Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

21.02.2020р. позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивувала тим, що 21.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-200/1388/2007, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 21 784,46 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 10,90% та строком повернення до 21.11.2018р. для придбання автомобіля. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 21.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір застави №РCL-200/1388/2007, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Шаповаловою О.Г., реєстровий №5252, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу Банку транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007р.в., який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 20.11.2007р. В подальшому ЗАТ «ОТП Банк» за договорами факторингу передав право вимоги за кредитним договором та договором застави іншим банківським та фінансовим установам, а за договором відступлення прав вимоги від 04.07.2018р., укладеним між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та нею, вона набула право вимоги до відповідача [PERSON] З 2012р. відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що спричинило виникнення заборгованості і ініціювання кредитором/заставодержателем процедури звернення стягнення на предмет застави. На момент укладення між нею та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» договору відступлення прав вимоги від 04.07.2018р. розмір заборгованості за кредитним договором становив 17 579,48 доларів США, предмет застави - транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007р.в., перебував у володінні заставодержателя і після набуття нею прав кредитора/заставодержателя фактично був переданий їй. На даний момент заборгованість за кредитним договором не погашена, у зв`язку з чим вона має право звернути стягнення на предмет застави. Просить визнати за нею право власності на транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] , в рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором №CL-200/1388/2007 від 21.11.2007р. в розмірі 17 579,48 доларів США. Ухвалою суду від 24.03.2020р відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено підготовче судове засідання. 25.05.2020р. до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка [PERSON] , не змінюючи підстав позову, просить звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] , в рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором №CL-200/1388/2007 від 21.11.2007р. в розмірі 17 579,48 доларів США, шляхом визнання за нею права власності на вказаний автомобіль. Ухвалою суду від 03.06.2020р. підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Димитрашко Д.В. не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3,6,627,629 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Так, в силу вимог ст.572,589,590 ЦК України, ст.1,20 Закону України «Про заставу» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. За змістом ст.11,12,14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Згідно з ст.23-25 вказаного Закону відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно з ст.26 цього ж Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст.29 Закону обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов`язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону. Боржник або інші обтяжувачі, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна, протягом строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону, можуть заперечити проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження до обтяжувача, який ініціює звернення стягнення. Таке заперечення надсилається в письмовій формі обтяжувачу, який ініціює звернення стягнення, та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна. За таких умов обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, повинен задовольнити забезпечену обтяженням вимогу шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону. Якщо заперечення проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження надійшло від іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, може набути право власності на предмет забезпечувального обтяження лише в разі задоволення ним забезпеченої вимоги обтяжувача, який заперечує проти цього. Якщо відповідне заперечення надійшло від боржника, набуття обтяжувачем, який ініціює звернення стягнення, права власності на предмет забезпечувального обтяження можливе на підставі рішення суду. У разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов`язання, забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред`являти боржнику інші вимоги у зв`язку з виконанням цього зобов`язання. У разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження усі обтяження відповідного рухомого майна з вищим пріоритетом зберігають чинність, а обтяження з нижчим пріоритетом припиняються. Суд встановив, що 21.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» (в подальшому змінено назву на АТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-200/1388/2007, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 21 784,46 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 10,90% та строком повернення до 21.11.2018р. для придбання автомобіля. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 21.11.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір застави №РCL-200/1388/2007, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Шаповаловою О.Г., реєстровий №5252, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу Банку транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007р.в., який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 20.11.2007р. Згідно з п.6.1 договору застави, сторони узгодили, що за рахунок предмета застави Заставодержатель може задовольнити боргові зобов`язання, не сплачені заставодавцем, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням заставодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Заставодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. Відповідно до п.6.2 договору застави заставодержатель має право задовольнити із вартості предмета застави всі фактичні вимоги після виникнення будь-якої із таких обставин: - несплати Боржником Заставодержателеві будь-якої суми, як встановлено в Кредитному договорі; - інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором. У п.6.4 договору застави сторони обумовили порядок звернення стягнення на предмет застави. Згідно з положення цього Договору: а) заставодержатель має право звернутися до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку встановленим законодавством; б) заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: - передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання заставодавцем фактичних вимог заставодержателя; - продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Обтяження у вигляді застави вказаного транспортного засобу зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 22.11.2007р., реєстраційний № 6079900. 18.03.2011р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором та договором застави від 21.11.2007р., укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 16.02.2018р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №CL-200/1388/2007 від 21.11.2007р., яка складалась із заборгованості за кредитом в сумі 17486,68 доларів США, відсотків за користування кредитом в сумі 1030,05 доларів США, протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги, попередивши боржника про те, що у випадку непогашення заборгованості в зазначений строк ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має намір задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави. Зазначену вимогу відповідач [PERSON] отримав 28.02.2018р., однак у встановлений строк свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим кредитор/заставодержатель розпочав процедуру звернення стягнення на предмет застави. Відповідні відомості зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. 04.07.2018р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором застави від 21.11.2007р., укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 04.07.2018р. між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором застави від 21.11.2007р., укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Станом на 04.07.2018р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CL-200/1388/2007 від 21.11.2007р. становила 17 579,48 доларів США і до теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем не сплачена. З 04.07.2018р. предмет застави - транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007р.в., перебуває у фактичному володінні заставодержателя - позивачки [PERSON] . Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає, що встановленим та доведеним, що ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, 21.11.2007р. уклали кредитний договір №CL-200/1388/2007 та з метою забезпечення його виконання договір №РCL-200/1388/2007 застави транспортного засобу Volkswagen Golf, 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Вказані договори укладені в письмовій формі, договір застави посвідчений нотаріально, їх правомірність сторонами та іншими заінтересованими особами не заперечується, у зв`язку з чим вони є чинними і підлягають обов`язковому виконанню. При цьому, право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором та договором застави від 21.11.2007р. на підставі відповідних договорів відступлення прав вимоги переходило в подальшому до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і на даний час належить позивачці [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за зазначеним кредитним договором, що спричинило виникнення заборгованості і пред`явлення йому 16.02.2018р. кредитором/заставодержателем - на той час ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимоги про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості. Таку вимогу боржник [PERSON] не виконав, у зв`язку з чим кредитор/заставодержатель ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розпочав процедуру звернення стягнення на предмет застави, відповідні відомості зареєстровані у встановленому законом порядку. На даний час кредитором/заставодержателем відносно боржника [PERSON] є позивачка [PERSON] , яка фактично володіє предметом застави - транспортним засобом Volkswagen Golf, 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , з 04.07.2018р., у зв`язку з чим до неї перейшло право кредитора/заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави. Оскільки до теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 21.11.2007р. добровільно не сплатив, суд за вимогою позивачки [PERSON] вважає необхідним в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором в розмірі 17 579,48 доларів США звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб Volkswagen Golf, 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом визнання за позивачкою права власності на зазначений автомобіль. При цьому, суд враховує, що відомостей про наявність інших обтяжень рухомого майна боржника [PERSON] матеріали справи не містять, відповідні відомості в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна також відсутні, у зв`язку з чим в силу вимог ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження у вигляді застави транспортного засобу Volkswagen Golf, 2007р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , яке виникло на підставі договору застави від 21.11.2007р., має вищий пріоритет перед іншими обтяженнями цього майна, якщо вони існують. Також, ухвалюючи рішення, суд враховує, що відповідач [PERSON] відзиву на позов або зустрічного позову не подав, в судове засідання не прибув та жодним чином позовні вимоги не спростував. На підставі вищевикладеного, виходячи із завдань цивільного судочинства, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1964,00грн.

Outcome: approved