overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 13 серпня 2013 року у Червоногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться у неї на вихованні. У травні 2014року шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання на повторний виклик не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 13 серпня 2013 року у Червоногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. У травні 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється, пенсіонер, не працює. Позивачка до суду не з'явилась але надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів). Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтв про народження на ім'я [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], їх батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с. 5-6 ) У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, вказавши, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.03.2010 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 200 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів до 500 грн., оскільки 200 грн. на місяць є досить малою сумою, менше аніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі 350-360 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого 03.01.2004 року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.03.2010 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 200 грн. щомісячно і до повноліття дитини Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини, копією виконавчого листа та не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що дитина, на утримання якої стягуються аліменти, потребує більшого матеріального утримання з боку батька, а також згоду відповідача на сплату аліментів в більшому розмірі, ніж той, що визначений судовим рішенням, а також наявність у відповідача постійного місця роботи, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які суд визначає в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.11.2014 року і до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки Кіри, [INFO], в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON]В та [PERSON] народився син [PERSON], 13 жовтня 2011 року. Крім того, [PERSON] є батьком малолітньої доньки відповідачки - Кіри, [INFO]. Діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 06 березня 2002 року Головурівською сільською радою Бориспільського району Київської області між нею та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, проживають окремо, спільним побутом та господарством не пов'язані. Відповідач стосунки з дитиною не підтримує, матеріально не допомагає. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якою позовні вимоги підтримали (визнали) та просили задовольнити, а розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши подану відповідачем заяву та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що дійсно 06 березня 2002 року Головурівською сільською радою Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.03.2002 року (а.с.7). У сторін це перший шлюб, від якого народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2002 року (а.с.7). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутні. Донька залишається з матір'ю, позивачем по справі. З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернулась з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. При ухваленні рішення судом враховано той факт, що сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та малолітньої дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою. У позові пояснила, що 25 лютого 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] який був розірваний в судовому порядку у вересні 2014 року. В шлюбі позивач і відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], дитина знаходиться на утриманні позивача. З пояснень Позивача наведених в позовній заяві, Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За таких підстав [PERSON] змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без своєї участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а саме - просить стягувати з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі - 1/4 частини з усіх видів прибутку але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без своєї участі суду не надавав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а с 13.) Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 06 вересня 2014 року (а.с.2), від цього шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю, між сторонами не укладено добровільної угоди про матеріальне утримання неповнолітньої дитини, Відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

20 листопада2014року [PERSON]звернулася до суду з позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області 02 квітня 2005 року, актовий запис № 42.Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову позивачка посилається, що їх сім'я не може бути збережена у зв'язку з тим, що відповідач зневажливо ставиться до неї, ображає її, зраджує в подружній вірності, між ниим втрачені почуття любові і поваги. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти надання строку для примирення з відповідачем заперечує. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить суд не надавати строк для примирення їм з позивачкою. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася син дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про склад сім'ї і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

20 листопада2014року [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області 30 липня 2006 року, актовий запис № 153.Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову позивачка посилається, що їх сім'я не може бути збережена з вини відповідача, який зневажливо ставиться до неї, зловживає спиртними напоями, а тому між ними втрачені почуття поваги та любові. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти надання строку для примирення з відповідачем заперечує. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить суд не надавати строк для примирення їм з позивачкою. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] року. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про склад сім'ї і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] 30 жовтня 1994 року, та проханням залишити дітей на її виховання. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя, духовні та моральні цінності, у родині постійно виникають сварки та непорозуміння, відповідач здійснює насилля в родині, зловживає алкогольними напоями та погрожує фізичною розправою. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, неповнолітніх дітей, родина фактично розпалася. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% неоподатковуваного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до набуття дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій заявлені вимоги позивача визнав, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. 30 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області за актовим записом №20, який було розірвано на підставі рішення суду за позовною заявою [PERSON] 04 грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №39, зареєстровано Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області), та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №15, зареєстровано виконавчим комітетом Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області). Спільне життя сторін не склалось, унаслідок чого було розірвано шлюб, відповідач свої батьківські обов'язки з виховання та піклування про дітей не виконує, матеріальної допомоги не надає, у той час, як для повноцінного розвитку дітям необхідне належне харчування, навчання, догляд, одяг та багато іншого. Доходів [PERSON] для забезпечення дітей усім необхідним не вистачає, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися з дійсним позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки для повноцінного розвитку та життя дітям необхідне належне харчування, одяг та багато інших матеріальних благ, яких відповідач добровільно не надає, а позивач при цьому не має змоги самостійно забезпечити дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною свою дочку [PERSON], [INFO], яка хворіє на психічне захворювання шизофренію, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і суду пояснила, що визнання дочки недієздатною необхідно для встановлення над нею опіки. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, тому що без проведення психіатричної експертизи позовні вимоги задовольнити неможливо. Представник Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради заперечувала проти задоволення заяви, вказуючи на те, що обов»язково необхідне проведення психіатричної експертизи для вирішення цього питання. Заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, за клопотанням заявниці 18 грудня 2014 року судом було постановлено ухвалу про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, виконання якої доручено відділу судово-психіатричних експертиз Дніпропетровської обласної клінічної психіатричної лікарні. Заявниця неодноразово повідомлялась про необхідність направлення [PERSON] для проведення експертизи, однак 24.07.2015 року матеріали цивільної справи були повернені без виконання ухвали суду. В судовому засіданні заявниця пояснила, що [PERSON] наразі мешкає в м. Києві, жодних відносин з нею не підтримує, можливості направити останню для проведення експертизи немає. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні заявниця відмовилася від проведення експертизи, так як вона не має можливості (так як дочка мешкає у м. Києві) доставити дочку до м. Дніпропетровська на проведення призначеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи. У зв»язку з вищенаведеним заява задоволенню не підлягає за недоказаністю. На підставі викладеного, відповідно до 39 ЦК України,

Outcome: dismissed