Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

20 квітня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з нього на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісяця, до закінчення ним навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з 1996 року проживала з відповідачем однією сім'єю, не перебуваючи у шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. 30 червня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розірваний 09.09.2004 року за рішенням Славутицького міського суду Київської області, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбів 10.11.2004 року був зроблений запис за № 113. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею і вона займається його утриманням. На даний час син навчається за державним замовленням на першому курсі в Чернігівському національному технологічному університеті, денної форми навчання та в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку може і зобов'язаний надавати відповідач, оскільки він має дохід у виді пенсії. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. [PERSON], третя особа у праві, в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду також не надійшло. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON], позивачка, та [PERSON], відповідач, перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 10 листопада 2004 року зроблено запис № 113, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу. У сторін народився син [PERSON], [INFO] , батьком якого є відповідач, а матір'ю - позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно довідки КП «ЖКЦ» № 243 від 31.03.2015 року позивачка, відповідач та третя особа зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Довідкою з Чернігівського національного технологічного університету № 1315 від 16.03.2015 року підтверджується, що [PERSON] - третя особа у справі, навчається у цьому інституті на 1 курсі денної форми навчання за державним замовленням на інженерно-будівельному факультеті за спеціальністю «Геодезія, картографія та землеустрій». Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати за проїзд з місця проживання до місця навчання щоденно складають 40 гривень, а щомісяця витрати на транспорт становлять 800 гривень. На придбання продуктів харчування щонеділі ним витрачається 300 гривень, що в середньому на місяць становить 1350-1400 гривень. Таким чином, витрати на придбання продуктів харчування, на проїзд щомісяця складають 2200-2500 гривень. Крім того, необхідно придбати літературу та канцелярські приналежності для навчання, придбати одяг та взуття. Для цього необхідні щорічно витрачати приблизно 9000 гривень. Вартість проживання в гуртожитку становить 200 гривень щомісяця. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки він має постійний дохід у виді пенсії, стягнення з нього за виконавчими документами не здійснюються. Долученою до матеріалів справи копією квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що третьої особою сплачено за проживання в гуртожитку в березні 2015 року -600 гривень. Відповідно довідки про доходи з Чернігівського національного технологічного університету [PERSON] отримує стипендію, розмір якої становить 730 гривень щомісяця. Згідно довідки УПФУ в м.Славутичі Київської області [PERSON], відповідач, отримує пенсію за віком, розмір якої становить 5923,22 гривні. Частиною 2 ст. 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. [PERSON], позивачка, на даний час працює медсестрою у ДЗ «СМСЧ № 5», загальна сума її доходу за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року становить 23549 гривень 05 копійок. За таких обставин, врахувавши нормальний стан здоров'я відповідача, третьої особи, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище відповідача та третьої особи, можливість надання матеріальної допомоги третій особі позивачкою, розмір витрат, пов'язаних з навчанням, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час навчання у Чернігівському національному технологічному університеті, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісяця. Виходячи із змісту ст. 201, ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved