Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини у всіх видів заробітку (доходів), але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, а потім в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто [INFO] р.. Позов мотивує тим, що 14.12.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №462. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 03.03.2016 р. шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. У зв'язку з розірванням шлюбу та припиненням спільного життя вона з відповідачем не можуть досягти згоди щодо порядку, розміру та систематичності його участі в утриманні дітей. У зв'язку з цим у неї виникли труднощі з своєчасним та належним забезпеченням дітей усім необхідним. Зазначає, що відповідач є працездатним, але офіційно в даний час не працевлаштований, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач також подав заяву, де вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180- 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що 14.12.2013 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 03.03.2016р. - розірвано (а.с.3). Сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4, 5). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою. Згідно заяви позивачки, відповідач є працездатним, але не надає позивачці коштів на утримання дітей чи іншої матеріальної допомоги. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дітей. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/3 частині заробітку (доходів) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дітей, враховуючи при цьому те, що відповідач є працездатним та позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача на утримання їх дітей, що не порушує права та інтереси інших осіб, так як до суду не надано даних про те, що він має інших утриманців. Але після досягнення повноліття найстаршою дитиною, суд стягує на користь позивачки на утримання меншої дитини аліменти відповідно до ч.3 ст.183 СК України, а не 1/4 частину заробітку (доходів) відповідача. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 21.03.2016 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн..

Outcome: partial