Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

20 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, розподіл майна та стягнення судових витрат, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин та неможливістю збереження сім?ї. Ухвалою суду від 30 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] про розподіл майна за її заявою буди залишені без розгляду. 07 грудня 2015 року позивачем [PERSON] було письмово уточнено заявлені позовні вимоги, а саме позивачка просила суд розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх дозходів відповідача до повноліття дитини та стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати у сумі 487,20 грн. Позивач [PERSON], була належним чином сповіщена про час та місце судового розгляду, але не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, подала письмову заяву, датовану 11 грудня 2015 року про підтримання заявлених позовних вимог, просила розглядати справу у її відсутність /а.с.38/. У позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог зазначено, що з 28.06.2001 року позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Внаслідок несумісності характерів між подружжям постійно виникали суперечки та сварки на побутовому ґрунті, що призвело до втрати почуття любові один до одного. За цих підстав вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання вона дійшла висновку, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Зазначила, що донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає у добровільному порядку. На підставі наведених обставини, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього доньки [PERSON] у розмірі ? частини від всих видів його доходів та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON], був належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав письмову заяву, датовану 11 грудня 2015 року про визнання заявлених позовних вимог у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність/а.с.39/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 червня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов?янського міського управління юстиції, актовий запис № 296 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім?єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім?ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2\~ст.51 Конституції України,\~ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Згідно з приписом ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої доньки [PERSON] передбачені сімейним законодавством батьківські обов?язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Визнання відповідачем позову у цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні\~у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька\~[PERSON]\~\~\~\~\~\~ Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 487,20 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI\~та положень\~статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з позовом про стягнення аліментів до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями\~статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved