Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

21 серпня до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON] відмовилась від дитини в пологовому будинку , про що 24.04.2017 року було складено відповідний акт. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення дитині належних умов життя та виховання, не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям, здоров'ям, успіхами у садочку, не підтримує морально та матеріально, не піклується про фізичним та духовним розвитком дитини, підготовкою до самостійного життя. [PERSON] відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії №53, був письмово повідомлений спеціалістами служби у справах дітей про народження у нього дитини. Вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, оскільки на даний час дитину влаштовано під опіку [PERSON], яка належним чином виконує свої обов'язки та має намір усиновити дитину. Крім того, просили стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття на її особовий рахунок. На підставі викладеного, просили задовольнити позов. Представник позивача до судового не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час, дату ат місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомили. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши документи і матеріали справи, з'ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, позицію відповідача, який позовні вимоги визнав та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 02 червня 2017 року, актовий запис №600, [PERSON] народилася [INFO]. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Реєстрація народження дитини проведена в порядку частини 2 статті 144 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч.5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Згідно Акту від 24.04.2017 року, що складений працівниками Миколаївської обласної клінічної лікарні, [PERSON] покинула дитину жіночої статі, [INFO]. За весь час мати долею дитини не цікавилась, не телефонувала та жодного разу не відвідувала. З 04.04.2017 року дитина перебуває у педіатричному відділенні для новонароджених та недоношених дітей. По догляду за дитиною - медичний персонал педіатричного відділення. Мати та близькі з моменту госпіталізації (27.03.2017 року) дитину не відвідували та станом дитини не цікавилися. 15 травня 2017 року [PERSON] Службою у справах дітей Адміністрації Заводського району було направлено повідомлення про дитину за вих.. №624 від 15.05.2017 року, в якому було зазначено, що [PERSON] [INFO] народила в пологовому будинку №1 м. Миколаєва дівчинку та відмовилась від неї. На цей час новонароджена дівчинка перебуває в Миколаївській дитячій лікарні №2, а він як законний представник має протягом місяця забрати дитину на своє виховання та спільне проживання. Проте відповідач [PERSON] відповіді на зазначене повідомлення не надіслав. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 09.11.2017 року за №2075/02.02.01-22, комісія вважає доцільним позбавити батьківських прав, [PERSON], [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини, [PERSON]. Оскільки факт ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідачами [PERSON] та [PERSON] повністю знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується письмовими доказами, суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готують її до самостійного життя, ніяким чином не цікавляться ним, а тому мають бути позбавлені батьківських прав. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст.198, 199 цього Кодексу,-і своїх повнолітніх дочку, сина. Приписами ч.ч.2, 3 ст.166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В справі відсутні докази, що законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти на її утримання, а за такого відсутні підстави для зобов'язання законних представників відкрити рахунок на ім'я дитини, оскільки вони можуть це зробити в добровільному порядку. Згідно ст.179 СК України, Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи викладене, аліменти слід стягнути з відповідачів на користь дитини. За такого суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради слід задовольнити повністю. На підставі викладеного, ст.161, ч. 2 п. 1 ст. 164 СК України, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»,

Outcome: approved