Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 5926,59 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач порушив умови договору без номеру, укладеного 06 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, відповідно до якого, останньому надано кредит в сумі 1700,00 грн. в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності, повідомив про те, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру, у вигляді заяви відповідача про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних та умов і правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до Заяви від 06 квітня 2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 1700,00 грн. на строк дії платіжної картки з умовами сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 7,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався при порушенні строків платежів більше ніж 120 днів, сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості станом на 30 червня 2014 року, становить 5926,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1257,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2800,43 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1110,00 грн. та штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 258,41 (а.с.6-10). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України, виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved