Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

21.08.2020 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Заєць В.М., за реєстром №1450, придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Попередньо, до укладення договору купівлі-продажу, між нею та продавцем, який діяв від імені та в інтересах сім`ї, було досягнуто згоди про те, що усі особи, які на момент вчинення правочину зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі, будуть зняті з реєстрації місця проживання. Також у п. 9 договору купівлі-продажу продавець зобов`язався звільнити вищевказану квартиру та знатися з реєстраційного обліку до 14.08.2020 року. Проте, дочка попереднього власника квартири [PERSON] , на даний час не знялася з реєстраційного обліку і її місце проживання дотепер зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує її право на вільне розпорядження і користування майном. Ухвалою від 02.09.2020 року у справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 24.09.2020 року. 16.09.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] , у якій вона просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника без фіксування технічними засобами за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. 17.09.2020 року на адресу суду надійшло поштове відправлення від імені відповідача [PERSON] . В графі «відправник» конверту, в якому надійшло відправлення, не містилося імені відправника, натомість вказано адресу [ADDRESS] , за якою зареєстрована відповідач. Оскільки в позовній заяві позивач вказала, що відповідач постійно перебуває за межами України (в Польщі), і заява вкладена в конверт, не є оригіналом, а лише сканкопією, та адресована суду від імені відповідачки, також містить відомості про те, що причиною виникнення цього судового спору є незняття її з реєстрації в квартирі [ADDRESS] саме через постійну відсутність в Україні, судом не прийнято таку заяву до уваги, у зв`язку із чим 24.09.2020 розгляд справи відкладено на 26.10.2020 року. 22.10.2020 року через канцелярію суду надійшла заява відповідача від 30.09.2020 року (вх.№17746 від 22.10.2020 року) про визнання позову, на вихідному штемпелі якого вказана адреса відправника в Республіці Польща.У заяві відповідач вказала, що їй відомо про її зобов`язання знятись з реєстраційного обліку відповідно до умов договору купівлі-продажу від 13.08.2020 року. Однак знятися з реєстраційного обліку не мала можливості, так як постійно проживає за межами України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.8 /. Як вбачається із копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] /а.с.9-12/ та довідки № 10076 від 01.09.2020 року, виданої Відділом реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області /а.с.19 /, [PERSON] зареєстрована у за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.9 договору купівлі-продажу від 13.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Заяць В.М., за реєстром №1450, продавець зобов`язаний повністю звільнити відчужувану квартиру для вільного користування та безперешкодного володіння нею покупцем та передати відчужувану квартиру покупцю в стані, який відповідає вимогам пункту 5 цього договору, та знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири до 14.08.2020 року /а.с.6-7/. В силу приписів частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з абзацом першим статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Положеннями частини першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, під час розгляду справи відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, беручи до увагите що, відповідач залишаючись зареєстрованим у вказаній квартирі, власником якого є позивач, є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved