Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, вирішити питання судових витрат. В заяві зазначила, що 27 грудня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Позивачка посилається на те, що їх спільна дочка [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 126217, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 27.12.2014 року [PERSON] уклав шлюб з Коценко (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 4). Від цього шлюбу у них 08 червня 2015 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 221954, виданим 01.07.2015 року Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 16 (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 200 від 21.09.2016 року, виданої адвокатом [PERSON] (а.с. 6), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved