Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на транспортний засіб марки Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] та поділити спільне майно: квартиру [ADDRESS] , з урахуванням проживання з нею дитини, виділивши їй у власність ѕ частини квартири залишивши у власності відповідача ј частину. Відповідач позов визнає частково, погоджуючись їх визнання за позивачем права особистої приватної власності на спірний транспортний засіб, та погоджуючись із поділом спільної квартири з відступленням від ідеальних часток співвласників враховуючи факт проживання з позивачкою спільної дитини, просить виділити позивачці 2/3 частини квартири залишивши своєї власності 1\\3 частину. 2. Процесуальні дії у справі До Київського районного суду м. Одеси 06.08.2019 року надійшов позов [PERSON] яка просила визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль Toyota Camry та квартиру за адресою: [ADDRESS] ) сплативши судовий збір у розмірі 768,40 грн. ( а/с 1 ). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи 06.08.2019 року головуючим визначено Луняченко В.О . ( а/с 19). Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовна заява залишена без руху у зв`яжу із необхідністю доплатити судовий збір у розмірі 8148,82 грн. ( а/с 22). У зв`язку із сплатою позивачем додаткового судового збору у розмірі 8148,82 грн. ( а/с 27) ухвалою суду від 24.09.2019 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження ( а/с 30). 12.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ( а/с 39). У то же день 12.12.2019 року у засіданні за участю представника позивача, за її згодою, було закінчено підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті 9 а/с 42). 06.02.2020 року від позивача надійшла змінена позовна заява відповідно до якої позивач просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на транспортний засіб марки Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] та поділити спільне майно: квартиру [ADDRESS] , з урахуванням проживання з нею дитини, виділивши їй у власність ѕ частини квартири залишивши у власності відповідача ј частину ( а/с 50). Ухвалою від 06.02.2020 року було відмолено у прийнятті зміненої позовної заяви у зв`язку із пропуском процесуального строку на її подання та відсутність будь яких клопотань про продовження процесуального строку ( а/с 58). 16.03.2020 року від представника позивача знову надійшла уточнена позовна заява тотожна поданої 06.02.2020 року, із клопотанням про поновлення пропущеного строку на її подання та обґрунтуванням пропуску строку находженням представника на лікарняному. В той ж день 16.03.2020 року від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву із заявою про поновлення строку на його прийняття . Від представника позивача та самого відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю на підставі наданих матеріалів та доказів. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 27.01.2003 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, актовий запис №15, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області . від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси 19.06.2018 року по справі №520/2324/18 шлюб було розірвано та визначено що після розірвання шлюбу дитина залишаться проживати із матір`ю (а/с 8). Під час шлюбу на ім`я [PERSON] , за згодою чоловіка, придбана квартира [ADDRESS] ,що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В. ( а/с 6). Також під час шлюбу 08.11.2016 року на ім`я [PERSON] було зареєстрована транспортний засіб Toyota Camry, 2015 року виготовлення, кузов № [NUMBER] ? чорного кольору, [NUMBER] , що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства Внутрішніх справ України ( а/с11). 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо розподілу спільного майна подружжя врегульовано Сімейним кодексом України ( далі СК). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ( ч.1 ст. 68 СК). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу ( ч.1 ст. 69 СК). Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 СК визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін В даному випадку предметом розподілу є два об`єкта яки вважаються спільним майном подружжя враховуючи принцип презумпції спільності визначений у ст.. 60 СК - автомобіль і квартира. Подружжя досягли згоди щодо розподілу транспортних засобів, що підтверджується заявами сторін: позовної та відзиву, а тому позовні вимоги в частині виділу автомобіля Toyota Camry, 2015 року виготовлення, кузов № [NUMBER] ? чорного кольору, [NUMBER] , у особистої приватної власності позивача судом вважаються доведеними та такими що підлягають задоволенню. Сторони погоджуються із можливість, при розподілі квартири відійти від загального положення про рівність часток та збільшити розмір частки позивача враховуючи факт проживання з нею неповнолітньої дитини, але пропонують різні розміри часток. Про розгляді даного питання суд враховує згоду на відповідача на відступлення від рівності часток та факт проживання з матерію одної неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , 2004 року народження, та приймаючи до уваги баланс інтересів співвласників, розумність та справедливість вважає, що поділ спільного майна подружжя у вигляді квартири слід здійснити шляхом виділу у особисту приватну власність позивача 2/3 частини квартири із залишенням у особистої приватної власності відповідача 1\\3 частин квартири. Судом враховуються що визначення порядку користування майном яке знаходиться у спільної власності можливо лише після встановлення технічної неможливості виділу частки в натурі, та приймаючи до уваги відсутність відповідних позовних вимог , при розподілі спільного майна не встановлює порядок його користування. 7.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ( ч.1 ст. 142 ЦПК). В даному випадку судовий збір у загальному розмірі 8917,22 грн. . було сплачено як 1% від зазначеної ціни позову, складової якої була ціна квартира, яка зазначено у договорі купівлі-продажу 441200,00 грн., та ціна транспортного засобу зазначеної у позові 449064 грн. Враховуючи, що позові вимоги задоволені частково, та у частині позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб до початку розгляду справи по суті відповідача визнав позов, та з державного бюджету слід повернути половину суми сплаченої як судовий збір до даної вимоги, а саме 2245 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial