Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

20 січня 2020 року адвокат Синюк А.С. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою від 03 жовтня 2019 року в розмірі 2580 доларів США, а також судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог адвокат Синюк А.С. посилається на те, що 03 жовтня 2019 року відповідач взяла в його довірителя [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 2580 доларів США, які зобов`язалася повернути до 20 жовтня 2019 року. Вказує, що на підтвердження укладення договору позики відповідач написала розписку, але гроші остання не повернула, станом на день звернення до суду своїх зобов`язань не виконала, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Синюк А.С. в судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити в їхній відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, відзиву не подала. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 483/1953/16-ц). Судом встановлено, що 03 жовтня 2019 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позивач [PERSON] передав для відповідача [PERSON] кошти в сумі 2580 доларів США. Факт передачі грошей відповідачеві позивачем підтверджений розпискою, оригінал якої був наданий представником позивача та знаходиться в матеріалах справи, тобто позивач довів факт передачі грошей відповідачеві у відповідності зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України і надав необхідні докази на підтвердження своїх вимог. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, а якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інакше не встановлено договором. Встановлено, що до 20 жовтня 2019 року, як обумовлено в розписці, відповідач грошових коштів не повернула. Офіційний курс НБУ станом на 15 червня 2020 року (час ухвалення рішення суду) становить 26,73 грн. за 1 долар США. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 2580 доларів США, що еквівалентно 68963,40 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved