Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

20.06.2017р. представник позивачів [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради (третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. №4-5). В подальшому, 03.07.2017р. представником позивачів були уточнені позовні вимоги (а.с.№20-21). В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточнень від 03.07.2017р., представник позивачів [PERSON] (діє на підставі довіреностей від 14.06.2017р., 18.08.2015р. та 09.06.2017р. - а.с. № 14-16) в позовній заяві посилався на те, що після смерті [PERSON], який помер 10.03.2010р., та [PERSON], яка померла 24.12.2013р., відкрилась спадщина. Спадкоємцями [PERSON] за заповітом є [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] має обовязкову частку у спадковому майні. Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] належала на праві власності [ADDRESS]. Звернувшись до Першої ДДНК із заявами про прийняття спадщини, постановами державного нотаріуса [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину виходячи з того, що частки подружжя не були виділені. З огляду на те, що квартира була придбана під час шлюбу, то частки подружжя є рівними, а тому представник позивачів просив визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 7/16 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 10.03.2010р., та [PERSON], яка померла 24.12.2013р., а також визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10.03.2010р. В наданій суду 14.11.2017р. заяві представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти винесення по справі заочного рішення та не наполягав на стягненні з відповідача судового збору (а.с. № 94). Представник відповідача - Дніпровської міської ради в судові засідання по справі, які призначалися на 26.09.2017р. та 14.21.2017р., повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. № 42, 58). 26.09.2017р. та 07.11.2017р. до суду надійшли клопотання від представника [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 21.09.2017р. (а.с.№ 49) про відкладення розгляду справи у звязку з її зайнятістю в іншому процесі та у звязку з відпусткою (а.с. № 47,92-93). Враховуючи положення ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, який будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, повторно не зявився в судове засідання. Представник третьої особи Першої ДНК в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. № 44,58). 11.10.2017р. до суду надійшла заява завідувачки Першої ДДНК [PERSON], яка просила розглядати справу без участі їх представника та залишила вирішення спору на розсуд суду (а.с.№60). Таким чином, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивачів та представника третьої особи та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України проводити розгляд справи без фіксування процесу технічними засобами. Враховуючи, що представник відповідача повторно не зявився в судове засідання та заперечень суду не надав, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 224ЦПК України Суд, ознайомившись із матеріалами даної цивільної справи, а також ознайомившись з матеріалами спадкових справ, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12.06.1984р. зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська видано свідоцтво про шлюб та зроблений актовий запис № 443 (а.с.№ 6). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] 08.10.1954р., що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія ЯЕ № 158081, яке 22.10.1954р. видане Бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська та копією свідоцтва про шлюб, серія ІІ-АБ№855199, яке видано Кіровським ЗАГС м. Дніпропетровська (а.с.№6 зворотна сторона). Під час шлюбу, 22.05.1996р. [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] (на сьогоднішній день назва міста змінена на м. Дніпро) (а.с.№7). Право власності на дану квартиру на сьогоднішній день так і зареєстроване за [PERSON] ([PERSON], як зазначено у листі КП «ДМБТІ» ДОР»), що підтверджується листом КП «ДМБТІ» ДОР № 12852 від 22.09.2017р. (а.с.№ 95). Відповідно до положень ст. 22 КпШС України ( який діяв на момент придбання в 1996р. квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а відповідно до положень ст. 28 цього кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, з огляду на те, що домовленості про розмір часток в спільному майні між подружжям не було, а також відсутнє рішення про відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя (про це в своїй заяві зазначив представник позивачів), то кожен з подружжя [PERSON] [PERSON] має рівні частки по ? в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1241ЦК України в тому числі повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). 10.03.2010р. помер [PERSON], про що 13.03.2010р. складений актовий запис № 1833 Відділом реєстрації смерті ДМУЮ та видане свідоцтво про смерть (а.с.№64). Як вбачається з копії спадкової справи № 458-2010, заведеної 22.05.2010р. Першою ДДНК, із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за заповітом, який складений 05.12.2002р. (а.с. № 62-63, 70) та [PERSON] донька померлого, яка має обовязкову частку в спадковому майні згідно ст. 1241 ЦК України (а.с.№ 64). Дружина померлого [PERSON] надала 22.05.2010р. заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині (а.с.№63 зворотна сторона). Таким чином, ? частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] успадковується в таких частках за наступними особами: [PERSON] та [PERSON] успадковують кожний по 3/16 частини, а [PERSON] 1/8 частину. 24.12.2013р. померла [PERSON], про що складений актовий запис № 8833 від 25.12.2013р. Відділом державної реєстрації смерті РС ДМУЮ та видано свідоцтво про смерть (а.с.№ 76 зворотна сторона). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 15-2014, розпочатої Першою ДДНК, із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за заповітом від 05.12.2002р. (а.с. № 75-76, 79 зворотна сторона). Таким чином, ? частина квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] успадковується в рівних частках між [PERSON] та [PERSON], тобто по ? за кожним. Загальний розмір часток [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] становить 7/16 ( 3/16частини + 1/4 частина). Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зверталися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановами державного нотаріуса Першої ДДНК [PERSON] від 27.06.2014р. та 03.05.2017р. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину, оскільки за життя спадкодавці не визначили частки в спільному майні подружжя ( а.с. № 9-13). Приймаючи до уваги, що позивачі у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а також враховуючи наявність постанов нотаріуса про відмову видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом, то суд вважає за можливе позовні вимоги позивачів задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 7/16 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 10.03.2010р., та [PERSON], яка померла 24.12.2013р., а також визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10.03.2010р. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що представник позивачів не наполягав на стягненні судового збору з відповідача, то витрати по справі слід віднести на рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved