overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області (третя особа відділ держземагенства у [PERSON] районі Одеської області) в якому просила визнати, що за позивачкою належить право на земельну частку (пай) в розмірі 5,08 га, реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» Ширяївського району Одеської області на території Чогодарської сільської ради Ширяївського району Одеської області, що посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ОД № 0041053 колективного сільськогосподарського підприємства «Нива», який був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 30.08.1996 року за № 398. Мотивуючи тим, що позивач набув право на земельну частку (пай), що підтверджувалася сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0041053, але він був позивачем втрачений. 25.05.2015 року ухвалою Ширяївського районного суд Одеської області було відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначений до судового розгляду на 16.06.2015 року. В судовому засіданні представник позивача на підставі ст. 31 ЦПК України заявив клопотання та надав заяву в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], належить право на земельну частку (пай) в розмірі 5,08 га, реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» Ширяївського району Одеської області на території Чогодарської сільської ради Ширяївського району Одеської області, що посвідчене сертифікатом на право земельну частку (пай) серії ОД № 0041053 колективного сільськогосподарського підприємства «Нива», який був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 30.08.1996 року за № 398. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області про задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи відділу держземагенства у [PERSON] районі Одеської області про задоволення позовних вимог також не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, суд знайшов підтвердження факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], дійсно належить право на земельну частку (пай). Даний факт підтверджується копіями документів доданих до матеріалів справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 001-12070-191011 від 19.10.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 5000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23.04.2015 рік заборгованість складає 18264,28 грн. з яких: тіло кредиту - 6367,64 грн., заборгованість за відсотками - 0,08 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18264,28 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання 10.06.2015 року, 13.07.2015 року, 16.09.2015 року, 15.10.2015 року, 26.10.2015 року, 24.11.2015 року та 26.11.2015 року не зявилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. 26.11.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 001-12088-070711 від 07.07.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 5000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 10.03.2015 рік заборгованість складає 6367,64 грн. з яких: тіло кредиту - 6367,64 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 005-12200-120111 від 12.01.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 5900 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23.04.2015 рік заборгованість складає 7896,38 грн. з яких: тіло кредиту - 7896,34 грн., заборгованість за відсотками - 0,04 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 7896,38 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання 10.06.2015 року, 13.07.2015 року, 16.09.2015 року, 15.10.2015 року, 23.10.2015 року, 24.11.2015 року та 26.11.2015 року не зявилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. 26.11.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 005-12200-120111 від 12.01.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 5900 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 23.04.2015 рік заборгованість складає 7896,38 грн. з яких: тіло кредиту - 7896,34 грн., заборгованість за відсотками - 0,04 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 21.05.2015 року позивач звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з відповідача щомісячно, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.04.2002 року. 11.07.2005 року у них народився син [PERSON]. Наразі дитина перебуває на повному утриманні матері. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Вони проживають окремо. При цьому відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував та згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 88 передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.07.2005 року, актовий запис №63 (а.с.4). Малолітній [PERSON] повністю перебуває на утриманні матері, що підтверджується актом, складеним депутатом Золочівської селищної ради 20.05.205 року [PERSON] (а.с.9). Визначаючи розмір аліментів у сумі 1/4 від усіх видів доходу відповідача,, судом враховано положення ст.182 СК України, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років - 1286 грн., стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не зявились, подали до суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач підтримав позовні вимоги в повнмоу обсязі, а відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. ст.\~158,\~169 ЦПК України. Згідно з ч.4\~ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Статтею 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються між ними. Відповідач, як батько, регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленість сторін щодо виконання цього обов'язку відсутня, а тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, суд керується\~ст. 182 СК України\~та в межах заявлених позовних вимог, з огляду на визнання позову відповідачем, стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно приписів\~ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 13.09.2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1648, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено в квітня 2015 року, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], надав письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 13.09.2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №1648, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №242648, виданого 13.09.2014 року, яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено у квітні 2015 року, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 24 червня 2000 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені. В сім'ї часто виникають сварки, відповідач зловживає алкогольними напоями. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 24 червня 2000 року зареєстрували шлюб; - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають у неї на утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 800 гривень на місяць. За заявами сторін справа розглянута без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітньої дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 20.12.2007 року зареєстрували шлюб, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач працює, не хворіє, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 800 гривень на утримання дружини до досягнення [PERSON], [INFO] 3-річного віку, тобто до 23.02.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

21.05.2015 року позивачі звернулися з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.10.2006 року згідно розпорядження органу приватизації від 17.10.2006 року №20, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] (після укладення шлюбу Гавриш) Т.С., яка проживає в ній та є співвласником квартири,12.12.2006 року зареєструвала в ній свого чоловіка: відповідача по справі [PERSON], шлюб між якими розірвано 08.12.2010 року. Крім того, позивачі в позовній заяві зазначали, що відповідач з 12.12.2006 року та по теперішній час у вказаній квартирі не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку у Вознесенському РВ УДМС України в Миколаївській області не бажає, тому, просили суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 60 в будинку №12 по вул. Колісніченко у с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області. В судове засідання позивачі не з*явилися, у заявах на ім*я суду просили справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили справу слухати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи та надані до них докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом 6 місяців ( ст.71 ч.1 ЖК України). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.10.2006 року згідно розпорядження органу приватизації від 17.10.2006 року №20, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.23). За витягом про державну реєстрацію №28195570, виданого 01.12.2010 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності (по 1/4 частині) належить співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.24). Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадян, в квартирі [ADDRESS] дійсно зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.28-30). За свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 08.12.2010 року відділом ДРАЦС по Вознесенському району Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис №78, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 08.12.2010 року було розірвано (а.с. 22). В силу ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік. Згідно довідки Трикратівської сільської ради №1478 від 29.12.2014р. вбачається, що [PERSON] з 2010 р. в с. Трикрати Вознесенського району не проживає. Тому, виходячи, з вищевикладеного суд вважає що є правові підстави згідно ст .405 ЦК України для задоволення позову.

Outcome: approved