Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

21 липня 2015 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягнути з останнього борг за договором позики грошей від 10 серпня 2011 року у сумі 153930 гривень 00 копійок. В обґрунтування позову зазначено, що 10 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, що на час підписання договору за офіційним курсом гривні до іноземних валют становило еквівалент 10000 (десять тисяч) доларів США. Строк повернення суми до 10 серпня 2012 року. За час користування позикою відбулося значне знецінення національної грошової одиниці гривні. В жовтні 2013 року відповідач частково повернув позивачу грошові кошти в сумі три тисячі доларів. Станом на 21 липня 2015 року остаток суми боргу, а це сім тисяч доларів США відповідачем не повернуто. Тому просить стягнути вищезазначену суму боргу, яка згідно із курсом Національного банку України станом на 21 липня 2015 року становить 7000 (сім тисяч) доларів США. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але до суду надав заяву в якій просить провести судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. (а.с.26). Відповідачу [PERSON] судова повістка надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але була повернута до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Тому, відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.24, 25). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. В судовому засіданні 17 грудня 2015 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з паспорта громадянина України МА 404870 виданого Шосткинським МВ УМВС України 17 грудня 1997 року вбачається, що [PERSON] народився 11 серпня 1962 року у місті Шостка Сумської області. (а.с.4). Із дублікату картки фізичної особи платника податків виданої Шосткинською МДПІ 24 червня 2005 року вбачається, що [PERSON] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER]. (а.с.7). Із дублікату договору позики грошей від 10 серпня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2120, бланк НАН 865965, вбачається, що його укладено між [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] дав, а [PERSON] взяв, позику в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, що на час підписання договору, згідно з офіційним та обліковим курсом гривні до іноземних валют становить еквівалент 10000 (десять тисяч) доларів США, зі строком повернення до 10 серпня 2012 року. В разі знецінення гривні на час її повернення відповідач зобовязався повернути позивачу суму боргу з урахуванням інфляції, але не нижче еквіваленту 10000 (десят тисяч) доларів США. (а.с.8). Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року за №435-ІV (далі ЦК України), одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти встановленої Національним банком України станом на 17 грудня 2015 року 100 доларів США становить 2351,9276 гривні. Враховуючи вищезазначене, 7000 доларів США станом на 17 грудня 2015 року відповідають 164640 (сто шістдесят чотири тисячі шістсот сорок) гривням (70000 х 23,52). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що відповідач відповідно до договору позики грошей від 10 серпня 2011 року взяв у позивача у борг грошові кошти у розмірі 80000 гривень, що становить 10000 доларів США, які зобовязався повернути до 10 серпня 2012 року, але у визначений розпискою термін взяті на себе зобовязання не виконав, а повернув лише частину грошей, що становить 3000 доларів США. А тому, враховуючи те, що відповідач своїх заперечень суду не надав, а також те, що після підпису вищезазначеного договору позичальником всі зобовязання покладаються на позичальника, яким в даному випадку є [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення в межах заявлених вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти отримані відповідачем за договором позики грошей від 10 серпня 2011 року в розмірі 153930 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №3554\\з42 виданої 17 липня 2015 року Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк» вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1539 гривень 30 копійок. (а.с.1). Крім того, з врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року за №3674-VI, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1539 гривень 30 копійок (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2015 року).

Outcome: approved