Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

21.07.2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Соледарської міської ради Донецької області, в якій просив визнати за ним, [PERSON], право власності на нежитлову будівлю площею 360 м?, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до договору купівлі-продажу № 1834 від 21.07.2016 р., позивач отримав у власність об'єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна здійснена 21.07.2016 р. приватним нотаріусом Кравченко Є.М., реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 948625114000, що підтверджується інформаційною довідкою № 64315344. Зазначений об'єкт нерухомого майна розміщується на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Соледар площею 0,0600 га, кадастровий номер [NUMBER], яка була відведена попередньому власнику об'єкта нерухомого майна. Відповідно до рішення виконавчого комітету Соледарської міської ради № 141 від 08.09.2016 р. було здійснено внесення змін в нумерацію і присвоєно нову поштову адресу вказаному об'єкту нерухомого майна - [ADDRESS]. Придбаний об'єкт нерухомого майна знаходився у незадовільному технічному стані, тому новий власник вирішив здійснити його перебудову за новими технічними параметрами для можливості його подальшої безпечної експлуатації, та почав виконувати відповідні будівельні роботи. При цьому, позивач здійснив будівельні роботи на чужій земельній ділянці, на яку у нього не було належним чином оформлено та зареєстровано право власності або користування. Будівельні роботи виконувалися позивачем без отримання права та проекту на виконання таких робіт, тобто він здійснив самочинне будівництво. Виконання будівельних робіт було завершено в листопаді 2016 року, після чого позивач замовив проведення технічної інвентаризації побудованого об'єкта нерухомого майна, за результатам якої було виготовлено технічний паспорт № 28-163 від 21.11.2016 р. на нежитлову будівлю по [ADDRESS] Після завершення самочинного будівництва позивач звернувся до власника земельної ділянки Соледарської міської ради для оформлення належним чином права користування вказаною земельною ділянкою. На підставі п. 2.1. рішення сесії Соледарської міської ради від 24.11.2016 р. № 6/95-1128 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Соледарі» було передано позивачу в оренду земельну ділянку та укладено договір оренди, який було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 13.02.2017 р., № запису про інше речове право 19019207, витяг №80377596. Позивач оформив право користування земельною ділянкою, на якій розміщується самочинно побудована будівля, при чому земельна ділянка відведена саме для цієї мети - землі громадської забудови, для обслуговування нежитлової будівлі. Враховуючи той факт, що власником земельної ділянки є Соледарська міська рада, позивач звернувся з заявою щодо можливості визнання права власності на самочинно побудовану будівлю та можливих прав і інтересів власника земельної ділянки з цього приводу, та отримав у відповідь лист Соледарської міської ради № 643/01-38 від 12.04.2017 р., в якому зазначено, що інтереси Соледарської міської ради можуть мати місце при залученні позивача до пайової участі у розвитку інфраструктури у м. Соледар, а для визнання права власності рекомендовано звернутися до суду. Позивач має намір сплатити пайовий внесок у розвиток інфраструктури у м. Соледар, для чого звернувся з відповідною заявою до Соледарської міської ради. На момент подання позову позивачем Соледарською міською радою зроблено розрахунок розміру пайової участі та підписано договір про сплату пайової участі. Для вирішення питання відповідності самочинно побудованої будівлі вимогам технічних норм, стандартів і правил будівництва, можливості подальшої безпечної експлуатації будівлі, позивач замовив проведення технічного обстеження, за результатом якого було складено Звіт від 10.04.2017 р. з позитивним висновком відповідності стандартам і правилам та можливістю його подальшої безпечної експлуатації. Оскільки у позасудовому порядку вирішити це питання неможливо, позивач змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представником позивача надано заяву від імені позивача, в якій він наполягає на задоволенні позовних вимог та просить розглянути справу без його участі. Представник позивача [PERSON] підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що [PERSON] бере участь у розвитку інфраструктури міста. 28.07.2017 р. між Соледарською міською радою та [PERSON] було укладено договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Соледара. На виконання умов даного договору 04.08.2017 р. [PERSON] було сплачено пайовий внесок у сумі 8164,80 грн., про що надав суду копію договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Соледара та копію квитанції про сплату пайового внеску. Представник відповідача - Соледарської міської ради Донецької області Мініна А.Б. у судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна не заперечувала, претензій до позивача не має та підтвердила, що дійсно [PERSON] бере участь у розвитку інфраструктури міста Соледара. На даний час він сплативпайовий внесок у сумі 8164,80 грн. Представник третьої особи - Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області у судове засідання також не з'явився. Про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. 07.09.2017 р. за № 25561 до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник Департаменту просить розглянути справу без його участі. Крім того, зазначено, що Департамент, ознайомившись зі змістом позовних вимог та на виконання вимог ухвали суду, надає наступні пояснення по справі. Відповідно до Положення про Держархбудінспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украі'ни від 09.07.2014 № 294 (далі - Положення № 294), Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду. Пунктом 3 Положення № 294 визначено, що сновними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду, а сааме: внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністраУ країни - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції; здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках. Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи. Так, положеннями ав. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом МіністрівУкраїни. Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований). Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461. Відповідно до п. 10 Порядку № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Технічне обстеження включає такі етапи: попереднє (візуальне) обстеження об'єкта, у тому числі огляд і фотографування об'єкта та його конструктивних елементів, виконання обмірів, визначення категорії складності об'єкта, аналіз проектної та іншої технічної документації (за наявності); детальне (інструментальне) обстеження об'єкта, у тому числі визначення параметрів і характеристик матеріалів, виробів та конструкцій, із залученням фахівців відповідної спеціалізації та атестованих лабораторій (за необхідності). Якщо етапи технічного обстеження об'єкта, що проводилося, не збігаються з названими етапами, зазначаються фактично пройдені етапи технічного обстеження. Не дозволяється проведення технічного обстеження виключно за фотографіями, відеозаписами, кресленнями чи іншими документами без візуального огляду об'єкта. На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об'єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об'єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об'єкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, аведенною в додатку 1 до цього Порядку. Пронумерований, прошнурований звіт підписується та скріплюється особистою печаткою виконавця і затверджується суб'єктом господарювання, який проводив технічне обстеження (для юридичних осіб). Згідно із п. 11 Порядку № 461, датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. За змістом п. 17 Порядку № 461, зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. П. 17 вказаного Порядку передбачено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації, зокрема, щодо самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку. Також зазначити про те, що замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об'єкта до експлуатації, за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна (незавершеного будівництва) від 21.07.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Кравченко Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1834, [PERSON], [INFO], продав, а [PERSON], [INFO], купив належний продавцеві об'єкт нерухомого майна, а саме: незавершене будівництво, готовністю 44,4%, означений літерою Б-1, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0600 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Право користування земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER], на якій розташований об'єкт нерухомого майна, переходить до покупця без змін її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача (а.с. 6-7). Згідно інформаційної довідки № 64315344 від 26.07.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить незавершене будівництво за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 948625114000, номер запису про право власності 15505149, дата реєстрації 21.07.2016 р. (а.с. 94). Рішенням виконавчого комітету Соледарської міської ради № 141 від 08.09.2016 р., внесено зміни в існуючу нумерацію у забудові м. Соледара і присвоєно окремий поштовий номер «3-Б» об'єкту нерухомого майна: незавершене будівництво, готовністю 44,4%, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 29). На підставі вказаного рішення виконавчого комітету Соледарської міської ради № 141 від 08.09.2016 р. були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо нумерації об'єкта незавершеного будівництва, готовністю 44,4%, розташованого по [ADDRESS] та вказаному об'єкту присвоєно номер «3-Б», що підтверджується інформаційними довідками № 70683644 від 18.10.2016 р. та № 102188805 від 01.11.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, згідно яких [PERSON] на праві приватної власності належить незавершене будівництво за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 948625114000, номер запису про право власності 15505149 (а.с. 8, 62). Як встановлено у судовому засіданні та не спростовується матеріалами справи, придбаний об'єкт нерухомого майна знаходився у незадовільному технічному стані, тому новий власник здійснив його перебудову за новими технічними параметрами для можливості його подальшої безпечної експлуатації, та почав виконувати відповідні будівельні роботи. Однак, позивач здійснив будівельні роботи на земельній ділянці, на яку у нього не було належним чином оформлено та зареєстровано право власності або користування. Крім того, будівельні роботи виконувалися позивачем без отримання права на виконання таких робіт. Так, відповідно до вимог ст. 34 Закону України від 17.02.2011 р. № 3038-УІ «Про регулювання містобудівної діяльності», право виконувати будівельні роботи надається після отримання відповідного дозволу - реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт. До того ж, позивач здійснив будівельні роботи без проекту, який включає склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-ХІУ «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону від 17.02.2011 р. № 3038-УІ «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснив самочинне будівництво. Після завершення будівельних робіт позивач [PERSON] звернувся до ПП «Фірма «ІНЖЕНЕР» та замовив проведення технічної інвентаризації побудованого об'єкта нерухомого майна, за результатами якої було виготовлено технічний паспорт за реєстровим № 28-163 станом на 21.11.2016 р. на нежитлову будівлю по [ADDRESS] Вказаний технічний паспорт містить опис конструктивних елементів будинку (споруди), визначення питомої ваги, зносу тощо; технічний опис окремих елементів будинку (ганків, сходів, балконів тощо); експлікацію приміщень до плану поверхів громадського будинку; план поверхів громадського будинку; характеристику будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 9-14). На підставі п. 2.1 рішення сесії Соледарської міської ради від 24.11.2016 р. № 6/95-1128 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Соледарі», між Соледарською міською радою та [PERSON] в 2016 році було укладеного договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2017 р., № запису про інше речове право 19019207, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 80377596 від 15.02.2017 р. Відповідно до вказаного договору оренди, Соледарською міською радою було передано позивачу [PERSON] в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування об'єктів нерухомого майна (будівель торгівлі) з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0547 га з земель житлової та громадської забудови. Строк дії договору - 10 років з дати реєстрації, з правом пролонгації (а.с. 15-18, 62). 07.04.2017 р. за № 773/01-46 позивач [PERSON] звернувся до Соледарської міської ради із заявою щодо прийняття рішення про визнання права власності на об'єкт нерухомості по [ADDRESS] та здійснення державної реєстрації такого права. На запит від 07.04.2017 р. позивач отримав у відповідь лист Соледарської міської ради № 643/01-38 від 12.04.2017 р., в якому зазначено, що інтереси Соледарської міської ради можуть мати місце при прийнятті такого об'єкта в експлуатацію та вирішенні питання залучення позивача, як замовника, до пайової участі у розвитку інфраструктури у м. Соледар, а для визнання права власності рекомендовано звернутися до суду (а.с. 19). Згідно заяви від 30.03.2017 р. № 658/01-46, позивач [PERSON] звернувся до Соледарської міської ради із заявою з проханням підготувати договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Соледара у зв'язку з визнанням права власності на закінчений будівництвом об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS], а також до заяви надав звіт про оцінку майна (а.с. 30). Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного СОД ФОП [PERSON], станом на 06.01.2017 р. ринкова вартість нежитлової будівлі, загальною площею 360 м?, розташованої за адресою: [ADDRESS], складає 81648,00 грн. (а.с. 27-28). Як встановлено у судовому засіданні на не заперечується сторонами, 28.07.2017 р. між Соледарською міською радою та [PERSON] було укладено договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Соледара, згідно якого сторони домовились здійснювати заходи, що пов'язані із розвитком інфраструктури м. Соледара, у тому числі заходи, які пов'язані з визнанням права власності на закінчений будівництвом об'єкт нерухомості - нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS]. З метою виконання данного договору [PERSON] зобов'язується взяти участь у розвитку інфраструктури м. Соледара у вигляді перерахування коштів, а саме пайового внеску у розмірі 10% від вартості об'єкта містобудування, тобто 8164,80 грн., до 31.08.2017 р. (а.с. 98-101). На виконання умов договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Соледара 04.08.2017 р. [PERSON] було сплачено пайовий внесок у сумі 8164,80 грн., що підтверджується копією квитанції № 14 від 04.08.2017 р. (а.с. 97). Як видно зі звіту про проведення технічного обстеження об'єкта від 10.04.2017 р., замовник [PERSON] звернувся до ПП «Фірма «ІНЖЕНЕР» щодо проведення робіт з технічного обстеження громадської будівлі по [ADDRESS] з метою визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації. Згідно вказаного звіту, під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об'єкта: громадська будівля та встановлено його готовність до експлуатації. При обстеженні недоліків не виявлено. За результатами проведеного технічного обстеження стан об'єкту оцінюється як придатний до нормальної експлуатації. Встановлено його відповідність вимогам надійності і можливість його безпечної експлуатації (а.с. 20-26). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Статтями 2, 318 ЦК України встановлено, що річ (майно) може знаходитись у власності Українського народу, фізичних та юридичних осіб, держави Україна, Автономної Республіки Крим, територіальних громад, іноземних держав й інших суб'єктів публічного права. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Так, згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 р., а саме п. 14, на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни. Пунктом 15 вказаної Постанови № 6 від 30.03.2012 р. передбачено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення. Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього. Як зазначено у п. 16 вказаної Постанови № 6 від 30.03.2012 р., позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Беручи до уваги п. 14-16 Постанови № 6 від 30.03.2012 р. Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», судом встановлено, що власник земельної ділянки не заперечує проти задоволення позовних вимог та суд дійшов висновку, що самочинно побудована нежитлова будівля не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Зважаючи на те, що на момент самочинного будівництва [PERSON] був користувачем земельної ділянки, тобто купив будівлю у власника, якому була відведена земельна ділянка, а також те, що вказана будівля відповідає вимогам надійності та можлива її безпечна експлуатація, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому мають бути задоволені у повному обсязі.

Outcome: approved