Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

21 липня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позов, в якому просив: стягнути зі [PERSON] та [PERSON] солідарно на корить ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту №032/07-081К від 11 серпня 2005 року, та за Договором кредиту №03,2/71676-KR від 03 вересня 2008 року заборгованість в розмірі 80 368 доларів США 58 центів, що еквівалентно в гривні станом на 06 липня 2016 року складає 1 996 832 гривні 67 копійок. Судові витрати покласти на відповідачів (т.1 а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 вересня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - Банк) було укладено Договір кредиту №032/716876-KR, відповідно до якого позивач надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 25 000 доларів США 00 центів, зі сплатою 14,50% річних, з кінцевим терміном повернення вересень 2018 року. 03 вересня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №032/716876-KR від 03 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 032/716881-РО, відповідно до якого [PERSON] зобов`язалась у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Крім того, 11 серпня 2005 року між [PERSON] та Банком було укладено Договір кредиту № 032/07-081К, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування грошові кошти в сумі 14 072 доларів США 00 центів, зі сплатою 13,00 % річних, з кінцевим терміном погашення 09 серпня 2020 року. 11 серпня 2005 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №032/07-081К від 11 серпня 2005 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 032/07-125П, відповідно до якого [PERSON] зобов`язалась у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Додатковою Угодою № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 032/716876-KR від 03 вересня 2008 року, змінено погашення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитом: починаючи з червня 2009 року позичальник щомісячно, 26-го числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих на весь строк користування кредитом у розмірі 326 доларів США 28 центів, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 02 вересня 2023 року. Додатковою Угодою №б/н від 7 листопада 2010 року до Договору кредиту № 032/716876-KR від 03 вересня 2008 року, сторони підтвердили, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладення цієї угоди складає 23 335 доларів США 88 центів та 3519 доларів США 50 центів. Сторони встановили нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,29 відсотків річних. Встановили новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 02 вересня 2028 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором. Натомість відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконали у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, внаслідок чого станом на 06 липня 2016 року у них утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позов до суду. 19 жовтня 2017 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просив: Кредитний договір №032/07-081К від 11 серпня 2005 року та кредитний договір №032/71876- KR від 03 вересня 2008 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» визнати недійсним (т.2 а.с.4-6). 19 жовтня 2017 року зустрічний позов прийнято судом до розгляду (т.2 а.с.9-10). Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує наступним. Підставою для подання зустрічного позову є той факт, що в суді на підготовчому засіданні встановлено, що позивач за первісним позовом не надав суду документи, які підтверджують законність надання споживчого кредиту в іноземній валюті, та отримання за це доходу у вигляді комісії та процентів, які зазначені в договорах кредитування. Так, банком не надано Генеральної ліцензії, а тому відповідач за зустрічним позовом не мав права надавати споживчий кредит в іноземній валюті, та отримувати за це винагороду в іноземній валюті. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що проценти є платою за кредит, що в свою чергу передбачає наявність індивідуальної ліцензії банку, що видав кредит. Відповідач цю ліцензію не отримав, і тому не міг її надати як доказ по первісному позову. Банк отримав від [PERSON] плату за користування кредитними коштами в іноземній валюті. Позивач вважає це незаконним. Так, оскільки банк надав кредит порушуючи законодавство України, то відповідно банк ввів його в оману, як установа, яка надає недостовірну і не повну інформацію про свою діяльність, що порушує його права, як споживача банківських послуг. Крім того, в матеріалах справи є розрахунки, з яких не зрозуміло яка сума коштів внесена ним в рахунок погашення заборгованості, наявна таблиця яка розрахована до 2018 року. Таким чином, кредитний договір порушує права та законні інтереси позивача за зустрічним позовом, як споживача фінансових послуг, що призвело до того, що [PERSON] укладаючи кредитний договір, помилився щодо обставин, які мають істотне значення, а тому просить про задоволення зустрічних позовних вимог. Зі змісту заперечень представника ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що представник заявив про застосування строків позовної давності та згідно яких, представник вважає заявлені позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на те, що позивач за зустрічним позовом знав або повинен був знати про порушення свого права після 11 серпня 2005 року - дня укладення опорюваного кредитного договору №032/716876, а фактично звернувся до суду у листопаді 2017 року, тобто після спливу трирічного строку, встановленого законом, що є самостійною відмовою для відмови у позові. Також, оспорювані договори кредиту містять усі істотні умови, а саме : сторонами визначено суму кредитних коштів, ставку процентів за користування кредитними коштами, строк користування кредитом, мету кредитування, умови дострокового повернення кредитних коштів. Отже, сторони оспорюваного правочину дійшли згоди щодо усіх істотних умов повернення кредитних коштів. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» мав усі необхідні ліцензії для видачі кредитів у іноземній валюті. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет КМУ №15-93 від 19 лютого 1993 року. Відповідно до ст. 5 Декрету №15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Щодо вимог підпункту «в» п. 4 ст. 5 Декрету №15-93, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання та одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні у законодавстві не визначено меж термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо зазначених операцій, єдиною правовою підставною для застосування банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, а тому здійснення кредитних операцій такими банками у валюті не суперечать вимогам чинного законодавства України. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] . заяву підтримала, у задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити у повному обсязі. Просила замінити ПАТ «Урсоцбанк» на АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Урсоцбанк». Представник відповідачів [PERSON] позов АТ «Укрсоцбанк» не визнала, просила відмовити у його задоволенні. В тому числі з підстав пропуску строку позовної давності. Зустрічну позовну заяву підтримала, просила задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, у задоволені зустрічного позову слід відмовити за наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву якого змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений Договір кредиту №032/07-081К, згідно з яким відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 14 072 доларів США 00 центів, зі сплатою 13 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 09 серпня 2020 року. Погашення кредиту та сплата нарахованих відсотків повинна була здійснюватись щомісячно до 15 числа відповідно до графіку погашення заборгованості. (т. 1, а.с.5-7,122-124). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору №032/07-081К визначено, що надання Кредиту здійснюється шляхом видачі Позичальнику готівкових грошей в іноземній валюті (долари США) з наступною їх конвертацією (обміном) через операційну касу Кредитора в гривні та прийняттям суми в гривнях для перерахування на цілі визначені п. 1.2 цього Договору. Пунктом 2.2 даного Договору встановлено, що моментом (днем) надання Кредиту вважається день оплати з позичкового рахунку Позичальника розрахункових документів Позичальника в сумі Кредиту. Згідно п. 2.4 Договору, нарахування за користування кредитом здійснюється у валюті Кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360. Відповідно до п. 4.2, у разі прострочення Позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної ставки та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.15 цього Договору, терміну сплати комісії за дострокове погашення Кредиту (частини кредиту), визначеного в п. 3.3.16 цього Договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього Договору Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі 1 (Один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно п. 4.4 та 4.5 даного Договору визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків визначених п.п. 3.3.2 - 3.3.9, 3.3.12-3.3.14 та 3.3.17 цього Договору протягом більше 30 (тридцяти) календарних днів, термін користування кредитом вважається таким що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний погасити Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього Договору протягом більше 90 (дев`яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до п. 2.6.1 даного Кредитного договору, про намір змінити розмір процентів Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. На забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 11 серпня 2005 року №032/07-081К між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] 11 серпня 2005 року укладений Договір поруки №032/07-125П, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих санкцій у розмірі, в строки та порядку, передбачених договором кредиту №032/07-081К від 11 серпня 2005 року (т. 1, а.с. 121). Згідно п. 3.3.1 даного Договору поруки, Кредитор зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати невиконання Позичальником зобов`язання забезпеченого порукою повідомити про це Поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного Позичальником зобов`язання та невиконаного зобов`язання. Відповідно до п. 3.1.1. вищевказаного Договору, Поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги Кредитора про невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування суми невиконаного Позичальником зобов`язання. Відповідно до п.4.2 Договору поруки, цей Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Додатковою угодою б/н до Договору кредиту № 032/07-081-К від 11 серпня 2008 року, укладеною 15.12.2010 між Банком та [PERSON] , сторони підтвердили, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладення цієї Додаткової угоди складає 10796 доларів США 00 центів, залишок заборгованості за нарахованими процентами 1418 доларів США 07 центів. Сторони встановили нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,79 відсотків річних. Встановили новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 09 серпня 2025 року (т.1а.с. 190-192). Додаткова угода укладена з відома та за згодою відповідача [PERSON] , про що свідчить її письмова заява на договорі (т.1 а.с.191). За змістом п.6 Додаткової угоди від 15.12.2010 (а.с.191) сторони домовились, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту як і повному обсязі так і частково, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику, а Позичальник , в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення Кредитора. Одночасно 15 грудня 2010 року сторонами була укладений тристоронній Договір про внесення змін до Договору поруки №032/07-125П від 11 серпня 2008 року, яким викладено пп.2.1.1, 2.1.2 п.2.1 статті 2 в новій редакції та внесені зміни щодо терміну погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Договору кредиту, згідно з якими буде змінюватись розмір процентної ставки, а також сплата комісій у розмірі, строки та в порядку, що визначені Договором кредиту (т.1а.с. 193). Також встановлено, що 03 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву якого змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений Договір кредиту №032/71686-KR, згідно з яким відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 25 000 доларів США 00 центів, зі сплатою 14,5 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 20 вересня 2018 року. Погашення кредиту та сплата нарахованих відсотків повинна була здійснюватись щомісячно до 20 числа відповідно до графіку погашення заборгованості (т. 1, а.с. 8-10, 127-131). Пунктом 2.1 Договору кредиту №032/71686-KR визначено, що надання Кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього Договору проводиться після укладення договорів, визначених п.п.1.3 цього Договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів Позичальником готівкою в іноземній валюті (в гривні) з позичкового рахунку останнього № [NUMBER] Харківському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012. Моментом (днем) надання Кредиту вважається день видачі Позичальнику готівкових коштів в сумі Кредиту безпосередньо з позичкового рахунку Позичальника (п. 2.2 вищевказаного Договору). Відповідно до п. 2.4, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за Кредитом, у валюті Кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у переддень за який здійснюється нарахуван6ня процентів, 360- умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Нарахування кредитів здійснюється щомісячно (п. 2.4.1). Згідно п. 2.6 даного Договору, погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється з урахуванням положень п. 1.1.3 цього Договору, в наступній черговості : прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за Кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за комісіями; строкова заборгованість за Кредитом; пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів; штрафні санкції. Пунктом 2.7.1 встановлено, що про намір змінити розмір процентів та/або комісій Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальнику не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до дати початку їх введення, а також надати Позичальнику для укладення проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього Договору. Згідно підпункту 3.3.8 Договору, позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1, 2.4 цього Договору. Відповідно до п. 4.1 та 4.1.1 Договору, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.9, цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредитору визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно з дня виникнення простроченої заборгованості за Кредитом та /або нарахованими процентами до моменту сплати зазначеної заборгованості не більше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості. У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.8 цього Договору, протягом більш ніж 90 (Дев`яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеня) (п. 4.4 Договору). На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 03 вересня 2008 року №032/71686-KR між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] 03 вересня 2008 року укладений договір поруки №032/716881-РО, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих санкцій у розмірі, в строки та порядку, передбачених договором кредиту №032/71686-KR від 03 вересня 2008 року (Т. 1, а.с. 132-133). Згідно п. 3.3.1 Договору поруки №032/71686-KR, Кредитор зобов`язаний протягом п`яти робочих днів від дати невиконання Позичальником зобов`язань забезпечених порукою повідомити про це Поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного Позичальником зобов`язань та невиконаного зобов`язання. Відповідно до п.6.2 Договору поруки, цей Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п.2.1.1-2.1.3 цього Договору. Додатковою Угодою № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 032/716876-KR від 03 вересня 2008 року, змінено погашення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитом: починаючи з червня 2009 року позичальник щомісячно, 26-го числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих на весь строк користування кредитом у розмірі 326 доларів США 28 центів, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 02 вересня 2023 року (т.1 а.с. 173-177). Додаткова угода укладена з відома та за згодою відповідача [PERSON] , про що свідчить її письмова заява на договорі (т.1 а.с.176). Додатковою Угодою №б/н від 17 листопада 2010 року до Договору кредиту №032/716876-KR від 03 вересня 2008 року, сторони підтвердили, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладення цієї угоди складає 23 335 доларів США 88 центів та за нарахованими процентами 3519 доларів США 50 центів. Сторони встановили нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,29 відсотків річних. Встановили новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 02 вересня 2028 року (т.1а.с. 178-180). За змістом п.6 Додаткової угоди від 15.12.2010 (а.с.179) сторони домовились, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту як і повному обсязі так і частково, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику, а Позичальник , в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення Кредитора. Одночасно 17 листопада 2010 року сторонами була укладений тристоронній Договір про внесення змін до Договору поруки №032/716881-РО від 03 вересня 2008 року, яким викладено пп.2.1.1, 2.1.2 п.2.1 статті 2 в новій редакції та внесені зміни щодо терміну погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Договору кредиту, згідно з якими буде змінюватись розмір процентної ставки, а також сплата комісій у розмірі, строки та в порядку, що визначені Договором кредиту (т.1а.с. 183). Відповідно до Статуту Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», погодженим Національним банк України 06 липня 2018 року, відбулась зміна найменування юридичної особи на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який став правонаступником щодо всіх прав та обов`язків АКБ СР «Укрсоцбанк». Факт виплати Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» коштів в розмірі 14 072 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на момент виплати 71 063,60 грн. на поточний рахунок [PERSON] підтверджується матеріалами справами та визнається сторонами (т. 1, а.с. 125). Отже, свої зобов`язання позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Натомість [PERSON] , в супереч умов кредитного договору здійснював свої зобов`язання не належним чином у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, прострочена заборгованість у [PERSON] за Договором кредиту № 032/07-081К від 11 серпня 2005 року станом на 06 липня 2016 року становить 25 237 доларів США 00 центів, що складається із суми заборгованості за кредитом 10 796 доларів США, заборгованості за відсотками 9241,85 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 1338,22 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків 3861,03 доларів США (т.1, а.с. 13-30). Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, прострочена заборгованість у [PERSON] за Договором кредиту № 032/71686-KR від 03 вересня 2008 року станом на 06 липня 2016 року становить 55 131 доларів США 48 центів, що складається із суми заборгованості за кредитом 23 335,88 доларів США, заборгованості за відсотками 20 739,95 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 2387,13 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків 8668,52 доларів США (т.1, а.с. 31-47). Позивач звертався до відповідачів з вимогами про погашення боргу, датованими 01 квітня 2016 року та 01 липня 2016 року (т. 1 а.с. 78-83). Докази отримання вимог відповідачами, суду надані не були. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник у поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручитель. Частиною 2 ст. 554 Цивільного кодексу України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Зобов`язання, строк ( термін ) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( частина перша статті 530 ЦК України ). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В даному випадку встановлено строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів ), що входять до змісту зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15 - Про систему валютного регулювання і валютного контролю, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Судом в ході судового розгляду встановлено, що Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» має всі необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання та валютного контролю », що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: банківською ліцензією №5 від 29 грудня 2001 року, Дозволом №5-2 від 29 липня 2003 року та Додатком до дозволу №5-2 (т.1 а.с.227-230). Виходячи з того, що виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування кредитом, та відповідно до умов укладених сторонами угод, нарахування процентів здійснюється у валюті кредиту. Враховуючи викладене суду приходить до висновку, що визнана сторонами при укладенні Додаткових угод сума заборгованості за кредитом за Кредитним договором №032/07-081К від 11.08.2005 року в розмірі 10796 доларів США (т.1 а.с.190-192,193) підлягає частковому стягненню в межах строків позовної давності, який має обраховуватись, починаючи за три роки перед зверненням з позовом до суду, тобто з 19.07.2013 (19.07.2016 -дата зазначена на штемпелі поштового конверта, яким позов був направлений до суду (т.1 а.с.62)), а саме в розмірі 9844 доларів США, враховуючи наступний розрахунок: - 10796,00доларів США (залишок заборгованості за кредитом на 15.12.2010) - 68,00 доларів США (сума, яка підлягала сплаті за новим затвердженим графіком до 15 числа кожного місяця (т.1 а.с.190)) х 14 місяців (з червня 2012 по липень 2013 року включно)= 9844,00доларів США. Відповідно, в межах трирічного строку позовної давності має бути стягнута заборгованість за відсотками в сумі 4955 доларів США 08 центів, враховуючи наступний розрахунок: - 9241,85 доларів США (відсотки, нараховані на 06.07.2016 (т.1 а.с.13-30 ) - (1418,07 доларів США (визнана сторонами сума заборгованості за відсотками на дату укладення Додаткової угоди 15.12.2010 (т.1 а.с.190-192))+4111,70 доларів США (сума відсотків , нарахована до 19.07.2013 (т.1 а.с.13-30)) - 1243,00долари США (сума коштів, сплачена відповідачем [PERSON] за період з 15.12.2010 по 12.10.2012 (дата останнього платежу (т.1 а.с.19-21)), врахована банком в рахунок погашення заборгованості за відсотками)) =4955,08 доларів США Таким чином, загальна суму заборгованості за кредитом та відсотками станом на 06 липня 2016 рок за Договором кредиту №032/07-081К від 11.08.2005 року, яка в межах строків позовної давності підлягає стягненню з відповідачів, становить 14799 доларів США 08 центів, яка складається з: 9844,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 94955,08 доларів США - заборгованість за відсотками. Щодо заборгованості за кредитом і відсотками за Договором кредиту № 032/71686-KR від 03 вересня 2008 року станом на 06 липня 2016 року, яка становить 44075 доларів США 83 цента та складається із суми заборгованості за кредитом 23 335,88 доларів США (залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення Додаткової угоди від 17.11.2010 (т.1 а.с.178-180,183)), заборгованості за відсотками - 20 739,95 доларів США (т.1 а.с. 31-47). Суд приходить до висновку, що строк звернення з позовом до суду щодо стягнення заборгованості за Договором кредиту № 032/71686-KR від 03 вересня 2008 року позивачем не порушений, оскільки останній платіж за вказаним договором, який був врахований банком в рахунок погашення заборгованості за відсотками, здійснений 31.10.2013 (т.1 а.с.37-38). При цьому суд враховує, що зазначені розрахунку заборгованості суми і дати здійснених платежів, відповідачами не оспорюються, будь-яких доказів щодо погашення заборгованості відповідачами не надано. А також враховує, що представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності, і доказів, які б підтверджували поважність причин пропущення строків позовної давності, позивачем надано не було (ст.ст.257,261,267 ЦК України). В частині стягнення пені, вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки в порушення вимог ст.533 ЦК України розрахунок пені наданий в доларах США, а зазначений в розрахунку еквівалент розрахований за курсом долара США на дату проведення розрахунку, а не виходячи з курсу валют на дату нарахування. Таким чином, загальна сума заборгованості за обома кредитами, суд вважає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає стягненню з відповідачів становить 58874 долари 91 цент (14799 доларів США 08 центів (за Договором кредиту №032/07-081К від 11.08.2005 року) + 44075 доларів США 83 цента (за Договором кредиту № 032/71686-KR від 03 вересня 2008 року), що на дату розрахунку, станом на 06.07.2016, за офіційним курсом НБУ (100 доларів США=2484,5936 грн.) еквівалентно 1462802 гривні 25 копійок. Водночас, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними Кредитного договору №032/07-081К від 11 серпня 2005 року та кредитного договору №032/71876- KR від 03 вересня 2008 року укладений між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, а саме, коли: зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; недотримано встановленої законом форми правочину; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В силу ст. ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст. 627 ЦК України, яка з посиланням на ст. 6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв`язку. За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов`язкової сили для сторін. Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов`язання - під яким, відповідно до ст. 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] під час укладення кредитного договору був ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про надання кредиту в іноземній валюті. Позивач з указаними умовами погодився, про що свідчить підписання ним кредитного договору та графіків погашення кредиту. Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що після укладення Кредитних договорів позивач [PERSON] протягом тривалого часу здійснював платежі на виконання умов договору, що свідчить про те, що волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах, відповідало внутрішній волі позичальника. Також, безпідставними є посилання представника позивача про відсутність у АТ «УкрСоцбанк» ліцензії на здійснення операцій в іноземній валюті, з огляду на наступне. Судом встановлено, що такі спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства України, а саме: Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, Законом України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 07.12.2000 року, Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 року, якими регулюються правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, з яких вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки здійснюють, зокрема, кредитні операції з грошовими коштами в національній та іноземній валюті чи їх еквіваленті та операції з валютними цінностями. Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Порядок використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. 16 жовтня 2011 року було внесено зміни в ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Однак, на час укладення спірного кредитного договору, тобто 10 квітня 2008 року, Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. У пункті 10 (абз.1,2) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено,що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Установлено, що акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», видано Національним банком України банківську ліцензію за № 55 та дозвіл № 5-2 на право здійснення банківських операцій, визначених п.п.1-4 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що стверджується копіями цих документів (т. 2 а.с. 24-29). З урахуванням наведеного, суд вважає, що вказаний вище кредит в іноземній валюті надано відповідачу правомірно, а посилання представника відповідача на порушення норм законодавства при наданні кредиту в іноземній валюті, є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Зі змісту оспорюваних договорів про надання споживчого кредиту вбачається, що вони відповідають положенням ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме, містить дані про особу та місцезнаходження кредитодавця, мету, форму його забезпечення, предмет договору, плату за користування, строк погашення, порядок проведення розрахунку щодо повернення коштів, здійснення оплати за проценти, порядок нарахування процентів, право дострокового погашення та дата видачі кредиту тощо. Укладаючи кредитний договір, сторона з`ясовує, на яких умовах договір укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватись на вимогу однієї зі сторін. При цьому, діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні, позичальник мав можливість передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з ситуації в Україні та динаміки зміни курсів з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації. Крім того, не було перешкод для отримання позичальником кредиту у національній валюті. Доказів протилежного позивач за зустрічним позовом не надав. Підписи [PERSON] на кредитних договорах свідчать про те, що він ознайомився із змістом договорів та додатками, та погодився із умовами викладеними у договорах. У постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наголошується, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. З роз`яснень, викладених у пункті 19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. З огляду на викладене, [PERSON] мав довести ті обставини, за якими законодавець передбачає визнання кредитного договору недійсним. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірні кредитні договори несправедливими, чи вчиненими в результаті обману, оскільки при підписанні зазначених договорів позивач ознайомився та погодився з його умовами, що підтверджується його особистим підписом. Кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинності правочину, а належних і допустимих доказі протилежного позивачем не надано. Таким чином, Договір кредиту № 032/07-081К від 11 серпня 2005 року та Договір кредиту № 032/71686-KR від 03 вересня 2008 року укладені сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів зустрічного позову [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем пропущений строк позовної давності для звернення з відповідним позовом до суду, який згідно ст.т.237,253 ЦК України складає у три роки та має обчислюватись від дати укладення оспорюваних договорів, тобто з дати, коли відповідач за первісним позовом [PERSON] мав об`єктивну можливість довідатись про порушення свого права. Про застосування строків позовної давності зазначено позивачем у своїх запереченнях проти зустрічного позову (т.2 а.с.13-16). Так, позивач за зустрічним позовом [PERSON] знав або повинен був знати про порушення своїх прав після укладення оспорюваних договорів (Договір кредиту №032/07-081К від 11 серпня 2005 року та Договір кредиту № 032/71686-KR від 03 вересня 2008 року), фактично звернувся до суду 19 жовтня 2017 року, тобто пропустив строк встановленим законом. Проте, суд прийшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити по суті заявлених позовних вимог, і в даному випадку, пропуск відповідачем [PERSON] строку позовної давності не є підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на викладене, суд приходить до загального висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] та щодо часткового задоволення позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» на вищезазначену суму. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було заявлено позов щодо стягнення коштів в сумі, еквівалентній 1996832 гривні 67 копійок, з якої сплачений судовий збір в сумі 29952 гривень 49 копійок (т.1 а.с.1), що становить 1,5% від ціни позову. Враховуючи, що сума, яка підлягає стягненню з відповідачів станом на дату розрахунку еквівалентна 1462802 гривні 25 копійок, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір: по 10971 гривня 07 копійок з кожного (1462802,25 х1,5%/2=10971,07грн.). На підставі викладеного, та

Outcome: partial