Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 02.06.2016 року за заявою позивача позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] залишено без розгляду (а.с.27). Крім того, зменшуючи розмір позовних вимог позивач просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, про що надала відповідну заяву. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вона народила сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач вказувала, що батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, працює, є фізично здоровою людиною та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача підтримує, наполягає на їх задоволенні ( а.с.25). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) визнає (а.с.26). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 16.11.2013 року виконкомом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 257481 від 16.11.2013 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.06.2014 року (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, про що вказувала позивач, відповідач не заперечував та що вбачається з довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 04.02.2016 року № 237 (а.с.2). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] приймає до уваги те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є фізично здоровою людиною, працює, інших аліментних зобовязань не має, про що він і сам не заперечував. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.03.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved