Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

21.09.2016 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0.0619 га., що знаходиться по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що є власником житлового будинку з надвірними спорудами та побутовими будівлями по [ADDRESS], на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду від 24.11.2008 року № 2-3523/2008р. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0.0619 га по [ADDRESS], під час вирішення питання про визнання за нею права власності на вказаний будинок, питання про перехід права власності земельної ділянки вирішено не було. Згідно державного акту право приватної власності на землю, зареєстровано за попереднім власником [PERSON], на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 23.07.1992 року №9. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку. На даний час [PERSON] помер, спадкоємці у останнього відсутні. Посилаючись на те, що в даний час вона не може перереєструвати на своє імя земельну ділянку через зазначену обставину, просила винести судове рішення про визнання за нею права власності на землю. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце прозгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, проте направили до сдуд заяву в якій просила розглядати справу без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача до суду надав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, заяви сторін, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно державного акту право приватної власності на землю за [PERSON], на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 23.07.1992 року №9, зареєстровано 0.0619 га земельної ділянки, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS]. На даний час [PERSON] помер, спадкоємці у останнього відсутні. Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 24.11.2008 року за № 2-3523/2008р., за позивачкою [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість. Враховуючи викладене,

Outcome: approved