Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулась до Веселівського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судовому засідання заявник зазначив, що проживаючи в [INFO], мала сусідку [PERSON], [INFO], яка з 25.12.1969 року по 17.05.1999 року була зареєстрована та проживала по вулиці Горіхова (Ворошилова) в селі Калинівка Веселівського району. Оскільки [PERSON] не мала родичів, та мала похилий вік та поганий стан здоров*я то заявник здійснювала за нею догляд. Проживала [PERSON] до травня місяця 1999 року на території Калинівської сільської ради. Потім виїхала в Росію до знайомих для проведення їй операції, де і залишилася там в подальшому проживати. Після того, як [PERSON] виїхала за межі Калинівської сільської ради, заявником весь цей час здійснювався догляд за будинком [PERSON] та земельною ділянкою. На час від*їзду з Калинівської сільської ради, [PERSON], будучи власником свого майна, та виявляючи своє бажання щодо розпорядженням вказаного майна, 17 травня 1999 року склала на користь заявника заповіт, яким на випадок її смерті заповіла [PERSON], на праві власності будинок та земельну ділянку. Вказаний заповіт посвідчено секретарем Калинівської сільської ради 17.05.1999 року та зареєстровано в реєстрі за № 119. Вказаний заповіт [PERSON]Д, передала заявнику. 11 жовтня 2006 року [PERSON] померла. Отримавши свідоцтво про смерть, серії ІІ-ОН № 684095 від 03.03.2016 року, виданого Філіалом № 1 відділу запису актів цивільного стану Адміністрації міста Твері Тверської області було встановлено те, що в останньому в графі прізвище, ім*я та по батькові на російській мові значиться: [PERSON], тобто в по батькові померлої відсутній апостроф, а на російській мові «ь». У зв*язку з тим, що в свідоцтві про смерть по батькові померлої зазначено Демяновна замість Демьяновна, призвело до того, що заявник не може реалізувати своє право, а саме прийняти спадщину за заповітом після померлої [PERSON] та не може в подальшому користуватися та розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд. При зверненні заявником до державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори від 02.08.2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду з заявою для підтвердження того, що заповідач та померла особа є однією і тією ж особою. Тому заявник просить встановити факт, що заповіт від 17.05.1999 року, посвідчений Калинівською сільською радою належить померлій [PERSON] (на російській мові [PERSON]). У судовому засіданні заявник та представник заявника на задоволенні позовних вимог наполягають, просять суд встановити факт належності померлій 11 жовтня 2006 року [PERSON] (на російській мові [PERSON]) заповіту від 17 травня 1999 року посвідченого Калинівською сільською радою Веселівського району Запорізької області 17.05.1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 119. Представник заінтересованої особи Калинівської сільської ради Веселівського району Запорізької області [PERSON] надав заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Суд зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено , що [PERSON] проживаючи на території с. Калинівка Веселівського району Запорізької області, мала сусідку [PERSON], [INFO], яка з 25.12.1969 року по 17.05.1999 року була зареєстрована та проживала по вулиці Горіхова (Ворошилова) в селі Калинівка Веселівського району. . Оскільки [PERSON] не мала родичів, та мала похилий вік та поганий стан здоров*я то заявник здійснювала за нею догляд. 17 травня 1999 року [PERSON] склала на користь заявника заповіт, яким на випадок її смерті заповіла [PERSON], на праві власності будинок та земельну ділянку. Вказаний заповіт посвідчено секретарем Калинівської сільської ради 17.05.1999 року та зареєстровано в реєстрі за № 119. 11 жовтня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть ІІ-ОН № 684095. З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві про смерть було встановлено те, що в останньому в графі прізвище, ім*я та по батькові на російській мові значиться: [PERSON], тобто в по батькові померлої відсутній апостроф, а на російській мові «ь». Будь яких спадкоємців після померлої [PERSON] не має. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи у встановленні фактів, який визначений цією частиною, а згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти. У розясненнях Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Наведений перелік в ст. 256 ЦПК України фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановити і інші факти, що мають юридичне значення. Спір про право власності на вказане майно відсутній. Перевіривши надані суду докази, суд вважає за можливе встановити факт належності заповіту від 17.05.1999 року, складеного за життя [PERSON] та [PERSON] оскільки зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved