Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~20 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 02 вересня 2005 року. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2016 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти в розмірі 900 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі 900 грн. є меншим від розміру аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, а тому, посилаючись на викладені вище обставини, просить стягнути із відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на утримання [PERSON], [INFO]. У судове\~засідання позивач\~[PERSON]\~не зявилася,\~подала заяву\~про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, 23 травня 2018 року позивач надала до суду заяву, у якій уточнила позовні вимоги, а саме : просила змінити розмір присуджених до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у 1/4 частці всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на утримання [PERSON], [INFO], в звязку із тим, що відповідач офіційно працевлаштований (а. с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив (а. с. 15, 22). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БП № 035743 (а. с. 4). На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2016 року з [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 900 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, на користь [PERSON] (а. с. 6-7). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02 вересня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №65, розірвано (а. с. 5-6). З довідки виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], разом з нею проживає син [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст.\~182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Зі змісту вище приведеного аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою та обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182\~СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Суд при розгляді вимог позивача про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів. Крім того, [PERSON] у своїй заяві до суду від 23 травня 2018 року зазначила про те, що відповідач офіційно працює у Сумському державному університеті за адресою : м. Суми, вул. Р. Корсакова, 2, на підтвердження чого надала акт державного виконавця ВДВС Білопільського РУЮ [PERSON] від 23 травня 2018 року та відповідь із Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (а. с. 18-19). За таких\~обставин, дослідивши надані позивачем докази, які свідчать про зміну майнового становища платника аліментів, суд вважає, що вимоги позивача про зміну розміру аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 51 ч.2 Конституції України, ст. 141, 180, 181, 182\~СК України про обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у частці від доходів. Враховуючи вищевикладене та виходячи з\~справедливих та\~розумних критеріїв\~належного розміру\~аліментів, суд\~приходить до\~висновку про\~зміну розміру\~аліментів на\~утримання дитини,\~стягнутих з\~відповідача [PERSON]\~за рішенням\~Білопільського районного\~суду Сумської\~області від\~14\~липня 2016\~року,\~та стягнення\~їх у\~1/4\~частці всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що цілком узгоджується із урахуванням обовязку позивача по утриманню дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання даним рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист, виданий на виконання на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2016 року по справі № 573/1179/16-ц (провадження 2/573/464/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved