Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

19 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього аліменти на навчання на його користь у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) від дня пред`явлення позову і по 29 грудня 2024 року включно, але не довше, ніж до 23-х років. Свої вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Від цього шлюбу [INFO] народився він. 07 травня 2009 року шлюб між батьками розірвано. На даний час він навчається на другому курсі денної форми навчання юридичного факультету Вищого навчального приватного закладу «Дніпровський гуманітарний університет» для здобуття освітнього ступеня бакалавр за напрямом підготовки 081 «Право». Форма навчання контрактна. Стипендії не отримує. Наразі він потребує матеріальної допомоги, так як навчається на денній формі навчання і не може працевлаштуватися офіційно. Батько [PERSON] працездатний та здоровий. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяви, в яких частково змінили позовні вимоги, просять стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме у розмірі 2 218 гривень та розглядати справу в їхню відсутність. Проти відзиву відповідача [PERSON] заперечують. Не згідні із розміром аліментів запропонованим відповідачем у твердій грошовій формі в сумі 1200 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та зазначив, що дійсно він є працездатним, працездатного віку, проте з 13 січня 2020 року звільнився і на даний час не працевлаштований. Крім того, проживає в зареєстрованому шлюбі з дружиною [PERSON] , з якою у них на утриманні знаходиться дитина [INFO] - [PERSON] .. Заробітна плата його дружини на даний час є єдиним доходом для їхньої сім`ї. Також його мати [PERSON] , [INFO] , непрацездатна та отримує пенсію у невеликому розмірі, а тому потребує його допомоги. Враховуючи наведене, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), оскільки заробітку (доходу) не отримує. Згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій формі в сумі 1200 грн. до закінчення сином навчання [INFO] року, але не довше як до 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання (а.с.29-33). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) 20 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 230-с від 27 серпня 2019 року був поновлений на другий курс денної форми навчання юридичного факультету Вищого навчального приватного закладу «Дніпровський гуманітарний університет» для здобуття освітнього ступеня бакалавра за напрямом підготовки 081 «Право». Навчається за контрактом. Стипендії не отримує. Запланований термін закінчення навчання 01.07.2022 року, що підтверджується довідкою № 1289/08-13 від 24 грудня 2019 року (а.с.12). Повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Згідно до п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що відповідач являється працездатною особою, з 13 січня 2020 року звільнений зі служби в поліції, що підтверджується Витягом з наказу № 10-о/с від 13.01.2020 року та записом в трудовій книжці (а.с.39, 40). На даний час тимчасово не працює, одружений, має на утриманні доньку дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , але дана дитина ним не усиновлена. У позовній заяві позивач вказав, що відповідач працює в м. Дніпро в аеропорту і його заробітна плата становить 11 000,00 гривень, але дані обставини не підтверджено жодними доказами. Посилання відповідача, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір [PERSON] , [INFO] , взагалі не підтверджено жодними доказами. Відповідачем надано лише довідку про розмір пенсії матері за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, але не надано підтверджень, що саме він їй допомагає матеріально. Зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд враховуючи, матеріальний та сімейний стан сторін по справі, вбачає підстави для часткового задоволення позову, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований і не має регулярного заробітку (доходу), тому з нього слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840.80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial