overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

20 серпня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 грудня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно актового запису № 561 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 21 грудня 2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2021 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, судові витрати просила з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він також зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 грудня 2019 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 21 грудня 2019 року (арк.с.6). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з липня 2021 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

20 серпня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 серпня 2019 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2021 року було надано сторонам строк для примирення терміном три місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2021 року поновлено провадження у даній справі. Позивач після наданого строку для примирення у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач після наданого строку для примирення у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07 серпня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 1182 (а.с. 5). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Подружні відносини\~подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

20 січня 2007 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 155680, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області 14 жовтня 2008 року, актовий запис № 3, яка до дня своєї смерті постійно проживала в [INFO]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті матері. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,83 гектарів, яка розташована на території Олексіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 073844, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 29 листопада 2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18. Під час звернення до нотаріуса, для прийняття спадщини за законом, нотаріусом було пояснено що, позивач пропустив строк для прийняття спадщини встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку, не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а свідоцтво про право на спадщину може одержати лише спадкоємець, який прийняв спадщину. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті мами [PERSON], яка померла 20 січня 2007 року в с. Василівка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки він його пропустив з поважної причини, що не обізнаний в діючому законодавстві та вважав, що вже є власником земельної ділянки так як є сином померлої. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 4 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 6 ), копією Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] ( а.с. 7 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 січня 2013 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06.09.2006 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 4 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31.10.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 12 486,56 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 4 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 12 486,56 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 3 820,84 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 594,93 грн; - штраф (процентна складова) - 570,79 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 січня 2013 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20.06.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 500 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31.10.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 17 178,61 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 500 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 17 178,61 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 4 747,80 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 136,59 грн; - штраф (процентна складова) - 794,22 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

20 січня 2013 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.05.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31.03.2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 11 916,84 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 березня 2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 11 916,84 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 3 001 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 951,54 грн; - заборгованість по комісії - 1 920,64 грн; - штраф (процентна складова) - 543,66 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

20 січня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на будинковолодіння на пров. Степовому, 4 в с. Санжариха Смілянського району та земельну ділянку площею 0.3607 га за цією ж адресою. Після смерті спадкодавця спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла 16 червня 2016 року, не оформивши спадкове майно у встановленому законом порядку. Спадкоємцем по заповіту на спадкове майно померлої є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] він прийняв спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, але у видачі свідоцтва про право власності він відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачі їх визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 20 січня 2013 року, відкрилась спадщина на будинковолодіння на пров. Степовому, 4 в с. Санжариха Смілянського району та земельну ділянку площею 0.3607 га за цією ж адресою, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 18 липня 2006 року та державним актом на право власності на земельну ділянку від 16 січня 2007 року. З повідомлення нотаріуса від 31 березня 2017 року вбачається, що після смерті спадкодавця спадщину прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вчасно подавши заяву до нотаріальної контори. [PERSON] 16 червня 2016 року померла і спадщину у встановленому законом порядку не оформила. За свого життя вона склала заповіт, у якому все своє майно заповіла [PERSON], який прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В ході розгляду справи [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, вказавши про це у своїх заявах. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на будинковолодіння та земельну ділянку, що залишилися після смерті [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 06 червня 2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 19. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, в сім'ї виникають різного роду непорозуміння, втрачені почуття довіри та любові. Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 06 червня 2009 року. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 19. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої доньки. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої доньки, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved