Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

21 лютого 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути щомісячно з [PERSON], 1979р.н., на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [PERSON], 17 жовтня 2006р.н., у розмірі 1500 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006р. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] [PERSON], 17 жовтня 2006р.н., що проживає разом із позивачем і перебуває на її повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. 08.08.2014 року до теперішнього часу з чоловіком не проживає. Знаючи складний матеріальний стан, [PERSON] допомоги на харчування та утримання малолітнього сина [PERSON] не надає. Дитина навчається у школі (у 2015 році перейшов до 3-го класу СШ№59 м.Дніпропетровська) і потребує постійної батьківської уваги і допомоги, на утримання та виховання, розвиток її здібностей, а відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків, чим порушує вимоги встановленні ст.180 СК України. Позивач, як мати прикладає максимум зусиль для того, щоб її дитина не мала потреби ні в чому, а його гарні здібності та життєві інтереси розвивалися, але вважає що батько [PERSON] теж повинен прикладати зусилля по утриманню дитини. Оскільки на цей час добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена звернутися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500грн. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 28 липня 2006 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №552, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], 17 жовтня 2006р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Син на цей час проживає разом з матірю і знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Відповідно до ч.10 ст.7 СК України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно із ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав :а виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно із ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Конституції України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який становить на одну особу в розрахунку на місяць - у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544грн., з 1 травня - 1624грн., з 1 грудня - 1700грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355грн., з 1 травня - 1426грн., з 1 грудня - 1492грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689грн., з 1 травня 1777грн., з 1 грудня - 1860грн.; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600грн., з 1 травня - 1684грн., з 1 грудня - 1762грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247грн., з 1 травня - 1312грн., з 1 грудня - 1373грн. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним, має нерегулярний, мінливий дохід, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Зокрема, ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає за можливе визначити розмір аліментів саме в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з такого. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а також враховуючи те, що позивач визнав позов саме у твердій грошовій сумі, обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде становити 1500грн. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved