Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

20. 05. 2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним. Свої вимоги позивач мотивував тим, що через не попередження його відповідачем про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач та через ненадання інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, вважає кредитний договір таким, що суперечить вимогам законодавства. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не зявився, хоча про час і місце засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача до судового засідання не зявився, хоча про час і місце засідання був повідомлений належним чином, суду надав заперечення на позовну заяву [PERSON], в яких просить суд в задоволенні позовної вимоги відмовити. Треті особи без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились, хоча про час і місце засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ \~Судом встановлено, що 24. 12. 2007 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11274931000, відповідно до умов якого відповідач зобовязується надати позивачу однією сумою, а позивач зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачу грошові кошти в іноземній валюті в сумі 34500,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. 24.12.2007 року відповідач уклав договір поруки №168536 із [PERSON] та договір поруки №168536 із [PERSON]. Судом встановлено,що: 1. Відповідно до п.10.13. кредитного договору підписанням договору позичальник свідчить про те, що всі умови договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Тобто, банк отримав письмове підтвердження (підпис на кредитному договорі), який свідчить про ознайомлення позичальника з наданою йому банком інформацією згідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Вищевказане повністю спростовує доводи позивача щодо ненадання інформації. 2. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтями 6 та 626 ЦК України визначено свободу договору, у вигляді того, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Посилання позивача на те, що положення кредитного договору суперечать принципу добросовісності, діючому законодавству та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу не заслуговують на увагу, так як зі змісту кредитного договору вбачається, що порядок та умови збільшення відсоткової ставки є результатом домовленості сторін і погоджені ними безпосередньо в договорі. Таким чином, при укладанні договору сторони погодили, за яких підстав та в якому порядку буде відбуватися зміна відсоткової ставки. Посилання на одностороннє збільшення спростовується п. 10.2 договору. Отже висновок про дискримінаційні правила зміни ставки є необґрунтованим. 3. Щодо валюти договору та валютних ризиків, то тут слід зазначити наступне. Предметом договору є надання коштів в іноземній валюті (дол.. США) з обовязком виконання зобовязання у валюті договору (дол.. США). Таким чином, позичальник зобовязаний повернути банку суму наданих йому у кредит коштів з врахуванням процентів, яка у валюті договору не змінилася. Незалежно від того яким є курс 1 гривні до 1 долара США, позичальник зобовязаний сплатити ануїтетний платіж у валюті зобовязання (доларах США) у розмірі, визначеному договором, і для виконання договору не має значення, за яким курсом вказана валюта була конвертована. Таким чином, посилання на існування валютних ризиків не має під собою достатніх правових підстав, так як кредит видано в іноземній валюті. Суд, враховуючи вище викладене, дійшов до висновку, що за наведених підстав та обставин позов задоволенню не підлягає, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed