Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

21.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 28 березня 2016 року в с. Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області помер його дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку № 23 з господарськими і побутовими будівлями та спорудами та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га, що розташовані по вулиці Шкільній в селі Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області. 06.03.2014 року померлий склав заповіт, що був посвідчений секретарем Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, за умовами якого все своє майно він заповів відповідачу. Відповідач у встановленому законом порядку, після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, відмовився від її прийняття. Після смерті спадкодавця, спадщину прийняв позивач шляхом подачі відповідної заяви до Другої Первомайської державної нотаріальної контори. Проте, постановою від 14.12.2016 року, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно через те, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього. Житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності від 19.06.1990 року, виданий виконавчим комітетом Камянобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та зареєстрованого в Первомайському МБТІ за реєстровим № 186, про що свідчить копії свідоцтва, технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Первомайське МБТІ». Земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га, що розташовані по вулиці Шкільній в селі Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області, дійсно належали померлому [PERSON], що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 039131, № 039132 від 25.04.1995 року та інформаційним листом управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області. Таким чином, на даний час [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, і в той же час, за незалежними від нього обставинами, не має змоги оформити спадщину і користуватися спадковим майном, хоча згідно діючого законодавства має на це всі права. Представник позивача надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 28.03.2016 року (свідоцтво про смерть від 29.03.2016 року серія І-ФП №234832), відкрилася спадщина, до складу якої входили житловий будинок № 23 з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га, що розташовані по вулиці Шкільній в селі Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До першої черги спадкоємців за законом належить син померлого [PERSON] (свідоцтво про народження від 28.04.1970 року серія І-АВ № 293667). Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідач від прийняття спадщини як законом, так і за заповітом, відмовився на користь позивача, що підтверджується заявою поданою 02.09.2016 року до Другої Первомайської державної нотаріальної контори та зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 849. Враховуючи вищезазначене, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його дідуся [PERSON], який помер 28.03.2016 року. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок № 23 з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га, що розташовані по вулиці Шкільній в селі Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області, через те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року №553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved