Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

20.05.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про виключення запису з актового запису про народження дитини. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що протягом кількох останніх років він перебуває у тісних стосунках з [PERSON] . Протягм цього часу нею було народжено доньку - [PERSON] . Згідно з актовим записом про народження [PERSON] № 917 від 28.03.2017, Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , я записаний батьком [PERSON] . Водночас, на думку позивача такі відомості не відповідають дійсності, оскільки нещодавно від [PERSON] йому стало відомо, що влітку 2016 року вона перебувала в особистих стосунках зі стороннім чоловіком, прізвище, ім`я, інші особисті дані якого мені не відомі і що саме цей чоловік насправді являється батьком [PERSON] . Оскільки влітку 2016 року позивач постійно був зайнятий справами та через це рідко перебував вдома, у нього не виникає сумніву, що відомості, які повідомила йому [PERSON] відповідають дійсності. З огляду на викладені обставини, наявні підстави для виключення з актового запису про народження [PERSON] № 917 від 28.03.2017, запису про нього, як про її батька. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.04.2019 року відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та проти задоволення не заперечувала. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала заяву про слухання справи без її участі. Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі\~статтею 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі\~статтею 263 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2017 року. Батьком [PERSON] вказано [PERSON] . Однак, відповідачем підтверджується той факт, що [PERSON] не є батьком дитини. Також суд бере до уваги, визнання позовних вимог [PERSON] , а тому на думку суду позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованих висновків про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved