Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

21 липня 2014 року представник ПАТ «Комерційний банк «Надра» Федоренко С.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір за № 371/П/23/2008-840, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 126561,60 доларів США, строком до 15 серпня 2028 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань відповідач зобов'язався додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Крім того, у випадку невиконання цього зобов'язання відповідач зобов'язався сплатити штраф в розмірі 10% від суми кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки № 2738 від 15.08.2008 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме : земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0133 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. У зв'язку з цим станом на 06.05.2014 року, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором 260658,51 доларів США, що еквівалентно - 2989642, 59 грн. Тому ПАТ «Комерційний банк «Надра» просить суд звернути стягнення на земельну ділянку площею0,1200 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0133 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Позивач просить суд уповноважити ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладати з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки, вживати інші заходи, спрямовані на це, та передати земельну ділянку в управління позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Разом з тим, подав до суду заяву, якою розгляд справи просиву здійснити у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв чи клопотань до суду не направила. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд виніс протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступих підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», що підтверджується витягом зі статуту (а.с. 21) та [PERSON] укладено кредитний договір за № 371/П/23/2008-840, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 126561,60 доларів США, строком до 15 серпня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,59 % річних (а.с. 8-9). Згідно п. 5.1 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у кредитному договорі, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасного сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення відповідачем вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. Згідно з ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів. За правилом ч.1 ст.549 ЦК України у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню). Згідно наданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості, станом на 06.05.2014 року у відповідача виникла заборгованість, загальна сума якої становить 260 658,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 2 989 642, 59 гривень, із них: заборгованість за кредитом - 126 561,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 1 451 607,89 гривень, заборгованість за відсотками - 107 201,54 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 1 229 556,21 гривень, пеня - 14 239,21 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 163 317,70 гривень, штрафу - 12 656,16 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 145 160,79 гривень (а.с. 6-7). Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено договір іпотеки № 2738 від 15.08.2008 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме : земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220881300:03:001:0133 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 11-14). Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Згідно з ч.1 ст.125 Земельного кодексу України в редакції, яка була чинною в період часу з дня укладення іпотечного договору до 1 травня 2009 року, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчував право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.125 цього Кодексу в редакції, яка є чинною з 1 травня 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що предметом іпотеки є земельна ділянка, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому після укладення цього договору, а саме після оформлення державного акту про право власності на вказану земельну ділянку та його державної реєстрації. Підстави для набуття та реєстрації права власності на земельну ділянку та виникнення інших майнових прав щодо земельної ділянки у майбутньому підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 15 серпня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 2733. Проте, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що після укладення цього договору відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. З інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.45-48) вбачається, що право власності на земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано. Ці обставини свідчать про те, що відповідач не набув право власності на земельну ділянку, а у ПАТ «Комерційний банк «Надра» не виникло право іпотеки цього об'єкту нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для звернення стягнення на вказану земельну ділянку відсутні. Крім того, звернення стягнення на цей об'єкт нерухомого майна без волевиявлення його власника, який не є іпотекодавцем, суперечить ч.1 ст.319 ЦК України. Ця обставина є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації. Згідно з ч.1 ст.38 цього Закону рішенням суду про задоволення вимог іпотекодержателя може бути передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Встановлено, що у задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на земельну ділянку відмовлено. З огляду на цю обставину суд вважає, що підстави для передачі цього об'єкту нерухомого майна в управління ПАТ «Комерційний банк «Надра» та покладення на позивача повноважень укласти з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки та вчиняти інші заходи, спрямовані на це, відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, присуджуються йому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З меморіального ордеру № 150663536 від 06 червня 2014 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» сплатив судовий збір в розмірі 3654 гривень. Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, а тому суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed