Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

20 травня 2014 р. до суду поступила заява про скасування рішення Стрийського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року, яким стягнено аліменти з відповідача в розмірі ? частини зі всіх видів доходів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в користь матері [PERSON] за нововиявленими обставинами, оскільки позивачці та суду не було відомо про місце проживання та реєстрації відповідача по справі, вказавши в позові місце його проживання с. Добрівляни Стрийського району Львівської області, оскільки їй не було відомо, що відповідач проживає на території Російської Федерації, а тому і було відмовлено у виконанні рішення суду. Крім того, ухвалою від 10 квітня 2014 року суду Ханти - Мансійського автономного округу-Югри відмовлено про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території РФ рішення Стрийського суду Львівської області України від 11.11.2013 р. про стягнення з відповідача аліментів з тих підстав, що відповідач у вказаний суд також не прибув, подав заяву, з якої суд прийшов до висновку, що боржнику немов би нічого не було відомо про прийняте рішення Стрийським судом, про батьківство та його дітей в ухвалі нічого не зазначено, а також з підстав невиконання вимог Конвенції. Просить скасувати рішення за нововиявленими обставинами. а. с. 31-41. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 05 червня 2014 року заяву [PERSON] задоволено та скасовано зазначене рішення та було звернено з дорученням до компетентних органів Російської Федерації про вручення судових документів для відповідача [PERSON], який прописаний в Російській Федерації. Позивачка [PERSON] покликається на викладені в заяві обставини, що з відповідачем по справі уклала шлюб 24 травня 2011 року на даний час з чоловіком спільно не проживають. За час спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO] та донька проживає із нею. Вона на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, а відповідач жодної допомоги на утримання доньки не надає, не цікавиться її здоров'ям. У жовтні 2013 року вона звернулася в Стрийський міськрайонний суд із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 р. її позов задоволено та стягнено на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку. 11 січня 2014 р вона звернулася до Головного управління юстиції у Львівській області про скерування її клопотання про визнання та виконання на території Російської Федирації рішення Стрийського міськрайонного суду від 11 листопада. 20 січня 2014 р. Головне управління юстиції у Львівській області на підставі Конвенції про правову допомогу було скеровано для розгляду до Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Свекрдловській області. 03 травня 2014 р. на її адресу з Суду Ханти-Мансійського автономного округу-Юрги Російської Федерації надійшла ухвала від 10 квітня 2014 р. про відмову у задоволення її клопотання. Суд Російської Федерації мотивував свою відмову тим, що її чоловік є громадянином Російської Федерації та з 03 травня 2007 р. зареєстрований за адресою [ADDRESS]., та йому не було вручено копію позову, отже про розгляд справи він не знав. На час подачі позову її не було відомо про місце реєстрації в Російській Федерації, а тому просить її позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача по справі ? частину зі всіх видів доходів. В суді позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги пітримала та пояснили, що відповідач по справі її чоловік, який проживавє у Росії та працює та під час надіслання рішення на виконання Ханти-Мансійський суд відмовив у задоволенні клопотання про визнання та виконання на території Російської Федирації з тих підстав, що відповідач батько дитини проживає та зареєстрований в Росії та йому не було вручено копії документів. В суді визнала, що з часу позову до суду тобто з 10 жовтня 2013 р. отримала від відповідача 72 тисячі рублів однак на аліменти визнає, що отримала 32 тисячі рублів, а інші суми отримала на лікування дитини. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 1/4 частину аліментів на утримання дитини. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачка по справі [PERSON] виходячи заміж за відповідача знала, що він громадянин Росії та її було відомо, де він проживає. Крім того, з часу подачі позову до суду відповідач направив на її адресу, а коли перебував у Стрию дав добровільно понад 72 тисячі російських рублів, однак вона вважає, що 40 тисяч рублів вона потратила на лікування дитини це не є аліменти, а 32 тисячі рублів отримала як аліменти. Крім того, її відомо, що відповідач [PERSON] має ще трьох дітей, дочка [PERSON] [INFO]. Сам [PERSON] добровільно платить аліменти значно більші ніж в Україні, а тому просить в позові відмовити. Поясненнями сторін, дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні, підлягають до часткового задоволення. В суді встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2011 року від спільного проживання мають дочку [PERSON] [INFO] батьком якого являється відповідач по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтв про народження дитини. а.с. 2-3. При частковому задоволенні позовних вимог суд враховує те, що шлюб між сторонами не розірвано, на час слухання справи сторони продовжують перебувати в зареєстрованому шлюбі та ніхто із сторін не ставив питання про розірвання шлюбу про що позивачка сама ствердила в суді. а тому суд приймає до уваги покликання представника відповідача [PERSON], яка ствердила суду, що її довіритель бажає повернутися на Україну до дружини, позивачки по справі з метою збереження шлюбу, а тому добровільно виплачує значно більші суми аліментних платежів, ніж це передбачено нашим законодавством. Як вбачається з копії паспорта відповідача він є громадянином Російської Федерації та паспорт йому видано, 23 лютого 2013 р. а. с. 62. Суд також враховує і ту обставину з показань представника відповідача [PERSON], що її довіритель переслав як аліментні платежі з часу подачі позову до суду тобто з 10 жовтня 2013 року добровільно 72 000 російських рублів з чим погодилася позивачка [PERSON], однак вона вважає,що 40 000 руб. потратила на лікування дитини, а аліменти просить заравхувапти тільки 32 000 російських рублів, погоджується з даним висновком. Крім того, в суді встановлено, що відповідач він попередніх шлюбів має троє дітей та на даний час має тільки одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], якій також надає матеріальну допомогу. А.с. 64-65. Позивачка не погодилася на примирення чи укладення мирової угоди, яку добровільно буде виконувати відповідач по справі, зазначена обставина також свідчить про бажання зберегти шлюб з позивачкою, а [PERSON] вказані обставини знає, оскільки відповідач являється для неї родичем, спілкується з ним по телефону. . Довідкою Дулібської сільської ради від 10.10.2013 року №411 доведено, що позивачка. проживає разом із дочкою [PERSON] в с. Дулібах Стрийського району та дитина знаходиться на її утриманні. Суд задовольняючи позовні вимоги частково враховує також те, що відповідач офіційно на час подачі позову працював, мав стабільний заробіток, сторони офіційно не розлучені, позивачка відмовилася їхати до чоловіка, а тому дальше перебувають в зареєстрованому шлюбі, що вбачається з повідомлень його представника, з часу подачі позову, тобто з жовтня 2013 року позивачка [PERSON] отримала переказів з відповідача 72 000 руб., заперечила проти укладення угоди, яку запропонувала [PERSON], а тому суд вважає за можливе стягнення на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А.с.1-26.

Outcome: partial