Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

21 грудня 2018 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини /в порядку статті 175 ЦПК України/, відповідно до вимог ст. ст. 182 - 184, 192 СК України, ст. ст. 175 ЦПК України просить суд: змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 липня 2012 року, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 11.07.2012 року був розірваний рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2012 року з відповідача на її користь стягнуто на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 вересня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей. Розмір аліментів, який було призначено судом є недостатнім для належного матеріального утримання дитини, оскільки вона є інвалідом дитинства 2 групи, їй дуже важко самої без підтримки та щомісячної допомоги ростити дитину. Дитина постійно потребує чималих вкладань, відповідач навіть не намагається якість допомогти, перестав дбати про дитину, він є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи усе вищенаведене, вона просить її позовні вимоги задовольнити. 26 грудня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі було відкрито спрощене позовне провадження. /л.с. 11-12/ Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява її представника, згідно якої він позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2011 року по справі № 2-4639/11. /л.с. 8/ Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . /л.с. 6/ Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2012 року по справі № 2-4639/11, стягнуто з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 вересня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей. /л.с. 8/ Позивач у своєму позові зазначає, що вона є інвалідом дитинства 2 групи, їй дуже важко самої без підтримки та щомісячної допомоги ростити дитину. Дитина постійно потребує чималих вкладань, відповідач навіть не намагається якість допомогти, перестав дбати про дитину, він є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у Постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.12.2018 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2027 гривні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2027 гривні, до 6 років - 1626 грн; з 01 липня 2019 року пo 30 листопада 2019 року - 1699 грн. для дітей віком до 6 років ; з 01 липня пo 30 листопада - 2118 грн для дітей віком від 6 до 18 років. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що розмір аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11.07.2012 року по справі № 2-4639/11 станом на сьогоднішній день є нижчим, передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, що визначений як не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вікову категорію дитину, прийнявши до уваги реальне зростання цін, рівень життя у 2019 році суттєво різниться з рівнем життя у 2012 році, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде збільшити розмір аліментів, проте не у розмірі, зазначеному позивачем у позові, який належним чином не обґрунтований, оскільки не доведено, що дійсно дитина постійно потребує чималих затрат, немає конкретизації яких саме затрат потребує дитина, а у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 2118 грн, щомісяця та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини /в порядку статті 175 ЦПК України/, підлягають частковому задоволенню. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial