Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що [INFO] помер її син [PERSON] . Вона є спадкоємицею першої черги за законом. [PERSON] вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У такий спосіб вона прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її сина [PERSON] 1.2. В період часу з 16 грудня 1988 року до дня смерті [PERSON] перебував в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Однак право власності на ці об`єкти нерухомого майна було зареєстровано за [PERSON] . Ця обставина перешкоджає видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Тому [PERSON] просить суд визнати квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та відповідача, визначити, що частка [PERSON] в цих об`єктах нерухомого майна становить 1/2, а також визнати за ним право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] та 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] . 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 грудня 2018 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року (а.с.66-67) було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі. Підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] були придбані за грошові кошти, які належали його довірителю. Ця обставина свідчить про те, що вказані квартири є об`єктом особистої приватної власності [PERSON] , а не спільної сумісної власності подружжя. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 16 грудня 1988 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00021409584 від 9 листопада 2018 року (а.с.10), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 грудня 1988 року (а.с.95). 4.2. 12 липня 2005 року [PERSON] уклала з АТ «КПМК-2» інвестиційний договір №Б-12/07/05 (а.с.32-34), за яким АТ «КПМК-2» зобов`язалось збудувати двокімнат-ну квартиру та передати відповідачу документи, необхідні для державної реєстрації права власності на цей об`єкт нерухомого майна. 5 вересня 2006 року [PERSON] та АТ «КПМК-2» склали акт прийому-передачі №069, за яким АТ «КПМК-2» передав відповідачу квартиру [ADDRESS] . Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №144790697 від 9 листопада 2018 року (а.с.11 зворот) вбачається, що 10 травня 2007 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . 4.3. Зі змісту довідки генерального директора ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» №180 від 2 квітня 2013 року (а.с.36) вбачається, що 31 жовтня 2011 року [PERSON] уклала з ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 31 жовтня 2011 року. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №144790697 від 9 листопада 2018 року (а.с.11) вбачається, що 23 травня 2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . 4.4. Спірні правовідносини є комплексними: вони регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України та книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. 5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішення спору. а. щодо спільної сумісної власності на квартири. 5.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 5.2. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 5.3. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 5.4. За правилом ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. б. щодо здійснення права на спадщину. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 5.6. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримі-нальних справ в листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної потерпілому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П .І.Б. ) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2». 5.7. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 5.8. Відповідно до ч.1 ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 5.9. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо спільної сумісної власності на квартири. 6.1. Встановлено, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] були придбані в період часу, протягом якого [PERSON] перебував в шлюбі з відповідачем. Як вбачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) вказана обставина презюмує, що спірні квартири відносяться до спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] 6.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія розписки від 7 квітня 2005 року (а.с.29), з якої вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] грошові кошти в розмірі 500000 гривень. Однак постановою Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року (а.с.112) було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору дарування грошових коштів в розмірі 500000 гривень, укладеного 7 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, представник відповідача [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження того, що вказані грошові кошти були витрачені на придбання квартири [ADDRESS] . 6.3. Зі змісту розписки (а.с.43) також вбачається, що 5 вересня 2011 року [PERSON] повернула [PERSON] грошові кошти в розмірі 250000 гривень. Однак в матеріа-лах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що вказані грошові кошти були витрачені на придбання квартири [ADDRESS] . 6.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання вказаних квартир особистою приватною власністю [PERSON] відсутні. Тому з метою забезпечення юридичної визначеності квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] належить визнати об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] та відповідача. б. щодо здійснення права на спадщину. 6.5. [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 липня 2018 року (а.с.6, 82). 6.6. Зі змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №52687175 від 20 липня 2018 року (а.с.97-98) вбачається, що за час свого життя [PERSON] не склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON] , які є батьками спадкодавця, а також його дружина [PERSON] та його син [PERSON] . Ці обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00020593851 від 19 липня 2019 року (а.с.80), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 грудня 1988 року (а.с.85) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 грудня 1989 року (а.с.85 зворот). 6.7. 14 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] подали приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. заяви про прийняття спадщини (а.с.80, 81). Крім того, 11 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] також подали вказаному нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с.91, а.с.91 зворот). Ці обставини свідчать про те, що кожен спадкоємець за законом прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] . Однак зі змісту листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. №100/02-14/2018 від 10 жовтня 2018 року (а.с.9) вбачається, що видача свідоцтв про право на спадщини за законом відбудеться лише після визначення в судовому порядку частки спадкодавця в спадковому майні. 6.8. У зв`язку зі смертю [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] припинилось. За правилом ч.1 ст.70 СК України у відповідача виникло право власності на 1/2 частку в цих об`єктах нерухомого майна, право власності на іншу 1/2 частку в спадкових квартирах ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 6.9. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення здійснення позивачем спадкових прав належить визначити, що частка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] та квартирі [ADDRESS] становить 1/2. 7. Доводи позивача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 7.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Вона виникає у момент її народження. 7.2. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиня-ється у момент її смерті. 7.3. У зв`язку з тим, що [PERSON] помер, його цивільна правоздатність при-пинилась. Ця обставина унеможливлює визнання за померлим [PERSON] права власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] та 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] . Тому у задоволенні позову в частині цих вимог [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed