Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

1.Позиція позивача. У лютому 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви.. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, про що 25 серпня 2007 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за № 601. Після реєстрації шлюбу позивачем змінено прізвище з [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких батьком записано відповідача - [PERSON] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 вересня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачем змінено прізвище з [PERSON] , на її дошлюбне прізвище - [PERSON] , про що Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 07 лютого 2020 року склав відповідний актовий запис № 07. З часу припинення шлюбних відносин діти залишилися проживати з позивачем. Спочатку відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, а з часом перестав її надавати. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. У червні 2020 року позивач зверталася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на її, [PERSON] користь аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини його, [PERSON] доходів. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 липня 2020 року по справі № 208/4025/20, їй, [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу у зв`язку з неможливістю встановлення зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання або перебування боржника, тому позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. Як зазначила позивач [PERSON] на теперішній час, неповнолітні діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем та перебувають повністю на її утриманні. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи № 208/983/21 за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 11 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом. 04 березня 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач, [PERSON] , не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву. 27 квітня 2021 року через канцелярію суду позивачем подано заяву, згідно якої прохає розгляд справи № 208/983/21 проводити без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. 07 вересня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подано заяву, в якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, без застосування засобів технічної фіксації. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який 25 серпня 2007 року зареєстровано Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 601 (а.с.4). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року (справа № 208/6144/19, провадження № 2/208/2923/19), яке 28 жовтня 2019 року набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджено копією рішення (а.с.7-9). Згідно до Свідоцтва про зміну імені від 07 лютого 2020 року, серії [NUMBER] , виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 07, позивачем змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.10) Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого 19 листопада 2008 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER] , актовий запис № 956 (а.с.5); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого 01 жовтня 2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії [NUMBER] , актовий запис № 842 (а.с.6). Спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією довідки про склад сім`ї № 001069544, виданої ТОВ «Абонент ХХІ» 05 лютого 2021 року (а.с.11). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 січня 2021 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину. Відтак, для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1 921 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 2 395 грн. Виходячи з цього, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 січня 2021 року (залишився на рівні 1 грудня 2020 року): ?для дітей віком до 6 років - 960,50 грн; ?для дітей віком від 6 до 18 років - 1 197,50 грн. Від 1 липня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років запланований в розмірі 2 013 гривень, а для дітей від 6 до 18 років - 2 510 грн. Тому 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 липня 2021 року становитиме: ?для дітей віком до 6 років - 1 006,50 грн; ?для дітей віком від 6 до 18 років - 1 255 грн. З 1 грудня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років зросте до 2 100 грн, а для дітей від 6 до 18 років - до 2 618 грн. Відтак, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 грудня 2021 року: ?для дітей віком до 6 років - 1 050 грн; ?для дітей віком від 6 до 18 років - 1 309 грн. Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з приписом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві, обґрунтувала, розмір 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, необхідної для достатнього та нормального розвитку дітей. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі про що зазначив у своїй заяві, яку подав до суду 07 вересня 2021 року. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками, щодо способу утримання дітей не досягнуто. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, беручи до уваги те, що суду не надано дані про відсутність або наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, також відсутні докази та обґрунтування, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, враховуючи, що у добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу, а позивач не має можливості у повній мірі забезпечити дітей усім необхідним, суд, максимально враховуючи інтереси дітей,

Outcome: approved