overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

21.04.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 22.09.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини у них не має. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає (а.с.13, 14 - заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~22.09.2007 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 640 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст. ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

21.04.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 13 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворівському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 261. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб фактично тривав менше місяця, шлюбні відносини між ними припинені. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Місце мешкання відповідачки позивачу невідоме. Сторони не підтримують ніяких звязків. Шлюб носить формальний характер, тому просив шлюб розірвати. У дане судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити (а.с. 32). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про день та місце розгляду справи через газету Одеські вісті від 07 червня 2016 року № 44, до суду не зявилася, не повідомила суд про причину неявки, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів (а.с.35). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

21.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, яку мотивує тим, що він перебуває у шлюбі з 26 квітня 2014 року з [PERSON], який був зареєстрований 26.04.2014р. у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №648. У серпні 2014 року відповідачка покинула Україну та виїхала за місцем прописки у м. Калінінград, Російська Федерація. Повертатись в Україну відмовляється. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає, подальше життя разом не можливе. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з'явилася, подала на адресу суду заяву завірену нотаріусом Калінінградського міського нотаріального округу Волковою Н.В., про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує, просить такий задоволити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Суд, на підставі ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26.04.2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено запис №648 (4 а.с.) Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 56, 105,110,112,120 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

21.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 вересня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 164, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з грудня 2015 року, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

21.04.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 07.06.1997р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 27.11.1997р.н., та дочка [PERSON], 22.10.2004р.н. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, бо останній зловживає спиртними напоями, зневажає її як дружину, часто затіює сварки, що супроводжуються образами, нецензурною лайкою та застосуванням фізичної сили з його (відповідача) сторони. Зазначає, що на сьогоднішній день їх шлюб існує лише формально, подружніх відносин з відповідачем не підтримує, на примирення не згідна. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою, однак вважає, що причиною розпаду їхньої сімї була зрада позивачки у подружній вірності.. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони 7 червня 1997р. уклали шлюб, який зареєстрували у Крукеницькій сільській раді Мостиського району за актовим записом №3. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 27.11.1997р.н., та дочка [PERSON], 22.10.2004р.н. Сторони тривалий період часу проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про укладення шлюбу між сторонами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що причини, які спонукають сторін наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим предявлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку сторін та вимоги ст.88 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача в її (позивачки) користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

21.04.2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача,але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує на те, що з 04.04.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 04 квітня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач працює офіційно, є інвалідом ІІІ групи захворювання, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

21.04.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 13483,59 грн. за кредитним договором №б/н від 07.09.2012 року та судові витрати в розмірі 1378 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 13483,59 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 29.02.2016 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 13483,59 грн..(а.с.3). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Оскільки відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення заборгованості по кредитному договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн., які у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

21.04.2016 року, Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у місті Києві звернулася до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку.(а.с.1). Заяву мотивує тим, що: -«До відділення № 17 ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 20.04.2016 р. надійшла: [PERSON], [INFO] р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Підстава для госпіталізації: неадекватною поведінка: не дотримує особистої гігієни в кімнаті, в який мешкає. Впродовж дня підходить до однорічної онуки і будить, коли та засинає, зриває з неї ковдру, дратівлива у спілкуванні, агресивна у розмові. Постійно заявляє о суїцідальних намірах. І в цей же час звинувачує, що на неї кидається невістка з ножем. Розмовляє «зі своїм померлим чоловіком». 21.04.2016 оглянута ЛКК в складі голови ЛКК Ігнатовим М. Ю.., зав. від. Нечипоренка М.Г., лікаря-психіатра Вегери Г.М.. Висновок: У зв'язку з відмовою пацієнтки, яка страждає на важкий психічний розлад проходити лікування на загальних підставах враховуючи те, що своєю неадекватною поведінкою представляє реальну загрозу життю оточуючих і себе, неможливість самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність згідно закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 14 ЦПК Укр.. ст. 279-282. Просимо винести рішення про госпіталізацію [PERSON], [INFO] р. н., у примусовому порядку» (а.с.1). В судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав з підстав викладених вище. Прокурор та [PERSON], який є сином [PERSON], вважають заяву обґрунтованою та просять її задовольнити. [PERSON] проти госпіталізації заперечує. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», яка передбачає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, з урахуванням вимог ст. 282 ч. 2 ЦПК України, яка передбачає, що рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Так, як вбачається з акту ЛКК: -«Діагноз: «Органічне ураження головного мозку поєднаного (судинно-інтоксикаційного) ґенезу з вираженими змінами особистості, наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням. Галюцинаторно-параноїдний синдром». (а.с. 2). Як вбачається із заяви ТМО «ПСИХІАТРІЯ» від 21.04.2016 року, [PERSON] становить безпосередню небезпеку для себе та для оточуючих. З викладеного суд робить висновок про достатність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного, -ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

21.04.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 08 серпня 1987 року в сільській раді Четвертня Маневицького району Волинської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час кожен з них проживає самостійно, веде окремо своє господарство, не мають спільного бюджету. Відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, позивач перебуває за межами України на заробітках. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить спарву розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Зазначає, що за час наданий судом примирення між сторонами не відбулося. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій проситьс праву розглядати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак не погоджується з доводами позивача щодо фактичних причин розпаду сім'ї з підстав наведених у запереченнях (а.с.16). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого судом терміну примирення не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved