Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

19 травня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На давний час разом з ним в будинку зареєстровані [PERSON] (колишня дружина) та [PERSON] (донька). Однак протягом трьох останніх років [PERSON] та [PERSON] не проживають за вищевказаною адресою Позивач зазначає, що вимушений нести витрати на комунальним платежам, але не може оформити субсидію, через що має постійні проблеми, бо коштів не вистачає. Позивач заперечує проти реєстрації в будинку відповідачів, бо вони не мешкають тут тривалий час, а наявність їх реєстрації перешкоджає здійсненню його права власності, тому він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду позивачем 06 серпня 2019 року вказані недоліки позовної заяви були усунуті, у зв`язку з чим ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, закрито та справа призначена до розгляду по суті. Справу розглянуто за відсутності сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з інформації, виданої Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області №431 від 22.05.2019 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , але не проживають протягом трьох років. Зазначена інформація, а саме реєстрація [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується також відомостями відділу обліку та моніторінгу інформації про місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області, сформованими станом на 04 липня 2019 року. Актом обстеження депутата Роганської селищної ради Харківського району Харківської області Савєльєва І.О. від 23 травня 2019 року підтверджено, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але не проживають протягом трьох років, особистих речей її в будинку не має, місце проживання невідоме. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів, у належному йому житловому будинку, порушує його права, як власника, оскільки він змушений сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги, що є порушенням його прав. Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов`язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS] , їх реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника [PERSON] .. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають тривалий час, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачують, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у будинку позивача немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Outcome: approved