Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

20.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 04.11.2006 року та зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 2064; стягнути аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття; стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що діти на теперішній час проживають із нею, та знаходяться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання доньок, у звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. При цьому позивач вказала, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з початку року. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Станішевська». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згодний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1200,00 грн. на двох. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 04.11.2006 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Ткачова/ уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 2064, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 037563. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що слідує із відповідних свідоцтв про народження, батьками в яких вказані сторони по справі /а.с. 11-12/. Згідно довідки /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 93 від 19.01.2017 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 14/. Таким чином, судом встановлено, що малолітні діти сторін проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з початку 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У ході розгляду справи позивач [PERSON] на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України на підтвердження свого майнового стану надала суду: -Довідку про доходи № 51 від 15.03.2017 року, з якої слідує, що позивач працює начальником відділу ТОВ «Таврія-В» та її заробітна плата за період з липня 2016 року по лютий 2017 року становить 22\~209,95 грн. -Довідку Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 106 комбінованого типу Одеської міської ради Одеської області від 19.01.2017 року про те, що [PERSON], [INFO], відвідує вказаний заклад. Оплату за харчування дитини у закладі здійснює мати /а.с. 15/; -Довідку комбінованого позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 3» від 19.01.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], займається у даному закладі. Щомісячний благодійний батьківський внесок становить 250 грн. /а.с. 16/; -Квитанцію про сплату коштів за дитячий садок; -Квитанції про сплату комунальних послуг. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. При цьому суд зазначає, що відповідачем [PERSON] відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України надано суду докази на підтвердження заперечень стосовно обставин його не працевлаштування /судом досліджена трудова книжка/, та надання ним допомоги дітям / регулярна доставка дітей на машині відповідача до місця навчання та додому/. Вказані обставини були визнані позивачем в ході судового розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 грн., суд зазначає наступне. Судом досліджено угоду № 1/16 від 20.01.2017 року /а.с. 6/ та квитанцію № 9 від 20.01.2017 року про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. /а.с. 7/. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. підлягають задоволенню, так як документально підтвердженні та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 640,00 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial