Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

21.01.2016р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.01.2016р. прийнята до свого провадження. 29.03.2016р. до суду надійшла уточнена позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнень від 29.03.2016р., посилався на те, що 25.04.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назву банку змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено договір № DNH4КР11410148, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 726 грн. 87 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, відповідач зі свого боку зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, з урахуванням суми заборгованості, яка була стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013р., відповідач має заборгованість за період з 01.08.2012р. по 11.06.2015р. у розмірі 82\~512 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованість по процентам за користування кредитом - 17\~637 грн. 99 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 60\~486 грн. 91 коп., штраф (фіксована частина) 500грн., штраф (процентна складова) 3\~905 грн. 35 коп. Представник позивача - [PERSON] ( діє на підставі довіреності від 12.07.2016р. а.с. № 72) в наданій до суду 27.09.2016р. заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розглянувши справу за правилами ч.2 ст. 197 ЦПК України, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала (а.с.№ 78). Відповідач - [PERSON] в судове засідання 27.09.2016р. не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 19.10.2015р. (а.с. № 23).Згідно даних пошукової системи сайту «Укрпошта» судова повістка, надіслана відповідачу у судове засідання на 27.09.2016р. вручена адресату особисто 23.08.2016р. (а.с. № 77), про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, а також правом надання заперечень проти позову не скористався. У судові засідання, які призначались раніше, відповідач або не зявлявся або подавав до суду заяву про відкладення слухання справи, в тому числі, для вирішення спору мирним шляхом. Враховуючи, що в матеріалах справи мається заява відповідача від 30.05.2016р., з якої вбачається, що відповідач бажає врегулювати спір мирним шляхом, що дає можливість зробити висновок про те, що відповідач не заперечує факту існування заборгованості, отже позиція відповідача буде врахована при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, а тому суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України (не заочне). Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, що 25.04.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назву банку змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено договір № DNH4КР11410148, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 726 грн. 87 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. № 8-9). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013р. з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором № DNH4КР11410148 від 25.04.2006р. в розмірі 84362 грн.68 коп., з яких: по кредиту сума заборгованості 8439 грн. 23 коп., по відсоткам 29773 грн. 19 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 41\~656грн.80 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. і штраф (відсоткова складова 3\~993 грн. 46 коп. та витрати на судовий збір в сумі 843 грн.63 коп., а всього 85\~206 грн. 31 коп. (а.с. № 4-5). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до розрахунку, за період з 01.08.2012р. по 11.06.2015р. відповідач має заборгованість, яка становить 82\~512 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованість по процентам за користування кредитом - 17\~637 грн. 99 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 60\~486 грн. 91 коп., штраф (фіксована частина) 500грн., штраф (процентна складова) 3\~905 грн. 35 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. № 47-49). Відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобов,язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З даного пункту договору, вбачається, що штраф у розмірі 500 грн. - єдиноразовий платіж. З огляду на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013р. з відповідача вже стягнуто штраф у розмірі 500 грн., а 5 % від суми заборгованості, хоча не є одноразовим платежем, проте і не є предметом розгляду по даній справі, оскільки позивач просить стягнути заборгованість по відсоткам та пені, а не заборгованість за тілом, яка була стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та від суми якої, відраховується 1,5 % відсотків, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача суми штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентної складової) 3\~905 грн. 35 коп. - слід відмовити. Крім того, задовольняючи вимоги частково, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги банку при визначені суми пені, а саме суд вважає необхідним зменшити розмір пені до суми заборгованості по тілу кредиту, яка встановлена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013р. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України суд може зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Це узгоджується з правовою позицією, яка висловлена ВССУ у справі № 6-100цс 14, де зазначено ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Так, банк наполягає на тому, щоб розмір пені був зазначений як 60\~468 грн.91 коп. (а.с. № 44-46), між тим, суд вважає, що ця сума значно перевищує розмір збитків, наприклад, розмір заборгованості за тілом кредиту, яка становить 8\~439грн.23 коп., майже у 7 рази менше пені. Отже, на думку суду, розмір неустойки слід зменшити принаймні до розміру заборгованість за тілом кредиту - 8\~439грн.23 коп. При цьому, суд не застосовує строки позовної давності до пені, оскільки за правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується тільки за заявою сторони у справі. На підставі викладеного та з урахуванням того, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що заборгованість по договору погашена, або будь-яких інших заперечень на спростування розміру грошового зобовязання, яке позивач просить суд стягнути з відповідача, сам факт укладання кредитного договору та отримання коштів відповідачем не спростовувався, навпаки, відповідачем було подано клопотання про відкладення слухання справи задля врегулювання спору мирним шляхом, то суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь ПАТ КБ ПриватБанк» суму заборгованості за договором № DNH4КР11410148 від 25.04.2006р. за період з 01.08.2012р. по 11.06.2015р. у розмірі 26\~077 грн. 22 коп., з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом 17\~637 грн. 99 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8\~439 грн. 23 коп. (розмір пені зменшено до розміру заборгованості за тілом кредиту). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог банку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору, пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 425 грн. 50 коп. (26077грн.22коп. х 1378грн.(судовий збір) : 82\~512 грн. 25 коп. = 425грн. 50коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial