Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

20.07.2016 року перший заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Пояснив, що відповідачка [PERSON] є матірю [PERSON]. Відомості про батька малолітньої [PERSON] внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 14.04.2014 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] [INFO] та призначено дитині опікуном бабусю [PERSON] третю особу по справі. Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 21 травня 2014 року [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Малолітня [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]. За цією ж адресою значиться зареєстрованою мати дитини відповідачка [PERSON] При позбавленні відповідачки [PERSON] батьківських прав судом не було вирішено питання про заборону відчуження житла право на користування яким має дитина. Відповідачка [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS], На належну їй частину квартири накладено арешт ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції. Вказане свідчить про існування реальної загрози примусового відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачці [PERSON], а відтак і загрозу порушення прав дитини. Для забезпечення прав малолітньої [PERSON] просить суд накласти заборону на відчуження 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачці [PERSON] та стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Представник третьої особи виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист про проведення розгляду справи у відсутності представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов прокурора нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідачка [PERSON] є матірю малолітньої [PERSON] [INFO] (а.с.11). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року відповідачка [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки [PERSON] та опікуном малолітньої дитини призначено її бабусю третю особу [PERSON] (а.с. 8-9). З інформації Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради вбачається, що малолітня [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради №378 від 21 травня 2014 року надано [PERSON] [INFO] статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.13). З інформації Миргородського МР ВДВС ГТУЮ у Полтавській області вбачається, що станом на 07.07.2016 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] В той же час, в ході зведеного виконавчого провадження №35190428 було винесено постанову про арешт 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №13248080 від 14.11.2012 року (а.с.14-15). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно з вимогами ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Крім того, відповідно до ч. 3ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Згідно ч. 1ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Згідно з ч. 4ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Виходячи із наведеного та враховуючи, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню її малолітньої дитини [PERSON], а питання щодо накладання заборони на відчуження житла право на користування яким має дитина одночасно з позбавленням матері батьківських прав не заявлялося та не вирішувалося, суд з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі та накласти заборону на відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачці [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, виключно за подачу позову до суду в сумі 551 грн. 20 коп. Сплачений прокурором судовий збір при апеляційному оскарженні ухвали Миргородського міськрайонного суду від 26.07.2016 року (а.с.30) не підлягає до відшкодування з відповідачки на користь позивача, оскільки вини відповідачки в понесених прокурором витратах по оплаті даного судового збору немає.

Outcome: approved