Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

1.\~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У позовній заяві позивач посилалась на те, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №5033824-02-10-02 від 22.04.2019, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем «Renault», державний номерний знак [NUMBER] . 14.06.2019 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Факт порушення [PERSON] Правил дорожнього руху встановлено постановою Барського районного суду Вінницької області від 13.11.2019. Потерпілий у ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітники страхової компанії оглянули автомобіль, і згідно з рахунком-фактурою від 28.06.2019 загальна вартість ремонту склала 162415,12 грн. Транспортний засіб визнано фізично знищеним і вартість залишків транспортного засобу визначено в сумі 55780 грн. Згідно зі страховим актом № 08724-02 від 30.07.2019 сума страхового відшкодування у розмірі 58826,10 грн була перерахована на рахунок власника автомобіля «Renault Symbol» [PERSON] . Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на дату вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то відшкодування завданих збитків має бути сплачене нею, як винуватцем ДТП у повному обсязі. Відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 22.03.2021 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено Договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступив (передав), а Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 5033824-02-10-02 від 22.04.2019. На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідача на її користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 58826,10. Позивач також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору в розмірі 962, 48 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 22848,80 грн. У відзиві на позов відповідач просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Однак у матеріалах справи відсутні такі документи, як аварійний сертифікат (рапорт), звіт (акт) чи висновок про оцінку, виконаний аварійним комісаром, оцінювачем або експертом, а наявний лише рахунок-фактура №АВ-К-000000000000216 вартості запчастин та виконання робіт з ПДВ, в якому міститься перелік робіт, запчастин та їх вартість. Проте у цьому документі не зазначено, що саме ці запчастини та роботи необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, у рахунку-фактурі відсутня графа «коефіцієнт фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу», що є обов`язковою складовою при визначенні вартості відновлювального ремонту. Первісний кредитор провів огляд автомобіля «Renault» за участю свого працівника без залучення спеціалістів, що передбачені законодавством, та розрахунок вартості відновлювальних робіт та заміну запчастин на суму 162415,12 грн є невірним, оскільки не враховано коефіцієнт фізичного зносу складників. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, звіти експертних установ щодо встановлення вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач лише додав до матеріалів справи розрахунок суми страхового відшкодування, складений працівником первісного кредитора, в якому зазначена ринкова вартість транспортного засобу у сумі 114606,10 грн, але не зазначено, на підставі якого документа встановлена така вартість, і чи є це вартістю до чи після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано суму позову, не надано належних і допустимих доказів щодо правильного визначення суми збитків для стягнення їх в порядку регресу. У відзиві відповідач не заперечували своєї вини у спричиненні ДТП. Окрім цього у відзиві відповідач заперечила проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу у розмірі 22848,80 грн, зазначивши, що така сума не є співмірною із складністю справи, де сума позову 58826,10 грн. Представник позивача адвокат Мазуренко С. С. подав відповідь на відзив, де вказав, що сума страхового відшкодування в розмірі 58826,10 грн була виплачена Страховиком потерпілій особі, тому має бути в порядку регресу виплачена відповідачем в повному обсязі, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була забезпечена будь-яким договором страхування. Вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становить 162415,12 грн, що перевищує 141,72% його дійсної вартості на момент укладення договору та згідно із умовами договору є повною загибеллю транспортного засобу. Умовами Договору добровільного страхування транспортного засобу №5033824-02-10-02 від 22.04.2019 згідно з п. 9.17. визначено, що вартість залишків, придатних для подальшого використання, визначається шляхом письмового погодження страхувальником запропонованої страховиком пропозиції або шляхом проведення Інтернет-аукціону AutoOnline. ПрАТ «СК «ВУСО» визначило вартість пошкодженого автомобіля «Renault Clio» за допомогою Інтернет-аукціону AutoOnline, торги були проведенні з 01.07.2019 по 08.07.2019 з фіксуванням найвищої пропозиції у розмірі 55780, 00 грн. Представник позивача також зазначив, що відповідач не надала жодних доказів, які б спростовували розмір завданої шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу, а наведені у відзиві твердження про необґрунтованість визначеного розміру матеріальної шкоди є припущенням. Відповідачем в судовому порядку визначена сума страхового відшкодування не оспорювалася. Зазначив, що розрахунок суми страхового відшкодування виконується відповідальною за це особою, на яку покладено обов`язок складення такого розрахунку, який узгоджується з керівництвом, далі затверджується сума страхового відшкодування і складається страховий акт. Однак відповідач відмовилася добровільно відшкодовувати завдані нею збитки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, з посиланням на аргументи, викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, з посиланням на аргументи, викладені у відзиві. 2. Процесуальні дії у справі 20.10.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, надано можливість участі представнику позивача адвокату Мазуренко С. С. у судових засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу Easycon. 3. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу Renault Clio Symbol, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , є [PERSON] . 22.04.2019 [PERSON] уклав із ПрАТ СК «ВУСО» договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Renault Clio, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] . Вказане підтверджується електронним полісом добровільного страхування наземного транспорту «Наша автоцивілка» № 5033824 від 22.04.2019 та полісом № 143070636 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК «ВУСО». 14.06.2019 о 14 год. 50 хв. на автодорозі Т-02-18-Лука-Барська-Біликівці-Жмеринка-Ямпіль, 13 км 450 м, сталась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення із задньою частиною автомобіля) за участю автомобілів Peugeot Partner, державний номерний знак [NUMBER] (власник [PERSON] ) під керуванням водія [PERSON] та Renault Clio, державний номерний знак [NUMBER] (власник [PERSON] ) під керуванням водія [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення [PERSON] пункту 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою Управління патрульної поліції у місті Києві № 3019165748076980 про дорожньо-транспортну пригоду, дата реєстрації 14.06.2019 № ЖЄО 4280; відповіддю від НПУ за фактом ДТП на автодорозі Т-02-18-Лука-Барська-Біликівці-Жмеринка-Ямпіль, 13 км 450 м, яка мала місце 14.06.2019; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069631 від 14.06.2019; письмовими поясненнями [PERSON] і [PERSON] , які були відібрані поліцейським під час складання адміністративних матеріалів 14.06.2019. Вказані обставини також не оспорювалися сторонами. Постановою Барського районного суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі № 125/1450/19, провадження у справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Резолютивна частина постанови не містить висновків суду про встановлення вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. У мотивувальній частині постанови суду вказано, що судом отримано висновок експерта №6169/6170/19-21 від 04.11.2019, згідно з яким у діях [PERSON] вбачається невідповідність технічним нормам вимог пункту 13.1. ПДР України. Відповідно до акту (протоколу) огляду ТЗ-заяви на виплату від 18.06.2019, складеного оцінювачем/спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО» Сідоровим О. В., останнім за участі [PERSON] було здійснено огляд транспортного засобу Renault Clio Symbol, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , встановлено комплектність транспортного засобу, виявлено 25 пошкоджених деталей та визначено тип ремонтних операцій. У вказаному документі зазначено, що ремонт транспортного засобу буде здійснюватися на СТО Авто Док. Згідно з ремонтною калькуляцією системи AUDATEX (з додатками фототаблицями) та зведеними даними по розрахунку № 1048517 від 20.06.2019, які оформлені ПрАТ «СК «ВУСО», вартість запчастин та ремонту транспортного засобу Renault Clio Symbol, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] становить: вартість робіт 65092,95 грн, вартість ремонту 111338,26 грн. Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Компанія «Автодок» № АВ-К-000000000000216 від 28.06.2019, загальна вартість запчастин та виконаних робіт щодо ремонту транспортного засобу Renault Clio Symbol, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] по рахунку з ПДВ становить 162415,12 грн. Станом на 14.06.2019, коли відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, у АТ «СГ «ТАС» був укладений, але не діяв поліс № АО6029959 щодо транспортного засобу Peugeot Partner, державний номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] . Ці обставини підтверджуються витягом із електронної бази даних в мережі Інтернет «KitSoft». Відсутність чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у [PERSON] станом на момент ДТП підтверджується також даними довідки Управління патрульної поліції у місті Києві № 3019165748076980 про дорожньо-транспортну пригоду Станом на 03.08.2021 вимоги від ПрАТ «СК «ВУСО» до АТ «СГ «ТАС» щодо дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів Peugeot Partner, державний номерний знак [NUMBER] , та Renault Symbol, державний номерний знак [NUMBER] , не надходило, справа не заводилась, виплати не проводились. Зазначене підтверджується листом ПрАТ «СГ «ТАС» вих. № 02356/0121 від 05.08.2021. Сума страхового відшкодування застрахованого автомобіля Renault Clio Symbol, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , яка виплачена [PERSON] у зв`язку із страховим випадком за участі [PERSON] , яка керувала автомобілем Peugeot Partner, державний номерний знак [NUMBER] , становить 58826,10 грн. Вказані обставини підтверджуються страховим актом № 08724-02 від 30.07.2019; розрахунком суми страхового відшкодування; платіжним дорученням № 20139 від 30.07.2019. Згідно з умовами договору № 22/03/2021 про відступлення права вимоги від 22.03.2021, який укладено між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , копія якого надана позивачем, первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування. Згідно з додатком №1 до Договору №22/03/2021 про відступлення вимоги від 22.03.2021 ФОП [PERSON] набула права вимоги до [PERSON] на суму 58826,10 грн. За відступлення прав вимоги ФОП [PERSON] здійснила виплату грошових коштів на користь ПрАТ «СК «ВУСО» в сумі 251871,37 грн. Зазначені факти підтверджуються: квитанцією № ПН2174546 від 30.03.2021, квитанцією № ПН2178220 від 31.03.2021, квитанцією № Х982-583В-0078-Р7С9 від 01.04.2021. ФОП [PERSON] надіслала письмову вимогу [PERSON] перерахувати на її рахунок 58826,10 грн у найкоротший термін, але не пізніше десяти календарних днів, з моменту отримання листа на підставі страхового акту № 08724-02 по договору страхування № 5033824-02-10-02 від 22.04.2019. Вказане підтверджується: актом (вимогою) № 08724-02 про відшкодування збитків в порядку регресу № 08724-02 від 23.03.2021; списком №540 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Київ-21, відправник ФОП [PERSON] ; фіскальним чеком АТ «Укрпошта» ПН 215600426655. 4. Оцінка суду і застосовані судом норми права Як установлено судом, з вини відповідача [PERSON] , яка порушила Правила дорожнього руху, автомобіль «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , був пошкоджений. Таким чином, з вини [PERSON] було завдано майнової шкоди [PERSON] . Вказаний автомобіль «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту №5033824-02-10-02 від 22.04.2019. Страховиком виступило ПрАТ «СК «ВУСО». Згідно з\~частинами 1-2\~статті 1166\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України)\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~частини 1\~статті 1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, між [PERSON] і відповідачем [PERSON] виникло деліктне зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша\~статті 10 Закону України «Про страхування»). Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку (частина 1 статті 985 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням,\~користуванням і\~розпоряджанням майном\~(майнове\~страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, між страхувальником [PERSON] , власником застрахованого транспортного засобу [PERSON] і страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» існувало договірне зобов`язання за договором добровільного майнового страхування. За змістом пункту 21.1. статті 21 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Однак, як встановлено судом, у [PERSON] був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, у цій справі деліктні відносини не поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вимога страховика потерпілої у ДТП особи до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Зокрема, відповідно до пункту четвертого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 27\~Закону України\~«Про страхування» та статтею 993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між ПрАТ «СК «ВУСО» і відповідачем [PERSON] у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої [PERSON] страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до страховика права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. За змістом статей 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У випадку, що розглядається, перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця). Відтак, у силу приписів статі 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього. Подібні правові висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17. Матеріали справи не містять доказів того, що розрахунок страхового відшкодування, яке ПАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] , був здійснений з порушенням умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу або з порушенням норм чинного законодавства, яке регулює питання виплати страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування. В обґрунтування своїх заперечень проти визначеної суми страхового відшкодування представник відповідача помилково посилалася на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін. До вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України\~«Про страхування» і норми ЦК України. Так, за змістом статті 9 Закону України\~«Про страхування» страхова\~сума \~це грошова\~сума,\~в межах\~якої страховик\~відповідно до\~умов страхування\~зобов`язаний провести\~виплату при\~настанні страхового\~випадку. Страхова\~виплата -\~грошова сума,\~яка виплачується\~страховиком відповідно\~до умов\~договору страхування\~при настанні\~страхового випадку.\~При страхуванні\~майна страхова\~сума встановлюється\~в межах\~вартості майна\~за цінами\~і тарифами,\~що діють\~на момент\~укладання договору,\~якщо інше\~не передбачено\~договором страхування\~або законом. Страхове\~відшкодування \~це страхова\~виплата,\~яка здійснюється\~страховиком у\~межах страхової\~суми за\~договорами майнового\~страхування і\~страхування відповідальності\~при настанні\~страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У матеріалах справи наявний страховий акт №08724-02 за Договором страхування наземного транспортного засобу від 22.04.2019, підписаний заступником директора із супроводу випадків Департаменту врегулювання моторних ризиків і затверджений директором вказаного Департаменту ПрАТ «СК «ВУСО». Порядок відшкодування\~шкоди,\~пов`язаної\~з фізичним\~знищенням транспортного\~засобу у\~правовідносинах щодо\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності регламентовано\~статтею 30\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Наведені норми Закону для врегулювання питання, коли саме транспортний засіб вважається фізично знищеним, згідно зі статтею 8 ЦК України (за аналогією закону), можуть застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду, оскільки нормами загального Закону «Про страхування» ці питання не врегульовано. Пунктом 30.1 статті 30 вказаного Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, представник позивача у питанні визначення транспортного засобу фізично знищеним і щодо методики визначення вартості придатних залишків транспортного засобу посилався на умови договору добровільного страхування від 22.04.2019. Так, згідно із зобов`язуючою пропозицією ТОВ «Аудатекс Україна» визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані), яка надана позивачем, найвища пропозиція купівлі транспортного засобу Renault Clio Symbol, 2007 року випуску, VIN (останні 5 цифр): [NUMBER] , становить 55780 грн. Оспорюючи правильність встановлення вказаних обставин відповідач не надала жодних доказів на підтвердження своїх доводів, посилаючись лише на норми Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не підлягають обов`язковому застосуванню до правовідносин сторін. Водночас, відповідно до вимог статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до норм статті 516 ЦК України заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідач не оспорювала процедури заміни кредитора внаслідок відступлення права вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» до [PERSON] за договором про відступлення права вимоги від 22.03.2021. Як встановлено судом, ФОП [PERSON] направила [PERSON] вимогу перерахувати на рахунок ФОП [PERSON] 58826,10 грн. У зв`язку з відступленням позивачу за договором від 22.03.2021 права вимоги у розмірі виплаченого страхового відшкодування, яке ПрАТ «СК «ВУСО» мало до [PERSON] , право вимоги суми виплаченого страхового відшкодування перейшло до позивача. Таким чином, на підставі викладених мотивів, суд дійшов висновку, що визначена і фактично виплачена ПрАТ «СК «ВУСО» сума страхового відшкодування в розмірі 58826, 10 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Отже, позовні вимоги слід задовольнити повністю. 5. Розподіл судових витрат між сторонами На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір № 17 про надання правової (правничої) допомоги від 10.02.2021 між ФОП [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Правовий Горизонт» в особі керівника адвоката Мазуренко С. С.; додаткову угоду № 3 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10.02.2021, який містить детальний опис наданих видів правової допомоги і кількість витраченого часу на кожен із видів правничих послуг, загальну вартість витраченого часу - 15,5 годин, вартість виконаних робіт 22848,80 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера від 18.05.2021, згідно з якою гонорар, прийнятий від ФОП [PERSON] , складає 22848,80 грн. Відповідно до частин першої-шостої статті 137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з\~частиною\~8\~статті\~141\~ЦПК\~України\~розмір витрат,\~які\~сторона сплатила\~або\~має сплатити\~у\~зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється\~судом на\~підставі\~поданих сторонами\~доказів\~(договорів,\~рахунків\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частиною 3\~статті\~141\~ЦПК\~України\~передбачено,\~що\~при\~вирішенні питання\~про\~розподіл\~судових витрат\~суд\~враховує: чи\~пов`язані\~ці\~витрати з\~розглядом\~справи; чи\~є\~розмір\~таких витрат\~обґрунтованим\~та\~пропорційним до\~предмета\~спору\~з урахуванням\~ціни\~позову,\~значення\~справи\~для сторін,\~в\~тому\~числі чи\~міг\~результат\~її вирішення\~вплинути\~на\~репутацію сторони\~або\~чи\~викликала справа\~публічний\~інтерес; поведінку\~сторони\~під\~час розгляду\~справи,\~що\~призвела\~до затягування\~розгляду\~справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно\~необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне\~твердження\~або заперечення\~стороною\~певних\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~справи,\~безпідставне\~завищення\~позивачем позовних\~вимог\~тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката. Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей\~розподілу\~судових\~витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих\~адвокатом\~послуг та\~виконаних\~робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що у\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити\~розмір\~витрат на\~правничу\~допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з нормами статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших\~документів\~правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана адвокатом Мазуренко С. С., копії усіх додатків засвідчені адвокатом, подано відповідь на відзив. До позовної заяви додано копії адвокатських запитів до поліції, суду, ТОВ «Компанія «Автодок», АТ «Страхова Група «ТАС», разом з відповідями на них. Адвокат Мазуренко С. С. брав участь у судових засіданнях у справі. Отже, матеріалами справи і наданими адвокатом Мазуренко С. С. доказами підтверджується реальність надання правничої допомоги позивачу, яка була пов`язана із розглядом цієї справи, і реальність понесених позивачем судових витрат та їх обґрунтованість. Водночас, представником відповідача не виконано обов`язку доведення неспівмірності витрат, який встановлено частиною 5\~статті 137\~ЦПК України, оскільки співмірність витрат визначається не лише з огляду на ціну позову. Відзив на позов не містить доводів на спростування наданого представником позивача детального опису видів наданої правничої допомоги у акті приймання-передачі.\~ На підставі наведеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу у повному обсязі в сумі 22848,80 грн.

Outcome: approved