Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

21.09.2018р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради в особі управління - служби у справах дітей (а.с. № 3-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.10.2018р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 44). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 05.08.2006р. по 05.06.2018р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], 25.04.2013р. народження. Дитина проживає з нею у квартирі, яку вона винаймає. Позивачка вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею, оскільки вона працює, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, постійно піклується про дитину, забезпечує її фізичний і освітній розвиток, в той час як відповідач не бере участі у вихованні дитини, не сплачує аліменти, які були стягнуті судовим наказом. Враховуючи викладене, просила визначити місце проживання сина [PERSON], 25.04.2013р. народження за її місцем проживання. Представник позивачки [PERSON] (діє на підставі довіреності від 22.02.2018р. а.с. № 85) в своїй заяві до суду від 15.04.2019р. просила задовольнити позовні вимоги, розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. № 84). Відповідач [PERSON] в підготовчі засідання, призначені на 29.11.2018р., 29.01.2019р. та в судові засідання, які призначалися на 12.03.2019р. і 15.04.2019р., неодноразово не з'являвся, про дати розгляду справи був повідомлений належним чином, як шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, так і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 48-51, 59-62, 71-76, 81, 83). Про причини своєї неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. В заяві до органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради зазначав, що він визнає позовні вимоги та не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір,ю. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради в особі управління - служби у справах дітей в судові засідання по справі, які призначались на 12.03.2019р. та 15.04.2019р. також не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. № 73, 82). 16.01.2019р. до суду надійшла заява представника третьої особи [PERSON] (діє на підставі довіреності від 28.12.2018р. а.с. № 64), в якій представник органу опіки та піклування просила розглядати цю справу за відсутності їх представника, позовні вимоги задовольнити, врахувавши наданий листом від 19.12.2018р. за № 1-256/05-38 висновок виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] Даніїла з матірю [PERSON] (а.с. № 63-66). За таких обставин суд розглянув справу відповідно до ст. 223 ЦПК України за відсутності сторін у справі (їх представників). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Підготовче засідання у справі відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 200 та ст. 197 ЦПК України проведено 29.01.2019р. (а.с. № 69). Підстав для винесення по справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки з заяви відповідача до органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради вбачається, що він позовні вимоги визнає (а.с. № 88). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2018р. у справі № 201/2599/18 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 25.04.2013р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-КИ № 444926, виданим 08.05.2013р. Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ (а.с.№ 11). Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.03.2018р. у справі № 201/2225/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [PERSON], 25.04.2013р. народження в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 02.03.2018р. (а.с. № 35). Син [PERSON] проживає з матірю у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором найму житла і актом прийому-передачі (а.с. № 12-13). Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.08.2018р. проведеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради за адресою: [ADDRESS], у вказаній квартирі створені умови для проживання, навчання, перебування, розвитку дитини [PERSON] [PERSON] (а.с. № 14). Позивачка працює у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №8» ДОР» на посаді заступника головного лікаря з економічних питань адміністративно - управлінського персоналу, що підтверджується довідкою. Отримує стабільну заробітну плату у розмірі 13\~000грн. 17\~000грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 24 від 13.08.2018р. (а.с. № 15). За місцем роботи характеризується позитивно як грамотний, кваліфікований фахівець, яка завжди сумлінно виконувала свої обов'язки, а також є відповідальною особою, що видно з представленої нею характеристики від 20.08.2018р. № 432 (а.с. № 17-18). На психіатричному і наркологічному обліках не перебуває (а.с. № 16). Позивачка забезпечує фізичний і освітній розвиток дитини, що видно з укладених нею договорів, предметом яких є послуги зі спортивної підготовки у футбольній секції за програмою раннього розвитку у школі KIDSPORT, комплексної підготовки до школи, довідки про відвідування сином [PERSON] консультацій з дошкільної підготовки (а.с. № 19 -33). Як вбачається з наданого листом від 19.12.2018р. за № 1-256/05-38 висновку виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради про доцільність визначення місця проживання [PERSON] [PERSON] з матірю [PERSON], відповідач [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS]. Відповідач надав до управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради заяву про те, що він визнає позовні вимоги [PERSON] і не заперечує проти визначення місця проживання сина разом з матір'ю. За висновком виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради № 256/05-38 від 19.12.2018р. визнано за доцільне встановити місце проживання [PERSON] [PERSON] з матір'ю [PERSON] (а.с. № 65-66, 88). Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003р., «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009р.). Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини від 20.11.1959р. містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008р. № 39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (п. 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (п. 2). При цьому суд також враховує, що відповідач не з'явився в жодне судове засідання, хоча знав про наявність цього спору, що видно з його позиції про визнання позову, викладеної в заяві до органу опіки і піклування, але не навів жодного обґрунтування та позиції про доцільність проживання дитини саме з матірю, а не з ним. Враховуючи все вищезазначене, а також те, що судом не встановлено виняткових обставин, за наявності яких малолітній син, в його інтересах, може бути розлучений з матір'ю, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання сина з матір'ю. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 704грн.80коп. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved