Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

19 лютого 2021 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників заборгованості зі сплати орендних платежів за договором оренди у розмірі 24 900,00 грн. та заборгованість зі сплати комунальних послуг, послуг інтернет-зв`язку за квартиру у розмірі 2 609,32 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08 серпня 2019р. між позивачем як орендодавцем та відповідачами як орендарями було укладено договір оренди квартири, за умовами якої відповідачі прийняли на себе зобов`язання сплачувати щомісячні орендні платежі у розмірі 8300 грн. та відшкодовувати витрати на комунальні та експлуатаційні послуги, але станом на 1 грудня 2020р. утворилася заборгованість у розмірі 27 509,32 грн., яка складається заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 24 900,00 грн. та заборгованості зі сплати витрат на комунальні та експлуатаційні послуги у розмірі 2 609,32 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, ухиляючись від отримання поштового повідомлення. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами справи врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного та Житлового кодексів України, положеннями укладеного між сторонами справи договору. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами 08 серпня 2019 р. було укладено договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7-9). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст.ст. 811, 820 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Оцінивши надані та добуті докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем у даній справі не надано належних та достатніх доказів того, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , станом на дату укладання договору оренди та протягом його дії. Так суду не наданий відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем у даній справі не надано належних та достатніх доказів порушення його прав, свобод та інтересів відповідачами. За викладених обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними в повному обсязі та такими, що не ґрунтуються на законі, і вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону проти якої постановлено рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed