Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

21 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно. На даний час дитина потребує значно більших витрат на харчування, одяг та навчання. Також змінилась ситуація в країні, змінились заробітні плати та ціни на продуктові та промислові товари. За таких обставин позивач просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів на утримання дитини з 400 гривень щомісячно на 1/4 частину від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON],\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~правом подання\~відзиву на\~позовну заяву\~не скористався,\~ у\~судове засідання\~не зявився без повідомлення причин своєї неявки. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії 1-АМ № 218688 батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). 06 серпня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу. Після реєстрації розірвання шлюбу колишній дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 8863 від 12 вересня 2018 року дитина [PERSON] зареєстрована з матірю [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з копії рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 січня 2016 року, з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Рішення набрало законної сили 17 січня 2015 року. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, частиною 2 статті 182 встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на зміну з часу ухвалення рішення суду від 06 січня 2015 року мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на рівний обовязок батьків утримувати дитину, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, а вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Також згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved