Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

19 січня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (надалі ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 13975 грн 20 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 12 серпня 2008 року закрите акціонерне товариство комерційний банк (надалі ЗАТ КБ) «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав кредит у сумі 7800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідачка зобовязалася повернути кредит, сплачувати проценти, виходячи з 36% річних на суму залишку заборгованості, комісію за користування кредитом, та штрафи за порушення зобовязань за договором. Відповідачка свої зобовязання за договором не виконує, у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість у сумі 13975 грн 20 коп., з яких 7308 грн 62 коп заборгованість за кредитом; 5763 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 250 грн штраф (фіксована частина), 653 грн 58 коп. штраф (процентна складова). В судове засідання представник банку не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 21) Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно у 2008 році оформила кредит у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Кожні два роки, після сливу строку дії картки, відповідачка зверталася до банку для отримання нової картки. Спочатку вона вчасно сплачувала за кредитом, однак після розлучення з чоловіком змушена сама погашати усі борги. Крім того, на її утриманні перебуває двоє дітей. Сама вона з 24 листопада 2015 року не працює і тому не має можливості погасити заборгованість (а.с. 29-30). Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений кредитний договір, який складається із Заяви позичальника від 12 серпня 2008 року про відкриття рахунку та надання кредитної картки у валюті гривні, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Вказане підтверджується самим змістом заяви позичальника, в якій вказано, що вона із вищезазначеними документами ознайомлена та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір. 29 серпня 2008 відповідачка отримала кредитну картку. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 7800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків будь-яких платежів, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн та штраф у розмірі 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року її заборгованість по кредитному договору становить 13975 грн 20 коп., з яких: 7308 грн 62 коп. заборгованість за кредитом; 5763 грн заборгованість з процентів за користування кредитом; 250 грн штраф (фіксована частина); 653 грн 58 коп. штраф (процентна складова). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи той факт, що позивач умови договору виконав, надав [PERSON] кредит, а відповідачка взяті на себе за договором зобовязання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved