Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

21.09.2020 р. позивачі звернулись до суду із позовом про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] , відповідно якого просять виділити їм у користування житлові кімнати площею 13,6 кв.м. (приміщення № 5) та площею 6,3 кв.м. (приміщення № 6); відповідачам - кімнату площею 12,2 кв.м. (приміщення № 8); в загальному користуванні залишити коридор площею 8,1 кв.м. (приміщення № 1), вбиральню площею 0,9 кв.м. (приміщення № 2), ванну площею 1,8 кв.м. (приміщення № 3), кухню площею 5,3 кв.м. (приміщення № 4), підсобне приміщення площею 6,5 кв.м. (приміщення № 7). Позовні вимоги мотивовано тим, що квартира [ADDRESS] є неприватизована, належить до комунальної власності. Ця квартира була отримана на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї - дружини [PERSON] , сина [PERSON] та доньки [PERSON] на підставі ордеру від 28.11.1968 року. [PERSON] та [PERSON] померли. На даний час у квартирі зареєстровано п`ять повнолітні осіб - сторони по справі. Позивачі зазначають, що за домовленістю між усіма проживаючими особами було встановлено наступний порядок користування квартирою: вони проживають у житлових кімнатах площею 13,6 кв.м. (приміщення № 5 згідно технічного паспорту на квартиру) та площею 6,3 кв.м. (приміщення № 6); відповідачі проживають у житловій кімнаті площею 12,2 кв.м. (приміщення № 8); всі інші приміщення квартири використовують спільно, це: коридор площею 8,1 кв.м. (приміщення № 1), вбиральня площею 0,9 кв.м. (приміщення № 2), ванна площею 1,8 кв.м. (приміщення № 3), кухня площею 5,3 кв.м. (приміщення № 4), підсобне приміщення площею 6,5 кв.м. (приміщення № 7). У зв`язку з тим, що на даний час виникає неузгодженість між ними та відповідачами щодо користування загальними приміщеннями, зокрема підсобним, та оплати комунальних послуг за квартиру, виникла необхідність вирішення даного питання в судовому порядку (а.с 15-18). Ухвалою суду від 28.09.2020 року позовну заяву, яка була подана до суду 21.09.2020 року, залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків позову (а.с. 12, 13). Ухвалою суду від 20.10.2020 року було відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 33, 34). 16.11.2020 р. відповідачем [PERSON] був поданий відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірній квартирі проживають п`ять осіб, а жила площа квартири становить 32,1 кв.м.; визначення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов мешканців квартири. Позивач з членами своєї сім`ї проживає у двох житлових кімнатах загальною площею 19,9 кв.м., при цьому приховує інформацію, що у його користуванні залишається також балкон, доступ до якого можливий лише з кімнати позивача. Інша житлова кімната площею 12,2 кв.м. знаходиться в користуванні відповідача з членами її сім`ї, у яких також в користуванні перебуває кімната (підсобне приміщення) площею 6,5 кв.м., яка була надана ним у користування за погодженням з батьком [PERSON] , який був основним квартиронаймачем (а.с. 44-46). 30.11.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив подана позивачем [PERSON] , у якій зазначено про те, що викладена у відзиві позиція відповідача [PERSON] є безпідставною, необгрунтованою та не підлягає бути взятою до уваги. У випадку закріплення житлової площі за вимогами позову у відповідачів буде приблизно однаковий з позивачами розмір житлової площі, а саме по 6,1 кв.м., що є справедливим, та доцільним. Позивачі не давали згоди на використання технічного приміщення площею 6,5 кв.м. відповідачами у якості житлового приміщення (а.с. 76-77). 11.12.2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив подані відповідачем [PERSON] , у яких зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у відповіді на відзив доводи позивача суперечать один одному. Позивач визнає той факт, що тільки він та члени його сім`ї можуть користуватися балконом, при цьому у позові це не відображено; позивачам потрібна житлова площа, якою і так користуються (а.с. 84). Ухвалою суду від 14.01.2021 року задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків (а.с. 93, 94). Ухвалою суду від 14.01.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 91). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги, надали пояснення, викладені у позові та у відповіді на відзив. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] [PERSON] просили відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, письмових пояснень щодо позову третя особа не надала. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ордер на квартиру [ADDRESS] був виданий 28 листопада 1968 року виконавчим комітетом Київської міської ради на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї: дружини [PERSON] , сина [PERSON] , який є позивачем по справі, та доньки [PERSON] , яка є відповідачем по справі (а.с. 26). Згідно свідоцтв про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 27), наймач спірної квартири [PERSON] помер [INFO] (а.с. 28), Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 15.09.2020 р., Довідок про реєстрацію місця проживання особи, Відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», у спірній квартирі на час розгляду справи зареєстровано 5 осіб: позивачі - [PERSON] з 14.01.1986 року, [PERSON] з 26.04.2000 року, [PERSON] з 26.04.1990 року, та відповідачі [PERSON] з 21.06.1983 року, [PERSON] з 22.10.1996 року (а.с. 22-25, 31, 52, 53). З пояснень сторін по справі, квартира [ADDRESS] не приватизована. Допитаний судом свідок зі сторони позивачів [PERSON] засвідчив, що він є знайомий [PERSON] , часто у нього буває вдома. У спірній квартирі поживають [PERSON] зі своєю дружиною та дитиною, а також сестра [PERSON] з дитиною. Позивач переїхав у квартиру [ADDRESS] після смерті свого батька. Тоді у квартирі зробили перепланування, поділивши кімнату перегородкою на дві частини. Більша частина кімнати стала відповідача. Зі скандалом вони переставили гіпсокартонну стінку на середину кімнати, оскільки стало жити дві сім`ї, тому так вирішили це зробити, щоб було порівну обом дочкам сторін по справі. Свідок зі сторони відповідачів [PERSON] засвідчив, що знає сім`ю [PERSON] з дитинства, їхні батьки дружили. За життя батьків спірна квартира була трикімнатна, у меншій кімнаті жили діти. Зараз [PERSON] займає меншу кімнату без балкону. Прохідна кімната є спірною. Конфлікти між сторонами виникли з початку 2000-х років після смерті їхнього батька [PERSON] , який за життя хотів квартиру порівну поділити між сином та дочкою. Свідок зі сторони відповідачів [PERSON] засвідчила, що родину [PERSON] знає з 1981 р., разом вчилися в школі, іноді заходила до них в гості. За життя батько [PERSON] говорив їй, що хоче поділити по одній кімнаті Жені та [PERSON] , а його кімнату поділили навпіл між двома онуками. [PERSON] з дитиною [PERSON] жила в кімнаті праворуч, її батько займав крайню непрохідну кімнату. Позивач у спірній квартирі став жити зі своєю сім`єю після смерті свого батька. Коли вперше поставили стінку у кімнаті позивач вчинив скандал, що не так, стінку перенесли. Відповідно до частин 1, 2 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно частин 1, 2 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Нормою ст. 63 ЖК України визначено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Згідно положень ст. 104 ЖК України, член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 47, 48 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Згідно пункту 53 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Зі змісту п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 зі змінами та доповненнями, судам надані наступні роз`яснення з приводу застосування норм цього Кодексу. В силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розміром якого не менше встановлення для даної особи. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. За даними технічного паспорту на спірну квартиру виданого Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 29.11.2019 року, квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, коридору, вбиральні, ванної кімнати, кухні, підсобного приміщення, балкону (30% площею 08, кв.м.) (а.с. 20-21). Загальна площа квартири складає 55,5 кв.м., житлова - 32,1 кв.м. Житлові кімнати мають наступні площі: прохідна (позначена на плані номером 5) - 13,6 кв.м., відокремлена (позначена на плані номером 6) - 6,3 кв.м., відокремлена (позначена на плані номером 8) - 12,2 кв.м. Отже, на кожного мешканця квартири припадає по 6,42 кв.м. жилої площі. У зв`язку з цим частка позивачів складає 19,26 кв.м. житлової площі, частка відповідачів -12,84 кв.м. Позивачі просять виділити їм у користування житлові кімнати площею 13,6 кв.м. (приміщення № 5) та площею 6,3 кв.м. (приміщення № 6); відповідачам - кімнату площею 12,2 кв.м. (приміщення № 8) та залишити в загальному користуванні коридор площею 8,1 кв.м. (приміщення № 1), вбиральню площею 0,9 кв.м. (приміщення № 2), ванну площею 1,8 кв.м. (приміщення № 3), кухню площею 5,3 кв.м. (приміщення № 4), підсобне приміщення площею 6,5 кв.м. (приміщення № 7). Судом встановлено, що на час вирішення спору між сторонами склався наступний порядок користування спірною квартирою: позивачі займають кімнати площами 13,6 кв.м., 6,3 кв.м. та балкон; відповідачі - підсобне приміщення площею 6,5 кв.м. та кімнату площею 12,2 кв.м. У разі задоволення позову житлова площа відповідачів зменшиться на 0,64 кв.м., також відповідачі не матимуть доступу до балкону, що є місцем загального користування, площа якого з пояснень сторін становить 2,4 кв.м., оскільки вихід на балкон через кімнату площею 13,6 кв.м., проти чого відповідачі категорично заперечують. Відповідно до статті 47 Конституції України та статті 1 ЖК України, громадяни мають право на житло. Наймачі житла мають рівні права на користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, заявлений позивачами порядок встановлення користування спірною квартирою порушить права сторін по справі, оскільки з кімнати площею 13,6 кв.м. (приміщення № 5), яку позивачі просять виділити їм, є вихід на місце загального користування - балкон, тому цією кімнатою також користуватимуться відповідачі. У разі задоволення позову та виділу балкону позивачам, погіршаться житлові права відповідачів, як наймачів квартири, на користування належним їм житловим приміщенням та місцем загального користування. За викладених обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судового збору, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Інших судових витрат учасниками справи до стягнення не заявлялось.

Outcome: dismissed