Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

21 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору дарування грошових коштів у розмірі 120 395 (сто двадцять тисяч триста дев`яносто п`ять) доларів США та 39800 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот) євро, перерахованих [PERSON] на ім`я [PERSON] в період з 15.08.2018 р. по 22.10.2018 р. Позов обґрунтований тим, що перебуваючи із позивачем в дружніх відносинах, відповідач в період із серпня по жовтень 2018 року неодноразово перераховував (дарував) позивачу на особисті потреби, грошові кошти. Так, 15.08.2018 року - 4 477, 48 євро, 21.08.2018 року - 5 324, 81 євро, 10.09.2018 року - 15 788, 09 євро, 11.09.2018 року - 15 743,90 євро, 11.09.2018 року - 64 628, 82 євро, 24.09.2018 року - 5000 євро, 26.09.2018 року - 15000 євро, 03.10.2018 року - 5000 євро, 18.10.2018 року -15000 євро, загалом на валютні рахунки було зараховано 120395 доларів США і 39800 євро. Проте, відповідач не укладав із позивачем договір в письмовій формі та за браком часу, оскільки гроші позивачу потрібні були терміново, договір не був посвідчений нотаріально. Проте, позивач вважає договір дарування дійсним. Ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження із визначенням дати проведення підготовчого засідання у справі на 23 грудня 2020 року. 21 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив із перекладом зі словацької мови на українську мову, яким відповідач вимоги позову визнає та зазначає, що договори дарування коштів за участю іноземного суб`єкта в разі, коли дарувальник знаходиться на території Словацької Республіки, а обдарований знаходиться в Україні, регулюються положеннями Регламенту № 593/2008 / ЕС Європейського Парламенту та Ради від 17 червня 2008 року про право, що застосовується до договірних зобов`язань (далі «Регламент Рим І»), який має прямий вплив, тобто безпосередньо стосується Словацької Республіки (оскільки Словаччина є членом Європейського Союзу). Відповідно до § 4 пункт 2 Регламенту Рим І: «У тих випадках, коли до договору не застосовується пункт 1 або, якщо до елементів договору будуть застосовуватись більш ніж один з підпунктів від а) до h) пункту 1, договір регулюється законом країни, в якій сторона що вимагає здійснення характерного виконання договору, постійно проживає». Оскільки, [PERSON] , який вплинув на характерне виконання договору (тобто акт дарування, здійснений за допомогою банківських переказів), постійно проживає в Словацькій Республіці, договір дарування між дарувальником [PERSON] і обдарованою пані [PERSON] регулюється законодавством Словацької Республіки. Згідно зі словацьким законодавством, при даруванні фінансових засобів не обов`язково укладати договір дарування у письмовій формі. Відповідно до Розділу 628 пар., 2 Закону №10/1964 Збірник законів Цивільного кодексу з поправками (далі - «Цивільний кодекс»), договір дарування повинен укладатися в письмовій формі тільки в тому випадку, якщо дарування стосується нерухомого майна або якщо рухома річ не передається або не приймається в момент дарування. Словацьке законодавство (тобто Цивільний кодекс Словацької Республіки, який регулює правові аспекти дарування) не містить вимог щодо письмової форми в разі дарування фінансових засобів, якщо вони були передані і прийняті одночасно. Письмова форма не потрібна в разі дарування будь-якої суми коштів іншій особі. Відповідно до вищевикладеного, за законодавством Словацької Республіки, договір дарування вважається так званим «реальним договором», що означає, що шляхом здійснення простого акта дарування, тобто реальною передачею і реальним отриманням фінансових засобів, договір дарування належним чином та правильно укладено. В підготовче засідання позивач не з`явилась, про день час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Від її представника надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності сторони позивача та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про те, що відповідач про день та час призначення підготовчого засідання обізнаний, у надісланому на адресу Печерського районного суду м. Києва відзиві позов визнав у повному обсязі. Враховуючи наведене, суд розглянув справу у відсутність сторін в підготовчому судовому засіданні в порядку положень ст. 206 ЦПК України. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, про що відповідачем було направлено на адресу суду письмову заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі та визнання дійсним договору дарування грошових коштів у розмірі 120 395 (сто двадцять тисяч триста дев`яносто п`ять) доларів США та 39800 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот) євро, перерахованих [PERSON] на ім`я [PERSON] в період з 15.08.2018 р. по 22.10.2018 р. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов у повному обсязі, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що складає 420,4 грн.

Outcome: approved