overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 06 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 43 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народилася дитина, яка є неповнолітньою: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Вказує, що подружні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довір'я. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини та майнового характеру немає. Їх шлюб набув формального характеру. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Судовий збір просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06 серпня 2013 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 43 (а.с.4). У сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості в сумі 20\~588,78 доларів США (526\~660,99 грн.) (а.с.а.с. 3 5, 29, 31, 32). Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представниці позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.05.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNL0AE00006625, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 29\~771,27 доларів США на строк до 10.05.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом (1% на місяць) (а.с.а.с. 12 16). Відповідач неналежно виконував свої зобовязання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у нього перед позивачем станом на 11.11.2016 року утворилася заборгованість у сумі 153\~178,07 доларів США відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 6 10), а саме: -20\~588,78 доларів США основна заборгованість; -39\~468,59 доларів США проценти; -747,27 доларів США комісія; -92\~373,43 доларів США пеня. Між тим, ураховуючи те, що позов заявлено лише щодо частини вказаного боргу (основна заборгованість), суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач звернулась до Олександрівського районного суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 листопада 1995 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області зроблено актовий запис за № 155. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], який народився 10 червня 2002 року. Спільне життя з відповідачем по справі не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2015 року, спільним побутом не пов'язані. Фактично відповідач проживає з іншою жінкою. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Майновий спір з приводу поділу спільного сумісного майна на час звернення з позовом відсутній. Між сторонами досягнуто згоди з приводу порядку надання утримання та визначення місця проживання неповнолітнього сина, який залишився разом з позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтвердила, надавши пояснення відповідні викладеним в позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, погодився з поясненнями наданими позивачем. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 04.11.1995 року виконкомом Білозірської міської Ради міста Добропілля Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 155. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.8). 10.06.2002 року у сторін народився син [PERSON] (а.с.6). Відповідно до пояснень сторін у судовому засіданні, вони тривалий час проживають окремо, у відповідача інша сім'я. Подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сімя фактично розпалася та її відновлення неможливе, у звязку з чим, суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Судові витрати, які понесла позивач при поданні позову, підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладенного, ст. ст. 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

21 листопада 2016року позивач звернулась до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2006року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,390га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту [PERSON] вище вказану земельну ділянку заповів їй. Оформити нотаріально спадщину після смерті [PERSON] вона не має можливості, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач, представник Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області до судового засідання не зявився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2006року помер [PERSON] про, що свідчить свідоцтво про смерть від 17 серпня 2016року. / а.с.6/ Після смерті [PERSON] залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,390га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с.4/ Згідно заповіту, укладеного Рибинською сільською радою Волноваського району Донецької області від 26 квітня 2001року [PERSON] вище вказану земельну ділянку заповів [PERSON]./а.с.5/ Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 листопада 216року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за заповітом на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу./а.с.7/ Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що варто визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 0,390га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки вона є спадкоємицею по заповіту після смерті [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 07 серпня 2010 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність розуміння між позивачем та відповідачем, вони не можуть знайти спільну мову, миритись та проживати разом надалі не бажають. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем не можливо. Дитина проживає та надалі проживатиме з позивачем. Про місце, дату і час розгляду справи сторони належним чином повідомлені (а.с.15-16). В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити із залишенням їй прізвища «Гаврилюк». З відповідача на свою користь просить суд не стягувати судові витрати зі сплати судового збору (а.с.17). Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає (а.с.18). У звязку з надходженням до суду від осіб, які беруть участь у справі, заяв про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9), від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач позовні вимоги визнав і не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 11 серпня 1995року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, ставлення до сімейних цінностей, у зв*язку з чим останні три роки шлюбні стосунки не підтримують. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17 січня 2017 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 серпня 1995 ( а.с.4). року. Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 12 вересня 2008 року ( а.с.5). У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини та сімейні стосунки останні три року не підтримують через різні погляди на життя та ставлення до сімейних цінностей. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. Згідно зі ст.ст.56,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 11 жовтня 2016 року матері [PERSON] відкрилась спадщина на належні їй житловий будинок та земельну ділянку. Згідно заповіту, який залишила мати, спадкоємцями її майна є він та його сестра [PERSON], яка не претендує на спадщину. Встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини пропустив, оскільки зберігав правовстановлюючі документи на спадкове майно, здійснював догляд за будинком і таким чином вважав, що прийняв спадщину та став власником цього майна. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю один місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснив, що строк звернення до нотконтори пропустив, оскільки не знав чинного законодавства, а тому просить позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом установлено та вбачається із свідоцтв про народження (а.с. 5) та про смерть (а.с. 7), що 11 жовтня 2016 року після смерті матері позивача [PERSON], відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України відкрилась спадщина на належні їй житловий будинок на вул. Набережна, 10, в с. Мостище Камінь-Каширського району та право на земельну частку (пай). Належність вказаного майна [PERSON] стверджено довідкою Мельнико-Мостищенської сільської ради Камінь-Каширського району від 14 листопада 2017 року № 1096 (а.с. 12) та сертифікатами на право на земельну частку (пай) (а.с. 10). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у згаданий строк після смерті матері не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що вбачається із довідки завідуючої Камінь-Каширською державною нотаріальною конторою від 21 листопада 2017 року № 471/01-16 (а.с. 11). Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки вважав, що зберігаючи правовстановлюючі документи на спадкове майно та здійснюючи за ним догляд, прийняв спадщину. Зважаючи на ці обставини суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і що йому слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач є матір'ю неповнолітнього сина, проживає окремо, матеріальної допомоги на його утримання в добровільному порядку не надає, працездатна, інших утриманців не має, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн щомісяця. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач визнала позовні вимоги. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії І-ФП № 247583 (а.с. 3), підтверджується, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради № 3592 від 14 листопада 2017 року, (а.с. 4), малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON] та з серпня 2017 року перебуває на його утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальну допомогу на його утримання не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобовязаний сплачувати аліменти. При визначенні способу виконання обовязку утримувати дітей, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача, яка є працездатною, роботи та регулярних заробітків, інших утриманців не має, стан здоровя відповідача є задовільним, позов та розмір аліментів вона визнає, тому суд вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно на утримання дитини , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. на підставі ст. 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.04.1982 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім'ї є те, що вона не зійшлась характерами із відповідачем та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Спільне життя припинено з квітня 1996 року. Спільне господарство не ведеться. [PERSON] вважає, що сім'я розпалась і відновлена бути не може. [PERSON] вимагає розірвати шлюб зареєстрований з [PERSON] В судовому засіданні, позивач позов підтримав та пояснив, що не мешкає та не спілкується з дружиною з 1996 року та проживає з іншою жінкою вже 11 років. Стосунки не склались, тому що він працював у смт. Коломак, Коломацького району, Харківської області, а дружина мешкала в [ADDRESS] через це вони не проживала разом, 3 1998 року він переїхав жити до м. Валки, Харківської області. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлена. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.04.1982 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], місце державної реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №30. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Підставою звернення позивача до суду із вимогою розірвати шлюб, є, те що подружжя давно не мешкає разом та їх стосунки відновлені бути не можуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таким чином, суд вважає, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved