Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

21.01.2014 року [PERSON] звернувся до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування квартирою. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку, місце проживання відповідача зареєстровано за вказаною адресою, однак вона фактично там не проживає, реєстрація місця проживання відповідача за цією адресою створює незручності в користуванні квартирою. Сторони повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились, сторони направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник відповідача позов визнає повністю. Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для з'ясування обставин у справі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як слідує з копії аркушів домової книги місце проживання [PERSON] зареєстровано в [ADDRESS]. Власником квартири є позивач, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку та витягом із державного реєстру № 15260278 (а.с. 3-4), згідно із якими відповідач [PERSON] продала позивачу [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Частиною першою статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, що є обов'язковим для всіх судів України відповідно до частини першої статті 360-7 ЦПК України. Враховуючи що на час розгляду справи відповідач не є членом сім'ї власника квартири, суд вважає заявлені вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - в квартирі [ADDRESS], обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved