Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовував тим, що 16 березня 2012 року між позивачкою та відповідачем укладено трудовий договір, який було зареєстровано в Донецькому міському центрі зайнятості. За цим договором позивачка була прийнята на посаду прибиральниці. 25 липня 2014 року позивачка була змушена виїхати з м. Донецька, у зв'язку з чим трудові відносини були фактично припинені. У вересні 2018 року остання звернулася до Очаківського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи, однак їй було відмовлено у прийнятті на облік в зв'язку з існуванням спірного трудового договору. Посилаючись на викладене, просив розірвати вказаний трудовий договір. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, надані позивачкою, суд дійшов такого. 16 березня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено трудовий договір, який було зареєстровано в Донецькому міському центрі зайнятості за № 05011201576/3 від 21 березня 2012 року (а. с. 5). Як встановлено судом, трудовий договір на даний час не розірвано, тобто відповідач [PERSON] ухиляється від розірвання трудових відносин та зняття укладеного договору з реєстрації в Донецькому міському центрі зайнятості. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, відповідач не з'являється в службу зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved