Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

21.12.2020 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 16.06.2017 року він уклав з [PERSON] договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. за реєстровим № 658. За умовами договору позики він передав [PERSON] у строкове користування, до 16.06.2018 року, грошові кошти у сумі 338\~000 грн., що на день укладення договору позики становило 13\~000 доларів США. У зазначений у договорі позики строк відповідач кошти не повернув. Позивач неодноразово телефонував відповідачу та прохав повернути гроші, однак відповідач лише обіцяв їх повернути. Через те, що [PERSON] у визначений строк не виконав взяті на себе зобов`язання, він, за правилами ст. 625 ЦК України, має компенсувати йому інфляційні втрати від знецінення національної грошової одиниці та сплатити 3% річних за користування грішми. За підрахунками позивача, розмір інфляційних втрати за період часу з 16.06.2018 року по 15.12.2020 року становить 44\~578 грн. 03 коп., а розмір 3% річних, за той самий період часу, становить 25\~808 грн. 38 коп. Внаслідок порушення зобов`язання відповідачем, право позивача на повернення коштів та нарахованих відсотків за користування грішми, інфляційних втрат, порушено, у зв`язку із чим [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 14.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засіданні на 15.02.2021 року. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач також надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та про його часткове задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.06.2017 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. за реєстровим № 658 договір позики. Пунктом 1 цього договору визначено, що [PERSON] передав [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 338\~000 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 13\~000 доларів США. Факт отримання коштів підтверджується підписанням договору. Згідно з п. 2 цього договору, [PERSON] зобов`язався повернути позику у строк до 16.06.2018 року. Після повернення позики у повній сумі [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] оригінал договору позики. У разі неможливості повернення оригіналу договору, [PERSON] зобов`язався надати [PERSON] нотаріально засвідчену заяву про повернення позики. Наявність у позичальника оригіналу договору позики чи нотаріально посвідченої заяви підтверджує належне виконання ним зобов`язання. Пунктом 5 договору визначено, що документом, який підтверджує наявність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання є цей договір, якщо він знаходиться у позикодавця. Даний договір підписано сторонами у присутності нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М.А. Відповідачем умови договору позики не виконано, отримані у позику грошові кошти не повернуто. Строк користування позикою, встановлений договором, сплив 16.06.2018 року. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують факт виконання ним прийнятого на себе зобов`язання. Надана відповідачем до суду заява вказує на визнання ним суми боргу, нарахованої на неї суми інфляційних втрат та 3% річних. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нормою ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. 16.06.2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у сумі 338\~000 грн. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі передав [PERSON] у тимчасове користування на строк до 16.06.2018 року грошові кошти у сумі 338\~000 грн. [PERSON] зі свого боку умови договору позики не виконав взагалі, оскільки отриманні у тимчасове користування кошти не повернув, а термін їх повернення сплив. Внаслідок цього, право [PERSON] на повернення своєї власності, з відсотками за користування грішми у розмірі, визначеному ст. 625 ЦК України, а також суми інфляційного збільшення боргу, порушено, а тому підлягає судовому захисту. [PERSON] має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] і реалізував це право, звернувшись до суду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Перевіряючи відповідність наведеного позивачем розрахунку заборгованості, суд встановив наступне. Здійснюючи нарахування 3% річних за 2018 рік, позивач помилково зазначив, що кількість днів прострочення становить 214 днів. В цей же час, у період часу з 16.06.2018 року по 31.12.2018 року кількість днів прострочення становить 199, а не 214. Відтак, 3% річних за період часу з 16.06.2018 року по 15.12.2020 року (кількість днів прострочення - 914) складає 25\~391 грн. 67 коп., а не 25\~808 грн. 38 коп. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню. Часткове задоволення позову зумовлено помилковим нарахуванням позивачем 3% річних за більший період часу у 2018 році, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума позики 338\~000 грн., інфляційні втрати 44\~578 грн. 03 коп., 3% річних 25\~391 грн. 67 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесений позивачем при поданні позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial