Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

20.07.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, у якій, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном неповнолітньої [PERSON] , стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх її доходів, але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що відповідач [PERSON] є її донькою. [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені у відповідності до ст.135 СК України. Неповнолітня [PERSON] увесь час проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач не проживає разом зі своєю дитиною більш 10 років, не займається її вихованням, не цікавиться її життям, не надає коштів на її утримання. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи у судовому засіданні присутня не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Із огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 28.09.2012 відомості про батька [PERSON] , [INFO] - [PERSON] - записані у Книзі реєстрації народжень за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Як вбачається з довідки Балаклійського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 4 Балаклійської міської ради Харківської області, за період перебування [PERSON] в закладі з 06.06.2012 по 31.05.2016 мати дитини [PERSON] вихованням доньки не займалася, її успіхами не цікавилася, стосунків з вихователями не підтримувала. У відповідності до характеристики, наданої класним керівником 1-4 класів Лось І. та директором Балаклійської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 ім.О.А.Тризни Волошиною Л., [PERSON] під час навчання у 1-4 класах опікувала бабуся [PERSON] , забезпечувала її всіма необхідними для навчання та проживання речами, приводила її до школи і забирала наприкінці навчального дня, відвідувала батьківські збори. Мати, [PERSON] , не приділяла уваги вихованню доньки, не підтримувала зв`язок із класним керівником. Аналогічна характеристика надана класним керівником 5-А класу [PERSON] . 25.06.2021 депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Маніловою О.М. у присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , що є сусідами, - складено акт-обстеження за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до якого за зазначеною адресою зареєстрована, але фактично не проживає гр. [PERSON] , [INFO] . 18.08.2021 службою у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , у відповідності до якого позбавлення матері батьківських прав є доцільним та відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини. Частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 СК України передбачено забезпечення права дитини на належне батьківське виховання. Підстави позбавлення батьківських прав встановлені частиною першою статті 164 СК України. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її дитини, ґрунтуються на ухиленні від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, її матеріального забезпечення. Згідно з чч.2,5 ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тому, виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Судом встановлено, що протягом тривалого часу від виконання обов`язків, покладених законом на батьків, відповідач не виконує, не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не займається її вихованням, чим фактично виявляє свою байдужість до долі доньки. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, ураховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не проявляє до неї батьківського піклування, із урахуванням висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, згідно зі ст.164 СК України, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Пунктом 1 статті 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду (далі - Порядок). Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності необхідних документів (ст.42 Порядку). Частиною 1 статті 63 ЦК України передбачено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування. Із огляду на викладене, судом ураховано, що призначення опікуна над малолітньою особою, позбавленої батьківського піклування, здійснюється судом за поданням органу опіки та піклування у відповідності до ч.3 ст.60 ЦК України. Проте, орган опіки та піклування з таким поданням до суду не звертався. Матеріали справи містять лише висновок служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області про доцільність позбавлення батьківських права [PERSON] . Окрім того, неповнолітня [PERSON] дотепер не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Відтак, позовні вимоги про призначення позивача опікуном підлягає залишенню без задоволення. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки позивач [PERSON] не є законним представником неповнолітньої [PERSON] , отже позовні вимоги у частині стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини задоволенню не підлягають. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 908,00 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд у відповідності до ст.141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: partial