overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

21 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 09 листопада 2010 року виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 16. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2010 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. [PERSON] зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Сторони проживають разом, але спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Оскільки відповідач не згоден на розірвання шлюбу через органи Державної реєстрації актів цивільного стану, позивач змушена звернутися до суду позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 09 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 16 (а.с. 6). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивачка просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

21 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона із відповідачем з 26 лютого 2011 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, шлюб перший, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з початку 2014 року. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору та спору щодо проживання неповнолітнього сина на теперішній час вони не мають. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, прізвище залишити без змін. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 лютого 2011 виконкомом Самійлівською сільською радою Новоазовського району Донецької області, 26 лютого 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 1, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб перший, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, майновий спір та спір щодо проживання неповнолітнього сина на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін- «[PERSON]»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що 25 січня 2014 року було розірвано шлюб між ним і відповідачкою. Від даного шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON], які проживають разом із ним і перебувають на його утриманні. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 01 липня 2014 року визначено місце проживання дітей в будинку його батьків. Відповідачка ухиляється від утримання дітей, не працевлаштована. Просить стягувати із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дочок [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 400 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягає на стягненні з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання, двічі на розгляд справи не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матір'ю дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є відповідачка, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 5, 6, 7), а перебувають вони на утримані позивача, що вбачається із довідки Гуто-Боровенської сільської ради від 16 липня 2014 року № 789 (а.с. 4). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VІI від 16.01.2014 року передбачено, що з 1 липня 2014 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1059 грн., а віком від 6 до 18 років - 1320 грн., що 30 % становитиме відповідно 317,70 грн. та 396 грн. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідачки, яка, інших окрім дочок [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON], дітей не має, має нерегулярний, мінливий дохід, суд призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідачки судовий збір в користь держави та витрати за надання правової допомоги в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 23 грудня 2006 року, який зареєстрований Виконкомом Іскрівської сільської ради Великоновосілівського району Донецької області, актовий запис № 7. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23 грудня 2006 року Виконкомом Іскрівської сільської ради Великоновосілівського району Донецької області. Від цього шлюбу дітей не мають. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 липня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 1185. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з травня 2014 року, спільне господарство не ведеться. У сім'ї часто виникали сварки і суперечки з суттєво важливих питань. Вказує, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 24 липня 2007 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення слухання справи до суду від неї не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 липня 2007 року, актовий запис № 1185 (а.с.3). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 30.09.1995 року по 07.12.2007 року. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що починаючи з 1 вересня 2011 року [PERSON] навчається у Чернігівському базовому медичному коледжі на контрактній основі, стипендії не отримує, строк закінчення навчання 04.07.2015 року. Вказує, що враховуючи розмір її заробітку, коштів на утримання дитини не вистачає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на час навчання [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а також просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить судовий розгляд провести без його участі. Додатково зазначив, що позов визнає частково у вигляді стягнення аліментів на час навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 3); довідку про склад сім'ї (а.с. 4); довідку Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради № 662 від 23.06.2014 року, відповідно до якої [PERSON] є студентом 3 курсу групи «В», спеціальності «Лікарська справа» Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради 1 рівня акредитації з 01.09.2011 року. Навчається на денній формі за кошти фізичних та юридичних осіб. Строк навчання закінчується 04.07.2015 року (а.с. 5), довідку про доходи [PERSON] (а.с. 10), копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11), копію договору № 10 про підготовку фахівця з вищою освітою І-ІІ рівня акредитації у Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради від 08 серпня 2011 року (а.с. 12-14), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище та інші зобов'язання сторін по справі, та вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення [PERSON] навчання. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернулася до Коломацького районного суду Харківської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 15 грудня 2007 року відділом РАЦС Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 22. Позивач зазначає, що сімейне життя подружжя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву № 1485/01-34/14 від 28 липня 2014 року про розгляд позовної заяви без її участі, підтримання позовних вимог в повному обсязі та про незаперечення проти заочного розгляду справи (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином і не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Суд, врахувавши думку позивача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя неможливе. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 лютого 1998 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 лютого 1998 року, актовий запис № 01 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

21 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на частку квартири. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу [PERSON] було приватизовано 1/3 частку квартири [ADDRESS], отже 1/6 частина вказаної квартири належить позивачу як одному з подружжя. Крім того, позивачем за її рахунок було проведено ремонт спірної квартири. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири як на майно, придбане під час шлюбу, визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири в рахунок проведеного нею ремонту (а.с.а.с. 2 - 6, 30). 04 грудня 2014 року суд за заявою позивача своєю ухвалою залишив без розгляду позов у частині про визнання власності на 1/6 частину квартири в рахунок проведеного ремонту (а.с. 79). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач та [PERSON] перебували у шлюбі від 04.03.1989 р. по 26.11.2010 р. (а.с.а.с. 7, 8). 19 листопада 1993 року відповідачі та [PERSON] (покійний чоловік [PERSON] та батько [PERSON]) у порядку приватизації у рівних частках (по 1/3) набули право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 2 статті 4 Цивільного кодексу Української РСР цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з угод, передбачених законом. Згідно з частиною 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні положення містила в собі стаття 16 Закону України від 07.02.1991 р. № 697-ХІІ «Про власність». Ураховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін безумовно поширюється на 1/3 частку вказаної квартир, власником якої став [PERSON] Вона була придбана під час шлюбу, не є річчю індивідуального користування, у розумінні статті 24 КпШС. У відповідності з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України (далі - СК) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За правилами частини 1 статті 71 СК майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відтак, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

21 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання (навчання) повнолітнього сина: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивачка направила до суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності в судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, так як на його утриманні неповнолітній син інвалід, [PERSON], [INFO] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області шлюб сторін було розірвано, а з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття. Крім того, 01.09.2012 року [PERSON] вступив на денну форму навчання до Новобузького коледжу Миколаївського національного аграрнного університету, що засвідчується довідкою закладу №192 від 14.07.2014 року. Відповідач матеріальної допомоги на навчання не надає, вихованням дитини не займається, він здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років або до закінчення навчання. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання сина, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial