Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі), діючи через свого представника [PERSON] , звернулися до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - відповідачі) про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН №150935 від 06 червня 2003 року та серії ЧН №121382 від 06 червня 2003 року, виданих на ім`я [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя остання набула право на земельну частку (пай), а після її смерті на її ім`я були видані вказані вище державні акти. Спадщина [PERSON] була успадкована її сином [PERSON] . Останній [INFO] також помер. Позивачі належним чином прийняли його спадщину, до складу якої входить право на земельну частку (пай), успадковане [PERSON] після [PERSON] . При цьому вони не можуть оформити прийняту спадщину, а саме право на земельну частку (пай), оскільки оспорювані державні акти видано у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON] і це призвело до порушення прав позивачів на спадкування майнових прав, які входять до спадкової маси [PERSON] , а саме відповідного права на земельну частку (пай). У зв`язку з цим позивачі просять визнати зазначені вище державні акти недійсними. У підготовче судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, при цьому позивачами подано заяви про розгляд справи без їх участі, в яких останні зазначають, що позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про визнання позову повністю. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7). За життя остання набула право на земельну частку (пай) розміром 4,01 умовних кадастрових гектарів із земель КСГП «Україна», розташованих на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0139610 (а.с. 9). Спадщина останньої була прийнята її сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер і його спадщина була прийнята його дружиною [PERSON] та його сином [PERSON] , тобто позивачами (а.с. 9). Отже, до складу спадщини, яку позивачі отримала після [PERSON] , увійшло право на земельну частку (пай), набуте останнім у порядку спадкування після [PERSON] . При цьому, вже після смерті [PERSON] на ім`я останньої було видано держані акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №150935 від 06 червня 2003 року, яким посвідчується право власності на земельну ділянку площею 0,5477 гектара та серії ЧН №121382 від 06 червня 2003 року, яким посвідчується право власності на земельну ділянку площею 1,3670 гектара (а.с. 8). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача на ім`я [PERSON] , після смерті останньої, державних актів на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після її смерті державних актів на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] і було успадкована спершу [PERSON] , а потім і позивачами, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачів щодо набуття в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність підстав для визнання оспорюваний державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними і відповідно визнання позову відповідачем та необхідність задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved