Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

20.10.2016 року заявниця [PERSON] звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті , в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] помер її рідний брат ,[PERSON], [INFO]. Смерть настала вдома, за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті - «дифузный мелкоочаговый кардиосклероз». Про це видано довідку про смерть №120 від 22.01.2016 року. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку вона не може. 18.10.2016 року вона звернулася до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Луганській області для того, щоб зареєструвати смерть брата , але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала лікарське свідоцтво про смерть, видане відділом судово-медичної експертизи трупів державної установи «Луганське республіканське бюро судово- медичної експертизи» ЛНР. У зв'язку з неможливістю зареєструвати смерть брата, вона не може реалізувати спадкові права. Оскільки лікарське свідоцтво про смерть брата не може бути прийнято Відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстрація смерті може бути проведена лише за рішенням суду про встановлення факту смерті. На підставі викладеного, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO] , який помер [INFO] та проживав по день смерті за адресою: [ADDRESS], Україна . Причина смерті «дифузный мелкоочаговый кардиосклероз». У судове засідання заявниця не прибула, до початку слухання справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат заявниці ,[PERSON], [INFO]. Смерть настала вдома, за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті - «дифузный мелкоочаговый кардиосклероз». Про це видано довідку про смерть №120 від 22.01.2016 року. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку заявниця не може. У зв'язку з неможливістю заявниці зареєструвати смерть брата, вона не може реалізувати спадкові права. Заявниця звернулася до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Луганській області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів , виданих за місцем смерті. Листом №741/022-2.21 від 18.10.12.07.2016 року їй було відмовлено в державній реєстрації смерті з таких підстав, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON], пред'явлено документ , який виданий на території , де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження . У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.1 вказаної Постанови, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту поданої заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне їй для оформлення спадщини . Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає заявлені вимоги в частині встановлення факту смерті підлягаючими задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Судові витрати на підставі ч.7 ст.235 ЦПК України не відшкодовуються. Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved