Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 7183 грн. 11 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 травня 2015 року по 21 грудня 2015 року в розмірі 13634 грн. 55 коп. 28 грудня 2015 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 7183 грн. 11 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 травня 2015 року по 29 грудня 2015 року в розмірі 14188 грн. 80 коп. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що підприємство не розрахувалося з позивачем через скрутне фінансове становище. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів». На підставі наказу № 146/к від 19 травня 2015 року позивач звільнена з роботи у звязку зі скороченням штату чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З копії розрахункового листка вбачається, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 7183 грн. 11 коп. (а/с 5). Позивач зверталася до відповідача з проханням виплатити їй заборгованість по заробітній платі, проте така вимога задоволена не була. Згідно ч. 1\~ ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторонами в судовому засіданні визнано, що за час затримки розрахунку при звільненні по день розгляду справи судом минуло 124 робочих дня (на підприємстві 4 робочих дня), а тому з урахуванням середньоденного заробітку позивача в розмірі 110 грн. 85 коп. сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 13745 грн. 40 коп. (з даної суми не утримані податки і обовязкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена сума після відрахування з 13745 грн. 40 коп. податків і обовязкових платежів. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial