Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

20.03.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов (а.с.2-7), який під час судового розгляду був неодноразово уточнений (а.с. 104-110, 152-153). Згідно уточнення до позовної заяви в редакції від 13.08.2015 р. на а.с. 152-153 позивач просить стягнути з відповідачів солідарно у відшкодування шкоди 282976,15 грн. - вартість арештованих автомобілів, які перебували на зберіганні у відповідачів, та незаконно утримуються, що унеможливлює виконання судових рішень щодо конфіскації автомобілей. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 174), в якому просить задовольнити позовні вимоги та надає згоду на заочний розгляд справи у відсутності нез'явившихся відповідачів та їх представників. Після належного сповіщення про розгляд справи відповідачі та їх представники до суду неодноразово не з'явились, не повідомивши про причини неявки та не надавши письмових пояснень (заперечень) на позов. Представник третьої особи - Одеської митниці до суду не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 141, 173), в якому підтримали позовні вимоги у повному обсягу. Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області до судового засідання неодноразово не з'явився після належного сповіщення про розгляд, про причини неявки не повідомив, письмових пояснень на позов не надано. Судом винесено ухвала про розгляд справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кафлюк Т.І. від 24.02.2012 р. (а.с. 13) було відкрито виконавче провадження з виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2011 р. про конфіскацію в дохід держави автомобілю «BMW 525» р/н [NUMBER] (а.с. 10). Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кафлюк Т.І. від 13.07.2012 р. (а.с. 14) було відкрито виконавче провадження з виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2012 р. про конфіскацію в дохід держави майна - автомобіля BMW, вилученого на підставі протоколу ПМТ від 31.03.2012 р. №0297/50001/12 (а.с. 89). Постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кафлюк Т.І. від 22.02.2013 р. та від 04.06.2014 р. (а.с. 16, 17) були відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчого лита №1-90/12(1/1524/2321/12), виданого 08.02.2013 р. Роздільнянським райсудом Одеської області, про конфіскацію предмета контрабанди - автомобіля «Форд» д/н [NUMBER] (а.с. 11). Копії актів опису й арешту майна та постанов державного виконавця про внесення змін до актів на а.с. 19-24 підтверджують, що вищезазначені автомобілі були описані, арештовані і передані на відповідальне зберігання відповідачам. Докази на а.с. 28-39, 48-50 свідчать про відсутність арештованого майна на арештмайданчику (м. Іллічівськ, вул. Промислова, б. 2) та про неповідомлення данних про місцезнаходження вищевказаних автомобілей. Оцінка автомобілей підтверджується висновками спеціалістів на а.с. 25-27. Із ст.ст. 11, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що державному виконавцю надано право накладати арешт на майно боржника з метою забезпечення виконання рішення суду; що під час проведення опису та арешту майна державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним; що порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Відповідно до п.п.1, 15 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №958 від 11.07.2002 р. реалізація майна, конфіскованого за рішенням суду і переданого органам державної виконавчої служби, здійснюється шляхом його продажу у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; кошти, отримані від реалізації майна, перераховуються протягом трьох банківських днів після продажу на депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби; орган державної виконавчої служби перераховує протягом трьох банківських днів кошти, що надійшли на депозитний рахунок, до державного бюджету. Із ст. 954 ЦК України вбачається, що положення глави ст. 66 ЦК України застосовується до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Підстави відшкодування матеріальної шкоди встановлені ст. ст. 22, 1166 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Відповідно до ч.ч. 3, 2 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовується до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи; положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсягу. При цьому суд бере до уваги і положення ст. ст. 15, 16, 326 ЦК України, які передбачають право на захист цивільних прав та інтересів у судовому порядку та здійснення права державної власності органами державної влади, а також ст. 1190 ЦК України, згідно якої особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. На підставі викладеного,

Outcome: approved