Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

20 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась [PERSON] та просила ухвалити рішення, на підставі якого визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування\~позову позивач\~посилається на\~те,\~що вона\~є власником Ѕ частин житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача та не проживає у ньому більше одного року. У зв`язку з тим, що в зазначеному житловому будинку зареєстрований відповідач, який фактично за цією адресою не проживає більше одного року, не бере участі в оплаті комунальних послуг та проведенні поточного ремонту, жодних особистих речей в будинку не має. Ніяких домовленостей між позивачем та відповідачем про збереження за ним права користування Ѕ житлового будинку не було. Позивач зазначає, що вона не чинить жодних перешкод відповідачу в користуванні її нерухомості. Його рішення виїхати з позивача частини житлового будинку було добровільним та самостійним. Вищевикладені обставини і вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання. Клопотання позивача про виклик та допит свідків в судовому засіданні задоволено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлений позов підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечував і позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні було встановлено, що 12 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в книзі зроблено відповідний актовий запис № 494, де прізвище позивача після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON] (а.с.11) Отже, [PERSON] є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] . (а.с.7) Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно довідки з місця проживання №091 від 04.02.2019 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 15) Згідно акту №083 від 04.02.2019 року, який складений у присутності трьох свідків, в якому зафіксовано, що [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] не проживає. З 23.02.2017 року розлучені. ( а.с. 16) В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач хоча і зареєстрований у спірному будинку, однак після того, як шлюб між позивачем та ним було розірвано, він 23 лютого 2017 року виїхав з його постійного місця проживання до тимчасово окупованої території України Крим. Тобто, з 2017 року відповідач в спірному будинку на проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Особисті речі відповідача в будинку відсутні. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер. Місце проживання відповідача не відоме. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року позов задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 листопада 2010 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Харкова, актовий запис № 494. Після розірвання шлюбу залишено позивачеві прізвище « [PERSON] ». (а.с. 12) Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] кожний окремо пояснили, що відповідач не проживає у спірному будинку з лютого 2017 року, з позивачем спілкуються часто, особистих речей відповідача в будинку не має. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У зв`язку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ним та власником будинку не має, суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню. На підставі вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved