Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

21 березня 2017року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював на посаді машиніста електровозу 3 розряду з повним робочим днем під землею у ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська». Згідно наказу №167-к від 30.09.2016 р. був звільнений з вищевказаного підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у звязку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору) з виплатою 3-х місячного середнього заробітку. Належні йому на день звільнення з роботи кошти повністю були виплачені лише 23 грудня 2016 року. Враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 231 грн., а за період з 03 жовтня 2016 року по 22 грудня 2016 року минуло 58 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача в свою користь 13398 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.13). Представник відповідача у судове засідання не зявився, директор ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності представника ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (а.с.14). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] працював на ВП «Шахта №10 «НВ» ДП «Волиньвугілля» машиністом електровозу 3-го розряду з повним робочим днем під землею (а.с.4). Згідно копії трудової книжки та копії наказу №167/к від 30 вересня 2016 року, останній був звільнений з підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 5,6). Відповідно до довідки Державного підприємства «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» від 17 березня 2017 року заборгованість по заробітній платі на день звільнення [PERSON] становила 19205,76 грн., яка 09 грудня 2016 року повністю була виплачена підприємством. Середньоденна заробітна плата позивача складала 231 грн. (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що відповідач виплатив позивачу усі кошти належні йому при звільнені 09 грудня 2016 року, а не 23 грудня 2016 року, як зазначено у позові [PERSON] Відтак, суд задоволює позов частково і стягує з відповідача ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» в користь [PERSON] 11088 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2016 року по 08 грудня 2016 року включно, з розрахунку 231 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]М.) х 48 (робочі дні за вищевказаний період). На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з ДП «Предпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» в дохід держави 640 грн.

Outcome: partial