Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

19 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Кредитної спілки «Рівненщина» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів по договорах залучення строкових внесків (вкладів) на депозитні рахунки, стягнення процентів та відшкодування моральної шкоди в розмірі 30562 грн. 19 коп.. В обґрунтування позову вказує, що 18.11.2013 року між ним, [PERSON], та КС «Рівненщина» було укладено договір № 93 КД про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно даного договору він вніс грошові кошти в сумі 5000 грн. Окрім цього, 01.07.2014 року було укладено договір № 119 КД про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно даного договору він вніс грошові кошти в сумі 10000 грн. та договір № 132 КД від 02.12.2014 року про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, на який він вніс грошові кошти в сумі 10000 грн. Однак в порушення умов договорів № 93 КД від 18.11.2013 року та № 119 КД від 01.07.2014 року та № 132 КД від 02.12.2014 року відповідач внески та проценти за їх користування не повернув. Оскільки, кредитна спілка не виконує свої зобов'язання і не виплачує йому нараховані проценти, він звернулася із заявою до кредитної спілки про розірвання договорів і повернення їй сум вкладів та нарахованих на них процентів. Проте, ні сум, внесених ним на депозитні рахунки, ні нарахованих на вклади процентів кредитна спілка йому не повернула. Відповідно до заяви від 03.11.2015 року позивач [PERSON] зменшив свої позовні вимоги та відповідно просить стягнути з відповідача на його користь 20688 грн. 25 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по договорах залучення строкових внесків (вкладів) на депозитні рахунки та проценти по них розмірі 17762 грн. 19 коп., компенсацію за користування грошовими коштами (3% річних та інфляційні витрати) в розмірі 926 грн. 06 коп. та моральну шкоду заподіяну неналежним виконанням умов договору в розмірі 2000 грн. Представник відповідача КС «Рівненщина» в судове засідання не зявився, проте подав письмові заперечення, я яких просить суд врахувати суми виплат у зменшення обсягу позовних вимог позивача та відмовити в частині стягнення моральної шкоди. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18.11.2013 року між [PERSON] та КС «Рівненщина» було укладено договір № 93 КД про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно даного договору він вніс грошові кошти в сумі 5000 грн.., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18.11.2013 року. Також 01.07.2014 року було укладено договір № 119 КД про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно даного договору він вніс грошові кошти в сумі 10000 грн.., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 01.07.2014 року. Окрім цього 02.12.2014 року було укладено договір № 132 КД про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно даного договору він вніс грошові кошти в сумі 10000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02.12.2014 року. Після закінчення термінів дії договорів № 93 КД від 18.11.2013 року та № 119 КД від 01.07.2014 року та № 132 КД від 02.12.2014 року, в порушення умов договорів відповідач внески та проценти за їх користування не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має бути виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений Договором або Законом строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 ЦП України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання. Враховуючи, що відповідачем - КС «Рівненщина» не було виконано умови договору, внаслідок чого позивач опинився в скрутному матеріальному становищі, що призвело до порушення звичного укладу життя, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, суд вважає, що дані обставини є підставою для стягнення моральної шкоди. На підставі ст. ст. 526, 530, 610, 625, 629 ЦК України,

Outcome: approved