Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

21.07.2015 року позивач Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тетіївському районі Київської областізвернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 3666,67 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.09.2014 року між сторонами було укладено договір №37 від 09.09.2014 року про стягнення коштів, за яким відповідачка мала повернути кошти позивачу у строк передбачений договором, проте свої зобов'язання відповідачка виконала частково, сплатила лише частину заборгованості у розмірі 3100 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою добровільно повернути кошти, проте законні вимоги відповідачкою було проігноровано. Оскільки [PERSON] заборгованість не сплачує, позивач звернулося до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 366,67 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання. Через канцелярію суду подала письмові заперечення, у яких зазначила, що знає про існування боргу, проте скрутне матеріальне становище не дає можливості повернути кошти. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 09.09.2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір №37 від 09.09.2014 року про стягнення коштів, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувалася повернути кошти позивачу, які були перераховані на особистий рахунок [PERSON], після його смерті, і які відповідачка незаконно отримала на підставі довіреності від покійного, у розмірі 6766,67 грн. Відповідно до умов договору відповідачка була зобов'язана до 31.12.2014 року погасити в повному обсязі заборгованість перед позивачем наступними платежами: до 25.09.2014 року сума у розмірі 3200 грн.; до 31.10.2014 року сума у розмірі 1188,89 грн.; до 31.11.2014 року сума у розмірі 1188,89 грн.; до 31.12.2014 року сума у розмірі 1188,89 грн. Листом №28/04/66 Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тетіївському районі Київської областінадіслало претензії про повернення коштів в сумі 6766, 67 грн., проте, станом свої зобов'язання відповідачка виконала лише частково, сплативши суму в розмірі 3100 грн. (а.с.9), таким чинок залишок боргу становить 3666,67 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, щоміж Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тетіївському районі Київської області та [PERSON] було укладено договір №37 від 09.09.2014 року про повернення незаконно отриманих коштів, відповідачка взяті на себе зобов'язання виконала тільки частково, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідачки підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість у розмірі 3666,67 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved