overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

20 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від липня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 16.07.1999 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від вересня 2015 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

20 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що добровільно відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання також не з`явився, в своїй заяві просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач покинув сім`ю, про дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. У відповідності із ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

20 жовтня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Диканському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, від якого\~мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказуючи на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя, подружню зраду відповідачки, неналежне виховання та утримання їхнього малолітнього сина, спільне подружнє проживання фактично припинено з червня 2019 року, при цьому відповідачка ухиляється від обов`язку по утриманню їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення на його користь аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, а надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи, виходячи з визнання відповідачкою позову, по суті у підготовчому засіданні без його участі. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, а надала суду письмову заяву, в якій вказала, що визнає позов в повному обсязі та просить розглянути справу по суті у підготовчому засіданні без її участі. Враховуючи те, що відповідачкою було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилався на те, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS] згідно рішення Харківської міської ради від 29.08.2018 року № 595 «Про визнання громадян наймачами житлової площі». В вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON] , який іммігрував на постійне місце проживання до Ізраїлю на проживає в квартирі з 2018 року, житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, направив свого представника, яка подала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує. Крім цього, відповідач повідомив, що дійсно мешкає в іншій країні понад три роки. Представник третьої особи Служби у\~справах дітей\~по Слобідському\~району Департаменту\~служб у\~справах дітей\~Харківської міської\~ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] згідно рішення Харківської міської ради від 29.08.2018 року № 595 «Про визнання громадян наймачами житлової площі». З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) виданої з Реєстру територіальної громади м. Харкова, вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте з 2018 року там не проживає. Згідно\~ст. 71 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~\~Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно\~ст. 72 Житлового кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.\~\~ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживають в квартирі [ADDRESS] з серпня 2016 року. Враховуючи, що відповідач в квартирі [ADDRESS] , не проживає з\~2018 року, тобто понад шість місяців, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 26.07.1997 року у Нововолинському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис №203. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що примирення і збереження сім`ї не можливе і суперечить її інтересам, фактично сім`я розпалась. Позивач просить розірвати шлюб, покласти на відповідача судові витрати. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Крім того подала заяву про уточнення позовних вимог в частині відновлення свого дошлюбного прізвища - [PERSON] . В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовим викликом розміщеним на офіційному сайті судової влади. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про одруження (а.с.5), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.6, 7), копії паспортів та ідентифікаційних кодів позивача та відповідача (а.с.8-11), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу необхідно відновити позивачу [PERSON] її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення в користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позову і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року позов прийнято до провадження та призначено судовий розгляд у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності та підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності та позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про скасування рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім із 01 березня 2015 року. В обґрунтовані заяви зазначає, що [PERSON] повернувся та проживає в [ADDRESS] , із вересня 2020 року. А тому їй потрібно рішення про скасування рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім для припинення нарахування їй пенсії на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Представник заявниці [PERSON] адвокат Якимчук Н.П. подала, через канцелярію суду, заяву про розгляд заяви у її відсутності та відсутності заявниці, заяву підтримала і просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, також подав заяву про розгляд заяви без їх участі та просить об`єктивно дослідити усі матеріали справи та прийняти обґрунтоване рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року в справі за заявою [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою, визнано [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Відповідно до\~ст.45 ЦК України\~якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до\~ст. 309 ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи появу [PERSON] , [INFO] , якого було визнано безвісно відсутнім, наявність заяви [PERSON] про скасування рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, суд приходить до висновку, що відпали правові підстави вважати його безвісно відсутнім та попереднє рішення суду повинно бути скасовано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до судуіз зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] , [INFO] , є їхньою з відповідачем донькою та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Сторони в судове засідання не з`явилися, надавши заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про шлюб (а. с. 5) та свідоцтвом про народження дитини (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 серпня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач направив відзив в якому проти позову заперечив, в подальшому в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року сторонам було надано строк на примирення 2 місяці. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, вжиті судом заходи для примирення подружжя бажаний результатів не дали, оскільки позивач після закінчення строку на примирення наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] здала на пошту позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 17 червня 2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 27). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 29, 33). Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 червня 2016 року сторони зареєстрували шлюб (а. с. 9). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

20 жовтня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Дашко Володимира Миколайовича звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 03 листопада 2011 року у розмірі 28 105,90 грн., станом на 09 вересня 2020 року, яка складається з наступного: 22 114,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 990,94 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також просить стягнути судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03 листопада 2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва ПАТ КБ «Приватбанк») на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк»). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргіvаtbаnk.uа) АТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі ліцензії,

Outcome: partial