Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

21.10.2016 р. позивач звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу зі вказаним позовом, який бу автоматизовано розподілений судді [PERSON]. 25.11.2016 р. суддею Тернівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] відкрито провадження у вказаній справі. 15.08.2017 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з припиненням повноважень судді [PERSON] у зв`язку зі смертю, вказану справу передано в провадження судді Лиходєдова А.В., який ухвалою прийняв до свого провадження. 02.04.2018 р. ухвалою суду визначено порядок розгляду справи, а саме: за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників процесу. У позові позивач просить стягнути на свою користь: - з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» - 5951,39 грн. суми страхового відшкодування; - з [PERSON] - 1000 грн. в рахунок відшкодування франшизи та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 24.06.2015 р. в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за його участю та участю відповідача [PERSON] .. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2016 р., [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. Він - позивач, не визнавався винною особою у справі щодо цього ДТП. Постановою суду за складеними матеріалами справи про адміністративне правопорушення можливо визнати винним лише одного учасника ДТП, тим самим фактично визначивши наслідки для страхової компанії винної (застрахованої) особи щодо повної відповідальності у межах встановленої законом суми страхового відшкодування. Таким чином, сума страхового відшкодування складає повну суму страхової виплати. Сума страхового відшкодування визначена на рівні 11902,78 грн. Звернувшись до страхової компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» стосовно виплати загальної суми страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, отримав відмову з посиланням на те, що в існуючому страховому випадку, рішенням суду встановлена взаємна відповідальність, а тому сума страхового відшкодування зменшується на 50 % та за вирахуванням франшизи становить - 5951,39 грн., і вказана сума була перерахована на його рахунок. Зі вказаними діями страхової компанії - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» він не згоден, і вважає що страхове відшкодування повинно бути здійснене без зменшень до 50%, та потрібно стягнути додатково 5951,39 грн. зі страхової компанії. Крім того зазначив, що між відповідачами за умовою договору страхування була визначена сума франшизи у розмірі 1000 грн., але вказану суму [PERSON] йому не виплатив. Також зазначив, що йому внаслідок ДТП відповідачем - [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з перенесенням стресу, викликаного пошкодженням належного йому автомобіля, порушенням нормального укладу та ритму його життя, зазначене ДТП відбулось у період вагітності його дружини, у якої неправомірні дії [PERSON] , призвели до душевних переживань, почались передчасні пологи, що підтверджується медичними документами. Розмір спричиненої йому моральної шкоди він оцінює у 10000 грн.. Представник відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вказана в позовній заяві сума страхового відшкодування в розмірі 11902,78 грн. є неточною. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження та отримано Звіт № 60544, відповідно до якого автомобіль є фізично знищеним, оскільки вартість ремонту складає - 64901,41 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП - 25802,33 грн.. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі тотального знищення транспортного засобу розмір страхового відшкодування визначається як різниця вартості до і після ДТП. З метою встановлення вартості пошкодженого автомобіля «Форд» реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, було призначено додаткову експертизу та отримано Звіт № 60591, відповідно до якого вартість автомобіля після ДТП склала 13992,58 грн.. На підставі ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Звітів №№ 60544 та 60591 розмір страхового відшкодування склав: 25802,33 грн. - 13992,58 грн. = 11809,75 грн. 23.09.2016 р. на користь позивача ПрАТ «УТСК», було сплачено 50 відсотків вказаної суми, а саме 4904,88 грн., та 27.09.2016 р. сплачено пеню за прострочення виплати у розмірі 456,36 грн. Крім того, ПрАТ «УТСК» вважає обґрунтованою виплату страхового відшкодування у розмірі 50 відсотків позивачу, у зв`язку з тим, що відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2016 р. № 33/774/16, встановлено обопільну вину обох водіїв. Також вина позивача у вказаному ДТП визначена ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.04.2016 р. № 215/5038/15-к, яка набрала законного сили. За таких обставин, зважаючи на обопільну вину позивача та відповідача - [PERSON] , ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» обґрунтовано виплатило позивачу 50 відсотків розміру страхового відшкодування. Представник відповідача - [PERSON] , надіслав на адресу суду заяву про заперечення проти позовних вимог позивача, та про розгляд справи у їх відсутності. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2015 р. відносно [PERSON] закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2016 р. вказану постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2015 р. відносно [PERSON] скасовано, та прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. Крім того встановлено, що 24.06.2015 р., приблизно о 22.30 год., в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Ескорт» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача - [PERSON] та мотоциклом «ІЖ Юпітер 4к» під керуванням відповідача - [PERSON] .. Також, вказаною постановою встановлено, що за фактом ДТП, яка мала місце за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , 25.06.2015 р. до ЄРДР були внесені відповідні відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, на підставі постанови слідчого, було проведено судову автотехнічну експертизу. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 28.08.2015 р. за №58/27-144, в діях водія [PERSON] , як і в діях водія [PERSON] , наявні порушення вимог Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Так, експертом встановлено, що при заданих вихідних даних водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Форд Ескорт» і в його діях по керуванню мотоциклом «ІЖ Юпітер 4к» вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (а.с. 5-7). Крім того, в ухвалі від 13.04.2016 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, встановлено, що згідно висновку судово-автотехнічної експертизи від 20.08.2015 р. № 58/27-144 в діях водія [PERSON] по керуванню автомобілем «Форд Ескорт», вбачається невідповідність п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (а.с. 168-169). Таким чином, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про наявність обопільної вини учасників ДТП, ступінь якої суд визначає у рівних частках - 50% позивача та 50 % - відповідача [PERSON] .. Як зазначає у позовній заяві [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю завдані механічні пошкодження. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З матеріалів справи встановлено, що 23.09.2016 р. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача [PERSON] сплатило 50 відсотків від розміру страхового відшкодування (враховуючи обопільність вини), а саме 4904,88 грн., та 27.09.2016 р. сплачено пеню за прострочення виплати у розмірі 456,36 грн. (а.с. 126, 127). На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди до матеріалів справи залучені наступні документи, а саме: - Звіт № 60544 від 16.08.2016 р. про оцінку вартості матеріального збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, що виконаний ФОП - [PERSON] , згідно якого ринкова вартість транспортного засобу «Форд Ескорт», реєстраційний номер [NUMBER] становить 25802,33 грн., вартість відновлювального ремонту - 64901,41 грн. (а.с. 146-167). - Звіт № 60591 від 19.09.2016 р. про утилізаційну вартість колісного транспортного засобу, що виконаний ФОП - [PERSON] , згідно якого вартість транспортного засобу «Форд Ескорт», реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП становить 13992,58 грн. (а.с. 130-145). Згідно пункту 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 30.2. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як роз`яснено в пункті 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного). Таким чином, ураховуючи наявність обопільної вини позивача - [PERSON] та відповідача - [PERSON] у вчиненні ДТП та встановлені судом частки вини у розмірі 50% кожного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача - [PERSON] 1000 грн. в рахунок відшкодування франшизи. У частині стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 5921,39 грн. в рахунок страхового відшкодування, суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Тому, щодо стягнення моральної шкоди з підстав викладених позивачем, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено завдання такої шкоди, так як позивач не є власником автомобіля «Форд Ескорт», реєстраційний номер [NUMBER] , а був лише користувачем, що виключає право вимоги про стягнення моральної шкоди в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, на яку посилається позивач. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Так на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн., сплачений за вимогу про стягнення суми франшизи. Та навпаки з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. не сплачений при подачі позову за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного, ст. ст. 8, 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.22, 30 ЗУ «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial