Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

21.04.2017 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ головного інженера ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків генерального директора», визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки [PERSON] та звільнення [PERSON]», також просить поновити себе на посаді першого заступника генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» та стягнути з ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача звільнено із займаної посади не уповноваженою особою, яка незаконно, в порушення пунктів 7.1., 7.2., 7.5 статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» поклала на себе виконання обов'язків генерального директора і без погодження з органом управління майном звільнила [PERSON] з посади першого заступника генерального директора ВО. У зв'язку із наведеним позивач вважає своє звільнення незаконним, а тому просить посилаючись на ст.ст. 232, 233, 235 КЗпП України задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві та заявах про збільшення та доповнення заявлених позовних вимог. Представник відповідача ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував, вказував суду на те, що звільнення [PERSON] було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність оскаржуваних наказів. Представник третьої особи Державного агентства лісових ресурсів України вважала заявлені вимоги позивача обґрунтованими. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, третьої особи [PERSON] пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі наказу генерального директора Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання (далі - ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ») від 09.12.2016 року № К-169 [PERSON] з 13.12.2016 призначено на посаду першого заступника генерального директора на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON], першого заступника генерального директора (т. 2 а. с. 57). Призначення позивача на вказану посаду було погоджено Державним агентством лісових ресурсів України відповідно до листа погодження від 08.12.2016 року № 10-28/6736-16 (т. 2. а. с. 56). 11.04.2017 року головний інженер ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» [PERSON] видав наказ № 25, відповідно до якого у зв'язку із хворобою генерального директора приступив до тимчасового виконання обов'язків генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» до фактичного виходу [PERSON] (т. 2 а. с. 14). Цього ж дня, 11.04.2017 року, [PERSON] подав на ім'я в.о. генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» [PERSON] заяву, якою повідомив про вихід з 14.04.2017 року з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (т. 2 а. с. 10). 14.04.2017 року в.о. генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» [PERSON] прийняв наказ № 26, яким у зв'язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] вважати таким, що приступив до виконання обов'язків першого заступника генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» з 14.04.2017 року. Пунктом 2 цього ж наказу [PERSON] звільнено з посади з 14.04.2017 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - в зв'язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] (т. 2 а. с. 11). [PERSON] ознайомився з даним наказом 14.04.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в ході судового засідання, вказане звільнення [PERSON] не було погоджене Державним агентством лісових ресурсів України. З наказом № 26 від 14.04.2017 року [PERSON] 18.04.2017 року ознайомила комісія у складі працівників ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ». Щодо питання розподілу обов'язків між посадовими особами ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ», порядку призначення на посаду і звільнення з посади судом встановлені наступні обставини. Відповідно до статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» засноване на державній формі власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 року № 119 належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (далі орган управління майном). Пунктами 7.1-7.2 статуту передбачено, що управління об'єднанням здійснює генеральний директор, наймання генерального директора здійснюється органом управління майно шляхом укладення з ним контракту. Згідно п.7.5. статуту заступники генерального директора та головний інженер призначаються і звільняються з посади генеральним директором за погодженням з органом управління майном. (т. 2 а. с. 66, 75). 28.05.2014 року між Державним агентством лісових ресурсів України та [PERSON] було укладено контракт, відповідно до якого [PERSON] було найнято на посаду генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ». Пунктом 11 вказаного контракту передбачено, що Орган управління майном має право починаючи з шостого дня непрацездатності Керівника призначити виконуючого обов'язки керівника підприємства, якого звільняє з від виконання обов'язків після закінчення періоду тимчасової непрацездатності Керівника (т. 2 а. с. 33, 36). Наказом № 29 від 30.03.2016 року «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» установлено порядок заступництва у разі відсутності генерального директора - головний інженер, у разі відсутності головного інженера - перший заступник генерального директора, а в разі відсутності першого заступника генерального директора - заступник генерального директора. Встановлено, що зазначений наказ № 29 «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «Укрдержліспроект» не був доведений до відома відповідних структурних підрозділів та осіб яких він стосується. Також судом встановлено, що до цього на підприємстві неодноразово приймалися подібні накази щодо розподілу обов'язків між генеральним директором, його заступниками та головним інженером (накази від 30.09.2014 № 72, від 29.12.2012 № 156) і в усіх заступництво визначалося таким чином: у разі відсутності генерального директора - перший заступник генерального директора, всі вони доводилися до відома осіб яких вони стосуються (т. 2 а. с. 16, 20). Судом встановлено також, що 01.04.2016 року під номером 29 було видано наказ «Про закінчення опалювального сезону», а згодом було підписано ще один наказ уже під № 29-а від 01.04.2016 «Про закінчення опалювального сезону». З долученої до матеріалів справи копії журналу обліку наказів які видавались на підприємстві за 2016 р. вбачається наказ за №29 від 30.03.2016 р. вписано між ліній ( строк), однак, суд не може взяти дані обставини до уваги як доказ того, що даний наказ було видано не 30.03.2016 р. оскільки всупереч вимогам ч.2 ст. 27 ЦПК України копію даного журналу суду надано представником відповідача після початку розгляду справи по суті. Однак, вказані обставини ставлять під сумнів існування наказу № 29 від 30.03.2016 року «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» на час звільнення позивача, але оскільки відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування правомірності вчинених рішень , дій покладається саме на відповідача, представник якого в судовому засіданні заперечує обставини щодо існування даного наказу станом на 30.03.2016 р. суд вважає доводи позивача такими, що є доведеними. З матеріалів справи встановлено, що за наслідками перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання за період 2016 - І квартал 2017 р. було складено Акт від 13.05.2017 року, в якому встановлено наступне: «Наказ від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків» був виданий головним інженером [PERSON] з перевищенням посадових повноважень. Покладати виконання обов'язків керівника підприємства має право Орган управління майном, тобто Держлісагентство, за погодженням з Міністерством аграрної політики та продовольства України (наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.02.2012 № 86 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 за № 415/20728). Перевіркою встановлено, що порушено встановлений порядок найму, поновлення, звільнення та переведення працівників підприємства, що визначений у посадовій інструкції начальника Відділу кадрів, яка затверджена генеральним директором 14.03.2012 р. П.п. 4, 9 посадової інструкції передбачено, що організація і вирішення питань оформлення приймання, переведення, звільнення працівників здійснює Відділ кадрів Підприємства. В порушення цих вимог Відділ кадрів не був задіяний у підготовці та візуванні вищезазначеного наказу. Заява [PERSON] була розписана на юрисконсульта підприємства [PERSON], який на той час був у відпустці (наказ від 13.04.2017 № 98). Як пояснював в судовому засіданні [PERSON] який є представником третьої особи [PERSON], заяву [PERSON] він отримав від [PERSON] 11.04.2017 р. підготував проект наказу про вихід на роботу [PERSON] з 14.04.2017 р. та оскільки з 13.04.2017 р. ішов в відпустку проект наказу залишив в.о. гендиректора [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні при звільненні позивача дійсно порушено п. 7.5 Статуту підприємства, відповідно до якого заступники генерального директора та головний інженер призначаються на посади і звільняються з посад генеральним директором за погодженням з Органом управління майном. Наказом Підприємства від 14.04.2017 № 26, на підставі заяви [PERSON] від 11.04.2017, останній приступив до виконання обов'язків першого заступника генерального директора з 14.04.2017, [PERSON] був звільнений з зазначеної посади з 14.04.2017, тобто 13.04.2017. Оскільки тимчасовий працівник підлягає звільненню в останній день напередодні виходу на роботу основного працівника (наказ видано 14.04.2017, а не 13.04.2017), наказ оформлено з порушенням вимог Кодексу законів про працю України (далі - КзпПУ), а саме: посилання на пункт 6 статті 40 КЗпПУ. що передбачає поновлення працівника за рішенням суду або факту звільнення працівника без законної підстави, замість пункту 2 частини першої статті 36 КЗпПУ - закінчення строку, коли трудовий договір укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (пункт 2 частини першої статті 23). Разом з тим, в порушення 7.5 Статуту Підприємства та існуючих посадових інструкцій [PERSON] поновлений на посаді, а [PERSON] звільнений без погодження Держлісагентства. Жодних доказів того, що Держлісагенство було повідомлено про дані кадрові зміни в ВО «Укрдержліспроект» в судовому засіданні не здобуто. Слід зазначити, що згідно Табелю обліку робочого часу та зарплати [PERSON] 14.04.2017 на роботі був відсутнім, а [PERSON] був на роботі всупереч наказу від 14.04.2017 № 26 «Про вихід з відпустки [PERSON] та звільнення [PERSON]». [PERSON] був ознайомлений з наказом, відповідно до Акту від 18.04.2017 (додається), 18.04.2017 хоча у нього останній робочий день 13.04.2017. і адміністрація повинна була його розрахувати до 17.00 в цей день і видати на руки трудову книжку. Наказ від 14.04.2017 № 26 «Про вихід з відпустки [PERSON] та звільнення [PERSON]» зареєстрований в книзі обліку наказів і розпоряджень, замість книги обліку кадрових наказів. Перевіркою встановлено, що наказ від 30.03.2016 № 29 «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «Укрдержліспроект», не доведений до відповідних структурних підрозділів Підприємства та експедицій, що входять до сфери управління Підприємства. Слід зазначити, що під номером 29 був виданий наказ від 01.04.2016 «Про закінчення опалювального сезону», який був наданий відповідним працівникам підприємства для його виконання. З метою приховування підробки офіційних документів генеральним директором був підписаний ще один наказ від 01.04.2016 № 29-а «Про закінчення опалювального сезону». Таким чином, Підприємством всупереч нормативно-правовим актам видано наказ від 11.04.2017 № 25 «Про виконання обов'язків», хоча на підприємстві діє наказ від 30.03.2017 № 29 «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «Укрдержліспроект». З зазначеним наказом не ознайомлена жодна посадова особа підприємства і він не доведений до структурних підрозділів підприємства та експедицій, що входять до сфери управління Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання. Покладання обов'язків може здійснюватися лише вищим органом управління, а саме Держлісагентством. Перевіркою встановлено, що наказ від 30.03.2017 № 29 ймовірно є підробленим, бо наступний наказ від 01.04.2017 щодо закінчення опалювального сезону зареєстровано за номером 29-а, а на підприємстві діє наказ від 01.04.2016 № 29 щодо закінчення опалювального сезону з іншими візами і його копія вилучена у Відділі кадрів Підприємства» (т. 2 а. с. 82-83). Наказом Держлісагентства від 12.06.2017 року № 219 «Про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання» встановлено, що наказ від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків» був виданий головним інженером [PERSON] з перевищенням посадових повноважень. Покладати виконання обов'язків керівника підприємства має право Орган управління майном, тобто Держлісагентство, за погодженням з Міністерством аграрної політики та продовольства України - порушено наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.02.2012 № 86 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 за № 415/20728. У зв'язку із наведеним пунктом 1.2 наказу Держлісагентства від 12.06.2017 року № 219 скасовано від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків» (т. 2 а. с. 59-64). Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказували суду на те, що, свідок [PERSON], що він працював на посаді генерального директора ВО «Укрдержліспроект» з 29.05.2014 р. по 14.0.4.2017 р., з 11.04.2017 р. перебував на лікарняному, на час перебування його на лікарняному головним інженером [PERSON] було видано наказ за яким він приступив до виконання обов'язків гендиректора. Вказував, що неодноразово до даного випадку саме головний інженер виконував обов'язки гендиректора. Свідок [PERSON] вказувала суду на те, що працює інспектором відділу кадрів ВО «Укрдержліспроект», та може стверджувати, що [PERSON] приступив до роботи лише 18.04.2017 р. оскільки 14.04.2017 р. за наказом начальника відділу кадрів [PERSON] вона разом з [PERSON] спочатку розшукували [PERSON] по підприємству, а коли місце його знаходження встановлене не було то склали наказ про відсутність 14.04.2017 р. [PERSON] на роботі. Аналогічні покази суду надала свідок [PERSON] яка також вказувала що 14.04.2017 р. за вказівкою начальника відділу кадрів розшукувала [PERSON] по підприємству в подальшому нею було підписано акт про відсутність останнього на робочому місці. Також слід зазначити, що акт (т.с. 2 а.с. 12) складений та підписаний начальником відділу кадрів [PERSON], інспектором відділу кадрів [PERSON], техніком відділу кадрів [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства не було вручено першому заступнику генерального директора ВО «Укрдержліспроект» [PERSON], не відібрано пояснення з приводу відсутності на робочому місці 14.04.2017 р. Таким чином з огляду на встановлені обставини справи суд керується наступним. Пунктом 4 частини 1 статті 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Відповідно до пункту 9.6 Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 27.02.2012 № 86 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 за № 415/20728, покладання обов'язків керівника підприємства, що належить до сфери управління ЦОВВ, до проведення конкурсу і призначення керівника в установленому законом порядку здійснюється за погодженням з Міністерством. Враховуючи наведене, встановленими є обставини того, що приймаючи наказ № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків» головний інженер [PERSON] діяв з перевищенням своїх повноважень, а також в порушення наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.02.2012 № 86 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 за № 415/20728, та п. 11 контракту від 28.05.2014 року між Держлісагентство і [PERSON] Прийняття такого наказу жодним чином не узгоджується з статутом ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ». Наведене свідчить про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання незаконним і скасування наказу головного інженера ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків генерального директора», проте вказаний наказ уже після подачі позову був скасований наказом Держлісагентства від 12.06.2017 року № 219, а тому суд з цих підстав відмовляє у задоволення позовних вимог в частині скасування наказу № 25 і задовольняє в частині визнання даного наказу незаконним, оскільки це несе відповідні правові наслідки щодо подальших дій головного інженера [PERSON] Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки [PERSON] та звільнення [PERSON]», а також поновлення позивача на посаді, суд керується наступним. З оскаржуваного наказу вбачається, що позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП, яка передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Проте, [PERSON] не звільняли і не поновлювали на роботі, а тому відсутні були підстави для звільнення [PERSON] за п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП, а тому з цих підстав оскаржуваний наказ в зазначеній частині є незаконним і підлягає скасуванню. Суд окремо звертає увагу на те, що відповідно до п. 7.5 статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» заступники генерального директора та головний інженер призначаються і звільняються з посади генеральним директором за погодженням з органом управління майном. Тобто, звільнити [PERSON] міг лише генеральний директор за погодженням з органом управління майном (Держлісагентство). Судом встановлено і визнається сторонами, що Держлісагентство (орган управління майном) не погоджував звільнення [PERSON], а тому таке звільнення порушує п. 7.5 статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» і є незаконним. Також судом встановлено, що головний інженер [PERSON] незаконно виконував обов'язати генерального директора, а тому незаконно видав наказ № 26 від 14.04.2017 року, оскільки не мав на це повноважень. У зв'язку із наведеним наказ № 26 від 14.04.2017 року підлягає скасуванню як виданий особою, що не мала на це повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] незаконно звільнили, останній підлягає поновленню на посаді першого заступника генерального директора Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання. Підлягає задоволенню і вимога про стягнення з ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 53653 грн. 05 коп. з 15 квітня 2017 р. по 01 листопада 2017 р. Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивача звільнено незаконно і він підлягає поновленню на посаді, а тому в силу ч. 2 ст. 235 КЗпП на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідач визнає позов, що згідно 174 ЦПК України є підставою для задоволенню позову, тому з ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 53653 грн. 05 коп. Крім того, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду відповідно до ст. 367 ЦПК України в частині заявлених вимог щодо поновлення позивача на посаді першого заступника генерального директора та щодо стягнення середньомісячної заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, що становить 8143 ( вісім тисяч сто сорок три) грн. 40 коп. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Outcome: partial