Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

20.09.2018 року адвокат [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Просив встановити юридичний факт того, що [PERSON], [INFO], є правнуком [PERSON], яка померла 26 квітня 2001 року, по родинній лінії батька позивача. Також просив визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 8 по вул. Луговій с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 липня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2001 року померла прабаба позивача [PERSON], 28.11.2004 року помер дід позивача [PERSON], 07.07.2014 року померла баба позивача [PERSON], які на момент своєї смерті проживали у спірному будинку. За життя [PERSON] прийняла спадщину своєї померлої матері [PERSON] та свого померлого чоловіка [PERSON], оскільки на момент їх смерті проживала і була зареєстрована з ними за однією адресою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на імя позивача. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена у приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу [PERSON], до складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок №8 по вул. Луговій у с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області. Право власності на цей будинок не було зареєстровано. Спірний будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір. 1/3 частина у цьому будинку належала прабабі позивача - [PERSON], яка померла 26.04.2001 року. Оскільки документи, якими підтверджується факт родинних відносин позивача з його прабабою [PERSON] втрачені, позивач просить встановити факт того, що він є правнуком [PERSON], яка\~померла\~26\~квітня\~2001\~року, по родинній\~лінії\~батька\~ позивача.\~Також,\~враховуючи відсутність\~реєстрації спірного\~будинку,\~позивач просить\~визнати\~за ним\~право\~власності\~на спірний\~житловий\~будинок\~в порядку\~спадкування\~за\~заповітом після\~смерті\~[PERSON],\~яка\~померла\~07\~липня\~\~2014\~року. Ухвалою судді від 28 вересня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні 18.12.2018 року представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, підтвердила обставини і факти, викладені в позовній заяві. Після оголошеної судом перерви позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. В поданій до суду заяві представник позивача просив розглянути справу у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.( а.с.4). Відповідач по справі - Хрипівська сільська рада Городнянського району Чернігівської області - про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. В.о. старости Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 16.10.2018 року № 03/14-01/54 з проханням розглянути справу без присутності представника сільської ради, проти позову [PERSON] не заперечують. ( а.с. 34 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, заявою на адресу суду просила розглянути справу за її відсутності.(а.с. 35). Згідно положень ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, допитавши свідків, дослідивши всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. Дослідженням копії паспорта громадянина України серії НК № 218940 встановлено, що його видано Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області 24 грудня 1996 року [PERSON], [INFO], народився в місті Городня Чернігівської області (а.с.5). За даними свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 250072 батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.11). Зі свідоцтва про народження серії ЯХ № 565776, встановлено, що батьками [PERSON], який народився 09 лютого 1950 року в селі Дмітрово Дмітровського району Чернігівської області, вказані: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.6). Факт перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджений копією свідоцтва про одруження серії ЯР № 248607. За даними цього свідоцтва [PERSON] 10.02.1948 року уклав шлюб з [PERSON], [INFO], після укладення шлюбу спільне прізвище подружжя «Музиченко» (а.с.10). За повідомленням Державного архіву Чернігівської області актовий запис про народження [PERSON], [INFO], не зберігся, в архіві відсутні книги реєстрації актових записів про народження по селу Хрипівка за 1926-1929 роки (а.с.15) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що матірю [PERSON], яка в дівочому мала прізвище «Галка», була [PERSON]. Остання проживала разом з дочкою в одному будинку в с.Хрипівка та померла у 2001 році. Отже, факт родинних відносин [PERSON] з його прабабою [PERSON] підтверджений сукупністю доказів по справі, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], та письмовими доказами, в тому числі довідками Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 1312, 1316 від 20.12.2018 року, свідоцтвами про народження позивача, його батька. (а.с.87, 91) Дослідженням копії актового запису про смерть № 07 від 28.04.2001 встановлено, що [PERSON] померла 26.04.2001 року у віці 94 років у селі Хрипівка Городнянського району Чернігівської області. (а.с.37). На момент смерті [PERSON] в будинку № 8 по вул. Луговій в с. Хрипівка з нею проживали її дочка [PERSON] та її зять [PERSON] що підтверджено довідкою Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 1316 від 20.12.2018 року. (а.с.91). За повідомленням Чернігівського обласного нотаріального архіву Чернігівської області від 21.01.2019 року та за даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 53738770 від 19.10.2018 року спадкова справа до майна [PERSON], яка померла 26.04.2001 року, не заводилась. (а.с.49, 110) Виходячи з положень ст.529,549 ЦК УРСР, норми якого діяли на момент смерті [PERSON], її спадщину за законом фактично прийняла її дочка [PERSON], яка як спадкоємець першої черги проживала на момент смерті разом зі спадкодавцем та яка не відмовилась у встановленому порядку від спадщини. Судом встановлено, що 28.11.2004 року в селі Хрипівка Городнянського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕЛ № 211137. (а.с.8). На момент смерті [PERSON] в будинку № 8 по вул. Луговій в с. Хрипівка з ним проживала його дружина [PERSON], що підтверджено довідками Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 750,№1312 від 09.08.2018 року та від 20.12.2018 року. (а.с. 12,87). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру №54657338 від 02.01.2019 року відомості про відкриття спадкової справи до майна [PERSON], померлого 28.11.2004 року, відсутні. (а.с.101) В силу ст.1216-1218, 1261, 1268 ЦК України спадщину за законом після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина [PERSON], яка як спадкоємець першої черги проживала на момент смерті разом зі спадкодавцем та яка не відмовилась у встановленому порядку від спадщини чоловіка. 07.07.2014 року померла [PERSON] в місті Городня Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕЛ № 232842. (а.с.7). На момент смерті [PERSON] в будинку № 8 по вул. Луговій в с. Хрипівка проживала та була зареєстрована одна, що підтверджено довідкою Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 1315 від 20.12.2018 року. (а.с. 90). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все належне їй майно. З дослідженого в судовому засіданні дублікату заповіту, що має силу оригіналу від 20 січня 1999 року посвідченого секретарем виконкому Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON]. ( а.с.46). Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 18.05.2018 року [PERSON] визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті 07 липня 2014 року [PERSON]. Рішення суду набрало законної сили 02.07.2018 року. ( а.с. 41-42 ). 05 липня 2018 року позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини його померлої бабусі за заповітом. 05.07.2018 року була заведена спадкова справа № 226/2018 до майна [PERSON], яка померла 07 липня 2014 року. Спадкоємці, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Спадкодавець на час смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер до відкриття спадщини. 21.08.2005 року в м. Городня Чернігівської області помер син спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 014071. (а.с.9, 40-49). З довідки Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 09.08.2018 року № 750 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі за № 3 за 1986-1990 роки в будинку № 8 по вул. Луговій в с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 року постійно були зареєстровані та постійно проживали : [PERSON] якому належала 1/3 частина житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами; [PERSON] якій належала 1/3 частина житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами; [PERSON] якій належала 1/3 частина житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] не втратили права на частку в його майні. Земельно-кадастрової книги колгоспу ім. Мічуріна Городнянського району Чернігівської області в Хрипівській сільській раді немає. (а.с.12). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності. Виходячи з положень ст. 1216-1218 ЦК України, [PERSON] станом на момент її смерті мала у власності в цілому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Луговій в с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області. 1/3 частину спірного будинку [PERSON] набула за життя у власність як член колгоспного двору, 1/3 частину спірного будинку вона успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON] та ще 1/3 частину спірного будинку вона успадкувала після смерті її матері [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач позбавлений можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавця на спірний будинок не було зареєстроване за її життя. Відсутність реєстрації речових прав на житловий будинок № 8 по вул. Луговій у селі Хрипівка Городнянського району Чернігівської області підтверджено інформаційною довідкою №154805006 від 01.02.2019 року (а.с.113). Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. Дослідженням технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 8 по вулиці Луговій в селі Хрипівка Городнянського району Чернігівської області встановлено, що будинок з господарськими будівлями та спорудами зазначені під літерами: А-1 житловий будинок, з а-1 верандою, загальною площею 53,6 кв.м., в т.ч. житловою 32,7 кв.м., та допоміжною 20,9 кв.м., а1 - погріб, Б-1 сарай, б-1 сарай, В-1 баня, в-1 сіни до бані, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огорожа. (а.с.18-19). Таким чином, врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved