Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

21 квітня 2017 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від [PERSON] надійшла вище зазначена позовна заява, яку обґрунтовує тим, що 21 лютого 2013 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» було укладено договір фінансового лізингу № 008129, відповідно до умов якого відповідач зобовязався придбати, зареєструвати та передати у користування позивачу, а позивач в свою чергу зобовязаний сплачувати передбачені договором лізингові платежі. 22 березня 2013 року [PERSON] виконав всі умови договору та отримав транспортний засіб, легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], обємом двигуна 1498 см. куб., вартістю 64900 грн. 00 коп. Протягом періоду з 21.02.2013 року по 08.06.2015 року позивач здійснив оплату всіх лізингових платежів. 11 листопада 2016 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» передає у власність [PERSON] вищезазначений транспортний засіб, а позивач зобовязується прийняти та зареєструвати право власності в установленому порядку даний транспортний засіб. Проте, коли позивач звернувся до Регіонального сервісного центру МВС із заявою про оформлення права власності на предмет лізингу, йому стало відомо, що на легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] накладено арешт, відповідно до постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 19.08.2016 року, постанови Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 25.04.2016 року, постанови Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Херсонській області від 13.09.2016 року. Позивач вважає, що має законне право на володіння транспортним засобом. У звязку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на рухоме майно транспортний засіб, легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], обємом двигуна 1498 см. куб., вартістю 64900 грн. 00 коп., придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2016 року та договору №008129 фінансового лізингу від 21.02.2013 року; зняти арешт з транспортного засобу - легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], обємом двигуна 1498 см. куб., вартістю 64900 грн. 00 коп., що належав ТОВ «АвтоФінанс». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі (а.с. 62-63). Представники Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва та Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Херсонській області у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв чи клопотань до суду не надійшло. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 лютого 2013 року між [PERSON] [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» було укладено договір фінансового лізингу № 008129. Предметом лізингу є транспортний засіб, легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], обємом двигуна 1498 см. куб., вартістю 64900 грн. 00 коп. (а.с.9-15). Відповідно до п.1.3 вказаного договору лізингодавець зобовязався придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу. Позивач в свою чергу зобовязаний прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу та сплачувати передбачені договором лізингові платежі (п.п.3.2.1, 3.2.3 договору). Згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). 22 березня 2013 року [PERSON] виконав всі умови договору та отримав транспортний засіб, легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], обємом двигуна 1498 см. куб., вартістю 64900 грн. 00 коп., що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 22.03.2013 року (а.с. 16). Протягом періоду з 21.02.2013 року по 08.06.2015 року позивач здійснив оплату всіх лізингових платежів, що підтверджується актом приймання-передачі товару за договором фінансового лізингу № 008129 від 21.02.2013 року від 08.06.2015 року (а.с. 17). Підписання даного акту є свідченням, що сторони не мають будь-яких майнових та немайнових претензій одна до одної. Судом також встановлено, що 11 листопада 2016 року між [PERSON] [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» було укладено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» передає у власність [PERSON] належний йому транспортний засіб за ціною 973,50 грн., а позивач зобовязується прийняти та зареєструвати право власності в установленому порядку даний транспортний засіб (а.с. 8). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов'язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу. Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Як встановлено судом, під час звернення [PERSON] до Регіонального сервісного центру МВС із заявою про оформлення права власності на предмет лізингу, йому стало відомо, що на легковий автомобіль марки Geely CK 1,5L, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] накладено арешт, відповідно до постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 19.08.2016 року, постанови Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 25.04.2016 року, постанови Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Херсонській області від 13.09.2016 року. Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved