Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

20.09.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до Шульгівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що 31 грудня 2009 року померла бабуся позивача, [PERSON]. Після її смерті лишилось спадкове майно у виді земельної ділянки, розміром 2.080 га, яка розташована на території Шульгівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 1223783800-02-012-0606, 1223783800-02-157-0606. [PERSON], дочка померлої, стала спадкоємицею вказаного майна, про що є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, не встигла зареєструвати своє право власності на успадковану земельну ділянку. 30 листопада 2014 року померла [PERSON] Після її смерті лишилось спадкове майно у виді тієї ж земельної ділянки. У встановлений законом термін її дочка, тобто позивач, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця. Позивач надала в судове засідання заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача по справі в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Надіслали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла 31 грудня 2009 року, про що є копія свідоцтва про смерть серії І-КИ № 306292, виданого 02.01.2010 року виконкомом Шульгівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки розміром 2,080 га, що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району, має кадастровий № 1223783800-02-012-0606, 1223783800-02-157-0606, яка належала останній на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 400622. Ще за життя, 23.03.1987 року, вона склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 26, посвідчений секретарем виконкому Шульгівської сільради Царичанського району Дніпропетровської області, яким все майно, де б воно не було та з чого б не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, на що, за законом, вона матиме право, вона заповіла у власність дочки [PERSON] Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії ХV-УА № 101515. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 11 травня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 473, спадкоємцем майна померлої [PERSON] стала її дочка [PERSON] Спадщину склала: земельна ділянка, площею 2,080 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шульгівської сільської ради, та належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 400622, кадастровий № 1223783800-02-012-0606, 1223783800-02-157-0606. [PERSON] померла 30 листопада 2014 року, про що є Свідоцтво про смерть серії І-КИ № 605431, видане Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського управління юстиції у Дніпропетровській області, від 02 грудня 2014 року. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки розміром 2,080 га, що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району, має кадастровий № 1223783800-02-012-0606, 1223783800-02-157-0606, яка належала останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 11 травня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 473. Позивач стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON], на підтвердження цього надала своє свідоцтво про народження, серії І-ЯК № 114314. З листа від Петриківської держнотконтори № 1539/01-16, суду відомо, що на майно [PERSON], померлої 30.11.2014 року, спадкову справу не заведено. Заяв від спадкоємців не надходило. Разом з тим судом отримано лист від приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], за № 338/01-16, від 28.09.2016 року, відповідно до якого 18 лютого 2015 року ним було заведено спадкову справу № 10/2015, зареєстровану в Спадковому реєстрі за № 57125519, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. 25 березня 2016 року нотаріусом було видано Свідоцтво про право спадщину за законом за р.№ 335, після смерті [PERSON], на імя [PERSON] Інших заяв, про прийняття спадщини, або відмову від прийняття такої, до нотаріальної контори не надходило. Позивач надала [PERSON] з звіту про експертну грошову оцінку спірної земельної ділянки, яка, станом на 09 вересня 2016 року, склала 22\~880,00 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України закріплено положення про те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавці [PERSON] Дочка єдина подала заяву до нотаріальної контори, про прийняття спадщини, після померлої матері. Спадкодавць є власницею спірної земельної ділянки, що підтверджується відповідними документами, однак остання не встигла, належним чином, зареєструвати свої права власності. Зазначене є підставою для задоволення позову і визнання за позивачем права власності, в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку площею 2,080 га, що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району, яка має кадастровий № 1223783800-02-012-0606, 1223783800-02-157-0606, після померлої 30.11.2014 року [PERSON], що належала останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 11 травня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 473. Позивач, при зверненні до суду із позовом, сплатила судовий збір в повному обсязі та вимог, щодо стягнення його з відповідача не заявила. Отже, суд вважає за доцільне витрати, по сплаті судового збору, залишити за позивачем.

Outcome: approved