Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

21.12.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом звернулися позивачі, який ними обґрунтовано тим, що [INFO] у 73-річному віці помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0, 25 га, кадастровий номер: 0520682506:03:004:0035, у межах згідно плану, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначають, що [PERSON] за життя заповіт не склав, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - дружина спадкодавця та [PERSON] - син спадкодавця, інших спадкоємців, які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом та за законом немає. Вказують, що в шестимісячний термін [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Зазначають, що 08.10.2020 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: по 1/2 частці кожному земельної ділянки площею 0, 25 га, кадастровий номер 0520682506:03:004:0035, у межах згідно плану, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку і споруд, однак 08.10.2020 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу було складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на будинковолодіння відсутнє прізвище спадкодавця. Просять суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , по Ѕ частці житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, видане виконкомом Ксаверівської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області 24.10.1988 на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.05.1988 року за №128, зареєстрованого ВООБТІ 24.10.1988 і записаного в реєстрову книгу за № 59. 16.08.2021 в судове засідання учасники справи не з`явились; при цьому, представник позивачів - [PERSON] попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачів, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач - представник Якушинецької сільської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, з урахуванням письмових заяв сторін, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] в с. Лисогора Вінницького району Вінницької області у віці 73 роки помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 07.10.2013, серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області(а.с.13). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, в тому числі, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння від 24.10.1988, видане виконкомом Ксаверівської сільської ради народних депутатів. Дане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.14). Згідно технічного паспорта від 15.10.1988 року на будинок по [ADDRESS] , власником будинку є колгоспний двір, головою якого є [PERSON] , житлова площа будинку складає 53, 5 кв.м., будинок побудований у 1978 році (а.с.27-31). Відповідно до копії погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , вищевказаний погосподарський двір відносився до категорії колгоспного двору. Головою колгоспного двору був [PERSON] , членами колгоспного двору: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] (зворотній бік а.с.32). Згідно копії погосподарської книги за 1996-2000 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] та членами колгоспного двору були: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.33). Відповідно до копій облікових карток об`єкта погосподарського обліку : на 2011-2015 роки, головою господарства, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , дружина - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.36); на 2016-2020 роки, головою домогосподарства була [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.37). Позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 01.05.1966, серії [NUMBER] (а.с.25) та копія свідоцтва про народження від 01.03.1979 року, серія [NUMBER] (а.с.26). [PERSON] та [PERSON] спадщину після [PERSON] прийняли, так як звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори (а.с.104, 114), на підставі чого заведено спадкову справу №85/2020, про що свідчить копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі(а.с.16) та частково оформили свої спадкові права після смерті [PERSON] , оскільки отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2020, кожен отримав ц спадщину по Ѕ частці земельної ділянки, площею 0, 25 га, кадастровий номер: 0520682506:03:004:0035, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд (а.с.17, 21). Інший син [PERSON] - [PERSON] , який станом на 1991 рік був членом колгоспного двору та проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 22.12.2016, серія [NUMBER] (а.с.82). Крім цього, із спадкової справи убачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (дружина та діти [PERSON] ) надали нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадшини, яка залишилася після смерті [PERSON] . В заяві вказали, що не претендують на спадщину після смерті [PERSON] , до суду за продовженням строку не зверталися та звертатися не будуть (а.с.119). Інших спадкоємців, які мали б право на спадщину після смерті [PERSON] за законом або заповітом - немає, про що свідчить копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. від 08.10.2020 відмовлено гр. [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на будинковолодіння відсутнє прізвище спадкодавця (а.с.38-39). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Реалізувати своє право як спадкоємців - позивачі [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] позасудовим порядком не мають можливості, оскільки спірний будинок відноситься до групи господарств - колгоспний двір, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок. Проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, оскільки житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого був- [PERSON] , [PERSON] вважається таким, що набув право власності на майно колгоспного двору; позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому їх частка в спадковому майні на спірне домоволодіння становить по Ѕ частці; позасудового шляху вирішити даний спір у позивачів не має. Тому, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд не вирішує питання щодо стягнення судового збору із відповідача на користь позивачів, оскільки останні просили залишити витрати по сплаті судового збору за ними. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved