, належним відповідачем у справі є ТДВ СК «Альфа-Гарант». Крім того, представник зазначає, що транспортний засіб позивача було застрахована в ТДВ СТ «Домінанта», якою було здійснено страхову виплату позивачу на підставі звіту оцінщика, і з огляду на те, що вказана сума була прийнята позивачем [PERSON], вона погодилась з розміром вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. В ході розгляду справи судом були розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та призначення експертизи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2018 року по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 04.06.2018 року з Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру повернуто матеріали справи з висновком експерта №115 від 25.05.2018 року та ухвалою від 13.06.2018 року провадження у справі поновлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представників сторін та судового експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником автомобіля SSANG YONG KORANDO, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 201721 /т.1 а.с.26/. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Федулеєвої Ю.О. від 17.08.2016 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /т.1 а.с.8/. З вказаної постанови вбачається, що 26.04.2016 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], на регульованому перехресті вул. Ільфа і Петрова та вул. [PERSON], виконуючи поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора не надав перевагу в русі автомобілю SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], який рухався в прямому зустрічному напрямку. В результаті відбулося зіткнення та пасажири автомобіля HONDA отримали тілесні ушкодження, автомобілі в свою чергу отримали механічні пошкодження. Автомобіль SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був застрахований ТДВ СТ «Домінанта» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту НТ-15 №0024 ОД /т.1 а.с.52/. Судом досліджено Звіт №49-D/20/7 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], складений 19.05.2016 року ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ», відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження складає 105213,77 грн. з урахуванням ПДВ 87678,14 грн. /т.1 а.с.120/. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», що вбачається з Полісу №АЕ/6770902 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Договору №12-Р/05-446-00046 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів /т.1 а.с.41-42/. 30.03.2017 року між ТДВ СТ «Домінанта» та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено Угоду про виконання зобовязання, за якою з метою виконання ТДВ СК «Альфа-Гарант» претензії щодо відшкодування шкоди (в порядку регресу) ТДВ СТ «Домінанта» за вих. №0138/Д від 17.02.2017 року на суму 105213,77 грн., що була сплачена ТДВ СТ «Домінанта» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №НТ-15 №0024 Од в звязку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.04.2016 року з вини водія транспортного засобу HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно договору страхування (поліс) №А-0006770902, сторонами погоджено розмір страхового відшкодування 84000,00 грн. /т.1 а.с.62-63/. Вказана грошова сума була перерахована третій особі ТДВ СТ «Домінанта» від третьої особи СК «Альфа-Гарант», про що суду надано відповідне платіжне доручення /т.1 а.с.64/. Судом досліджено\~наданий позивачем\~[PERSON] експерта\~№5694\~експертного,\~автотоварознавчого дослідження\~по визначенню\~вартості відновлювального\~ремонту та\~матеріального збитку,\~спричиненого власнику\~автомобіля SSANG\~YONG\~KORANDO,\~реєстраційний номер\~[NUMBER],\~складений 05.06.2016\~року судовим\~експертом [PERSON],\~з якого\~вбачається,\~що вартість\~відновлювального ремонту\~автомобіля SSANG\~YONG\~KORANDO,\~реєстраційний номер\~[NUMBER],\~складає 196272,36\~грн. /а.с.180-212/. За результатами призначеної ухвалою суду судової авто товарознавчої експертизи судовим експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру [PERSON] 25.05.2018 року складено [PERSON] експерта №115, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля SSANG YONG KORANDO, реєстраційний номер [NUMBER], станом на момент ДТП, а саме на 26.04.2016 року, складала 194518,74 грн. /т.2 а.с.2-29/. Допитаний в судовому засіданні 23.11.2018 року експерт [PERSON] підтримав складений ним 25.05.2018 року висновок та суду пояснив, що дослідження було проведено без огляду транспортного засобу, а на підставі матеріалів справи, як вказано в ухвалі суду. Щодо врахування ПДВ при складанні суми шкоди експерт користувався Методикою, яка міститься в програмному забезпеченні. Наявність пошкоджень тільки лівої фари не виключала необхідності врахування експертом обох фар автомобіля, оскільки проводити заміну тільки однієї фари неможливо. Цінова політика відносно фар була врахована відповідно до отриманих експертом результатів порівнянь визначених в спеціальній літературі. Суд вважає, що твердження сторони відповідача про безпідставність врахування обох фар, оскільки при ДТП була пошкоджена лише одна фара - ліва, не заслуговують на увагу, як і посилання на меньшу вартість вказаних фар, з наступних підстав. Дійсно, після ДТП було зафіксовано пошкодження з лівої сторони ТЗ позивача. Однак, як висновок експерта, так і покази експерта в суді, дають підстави вважати, що після пошкодження лівої фари пішла ударна хвиля, експерт вказує, що треба враховувати пошкоджену передню панель радіатора, де є жорстке кріплення, що і підтверджує необхідність врахування обох фар. Тому вказані заперечення сторони відповідача, як і твердження щодо безпідставно визначеної вартості фар, суд вважає хибними, в зв'язку з чим вказані заперечення не приймаються до уваги. Щодо зауважень сторони відповідача про можливість одночасно передати відповідачу пошкоджене майно позивача суд зазначає, що стороні відповідача достеменно відомо про відсутність вказаного майна, оскільки ще при вирішенні питання про призначення судової експертизи було встановлено, що ТЗ позивачем відчужено, що і було зазначено в ухвалі суду. Дослідження проводилось без обстеження ТЗ, а лише за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, з урахуванням того, що третьою особою ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виконано обовязок щодо сплати страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що частину матеріальної шкоди, що перевищує розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування, належить стягнути з відповідача. При цьому суд вважає, що при обчисленні остаточної суми, що підлягає стягненню, належить застосовувати висновок експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №115 від 25.05.2018 року. В ході судового розгляду справи сторона відповідача посилалась на необхідність звернення позивача до страхової компанії, оскільки відповідач мав два страхових поліси з достатьою сумою погашення шкоди. При цьому, представник відповідача посилався на існуючу судову практику, в тому числі Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 01.03.2013 року та №6 від 27.03.1992 року, а також правові позиції нового Верховного Суду щодо обов'язковості звернення з позовом про відшкодування шкоди саме до страхової компанії, в якій винна в скоєнні ДТП особа застраховала свою цивільно-правову відповідальність. З даних обставин сторона позивача заперечула можливість застосування до вказаних правовідносин існуючої на цей час судової практики Верховного Суду. Так, представник позивача детально та послідовно вказав, що позивач неодноразово зверталась до страхової компанії, її листування міститься в матеріалах справи, а також її звернення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та відповіді на її звернення /т.1 а.с.45, 46, 47-48,49/. Також представником позивача звернуто увагу сторони відповідача та суду на особливості змісту Договору добровільного страхування наземного транспорту, де не враховується при розрахунку суми шкоди така величина як відсоток зносу транспортного засобу /т.2 а.с.52/. В зв'язку з чим сторона позивача наполягає на тому, що страхова компанія виконала умови Договору. Заявлені та встановлені обставини є підставою для звернення сторони позивача по даній справі. При цьому представник позивача наголошував на тому, що існуюча судова практика нового ВС не може бути застосована, оскільки позивач зверталась до страхової компанії, позивач отримала від страхової компанії часткове відшкодування, а даний позов заявлено на підставі ст.1194 ЦК, як вимоги на стягнення різниці між фактичною шкодою і страховим відшкодуванням. Суд вважає вказану правову позицію сторони позивача обгрунтованою та доведеною, яка знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, в зв'язку з чим суд відхиляє заперечення сторони відповідача. Під час розгляду справи сторона відповідача позовні вимоги не визнавала, але в судовому засіданні 23.11.2018 року представник відповідача фактично частково визнав вимоги на суму 41 693 грн., та виказав бажання здійснити сплату вказаної суми позивачу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належить зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача належних та допустимих доказів суду не надано, в звязку з чим в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial