Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

21 лютого 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] протягом трьох місяців з часу набрання рішенням суду законної сили. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який склав заповіт на позивача. Після смерті [PERSON] позивачу стало відомо про скасування заповіту. У вересні 2016 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 05.09.2016 року нотаріус відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Позивач зазначає, що причини з яких він пропустив шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою є поважними та обгрунтовує наступним. Позивач зазначає, що станом на дату подання заяви про прийняття спадщини він і не міг бути спадкоємцем померлого так як заповіт було скасовано. У зв`язку із скасуванням заповіту позивач звернувся до суду з позовом про визнання заяви про скасування заповіту недійсною. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15.08.2016 у справі № 761/11024/16-ц (провадження 2/761/4528/2016) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] про визнання заяви про скасування заповіту недійсною позовні вимоги були задоволені. В цей же час, оскільки рішення по справі № 761/11024/16-ц набуло законної сили, [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до приватного нотаріуса КМНО Глушко Ліани Володимирівни, треті особи: Міністерство юстиції України, [PERSON] , в подальшому належними відповідачами зазначено [PERSON] та [PERSON] , про поновлення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Рішенням у справі № 761/32624/16-ц яка розглядалась Шевченківським районним судом міста Києва від 21.02.2017 року відмовлено [PERSON] у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини. Вказане судове рішення не оскаржувалось оскільки змінились підстави позову у зв`язку з прийняттям апеляційної скарги у справі № 761/11024/16-ц (відповідно, рішення першої інстанції по цій справі стало таким, яке не набуло законної сили) до провадження Апеляційного суду міста Києва. Таким чином, на час прийняття рішення по справі № 761/32624/16-ц [PERSON] не мав права на спадкування та, відповідно, не набув статусу спадкоємця за заповітом. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] . У позові відмовлено з тих підстав, що розгляд справи без участі всіх спадкоємців є неможливим, а тому судове рішення з визначеним у даному позові складом осіб не може вважатися законним і обґрунтованим. При цьому у рішенні Апеляційний суд міста Києва зазначив, що [PERSON] не позбавлений права повторно звернутися до суду із позовом до належних відповідачів. 02.08.2017 року [PERSON] , зважаючи на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2017 у справі №761/11024/16-ц року, звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бабенко Вікторія Вікторівна про визнання заяви про скасування заповіту недійсною. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21.11.2018 року по справі 761/27118/17 позов задоволено частково та визнано заяву від імені [PERSON] від 22.09.2015 року про скасування заповіту, що підписана [PERSON] , посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В., зареєстрована в реєстрі за №2549 - недійсною. Рішення від 21.11.2018 року (яке оприлюднено 14.01.2019 року) по справі 761/27118/17 набуло законної сили 04.01.2019 року, оскільки не оскаржувалось жодною із сторін. У зв`язку з дійсністю заповіту з моменту набуття рішенням по справі №761/27118/17 позивач набув статусу спадкоємця, 04.02.2019 року (після поновлення запису про наявність заповіту) він звернувся до приватного нотаріуса КМНО Глушко Ліани Володимирівни із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом. 04.02.2019 року за вих. № 10/02-14 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він пропустив шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що причини з яких він пропустив строк дійсно є поважними. Відповідач [PERSON] представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не направив. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна в судове засідання не з`явилась, представника не направила, просила слухати справу в її відсутність. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 17.09.2015 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження за яким усе своє майно та майнові права, що будуть належати на день його смерті, серед іншого - квартиру під [ADDRESS] заповів [PERSON] 22.09.2015 року за дорученням [PERSON] [PERSON] була підписана заява про скасування заповіту. Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про скасування зазначеної заяви та рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15.08.2016 у справі № 761/11024/16-ц (провадження 2/761/4528/2016) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] про визнання заяви про скасування заповіту недійсною, позовні вимоги були задоволені. В той же час, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] . У позові відмовлено з тих підстав, що розгляд справи без участі всіх спадкоємців є неможливим, а тому судове рішення з визначеним у даному позові складом осіб не може вважатися законним і обґрунтованим. При цьому у рішенні Апеляційний суд міста Києва зазначив, що [PERSON] не позбавлений права повторно звернутися до суду із позовом до належних відповідачів. Потім [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до приватного нотаріуса КМНО Глушко Ліани Володимирівни, треті особи: Міністерство юстиції України, [PERSON] , в подальшому належними відповідачами зазначено [PERSON] та [PERSON] , про поновлення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.02.2017 року у справі № 761/32624/16-ц, відмовлено [PERSON] у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини. Вказане судове рішення не оскаржувалось, як повідомив представник позивача, оскільки змінились підстави позову у зв`язку з прийняттям апеляційної скарги у справі № 761/11024/16-ц (відповідно, рішення першої інстанції по цій справі стало таким, яке не набуло законної сили) до провадження Апеляційного суду міста Києва. Таким чином, на час прийняття рішення по справі № 761/32624/16-ц [PERSON] не мав права на спадкування та, відповідно, не набув статусу спадкоємця за заповітом. 02.08.2017 року [PERSON] , зважаючи на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2017 у справі №761/11024/16-ц року, звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бабенко Вікторія Вікторівна про визнання заяви про скасування заповіту недійсною. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21.11.2018 року по справі 761/27118/17 позов задоволено частково та визнано заяву від імені [PERSON] від 22.09.2015 року про скасування заповіту, що підписана [PERSON] , посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В., зареєстрована в реєстрі за №2549 - недійсною. Рішення набрало законної сили. 04.02.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Глушко Ліани Володимирівни із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом. Постановою нотаріуса від 04.02.2019 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він пропустив шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу та про смерть спадкодавця, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04.11.2015 року (справа №6-1486цс15) та від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12). Позивач в позовній заяві зазначив, що він з поважних причин не міг звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Отже, враховуючи встановлене в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачем з поважних причин пропущено строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, і з врахуванням зазначеного, суд вбачає підстави для надання додаткового строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved