Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

20 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому в порядку ст.ст. 43,49 ЦПК України вточнив, з позовом до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, [PERSON] у якому просила: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 35,1904 га (рілля на зрошенні) на масиві [NUMBER] на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) укладеного 15 грудня 2010 року між Овідіопольською районною державною адміністрацією та [PERSON] та зобов'язати уповноважений орган - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області переукласти вищевказаний договір оренди земельної ділянки, включивши до числа орендарів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що при укладенні спірного договору оренди земельної ділянки не було враховано того факту, що земельну ділянку використовували та обробляли усі члени родини у складі фермерського господарства, яке було офіційно створено 15 січня 2010 року. Позивач зазначає, що вона зверталась до Овідіопольської районної державної адміністрації за переукладенням договору оренди спірної земельної ділянки, проте їй було відмовлено. В свою чергу, до Держгеокадастру позивач не зверталась, оскільки він не є стороною оскаржуваного договору оренди (а.с.2-4,45-48, 147-151). Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] (син [PERSON] та [PERSON]), [PERSON] (дочка [PERSON] та [PERSON]) та [PERSON] (зять [PERSON] та [PERSON]) також звернулись до суду із позовом в рамках даної справи до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, [PERSON] в якому просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 35,1904 га (рілля на зрошенні) на масиві [NUMBER] на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) укладеного 15 грудня 2010 року між Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області та [PERSON] та зобов'язати уповноважений орган - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області переукласти вищевказаний договір оренди земельної ділянки включивши до числа орендарів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позов третіх осіб які заявляють самостійні вимоги щодо предмету споруобґрунтований тим, що при укладенні спірного договору оренди земельної ділянки не було враховано того факту, що земельну ділянку використовували та обробляли усі члени родини у складі фермерського господарства, яке було офіційно створено 15 січня 2010 року (а.с.162-167). Ухвалою суду первісний позов та позов третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору були об'єднані в одне провадження. Відповідач Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області надало до суду відзив на позовну заяву у якому заперечувало проти задоволення позову із тих підстав, що відсутні підстави для визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки, він був укладений та зареєстрований у відповідності до норм діючого законодавства (а.с. 175). Відповідач Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надало до суду відзив на позовну заяву у якому заперечувало проти задоволення позову із тих підстав, що відсутні підстави для визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки, він був укладений та зареєстрований у відповідності до норм діючого законодавства (а.с.218). Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву у якій вказав, про те, що позов є надуманим та необґрунтованим, [PERSON] вказує, що він звертався до суду як фізична особа, а не як голова фермерського господарства, що [PERSON] та [PERSON] не є членами фермерського господарства та те, що 08 липня 2016 року ним було зареєстровано фермерське господарство «[PERSON]» (а.с180). Відповідач Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що позивач не є стороною оскаржуваного договору, а тому її вимоги є безпідставними, в той же час при укладенні оскаржуваного договору було дотримано усіх вимог закону (а.с.200). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечував проти задоволення позову третіх осіб, просить справу розглянути в його відсутності. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителів, просив позов третіх осіб задовольнити, не заперечував проти задоволення первісного позову. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області просила відмовити у задоволенні первісного позову та позову третіх осіб з підстав, що викладені у відзиві на позов. Представник відповідача Овідіопольської районної державної адміністрації просила відмовити у задоволенні первісного позову та позову третіх осіб з підстав, що викладені у відзиві на позов. Представник відповідача Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області просила відмовити у задоволенні первісного позову та позову третіх осіб з підстав, що викладені у відзиві на позов, просить справу розглянути в їх відсутність. Представники відповідача [PERSON] просили відмовити у задоволенні позовів з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах справи вирішив, що позов [PERSON] та третіх осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню із наступних підстав. Як встановлено судом, з 01 січня 2005 року фактично діє сімейне фермерське господарство у складі [PERSON] (код [NUMBER]), зареєстрований [ADDRESS]), [PERSON] (код [NUMBER]), зареєстрована [ADDRESS]), [PERSON] (код [NUMBER]), зареєстрований за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] (код [NUMBER]), зареєстрований: [INFO]), [PERSON] (код [NUMBER], зареєстрований [ADDRESS]) за адресою: [ADDRESS]. Згідно до ст. 8 (1) Закону України «Про фермерське господарство» сімейне фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується фізичною особою - підприємцем самостійно або спільно з членами її сім'ї на підставі договору про створення сімейного фермерського господарства. Договір про створення сімейного фермерського господарства укладається членами однієї сім'ї в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Головою сімейного фермерського господарства без статусу юридичної особи є член сім'ї, зареєстрований як фізична особа - підприємець і визначений договором про створення сімейного фермерського господарства. 15 січня 2010 року усі члени родини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] провели збори учасників фермерського господарства та затвердили статут фермерського господарства «[PERSON]», який був посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мозаратій А,В. за реєстровим номером 1359 (а.с. 9-15). Статут фермерського господарства «[PERSON]» є договором учасників про заснування цього фермерського господарства. Факт існування фермерського господарства «[PERSON]» у складі членів родини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними доказами. Відповідно до витягу із енциклопедичного довідника «Овідіопольський район» (Державний архів Одеської області, Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова), видавництва 2011 року, «[PERSON]» - фермерське господарство. Засноване 1991 на землях Молодіжненської сільради. Спеціалізується на вирощуванні овочів. Практикує європейські технології землеробства, крапельне, спринклерне та барабанно-катушкове зрошення. Має 12 одиниць техніки, 2 овочесховища по 1500 т. Торгова марка «Павло». Директор [PERSON] («Людина року Овідіопольщини 2005 року» в номінації «Підприємець року»), агроном [PERSON], маркетинг [PERSON], бухгалтер [PERSON], технопарк [PERSON], меліорація [PERSON] (а.с.113). Згідно до витягу із журналу «Овощеводство» №12 (24) від 12 грудня 2006 року, [PERSON] та його родина в 1989 році вирішили зайнятися приватно-підприємницькою діяльністю по вирощуванню овочів (а.с.117). Із заяви від 20 грудня 2008 року, адресованої голові Овідіопольської районної державної адміністрації (отриманої 21 січня 2009 року), підписаної [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], слідує, що головою фермерського господарства є [PERSON], якому інші члени родини доручили представляти їх інтереси перед органами державного управління, а також у судах (а.с.122). Факт надання спірної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства також підтверджується: копією розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності, грошова оцінка яких проведена, на 15.12.2010 року; копією переліку обмежень прав на земельну ділянку земельні сервітути №18-18-17/56; копією висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 26.05.2010 року №5554/03-06-12 (а.с.124,125); копією висновку управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 19.03.2010 року №01-17/1308 (а.с.127); копією умов відведення земельної ділянки від 04.10.2010 року №2-10-15/5268 (а.с.129); копією висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №66 від 15.03.2010 року (а.с130); копією протоколу державної санітарно-епідеміологічної експертизи №66 від 15.03.2010 року (а.с.131); копією умов відведення земельної ділянки від 09.03.2010 року №2-10-15/1140 (а.с.132); копією протоколу районної конкурсної комісії по відбору громадян, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство від 09.06.2003 року; копією витягу із протоколу №1 засідання районної професійної комісії з питань створення фермерських господарств (а.с.133,134). [INFO] член фермерського господарства [PERSON] померла та вибула із його складу. Як слідує із рішення суду по справі №2-2034/09, у жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом до Овідіопольської районної державної адміністрації про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки. У своєму позові у справі №2-2034/09 [PERSON] зазначав, що він особисто та члени його родини [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з початку дев'яностих років працюють у сільському господарстві та спеціалізуються на вирощуванні овочевої продукції, крім того члени родини придбали 12 тракторів та інших машин і механізмів, навісне обладнання, зокрема грядообразувач, дискову вакуумну сіянку, комбайн по збиранню моркви та побудували за власні кошти склади для зберігання овочевої продукції, обладнані холодильними камерами. У своєму позові [PERSON] вказував, що він неодноразово звертався до відповідача з заявами та проханнями стосовно отримання у власність та оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, але кожного разу отримував відмову. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2009 року у справі №2-2034/09 позов [PERSON] було задоволено та зобов'язано Овідіопольську районну державну адміністрацію Одеської області укласти із [PERSON] договір оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, загальною площею 36,6 га - одним масивом, яка знаходиться на 28 км. Овідіопольської дороги на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за межами населених пунктів (а.с. 16,61). На підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 листопада 2009 року у справі №2-2034/09 Овідіопольська районна державна адміністрація видала розпорядження №1291 від 03 листопада 2010 року (а.с.93) Вищевказаним розпорядженням Овідіополська районна державна адміністрація затвердила [PERSON] проект землеустрою щодо відведення у довгострокову оренду на 49 років земельної ділянки [NUMBER] для ведення фермерського господарства на масиві [NUMBER] на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за межами населених пунктів, встановило оренду плату та вирішила укласти договір оренди вищевказаної земельної ділянки із [PERSON] На виконання розпорядження №1291від 03 листопада 2010 року Овідіопольська районна державна адміністрація уклала із [PERSON] 15 грудня 2010 року договір оренди земельної ділянки, площею 35,1904 га (рілля на зрошенні) на масиві на масиві [NUMBER] на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (а.с.88). Проте, вищевказаний договір оренди земельної ділянки, укладений 15 грудня 2010 року є недійсним в силу порушення вимог ч.3 ст. 203 ЦК України, а саме він не відповідав внутрішній волі сторін при його укладенні. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки було укладено не з усіма учасниками фермерського господарства, які провадили на ній сільськогосподарську діяльність. Відповідачі Овідіопольська районна державна адміністрація та [PERSON] незаконно уклали договір оренди земельної ділянки, проігнорувавши право інших членів фермерського господарства бути орендарями вищевказаної спірної земельної ділянки. Враховуючи той факт, що на момент укладення спірного договору оренди земельної ділянки від 15 грудня 2010 року вже тривалий час діяло фермерське господарство «[PERSON]» у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то укладення договору оренди тільки із фізичною особою [PERSON], а не з усіма членами родини, які провадять сільськогосподарську діяльність у складі фермерське господарство є порушенням прав останніх. Згідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до вимог Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245- VI (далі Закон 5245-VI) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Відповідно до п.п. 31 п.4 Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Тому, відповідно на момент розгляду справи саме відповідач Головне управління Держгеокадастру в Одеській області має право розпоряджатися спірною земельною ділянкою. Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Доводи відповідачів Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Овідіопольської районної державної адміністрації не знайшли свого підтвердження, оскільки договір оренди земельної ділянки було укладено не з усіма учасниками фермерського господарства, які провадили на ній сільськогосподарську діяльність. Суд відхиляє посилання відповідача [PERSON] на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року, оскільки дана узвала є процесуальною та нею не було вирішено справу по суті. Посилання відповідача [PERSON] на те, що ним 08 липня 2016 року було зареєстровано фермерське господарство «[PERSON]» не заслуговують на увагу, оскільки ця дія була здійснена після подачі [PERSON] позову до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та після створення фермерського господарства «[PERSON]» на підставі ст. 8 (1) Закону України «Про фермерське господарство». В ході розгляду справи було з'ясовано, що позивач та треті особи не звертались до відповідача Головного Управління Держгеокадастру в Одеської області, при цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97 -ВР від 17.07.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляді його справи .., який вирішує спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. Не звернення позивачів та третіх осіб до вищевказаного відповідача, з урахуванням правовідносин які виникли між членами фермерського господарства [PERSON], не стверджує, що не виник спір, подання окремого позову, з точку розу суду, є не доцільним, що знайшло свою позицію при розгляду справи «Плахтєєв та Плахтєєв проти України» заява № 20347/03 рішення від 12 березня 2009 року. В повноваження відповідача входить розпорядження землями сільського призначення, а тому суд приходить до висновку, щодо доцільності зобов'язати посадових осіб відповідача вчинити певні дії щодо укладання договору оренди з позивачкою та третіми особами. Позивач та треті особи звернулись до суду з позовними вимогами до відповідачів Молодіжненьска сільська рада та Овідіопольська райдержадміністрація, з урахуванням їх повноважень на час розгляду справи, суд вважає, що інтереси та обов'язки вищевказаних відповідачів не порушуються, а тому суд приходить до висновку, що райдержадмінстрація та сільська рада є неналежними відповідачами. Судом встановлено, що позивачем [PERSON], під час розгляду справи було сплачено 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень судових витрат за подачу позову до суду та за забезпечення доказів, шляхом їх витребування. Судом встановлено, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сплатили по 1409 (одній тисячі чотириста дев'ять) гривень 06 копійок судових витрат за подачу позову до суду кожен. Внаслідок того, що судом не було встановлено вини відповідачів Овідіопольської районної державної адміністрації, Молодіжненської сільської ради Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у обставинах, що стали підставою для звернення до суду позивачів, усі судові витрати підлягаю стягненню із відповідача - [PERSON]

Outcome: approved