Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. 1.1. [PERSON] звернувся до суду з вказаним первісним позовом та посилається на те, що 22 листопада 2008 року він уклав шлюб з [PERSON] . 5 лютого 2014 року позивач придбав квартиру [ADDRESS] . Не зважаючи на те, що ця подія відбулась під час шлюбу, квартира була придбана за грошові кошти, які [PERSON] отримав від його батька [PERSON] на підставі договору пожертви грошей та дарчої розписки від 11 січня 2014 року. Ця обставина свідчить про те, що квартира була придбана за власні грошові кошти позивача та є його особистою власністю. Однак відповідач не визнає цієї обставини та вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Тому [PERSON] просить суд визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом його особистої власності. 1.2. [PERSON] пред`явила зустрічний позов та посилається на те, що квартира [ADDRESS] була придбана в період часу, протягом якого вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Поданий позивачем договір пожертви грошей та дарча розписка були складені не 11 січня 2014 року, а після того, як розпочався судовий розгляд цивільної справи. Вони є сфальсифікованими доказами, виготовленими з метою створення у суду хибного уявлення про те, що квартира ніби-то була придбана за особисті грошові кошти [PERSON] . Крім того, договір пожертви валютних цінностей підлягає нотаріальному посвідченню. Поданий позивачем договір пожертви грошей був складений лише в простій письмовій формі та є нікчемним правочином, який не створює жодних юридичних наслідків. Тому [PERSON] просить суд визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності сторін, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. 2. Ставлення учасників справи до пред`явлених позовів. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Вони не визнають зустрічний позов та заперечують проти його задоволення. 2.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає первісний позов та просить суд відмовити в його задоволенні. Водночас, вона підтримує зустрічний позов та наполягає на його задоволенні. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 22 листопада 2008 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON]. було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2008 року (а.с.4). 3.2. 11 січня 2014 року [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А (а.с.6-13), за яким позивач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 564410 гривень 00 копійок, а ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» зобов`язався організувати будівництво багатоквартирного будинку по [ADDRESS] та передати документи для державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . 3.3. В той же день [PERSON] сплатив ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» грошові кошти в розмірі 564410 гривень. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва (а.с.28). 3.4. 5 лютого 2014 року державний реєстратор РС Бориспільського МРУЮ Київської області Хиба А.В. прийняла рішення №10640473 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Це підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №17344926 від 5 лютого 2014 року (а.с.26). 3.5. В той же день [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] (а.с.27). 3.6. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 вересня 2018 року (а.с.186-187) шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. 3.7. Спірні правовідносини є комплексними, оскільки вони регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, а також главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» та главою 33 «Дарування» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав виникнення спільної сумісної власності на квартиру. 4.1. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 4.2. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 4.3. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 4.4. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 4.5. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 4.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовір-ність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. б. щодо договору пожертви (дарування) грошових коштів. 4.8. Відповідно до ч.3 ст.729 ЦК України до договору про пожертву застосовуються положення про договір дарування, якщо інше не встановлено законом. 4.9. Згідно з ч.5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. 4.10. Відповідно до ч.2 ст.215, ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 4.11. Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана в період часу, протягом якого [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачем. Як вбачається з наведеної вище правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності позивача та [PERSON] . 5.2. В матеріалах цивільної справи містяться копії договору пожертви та дарчої розписки від 11 січня 2014 року (а.с.54, 56), зі змісту яких вбачається, що [PERSON] подарував його сину [PERSON] грошові кошти в розмірі 564410 гривень для придбання ним квартири [ADDRESS] . Водночас, грошові кошти в національній валюті України відносяться до валютних цінностей, а розмір подарованих позивачу грошових коштів значно перевищував п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.5 ст.719 ЦК України договір пожертви, укладений 11 січня 2014 року між [PERSON] та позивачем, підлягав нотаріальному посвідченню. Однак вказаний договір був укладений лише в простій письмовій формі, без обов`язкового його нотаріального посвідчення. На підставі ч.1 ст.220 ЦК України договір пожертви, укладений 11 січня 2014 року між [PERSON] та позивачем, є нікчемним договором, який не створює жодних юридичних наслідків. Тому копії договору пожертви та дарчої розписки від 11 січня 2014 року є недопустимими доказами в розумінні ч.1 ст.78 ЦПК України. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали інших достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що спірна квартира була придбана за особисті грошові кошти позивача. Ця обставина свідчить про те, що презумпція спільності права власності подружжя на майно залишилась не спростованою. 5.3. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, що є підставою для відхилення від рівності часток сторін в квартирі [ADDRESS] . 5.4. З огляду на це суд вважає, що квартиру [ADDRESS] слід визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та відповідача, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. В такому випадку у задоволенні первісного позову [PERSON] належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 8000 гривень, а [PERSON] - в розмірі 2900 гривень. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.3, 59). Однак у задоволенні первісного позову відмовлено, тоді як зустрічний позов задоволений в повному обсязі. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з позивача на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2822 гривень 5 копійок (282205 : 100%). Підстави для відшкодування судових витрат [PERSON] відсутні.

Outcome: approved