Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

19 червня 2015 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернувся [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. В подальшому позивач неодноразово уточнював позов (т.1 а.с.93-97, 119-123, 204-208). В остаточній редакції позивач предявив позов до [PERSON], [PERSON], треті особи- приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, недійсними. Вимоги аргументував слідуючим. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON]. Право власності належним чином було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29442859. 09 жовтня 2009 року [PERSON] продав вказану квартиру [PERSON], яка її потім продала 11 грудня 2009 року своїй сестрі- відповідачці [PERSON] Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року [PERSON] визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку, опікуном призначено [PERSON] Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року договір купівлі-продажу вказаної квартири від 09 жовтня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2943 визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2011 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, а заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, а заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року залишено без змін. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність- відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року апеляційна скарга [PERSON], діючого в інтересах недієздатного [PERSON], була задоволена. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність, задоволений. Витребувано у [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS] та повернута у власність [PERSON] Рішення суду набрали законної сили. Тобто, [PERSON] за рішеннями суду являється єдиним повноважним власником спірної квартири. Ще після придбання квартири відповідачка [PERSON] зареєструвалась в квартирі та стала її використовувати на свій розсуд. За собою вона зареєструвала право власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оскільки квартира була витребувана у відповідачки як із чужого незаконного володіння і право власності повернуто [PERSON], то відповідачка не набула право користування вказаною квартирою, проживає в ній незаконно, її реєстрація за вказаною адресою являється також незаконною. Своїм проживанням та реєстрацією в квартирі відповідачка перешкоджає власнику повноцінно користуватись та розпоряджатись належним йому майном на свій розсуд. Договір найму власник квартири з відповідачкою не укладав та не бажає укладати. Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 30 травня 2014 року виконавчий лист, виданий 19 грудня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про витребування у [PERSON] спірної квартири та повернення її у власність [PERSON] повернутий стягувачеві за неможливістю виконання, оскільки право власності на зазначену квартиру після переобладнання приміщень за боржником не зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 18443428 від 29 грудня 2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану [ADDRESS] за [PERSON], оскільки було встановлено наявність чинного запису про обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Також державним реєстратором було звернуто увагу на наявність самочинно проведеного переобладнання та відсутність документу про узаконення цього переобладнання відповідно до вимог законодавства. Незважаючи на те, що відповідачка [PERSON] достовірно знала про витребування у неї спірної квартири та повернення квартири у власність [PERSON], оскільки особисто приймала участь у судових засіданнях, зверталась з апеляційною скаргою на рішення суду, а приватний нотаріус [PERSON] достовірно знала про визнання договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2009 року недійсним, на підставі якого [PERSON] набула право власності, а невдовзі 11 грудня 2009 року продала квартиру [PERSON], між тим 29 квітня 2015 року в день реєстрації зняття останнього арешту на квартиру, [PERSON] уклала договір позики з [PERSON], згідно якого [PERSON] начебто отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 690 134 грн. 59 коп. в якості позики строком на сім років. Строк повернення до 29 квітня 2022 року. При цьому вказаний договір позики був забезпечений іпотекою. Предметом іпотеки було визначено квартиру [ADDRESS], на яку і було накладено заборону. Вказаний договір був посвідчений 29 квітня 2015 року о 18 годині 46 хв. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідачка [PERSON] власницею предмету застави квартири [ADDRESS] не являється, оскільки судовим рішенням, яке набуло законної сили, квартира витребувана у неї і право власності вказаним рішенням повернуто [PERSON], про що відповідачка [PERSON] достовірно знала. [PERSON] з поважної причини не мав можливості зареєструвати повернуте йому право власності, оскільки на спірну квартиру під час слухання цивільних справ судом тричі накладався арешт і вирішувалось питання про його скасування. Також в квартирі було наявне самовільне перепланування, яке не було узаконено за [PERSON] Відповідачці [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності на самовільне перепланування рішенням державного реєстратора № 9487180 від 25 грудня 2013 року саме з приводу наявності чинних записів в Єдиному реєстрі заборон. Але відповідачка [PERSON] не мала права надавати майно в іпотеку, яке їй не належить, а приватний нотаріус [PERSON] не мала права посвідчувати вказаний договір, оскільки вони знали про наявність спору відносно предмету іпотеки. Позивач, незважаючи на явні сумніви, сам договір позики не оспорює, вважає недійсним лише ту частину договору, в якій вказаний договір позики забезпечується іпотекою, предметом якої виступає спірна квартира. Окрім того, 02 липня 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] припинили іпотеку, уклали між собою договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого право власності на спірну квартиру було зареєстровано вже за [PERSON] [PERSON], в свою чергу, 17 липня 2015 року уклала договір з [PERSON], згідно якого вже [PERSON] начебто позичила тепер [PERSON] 160\~000 грн. 00 коп., строк виконання основного зобовязання 17 липня 2020 року, правочин, в якому встановлено основне зобовязання: договір іпотеки, серія та номер 842, виданий 17.07.2015 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач в позові зазначає, що станом на теперішній час квартира витребувана і повернута у власність [PERSON] судовим рішенням, залишається лише виконати це судове рішення, а відповідачки всіляко перешкоджають цьому, вчиняючи незаконні правочини. Тому позивач просив винести рішення, яким визнати недійсними: договір іпотеки серія та номер: 726, а саме: квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 29 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 21036269 від 29 квітня 2015 року, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, зміст, характер обтяження: договір позики від 29 квітня 2015 року на суму 690134,59 грн. строком повернення до 29 квітня 2022 року, -договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року, виданий Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого іпотекодавець [PERSON] задовольнила вимоги іпотекодержателя [PERSON] шляхом передачі права власності на квартиру [ADDRESS], -договір іпотеки,бланк НАН№879696, серія та номер: 842, виданий 17 липня 2015 року, видавник: [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, іпотеко держатель: [PERSON], іпотекодавець : [PERSON], предмет іпотеки: у житловому будинку літ. А-5 квартира [ADDRESS], а також: скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; скасувати з Державного реєстру свідчення про іпотекодержателя [PERSON], скасувати заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка була накладена згідно договору іпотеки серія та номер 842, виданий 17 липня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], постановити окрему ухвалу, яку направити начальнику Управління юстиції Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов порушень прав позивача [PERSON], та доцільності припинення дії свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватним нотаріусом [PERSON]. Вказані позовні вимоги підтримані в судовому засіданні представником позивача адвокатом [PERSON], а також іншим представником позивача- Овчаренко Т.А., яка також раніше приймала участь в судових засіданнях по справі. Відповідачі по справі та їх представники викликались в судове засідання неодноразово, належним чином. Однак в судове засідання 15 серпня 2016 року вони повторно не з'явились, причину неявки суду не повідомили, заяв та заперечень стосовно розгляду справи суду жодним не надано. Позиція сторони відповідачів по справі була визначена в судових засіданнях, яка полагала в тому, що позов не визнавався, з урахуванням того, що позов подано особою, яка не має це належних повноважень, та тому, що позивач не набув права власності на нерухоме майно, відповідно до приписів ст. 182 ЦПК України, тому відповідачі не порушили його прав, вони мали право укладати оспорювані договори. Суд прийшов до висновку про можливість та доцільність закінчення розгляду справи у їх відсутність, на чому наполягала сторона позивача. Треті особи по справі- приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] в суд не з'явились, заперечень проти розгляду справи у їх відсутність не надано. Приватний нотаріус [PERSON] неодноразово повідомляв суд про згоду з розглядом справи у його відсутність. Приватний нотаріус [PERSON] та її представник - [PERSON], який особисто приймав участь в декількох судових засіданнях, не надали заперечень проти подальшого розгляду справи у їх відсутність. В процесі судових засідань учасники процесу не заперечували проти розгляду справи у відсутність вказаних третіх осіб, як і не було заперечень проти розгляду справи у відсутності представника третьої особи-. відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, в тому числі і з урахуванням припинення діяльності вказаної особи. Суд, заслухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням позиції представників відовідачів, визнав позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] (т.1 а.с.9) Право власності належним чином було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29442859. Як видно з договору купівлі продажу (т.1 а.с.10-11) 09 жовтня 2009 року [PERSON] продав вказану квартиру [PERSON], яка її потім продала 11 грудня 2009 року своїй сестрі- відповідачці [PERSON], що видно з договору купівлі-продажу ( т.1 а.с. 13-14). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року (т.1 а.с.15) [PERSON] визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку, опікуном призначено [PERSON], відповідно до посвідчення № 597-опік від 16 червня 2010 року (т.1 а.с.8). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року (т.1 а.с. 16) договір купівлі-продажу вказаної квартири від 09 жовтня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2943, визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2011 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, а заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року залишено без змін (т.1 а.с.17 Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, а заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року залишено без змін (т.1 а.с.18 Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність- відмовлено (т.1 а.с.19-20). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року апеляційна скарга [PERSON], діючого в інтересах недієздатного [PERSON], була задоволена. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність, задоволений. Витребувано у [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS] та повернута у власність [PERSON] (т.1 а.с.21-23). Рішення суду набрали законної сили. Тобто, [PERSON] за рішеннями суду визнаний фактично єдиним повноважним власником спірної квартири. В той же час, після придбання квартири відповідачка [PERSON] зареєструвалась в квартирі та стала використовувати її на свій розсуд. За собою вона зареєструвала право власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оскільки квартира була витребувана у відповідачки як із чужого незаконного володіння і право власності повернуто [PERSON], то відповідачка втратила право користування вказаною квартирою, залишилась і проживає в ній з позбавленням права. Проживанням та реєстрацією в квартирі відповідачка перешкоджає власнику повноцінно користуватись та розпоряджатись належним (повернутим) йому майном на свій розсуд. Договір найму власник квартири з відповідачкою не укладав та не бажає укладати. Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 30 травня 2014 року виконавчий лист, виданий 19 грудня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про витребування у [PERSON] спірної квартири та повернення її у власність [PERSON] повернутий стягувачеві за неможливістю виконання, оскільки право власності на зазначену квартиру після переобладнання приміщень за боржником не зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 18443428 від 29 грудня 2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану [ADDRESS] за [PERSON], оскільки було встановлено наявність чинного запису про обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Також державним реєстратором було звернуто увагу на наявність самочинно проведеного переобладнання та відсутність документу про узаконення цього переобладнання відповідно до вимог законодавства. Зазначене учасниками процесу не заперечувалось. Не зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] достовірно знала про витребування у неї спірної квартири та повернення квартири у власність [PERSON], оскільки особисто приймала участь у судових засіданнях, зверталась з апеляційною скаргою на вказане рішення суду, за яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2009 року, на підставі якого [PERSON] набула право власності недійсним, а потім 11 грудня 2009 року продала квартиру [PERSON], остання між тим 29 квітня 2015 року в день реєстрації зняття останнього арешту на квартиру, уклала договір позики з [PERSON], згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 690 134 грн. 59 коп. в якості позики строком на сім років. Строк повернення - до 29 квітня 2022 року. При цьому вказаний договір позики був забезпечений іпотекою. Предметом іпотеки було визначено квартиру [ADDRESS], на яку і було накладено заборону. Вказаний договір був посвідчений 29 квітня 2015 року о 18 годині 46 хв. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (т.1 а.с.167-169). Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з право їх застави. Згідно до вимог ч. 3 ст. 583 ЦК України застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника. Відповідачка [PERSON] власницею предмету застави - квартири [ADDRESS] не являється, оскільки судовим рішенням, яке набуло законної сили, квартира витребувана у неї і право власності вказаним рішенням повернуто [PERSON], про що відповідачка [PERSON] достовірно знала. При укладанні договору іпотеки, як видно з п.п. 3.1, 3.2 вона засвідчила і гарантувала, що на момент укладання цього договору саме вона є законним власником предмета іпотеки і має необмежене право розпоряджатись, користуватись і відчужувати предмет іпотеки, і конкретно, що її право власності не є предметом судових позовів. [PERSON] з поважної причини не мав можливості зареєструвати повернуте йому право власності, оскільки на спірну квартиру під час слухання цивільних справ судом тричі накладався арешт і вирішувалось питання про його скасування. Також в квартирі було наявне самовільне перепланування, яке не було узаконено за [PERSON] Відповідачці [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності на самовільне перепланування рішенням державного реєстратора № 9487180 від 25 грудня 2013 року саме з приводу наявності чинних записів в Єдиному реєстрі заборон. Відповідачка [PERSON] не мала права надавати в іпотеку майно, яке їй не належить, а приватний нотаріус [PERSON] не мала права посвідчувати вказаний договір, з огляду на обізнаність про наявність спору відносно предмету іпотеки. Позивач, незважаючи на явні сумніви, сам договір позики не оспорює, вважає недійсним лише ту частину договору, в якій вказаний договір позики забезпечується іпотекою, предметом якої виступає спірна квартира. На час укладання спірного договору відповідачка [PERSON] не мала права володіння субєктивним цивільним правом - правом власності на предмет іпотеки. ЇЇ право власності на спірну квартиру було припинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України у звязку з відчуженням власником [PERSON] у неї свого майна. Згідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стороною відповідача порушено право власності [PERSON], а тому такий правочин в частині визначення іпотеки згідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Окрім того, 02 липня 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] припинили іпотеку, уклали між собою договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого право власності на спірну квартиру було зареєстровано вже за відповідачкою [PERSON] (т.1 а.с.190-193). [PERSON], в свою чергу, 17 липня 2015 року уклала договір з [PERSON], згідно якого вже [PERSON] начебто позичила тепер [PERSON] 160\~000 грн. 00 коп., строк виконання основного зобовязання 17 липня 2020 року, правочин, в якому встановлено основне зобовязання: договір іпотеки, серія та номер 842, виданий 17.07.2015 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]Е.(т.1 а.с. 128). Визнаються послідовними та аргументованими посилання позивача, що станом на теперішній час квартира витребувана і повернута у власність [PERSON] судовим рішенням, залишається лише виконати це судове рішення, а відповідачки всіляко перешкоджають цьому, саме цією метою є вчинення ними незаконних правочинів, які зареєстровані в Державному реєстрі (т.1 а.с.82-85, 98-100а). Оскільки ж договір іпотеки, укладений відповідачами 29 квітня 2015 року визнається недійсним, то як наслідок цього повинно визнати недійсними договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 02 липня 2015 року та договір іпотеки від 17 липня 2015 року. Відповідно до цього державна реєстрація прав власності в Державному реєстрі на імя відповідачки [PERSON] повинна бути скасована. Визнаються безпідставними заперечення сторони відповідачів щодо відсутності повноважень особи, що звернулась до суду з вказаним позовом. Повноваженя [PERSON] підтверджені документально його посвідченям опікуна (т.1 а.с.8,) паспортом (т.1. а.с.7), рішенням Святошинського районного суду від 14 червня 2010 року про призначення опікуном (т.1. а.с.15), довідками Київського міського психоневрологічного диспансеру (т.1 а.с.64, т.2 а.с.40), листом завідуючого сектром опіки та піклування над недієздатними та обмежено дієздатними особами управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 квітня 2016 року (т.2 а.с.63), ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року(т.1 а.с.162-163). Суд, при розгляді справи по суті, прийшов до висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутність відповідачів та їх представників, приймаючи до уваги, що позиція сторони відповідачів була неодноразово розяснена суду, а в подальшому стороною відповідачів вчинялися процесуальні дії, що лише сприяли невиправданому затягуванню розгляду справи, перешкоджали прийняттю рішення по суті. Суд вважає не доведеним обовязковість застосування ст. 211 ЦПК України, а саме винесення окремої ухвали, яку направити начальнику Управління юстиції Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов порушень прав позивача [PERSON] та доцільності припинення дії свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Тобто, це не є обовязком суду, а окрім того відсутні достатні аргументи щодо винесення ухвали саме стосовно нотаріуса. Судові витрати позивача за сплачений судовий збір (т.1. а.с.1, 92а) відповідно до ст. 88 ЦПК України, належить покласти на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved