Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 червня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики, на підставі якого останній взяв у нього в борг 20 000 доларів США, що еквівалентно 500 000 грн., і зобов`язався повернути їх до 1 липня 2017 року. Проте в обумовлений строк кошти не повернув. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання, позивач просить задовольнити його вимоги і стягнути з [PERSON] 20 000 доларів США, що на день звернення до суду еквівалентні 509 808 грн., а також судові витрати. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 23.11.2017 року в забезпечення позову накладено арешт на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] 28 листопада 2017 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору позики неукладеним, обґрунтовуючи тим, що кошти в розмірі 500 000 грн., які вказані в розписці, не отримував. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики неукладеним об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] зазначив, що даний позов є безпідставним, оскільки, як вбачається з розписки, [PERSON] отримав кошти в сумі 20 000 доларів США. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладання договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно в останнє судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подавав, із зустрічної позовної заяви убачається, що проти первісного позову заперечує. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мініх І.М. просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою Старокостянтинівського райсуду від 9 серпня 2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики неукладеним залишено без розгляду на підставі п.3 ст.257 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2017 року позивач уклав з [PERSON] договір позики, на підставі якого останній взяв у нього в борг 20 000 доларів США і зобов`язався повернути їх до 1 липня 2017 року. Однак відповідач в обумовлений строк кошти не повернув. На день звернення позивача до суду позика в розмірі 20 000 грн., еквівалентна 509 808 грн. Даний факт підтверджується розпискою відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших предметів, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Зі змісту ч.2 ст.1047 ЦК України вбачається, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з вимог вказаної статті за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. Як видно зі змісту розписки, написаної відповідачем власноручно 10 червня 2017 року, її автор отримав у позивача кошти в сумі 20 000 доларів США, що еквівалентно 500 000 грн. Отримані грошові кошти відповідач зобов`язується повернути до 1 липня 2017 року. Отже, в розписці, виданій відповідачем позивачу, містяться дані про укладення договору позики, його умови, сума отриманих коштів, а також строк їх повернення. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання і своєчасно не повернув борг, тому позов слід задовольнити і стягнути з нього заборгованість за договором позики від 10 червня 2017 року на користь позивача в сумі 20 000 доларів США, що станом на 09.08.2019 року еквівалентно по курсу НБУ грошовій сумі в національній валюті 506 200 грн. Оскільки за подачу даного позову до суду позивачем сплачено 5 098 грн. 08 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.1046 ЦК України,

Outcome: approved