Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

19 травня 2014 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що разом з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні; відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, пояснила, що хвора на онкологію та має дохід в розмірі 850 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 2). Згідно ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. Відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується поясненнями позивача в судових засіданнях. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 Сімейного кодексу України (далі-СК України) батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, для суду вбачаються підстави для присудження з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На підставі викладеного, враховуючи пояснення позивача, яка пояснила, що відповідач має нерегулярний, непостійний доход, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліментів на малолітню дитину у судовому порядку в розмірі 1000 грн., починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до досягнення дитиною повноліття. Доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом відповідач до суду не надав. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved