overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 22 лютого 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 36. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з травня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, чоловік зловживає спиртними напоями, застосовує до не фізичне насилля, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з травня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 року, на даний час шлюбні стосунки припинені. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоч є працездатним, і може її надавати. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги, підтримала. Відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.. 184 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цих стосунків у них народилася донька - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 2010 року, виданого відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 118. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає, хоча має можливість, є працездатним. Ці обставини відповідач підтвердив в суді. За таких обставин суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не порушує його права, права інших осіб, і може бути прийнято судом. Позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 07.07.2001 року у відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Чоловік провокував конфлікти, що переростали в сварки і скандали, які відбувалися в присутності дитини. Відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого терміну примирення не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу, строк наданий судом на примирення за клопотанням відповідача був скорочений за зверненням позивача, яка вказувала, що відносини між ними значно погіршились, відповідач постійно вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У визначений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки окрім неї право на спадщину має її сестра [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася також, у телефонному режимі повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.9) мала право на земельну частку (пай), розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.10); У встановлений законом шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактичну вступила в володіння й управління спадковим майном, однак у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки окрім неї право на спадщину має її сестра, яка з заявою про прийняття чи не прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], мала право на земельну частку (пай), розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за законом прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, однак не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON]. Після її смерті заявниці у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, у зв'язку із тим, що в свідоцтві про народження заявниці прізвище матері зазначено [PERSON]. З огляду на викладене, заявниця просить її вимоги задовольнити. Заявником до суду було подану заяву, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Меджибізьської сільської ради Летичівської районної ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив, щодо задоволення вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. [INFO] в м. Хмельницькому померла матір заявника [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про її смерть, копією свідоцтва про народження заявниці де її батьками зазначені [PERSON], [PERSON], копією рішення Летичівського районного суду від 17 липня 2006 року, яким було встановлено належність [PERSON] технічного паспорту виданого на ім'я [PERSON] та не заперечувалося представником заінтересованої особи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

20 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в сумі 1 500 грн. на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому просить її позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти в сумі 700 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, спроможний сплачувати аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання дитини, а тому вважає за можливе встановити їх саме в такому розмірі, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

20 червня 2014 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Згідно уточнення до позовної заяви від 17.09.2014 року просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. на місяць. 21 жовтня 2014 року Золочівським районним судом Харківської області позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 20 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. У судове засідання сторони не з`явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає прийняттю рішення про винесення додаткового рішення. Враховуючи, що судом питання про стягнення судових витрат не вирішувалося, суд вважає, що існує необхідність у винесенні додаткового рішення. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати у розмірі 152, 25 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

20 червня 2014 року до суду звернулась позивачка з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем мають від шлюбу дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач дочку в добровільному порядку не утримує. В судове засідання позивачка надала заяву про зміну позовних вимог, просила стягнути аліменти в твердій сумі в розмірі 400 грн. на місяць. Відповідач в судовому засіданні визнав змінені позовні вимоги, з наслідками визнання позову ознайомлений. Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], народилась [INFO], батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивачки після розірвання шлюбу - [PERSON] Відповідач є працездатним, його стан здоров'я задовільний. Доказів того, що на його утриманні є інші особи, до матеріалів справи не надано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні визнав факт, що його дочка [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а також той факт, що він утримує дитину не регулярно та не в повному обсязі, погодився сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання дочки [PERSON] щомісячно в розмірі 400 грн. За таких обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в силу ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

20 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.06.2014р. о 14 год. 32 хв. [PERSON]. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги. Прокурор та захисник заперечували проти заяви. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.06.2014р. о 14 год. 32 хв. [PERSON]. була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Тернівська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, збуджена. Висловлює маячні ідеї переслідування, отруєння. Мислення паралогічне, критики немає. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації, вважаючи її непотрібною, а себе - здоровою. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Однак згідно приписів ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження такі твердження заявника, а навпаки спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, було встановлено, що [PERSON], має можливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed