Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

20.02.2014 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів: [PERSON], та Відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, де в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач [PERSON], являється власником автомобіля, марки «Ford», моделі «Escort», 1998 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) «[NUMBER]», об'єм двигуна 1753 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], який постановлений на облік 15.06.2005 року в Нововолинському МРЕВ ДАІ ГУ МВС України Волинської області. 23 листопада 2007 року позивач придбав зазначений автомобіль у [PERSON], за 20 000.00 грн., однак купівлю-продаж даного автомобіля вони не оформили і замість договору купівлі-продажу уклали інший правочин, а саме довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], якою [PERSON], уповноважив позивача у будь-який спосіб розпоряджатися належним йому автомобілем, марки «Ford», моделі «Escort», 1998 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) «[NUMBER]», об'єм двигуна 1753 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], без його погодження та на свій розсуд користуватися і розпоряджатися вказаним автомобілем. У зв'язку з досягненням між ними всіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля, позивач передав [PERSON], грошові кошти в сумі 20 000.00 грн., на підтвердження якого відповідач склав розписку про отримання зазначеної суми грошей та надав позивачу довіреність посвідчену на ім'я позивача, згідно до якої він уповноважив [PERSON], розпоряджатися, керувати, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік, а також вчиняти інші дії стосовно розпорядження належним йому на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію, серії [NUMBER], виданого 15.06.2005 року Нововолинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, автомобілем, марки «Ford», моделі «Escort», 1998 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) «[NUMBER]», об'єм двигуна 1753 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], який постановлений на облік 15.06.2005 року в Нововолинському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Волинської області. До вказаного доручення відповідач передав позивачу реєстраційне свідоцтво на даний транспортний засіб. Вважає, що між ним та відповідачем виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу автомобіля, так як жодних перешкод у вчиненні договору купівлі-продажу автомобіля не існувало. Однак 10.02.2014 року у позивача вказаний вище автомобіль було вилучено працівниками Посту ДПС ДАІ № 2 с.Клочеве Коростенського району Житомирської області, які провели затримання автомобіля на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області від 06.11.2013 року № 03-10/47117 про розшук та затримання майна боржника, оскільки відносно попереднього власника автомобіля - [PERSON], відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON], грошових коштів. Затримання його автомобіля, марки «Ford», моделі «Escort», державний реєстраційний номер [NUMBER], за борги попереднього власника та накладення арешту на автомобіль перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися автомобілем, його перереєстрації на своє ім'я, відповідно до доручення, яке йому видав [PERSON], у зв'язку із чим вимушений за захистом свого права власності звернутися до суду. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити його позовні вимоги повністю, подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, хоча був повідомленим належним чином про час, день і місце розгляду справи про, що свідчать поштове повідомлення про отримання судової повістки (а.с.14), та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Заяви щодо розгляду чи відкладення розгляду справи та (або) заперечень відносно пред'явленого позову до суду не надав. Доказів стосовно поважності неприбуття у судове засідання відповідачем до суду також не подано. Так відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України слідує, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи зазначену норму Закону, а також те, що відповідач мав можливість прибути особисто у судове засідання та (або) уповноважити іншу особу (представника) прибути в судове засідання. У зв'язку з чим розгляд справи затягується відносно його розумності розгляду справи по суті, а тому суд з врахуванням наведенного, визнає причину неявки до суду відповідача неповажною та проводить розгляд справи у відсутності [PERSON], на підставі тих письмових доказів, які знаходяться у справі. Представник відповідача - відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у відсутності їхнього представника. Заперечує щодо заявленого позову [PERSON](а.с.16,17) Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], до [PERSON], та відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON], є власником автомобіля, марки «Ford», моделі «Escort», 1998 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) «[NUMBER]», об'єм двигуна 1753 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], який постановлений на облік 15.06.2005 року в Нововолинському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Волинської області (а.с.7). 23.11.2007 року [PERSON], уповноважив позивача [PERSON], розпоряджатися, керувати, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік, а також вчиняти інші дії стосовно розпорядження належним йому на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію, серії [NUMBER], виданого 15.06.2005 року Нововолинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, автомобілем, марки «Ford», моделі «Escort», 1998 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) «[NUMBER]», об'єм двигуна 1753 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], який постановлений на облік 15.06.2005 року в Нововолинському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Волинської області, про що було оформлено довіреність, яку було посвідчено приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 5688 (а.с.8). Цього ж дня, тобто 24.11.2007 року, в м.Володимир-Волинський Волинської області, позивач розрахувався з [PERSON], при цьому позивач передав останньому гроші в сумі 20 000.00 гривень, а [PERSON], в свою чергу передав позивачу зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER].(а.с.7,10). 10.02.2014 року, зазначений автомобіль позивача було затримано та вилучено працівниками Посту ДПС ДАІ № 2 с.Клочеве Коростенського району Житомирської області, які провели затримання авто на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції від 06.11.2013 року № 03-10/47117 про розшук та затримання майна боржника, у зв'язку з наявним на виконанні у відділі ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції виконавчим провадженням у якому [PERSON], є боржником (а.с.9). Разом із тим на запит суду від 12.03.2014 року № 287/82/14-4 (а.с.12), відділом ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції направлено постанову державного виконавця «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 18.11.2013 року у виконавчому провадженню № 38514457, із якої слідує, що арешт на спірний автомобіль накладено за даним провадженням, а не за провадженням № 03-10/47117 від 06.11.2013 року (а.с.17), а тому суд бере до уваги постанову державного виконавця від 18.11.2013 року у виконавчому провадженні № 38514457, винесену державним виконавцем Невмержицьким С.В., оскільки інших доказів по справі до суду сторонами не надано. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Зі статті 391 ЦК України слідує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності, зазначеного в ст.392 ЦК України. Відповідно до договору купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що за удаваним правочином (ст.235 ЦК України), сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, на відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. На час укладення між [PERSON], та [PERSON], удаваного правочину (23.11.2007 року), боргових зобов'язань відповідача [PERSON], перед кредиторами не існувало. Постанову ж про розшук майна боржника винесено державним виконавцем відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції 18.11.2013 року. Відтак, заявлений позов [PERSON], до [PERSON], та відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини пов'язані з купівлею-продажем вищезазначеного автомобіля, незважаючи на те, що вони не були оформлені відповідним договором купівлі - продажу. Так як сторони умисно оформили правочин, шляхом видачі генеральної довіреності на розпорядження безстроково автомобілем, однак між ними насправді встановилися інші правовідносини, а саме відбувся договір купівлі-продажу автомобіля, шляхом передачі однією стороною (продавцем) [PERSON], автомобіля у власність другій стороні (покупцеві) [PERSON], а останній в свою чергу прийняв майно (автомобіль) і сплатити за нього певну, узгоджену сторонами грошову суму, а саме 20 000.00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved