Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

21 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду з позовом до відповідача [PERSON], з залученням третіх осіб: Градизької селищної ради, управління державної міграційної служби України в Полтавській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком по вулиці Чкалова, 24 в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул. Чкалова, 24 селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає у вказаному будинку з серпня 2013 року. До судового засідання позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Градизької селищної ради направив до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, проти задоволення позову заперечень не мають. Представник третьої особи - управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Ч.2\~ст.158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Чкалова,24 в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, яке зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.12.2011 року. На даний час у будинку за адресою: вул. Чкалова, буд.24 в смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, належному позивачу [PERSON], [INFO], зареєстровані: син [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою секретарем Градизької селищної ради за № 2365 від 01.07.2016 року. Відповідач [PERSON] з 2013 року по даний час в будинку за адресою: вул. Чкалова, 24 в смт. Градизьк не проживає, а мешкає за іншою адресою, що підтверджується письмовими поясненнями свідків, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] не надав доказів на підтвердження того факту, що він залишив місце реєстрації і понад один рік був відсутній за місцем свого проживання з поважних причин або що між ним та власником житла були встановлені будь які інші домовленості. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 закону України № 1382-ІУ від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що відповідно до ст. 405 ЦК України відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням - будинком № 24 по вул. Чкалова в смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном Ст. 150 ЖК України встановлює, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім»ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник у відповідності до ст. 391 ЦКУ має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Оскільки наявність реєстрації відповідачів за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди у такий спосіб, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved