Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, мотивуючи тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0464га за адресою [ADDRESS]. Позивач зазначає, що в провадженні Дніпровського районного суду м.Херсона перебуває цивільна справа [PERSON], [PERSON] до Антонівської селищної ради, треті особи - [PERSON] та Управління Держземагенства у м.Херсоні про визнання недійсним рішення сесії Антонівської селищної ради №585 від 25.05.2009р. в частині передачі земельної ділянки площею 0,0464га по [ADDRESS] у власність [PERSON] та його скасування, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] 14.06.2010р. за договором купівлі-продажу придбали житловий будинок [ADDRESS]. Проте, про існування договору їй стало відомо у травні 2014р. після отримання копії вищевказаної позовної заяви та доданої до неї копії договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим вважає, що нею не пропущений строк позовної давності. Крім того вважає, що подання [PERSON] та [PERSON] позову до Антонівської селищної ради про визнання недійсним рішення про передачу їй у власність земельної ділянки з підстав набуття ними права власності на житловий будинок, що знаходиться на оспорюваній земельній ділянці, порушує її права та є підставою для визнання вищевказаного договору купівлі-продажу недійсним. Позивач вказує, що в договорі купівлі-продажу не вказано розмір та кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований будинок, що є істотним порушенням вимог законодавства. У зв'язку з наведеним, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 14.06.2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON]; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. 2. Представник позивача за договором [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. 2.1. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що позивач не є законним власником земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS], оскільки вона була приватизована під розміщення домоволодіння за вказаною адресою, яке в неї було витребувано рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.11.2009р., яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13.04.2009р. залишено без змін. Крім того, позивач при здійсненні оформлення права власності на спірну земельну ділянку не повідомила Антонівську селищну раду в м.Херсоні про існування судового спору, а також здійснила приватизацію на підставі недійсного договору дарування. Просив застосувати строки позовної давності, оскільки про знаходження житлового будинку на оспорюваній земельній ділянці було відомо позивачу з 2009р., так як вищевказаний житловий будинок був витребуваний у позивача в судовому порядку. 2.2. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. 3. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд встановив наступні факти на відповідні їм правовідносини: - рішенням Антонівської селищної ради м.Херсона Херсонської області від 25.05.2009р. №585 про затвердження проектів землеустрою та технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), громадянам та передачу ділянок у власність, вирішено передати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), площею 0,0464га по [ADDRESS] у власність [PERSON]; - позивачу на праві власності, на підставі рішення Антонівської селищної ради від 25.05.2009р. №585 належить земельна ділянка площею 0,0464га, що розташована по [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №644446, виданого 13.08.2009р. Антонівською селищною радою, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №1АА014215-010971300194; - 14.06.2010р. між відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON], неповнолітнім [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр.№1424, відповідно умов якого [PERSON] та неповнолітній [PERSON] придбали житловий будинок №19 з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS]; - вищевказаний договір купівлі-продажу зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.06.2010р.; - відповідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.11.2009р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, третя особа - приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності, визнано за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], Херсонському державному бюро технічної інвентаризації зареєструвати право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON], витребувано належний [PERSON] будинок [ADDRESS] від [PERSON], зобов'язано останню повернути [PERSON] належний йому будинок [ADDRESS]; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання добросовісним набувачем відмовлено за необґрунтованістю; - ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13.04.2010р. рішення Дніпровського районного суду від 01.10.2014р. залишено без змін; - відповідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.10.2014р., задоволено позов [PERSON], [PERSON] до Антонівської селищної ради м.Херсона, треті особи - [PERSON], Управління Держземагенства у м.Херсоні про визнання незаконним рішення Антонівської селищної ради у м.Херсоні, визнано незаконним рішення Антонівської селищної ради в м.Херсоні Херсонської області №585 від 25.05.2009р. в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0464га по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (п.2, 2.12 Рішення), скасовано рішення Антонівської селищної ради в м.Херсоні Херсонської області №585 від 25.05.2009р. в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0464га по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (п.2, 2.12 Рішення). 4. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі заявлених позовних вимог(вирішити незаявлену позовну вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом. 5. Враховуючи вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Так, суд прийшов до висновку, що перебіг строку позовної давності почався з 13.04.2010р., а саме коли позивач довідалася або могла довідатися про порушення свого права, тобто з моменту постановлення ухвали Апеляційного суду Херсонської області, якою рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.11.2009р. залишено без змін, відповідно якого від [PERSON] витребувано житловий будинок [ADDRESS] та про яке позивачу було відомо. Отже, строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки, закінчився 13.04.2013р., а позивач звернулась до суду 14.05.2014р. Також, в процесі розгляду цивільної справи щодо оспорення права власності на житловий будинок [ADDRESS], позивач здійснила приватизацію земельної ділянки на якій знаходиться вищевказаний житловий будинок згідно рішення Антонівської селищної ради від 25.05.2009р. №585, а рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.11.2009р. визнано право власності за іншою особою та витребувано у [PERSON] житловий будинок, тобто з цього часу позивач була обізнана про наслідки вчинення такого правочину. Посилання представника позивача про те, що про порушення свого права вона дізналась лише у травні 2014р., після отримання копії позовної заяви щодо визнання недійсним рішення сесії Антонівської селищної ради №585 від 25.05.2009р. в частині передачі земельної ділянки по [ADDRESS] у власність [PERSON] та його скасування та доданої до неї копії оспорюваного договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.06.2010р., спростовуються вищенаведеним. Крім того, позивач не зверталась до суду із будь-якими заявами щодо поновлення пропущеного строку позовної давності та будь-яких доказів поважності пропуску строку позовної давності до матеріалів справи не надано. За таких обставин, з огляду на подання представником відповідача заяви про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, про необхідність відмовити у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Виходячи з положень ст.88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь понесених ним і документально підтверджених судових витрат. 6.

Outcome: dismissed