Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У травні 2021 року [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернувся з вказаним позовом. В обґрунтування зазначив, що з 1991 року працює на різних посадах в ДП «Украерорух», є членом профспілки. З 18 лютого 2020 року працював на посаді директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух». 21 квітня 2021 року позивача було ознайомлено з наказом №447/о про звільнення його з займаної посади на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення [PERSON] вважає незаконним, а сам наказ, прийнятим із порушенням трудового законодавства. Підставами для прийняття оскаржуваного наказу стали акт службової перевірки, службові записки. Однак, вказані документи не підтверджують недостатню кваліфікацію позивача, оцінка професійного рівня відповідачем не проводилась. ДП «Украерорух» надав декілька годин позивачу для обрання можливих посад для його переведення, при цьому позивач встиг подати лише заяву на переведення на посаду директора РСП «Київцентраеро». Відповідачем було відмовлено у переведенні на цю посаду, оскільки ця посада не є вакантною, однак це твердження не відповідає дійсності. Також, трудовий договір з позивачем було розірвано з порушенням ст.43 КЗпП України без погодження з первинною профспілковою організацією. Вказане свідчить про те, що звільнення позивача відбулося із порушенням чинного законодавства України, без перевірки кваліфікації та з формальних підстав, а тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Украерорух» №447/о від 20 квітня 2021 року про звільнення [PERSON] з посади директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух», поновити позивача на посаді директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух» з 21 квітня 2021 року, стягнути з ДП «Украерорух» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 21 квітня 2021 року до винесення рішення по справі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на користь позивача за один місяць. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2021 справа була прийнята до провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.81). 16.06.2021 на адресу суду надійшов відзив від ДП «Украерорух». Представник відповідача Калмиков О. заперечував проти задоволення позову та вважав наказ про звільнення законним та прийнятим на підставі норм законодавства. Так, за результатами проведеної службової перевірки було встановлено чимало порушень Дніпровським РСП вимог законодавства та внутрішніх розпорядчих документів ДП «Украерорух», зокрема у сфері фінансово-економічної діяльності підприємства внаслідок не достатньої кваліфікації з даних питань позивача (директора Дніпровського РСП) та не можливості ним забезпечити належну дисципліну у підпорядкованому підрозділі. Відповідачем було запропоновано позивачу всі наявні вакантні посади, наявні у ДП «Украерорух». Недостатня кваліфікація позивача знайшла своє відображення у незнанні розпорядчих актів, що діють на підприємстві відповідача, невмінні належно організувати роботу у підпорядкованому позивачу структурному підрозділі, а також застосуванні вибіркового підходу до того чи іншого функціонального обов`язку позивача. 04.08.2021 на адресу суду надійшли пояснення від первинної профспілкової організації авіаційних диспетчерів Дніпропетровського РСП ДП «Украерорух». У поясненнях голова профспілкового комітету [PERSON] зазначив, що всупереч ст.43 КЗпП України трудовий договір з позивачем було розірвано без погодження первинної профспілкової організації, членом якої є позивач. ДП «Украерорух» навіть не зверталося до профспілки із зазначеною вимогою. Третя особа 05 травня 2021 року сама звернулась з листом до відповідача щодо незаконності звільнення та вимагала скасувати наказ про звільнення [PERSON] . Так, при звільненні позивача не було проведено засідання атестаційної комісії з визначення відповідності чи не відповідності позивача займаній посаді, висновку якої слід було надати оцінку, однак фактично рішення про невідповідність посаді прийнято одноособово. За наслідками проведеної службової перевірки було б правомірним застосування іншого виду стягнення,або якщо було б прийнято рішення про звільнення, то за зазначених в оскаржуваному наказі підстав, повинен був бути застосований п.3 ст.40 КЗпП України. Позов просили задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримує позовні вимоги, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позову. Надала докази на підтвердження особливостей графіку роботи позивача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.146 т.2). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] працював в ДП «Украерорух» на посаді директора Дніпровського РСП. Ця обставина підтверджується відповідним записом №17 в трудовій книжці серії [NUMBER] , виданій на ім`я позивача (а.с.20 т.1, а.с.79-84 т.2), та копією наказу в.о. директора ДП «Украерорух» №214/о від 18 лютого 2020 року (а.с.94 т.2). Зі змісту розділу 5 Положення про Дніпровський регіональний структурний підрозділ №2.2-06-78 від 17 жовтня 2018 року (а.с.34-46 т.1) вбачається, що на позивача були покладені такі посадові обов`язки: організовувати виробничу, господарську та фінансово-економічну діяльність РСП у напрямках, визначених цим Положенням, і організаційно-розпорядчими актами Украероруху; надавати пропозиції щодо структури та штатного розпису РСП; затверджувати положення про підпорядковані структурні підрозділи, посадові інструкції працівників; визначати, формулювати, планувати, здійснювати і координувати всі види діяльності з обслуговування повітряного руху; за дорученням директора підприємства здійснювати взаємодію з міжнародними організаціями з питань обслуговування повітряного руху; спрямовувати діяльність підпорядкованого персоналу на досягнення високих економічних та фінансових результатів Украероруху; спрямовувати діяльність на виконання завдань з обслуговування повітряного руху, управління використанням повітряного простору, метеорологічного обслуговування на маршрутах та аеронавігаційного обслуговування; брати участь у координації ефективного і безпечного використання повітряного простору України та обслуговування повітряного руху; визначати напрями розвитку щодо вдосконалення структури повітряного простору України; вирішувати питання у межах наданих йому прав, доручати виконання окремих функцій іншим посадовим особам підпорядкованих йому підрозділів; забезпечувати додержання законності використання та удосконалення методів управління персоналом; брати участь у роботі міжвідомчих комісій та робочих груп з розроблення проектів нормативно-правових актів з питань функціонування об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху; організовувати розроблення проектів нормативно-правових актів з питань організації використання повітряного простору, обслуговування повітряного руху, метеорологічного та інших видів аеронавігаційного обслуговування, що належить до його компетенції, а після їх затвердження забезпечувати їх впровадження; представляти Украерорух у взаємовідносинах з державними установами, організаціями та фізичними особами на основі визначених повноважень та окремих доручень директора Украероруху; відповідно до затвердженого штатного розпису приймати на роботу та звільняти з роботи осіб, які працюють за трудовими договорами; проводити роботу щодо зміцнення трудової і виробничої дисципліни; сприяти розвитку творчої ініціативи і трудової активності працівників; вживати заходів щодо соціального захисту колективу; здійснювати кадрову політику в РСП; виконувати необхідні дії щодо збереження конфіденційності та цілісності інформації, а також запобігання несанкціонованому знищенню інформації та (або) носіїв інформації; не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які йому було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків (в тому числі після припинення ним діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених чинним законодавством); забезпечувати вжиття заходів щодо запобігання, виявлення та протидії корупції відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»; брати участь в організації заходів із забезпечення мобілізаційної готовності підприємства, його підготовки та роботи у мирний час, в умовах особливого періоду та у разі виникнення надзвичайних ситуацій і ліквідації їх наслідків; дотримуватись вимог усіх внутрішніх нормативних актів Украероруху; виконувати затверджені плани роботи РСП, інші завдання та доручення (усні та письмові) директора Украероруху та заступника директора Украероруху з підтримки виробничої діяльності з питань, віднесених до компетенції РСП; забезпечувати захист об`єктів РСП від актів незаконного втручання в їх діяльність, захист об`єктів та працівників від надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру, охорону інформації з обмеженим доступом, пожежну і екологічну безпеку, дотримання працівниками правил і норм охорони праці та виробничої санітарії відповідно до чинного законодавства України в зазначених сферах; за наказом (дорученням) директора Украероруху створювати в РСП тендерний комітет, який здійснює свою діяльність від імені РСП та проводить закупівлю товарів, робіт і послуг для власних потреб у межах, визначених директором Украероруху. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №146 від 4 березня 2021 року (а.с.55 т.1, а.с.31 т.2) було створено тимчасову комісію для проведення службової перевірки щодо порушень у нарахуванні виплат працівникам Дніпровського РСП під час карантину, а також з метою встановлення посадових осіб, винних у цьому. 22 березня 2021 року тимчасова комісія склала акт службової перевірки №1-29/ 26/21 (а.с.56-63 т.1, а.с.5-12 т.2), зі змісту якого вбачається, що в результаті проведеної службової перевірки були виявлені такі недоліки: накази Дніпровського РСП №131 від 27 вересня 2018 року, №34 від 15 квітня 2019 року, №68 від 18 вересня 2019 року та №35 від 29 квітня 2020 року не відповідали вимогам чинної інструкції з діловодства; за період з 1 січня 2020 року по 1 березня 2021 року без належного оформлення відповідного наказу чотирьом посадовим особам (директору Дніпровського РСП В. Мельнікову, заступнику директора із зв`язку, навігації та спостереження [PERSON] , інженеру з управління використання повітряного простору [PERSON] та провідному інженеру з управління використання повітряного простору [PERSON]) були нараховані та виплачені надбавки за роботу з документами, які містять державну таємницю, на загальну суму більше 127000 гривень; наказ Дніпровського РСП №350 від 20 вересня 2017 року «Про встановлення надбавок до посадових окладів працівникам Дніпровського РСП за роботу з відомостями, які становлять державну таємницю» більше року потребував актуалізації з причин кадрових змін на підприємстві; з початку 2021 року у Дніпровському РСП був відсутній відповідальний з режимно-секретної роботи. Функції відповідального виконував працівник, який не мав повноважень для цієї роботи; до посадового окладу директора Дніпровського РСП [PERSON] в лютому та березні 2020 року було безпідставно нараховано та виплачено надбавку за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю, в розмірі 4649 гривень 37 копійок; Дніпровським РСП за період з 1 січня 2020 року по 1 березня 2020 року було нараховано та виплачено посадовим особам надбавку за роботу з документами, які містять державну таємницю, на загальну суму 63581 гривню 55 копійок; подання стосовно виплат надбавок до посадових окладів працівникам, які працювали з відомостями, що становлять державну таємницю, готувались формально, без врахування фактично відпрацьованого часу; на підставі наказів, підписаних керівниками РСП, за період часу з серпня по грудень 2020 року Дніпровським РСП були зайво виплачені грошові кошти за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника у сумі приблизно 37000 гривень та зайво нарахований єдиний соціальний внесок у сумі 8134 гривні 25 копійок; були виявлені порушення в частині несвоєчасного підписання кадрових наказів, зокрема про виплату надбавок та доплат, суміщення посад тощо, тобто «заднім числом»; а також були виявлені порушення директором Дніпровського РСП [PERSON] вимог, передбачених пп.5.8.1 та п.7.4 Положення про Дніпровський регіональний структурний підрозділ №2.2-06-78 від 17 жовтня 2018 року, зокрема ним не було забезпечено організацію виробничої, господарської та фінансово-економічної діяльності РСП у напрямах, визначених вказаним Положенням і організаційно-розпорядчими актами Украероруху. 20 квітня 2021 року адміністративний директор ДП «Украерорух» склав службову записку №2-02/249/21 (а.с.70 т.1, а.с.36 т.2), якою [PERSON] було повідомлено про встановлену невідповідність займаній посаді та запропоновано позивачу перевестись на іншу вакантну посаду, яка б відповідала його кваліфікаційному рівню. З цією метою до службової записки були приєднані переліки вакантних посад по головному підприємству, регіональним структурним підрозділам, а також службам обслуговування повітряного руху ДП «Украерорух» станом на 20 квітня 2021 року (а.с.37-63 т.2). У той же день [PERSON] склав службову записку №23.1-05/325/21 (а.с.71 т.1), якою він повідомив про свою згоду на переведення його на вакантну посаду директора Київцентраеро. 20 квітня 2021 року адміністративний директор ДП «Украерорух» склав службову записку №2-02/254/21 (а.с.72 т.1), якою позивача було повідомлено про відсутність підстав для переведення його на посаду директора Київцентраеро у зв`язку з тим, що вказана посада не була вакантною. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №447/о від 20 квітня 2021 року (а.с.24 т.1) [PERSON] був звільнений з роботи з 21 квітня 2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. 29 жовтня 2020 року [PERSON] було попереджено про зміну істотних умов праці, а саме про встановлення неповного робочого часу 0,5 норми тривалості робочого часу, затвердженої на 2021 рік (а.с.33 т.2). Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №1195 від 22 грудня 2020 року (а.с.210 т.2) було встановлено з 01 січня 2021 року режим роботи неповного робочого часу, а саме: 0,5 норми тривалості робочого часу, затвердженої на 2021 рік, керівному складу РСП та ВСП «ЦАПС», які дали згоду на зміну істотних умов праці у 2021 році, в тому числі, і [PERSON] , директору Дніпровського РСП. [PERSON] , директору Дніпровського РСП, був встановлений наступний режим роботи: робочі дні - вівторок, середа, четвер (а.с.211-212 т.2) Спірні правовідносини регулюються главою II «Колективний договір» та главою XV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України, а також Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року. 4. Норми права, якими керується суд, при вирішенні спору. Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2- 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно з ч.1ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до пункту восьмого Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом касаційної інстанції у Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року по справі №592/5721/17 (провадження № 61-33414св18) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні було вирахувано у відповідності з графіком підприємства. Так, наказом генерального директора ПАТ «Сумське НВО» № 75 від 21 березня 2014 року встановлено з 26 травня 2014 року для всіх працівників підприємства неповну робочу неділю з наступним режимом роботи, а саме, трьохденну робочу неділю, з наступними робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Тобто, на підприємстві діяв неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 26 травня 2014 року № 75. Триденний робочий тиждень, який діяв у тому числі і для позивача протягом травня 2017 року - липня 2017 року, був установлений у зв`язку із виробничою необхідністю, за згодою з конкретними працівниками. Таким чином, ураховуючи те, що сумарне число робочих днів за період з 27 квітня 2017 року до 24 липня 2017 року, згідно з графіком роботи підприємства, встановленого наказом від 21 березня 2014 року № 75 становить 32 робочих днів, апеляційний суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11 322 грн. 84 коп. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.1 п.21 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Ретельний аналіз змісту цього роз`яснення, а також диспозиції норми, що міститься в п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, свідчить про те, що невідповідність посаді або роботі визначається виключно за об`єктивними даними, а не за суб`єктивним відношення працівника до його трудових функцій. Якщо кваліфікація та стан здоров`я працівника дозволяють йому належним чином виконувати його обов`язки за трудовим договором, але працівник по своїй вині виконує їх неналежним чином, то він може бути притягнутий лише до дисциплінарної відповідальності, а у випадках, передбачених п.3, п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, - звільнений з роботи. Однак звільнення працівника з роботи у зв`язку з невідповідністю посаді або роботі в такому випадку не допускається. Звільнення з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачає лише об`єктивну неможливість працівника належним чином виконувати встановлені трудовим договором обов`язки у зв`язку з відсутністю необхідної кваліфікації або стану здоров`я. В акті службової перевірки №1-29/26/21 від 22 березня 2021 року (а.с.56-63 т.1, а.с.5-12 т.2) міститься інформація лише про неналежне виконання [PERSON] посадових обов`язків, передбачених Положенням про Дніпровський регіональний структурний підрозділ №2.2-06-78 від 17 жовтня 2018 року. Водночас, у змісті акту службової перевірки №1-29/26/21 від 22 березня 2021 року відсутні відомості про те, що неналежне виконання позивачем посадових обов`язків було обумовлено саме недостатньою кваліфікацією [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що вказаний письмовий доказ не є достатнім в розумінні ч.1 ст.80 ЦПК України для підтвердження законності звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що перед звільненням [PERSON] з роботи взагалі перевірялась його кваліфікація. Зі змісту розділу 5 Положення про Дніпровський регіональний структурний підрозділ №2.2-06-78 від 17 жовтня 2018 року (а.с.34-46 т.1) вбачається, що до позивача висувались такі кваліфікаційні вимоги: вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст) та після дипломна освіта в галузі управління; свідоцтво диспетчера служби руху; стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня в галузі обслуговування повітряного руху не менше п`яти років, в тому числі в авіаційній галузі не менше двох років; знання англійської мови в обсязі, необхідному для здійснення виробничої, господарської та фінансово-економічної діяльності РСП. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] не відповідає переліченим кваліфікаційним вимогам. Навпаки, з копії диплому серії [NUMBER] від 27 червня 1987 року (а.с.73 т.2) вбачається, що [PERSON] здобув вищу технічну освіту за спеціальністю «Експлуатація повітряного транспорту». З копії трудової книжки серії [NUMBER] , оформленої на ім`я позивача (а.с.20-21 т.1, а.с.79-84 т.2), вбачається, що стаж роботи [PERSON] в галузі авіації налічує понад 32 роки, з яких понад 9 років - на керівних посадах. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься чимало копій сертифікатів (а.с.98-103, 107), копія посвідчення (а.с.104-105 т.2), а також копій свідоцтв (а.с.106-114 т.2) на підтвердження систематичного підвищення кваліфікації позивача. Крім того, зі змісту акту службової перевірки №1-29/26/21 від 22 березня 2021 року (а.с.56-63 т.1, а.с.5-12 т.2) вбачається, що в.о. директора ДП «Украерорух» було рекомендовано лише притягнути директора Дніпровського РСП [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а не звільняти його з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Ця обставина свідчить про те, що наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №447/о від 20 квітня 2021 року не тільки не ґрунтується на п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, а також не відповідає рекомендаціям, викладеним в акті службової перевірки №1-29/26/21 від 22 березня 2021 року. Зі змісту довідки голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації авіаційних диспетчерів Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху №2 від 27 квітня 2021 року (а.с.25 т.1) вбачається, що починаючи з 30 травня 2014 року [PERSON] є членом вказаної первинної профспілкової організації. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що її довіритель отримав згоду будь-якої профспілкової організації на звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Навпаки, в матеріалах цивільної справи міститься лист голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації авіаційних диспетчерів Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху №12 від 5 травня 2021року (а.с.53-54 т.1), зі змісту якого вбачається, що вказана первинна профспілкова організація категорично не погодилась зі звільненням [PERSON] з роботи у зв`язку з тим, що перед його вивільненням не було перевірено кваліфікацію позивача та її відповідність займаній посаді. Цей довід первинної профспілкової організації визнається обґрунтованим, оскільки він повністю узгоджується з наведеними вище висновками суду. Тому звільнення [PERSON] з роботи вважається таким, що здійснено з порушенням вимог, передбачених ч.1 ст.43 КЗпП України. З огляду на це, суд дійшов до переконання, що звільнення [PERSON] з роботи відбулось без підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, та з порушенням порядку, передбаченого ч.1 ст.43 КЗпП України. З метою відновлення законності та права позивача на працю належить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №447/о від 20 квітня 2021 року, а також поновити [PERSON] на посаді директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух» з 21 квітня 2021 року. Зі змісту довідки головного бухгалтера ДП «Украерорух» №23.1-08/187/21 від 12 травня 2021 року (а.с.35 т.2) вбачається, що на час звільнення позивача з роботи його середньоденний заробіток становив 4341 гривню 48 копійок. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №1195 від 22 грудня 2020 року було встановлено з 01 січня 2021 року режим роботи неповного робочого часу, а саме: 0,5 норми тривалості робочого часу. Так, директор Дніпровського РСП мав неповну робочу неділю з наступним режимом роботи, а саме трьохденну робочу неділю, з наступними робочими днями: вівторок, середа, четвер. Такий режим роботи був встановлений у зв`язку з виробничою необхідністю та за згодою з конкретними працівниками, в тому числі, і за згодою [PERSON] . Доказів на спростування доводів ДП «Украерорух» щодо встановлення режиму роботи неповного робочого часу [PERSON] представником позивача [PERSON] суду не надано. Таким чином, враховуючи те, що сумарне число робочих днів за період з 21 квітня 2021 року по 15 вересня 2021 року, згідно з наказом від 22 грудня 2020 року та графіком роботи позивача становить 62 робочих днів, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 269 171 гривня 76 копійок (4341,48 х 62). З огляду на це, суд вважає, що з ДП «Украерорух» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 269 171 гривня 76 копійок. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі. В той же час, підстав для негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку на користь позивача за один місяць немає, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня у справі № 910/4518/16 вказала, що за змістом приписів статей 94, 116 КЗпП України та статей 1, 2 Закону № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Доводи, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. В переліках вакантних посад по головному підприємству, регіональним структурним підрозділам та службам обслуговування повітряного руху ДП «Укаерорух» (а.с.37-63 т.2) відсутні відомості про те, що станом на 20 квітня 2021 року посада директора Київцентраеро була вакантною. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник позивача [PERSON] не подала жодного переконливого та беззаперечного доказу на підтвердження цієї обставини. Крім того, як вбачається з наказу від 16 березня 2020 року №349/о таку посаду займала інша особа (а.с.209 т.2). З огляду на це, суд критично оцінює довід представника позивача [PERSON] щодо недотримання при звільненні позивача з роботи вимог, передбачених ч.2 ст.40 КЗпП України. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1085 гривень 36 копійок. Ця обставина підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України №95991 від 20 травня 2021 року (а.с.80 т.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це, суд вважає, що з ДП «Украерорух» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1085 гривень 36 копійок. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3422 гривні 36 копійок (за вимогами немайнового характеру про скасування наказів та поновлення на роботі та 1% від суми задоволених вимог майнового характеру щодо стягнення середньої заробітної плати 908+908+(2691,72-1085,36).

Outcome: approved