Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

21 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 28 квітня 2015 року у м. Донецьку помер її чоловік, [PERSON]. Заявник вказує, що Відділом РАЦС ГУЮ у Донецькій області 05 травня 2015 року їй було видано свідоцтво про смерть серії І-НО № 840576, українського зразка, та було складно відповідний актовий запис № 513. Заявник зазначає, що оскільки свідоцтво про смерть видано на тимчасово окупованій території, вона вирішила звернутися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонногоуправління юстиції Донецької області, для отримання відповідного документа, однак їй було відмовлено оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території України є недійсними. З огляду на вищенаведене, просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка настала 21 березня 2016 року у м. Донецьку. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду заяву про розгляд заяви про встановлення факту у її відсутності, наполягає на її задоволені. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду заяву про розгляд заяви про встановлення факту у її відсутності, наполягає на її задоволені. Представник заінтересованої особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонногоуправління юстиції Донецької області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та ухвалення рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності заявника, та заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, дослідивши письмові докази, судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб І-ЖЕ № 259453, виданого Кишунською сільською радою Лопатинського району Пензенської області, 18 липня 1973 року укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Талабаєва) та [PERSON] (а.с. 7). Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонногоуправління юстиції Донецької області № 967/03.3-04.01.22 від 17 березня 2016 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території України є недійсними (а.с.8). На підтвердження факту смерті свого чоловіка [PERSON], заявницею додано до заяви: свідоцтво про смерть серії І-НО № 840576 від 05.05.2015 р., довідку про причину смерті № 129 від 29.04.2015 року, свідоцтво про поховання № 152911, фотографію з місця поховання [PERSON] Крім того, представника заявника [PERSON] у заяві зазначила, що факт смерті [PERSON] можуть підтвердити свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], яких вона просить допитати у судовому засіданні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст.ст.57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Надані заявницею свідоцтво про смерть серії І-НО № 840576 від 05.05.2015 р., довідку про причину смерті № 129 від 29.04.2015 року, свідоцтво про поховання № 152911,виданого комунальним підприємством ДНР, видані на тимчасово окупованій території та засвідчені печатками так званої «ДНР», а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження факту смерті [PERSON], оскільки є недійсними та не створюють правових наслідків. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] був її родичем, а саме був тестем її сина. [PERSON] вказала, що [PERSON]І помер 28 квітня 2015 року у лікарні ім. Калініна у м. Донецьку, внаслідок інсульту. Після того, як з ним трапився інсульт він був без свідомості 7 днів, і до самої смерті до тями не прийшов. Поховали його 29 квітня 2015 року на цвинтарі «Донецьке море» у Донецьку, вона була присутня при прощанні з померлим [PERSON], та на похоронах. Також, суду пояснила, що заявниця не змогла бути особисто присутньої у судовому засідання, у звязку із станом здоровя, у неї хворі ноги. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці необхідно для належної реєстрації його уповноваженими органами. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] був її родичем, а саме був тестем її племінника. [PERSON] вказала, що [PERSON]І помер 28 квітня 2015 року, внаслідок інсульту. Поховали його 29 квітня 2015 на цвинтарі «Донецьке море» у Донецьку, вона була присутня при прощанні з померлим [PERSON], та на похоронах. Також, суду пояснила, що заявниця особисто бути присутньої у судовому засідання не змогла у звязку із станом здоровя. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його родичем, а саме був тестем сина дружини. [PERSON] вказав, що він супроводжував [PERSON] до лікарні, коли в нього трапився інсульт, а також, що медсестра швидкої допомоги повідомила його, що це вже напевно все, оскільки це був у померлого пятий інсульт. Свідок пояснив, що [PERSON] помер 28 квітня 2015 року у лікарні ім. Калініна у м. Донецьку, внаслідок інсульту, до самої смерті до тями не прийшов. Поховали його 29 квітня 2015 року на цвинтарі «Донецьке море» у Донецьку. Він був присутнім при прощанні з померлим [PERSON], та на похоронах, допомагав в організації поховання. Також, суду пояснив, що заявниця не змогла бути особисто присутньої у судовому засідання, у звязку із станом здоровя, у неї хворі ноги. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці необхідно для належної реєстрації його уповноваженими органами. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків та інш. Окрім показів свідків наданих у судовому засіданні, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, , факт смерті [PERSON] підтверджується представленою суду фотографією з місця поховання померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою (пункт перший); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (пункт другий). Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті\~ [PERSON], що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про смерть. Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для проведення державної реєстрації акта про смерть за відсутності відповідного документа закладу охорони здоров'я.

Outcome: approved