Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

20.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, просив суд зобов'язати [PERSON], надати йому можливість користуватися, не чинити перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом надання доступу до квартири та передачі ключів від вхідної двері квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки квартира придбана ним та відповідачем за час шлюбу, він є її співвласником, тому має право проживати в квартирі, але цьому перешкоджає відповідач, котра 1.11.2014 року не впустила його до квартири, при цьому замінила замок на вхідній двері квартири, внаслідок чого він вимушений спочатку проживати у сестри, в подальшому - у матері або на з'ємній квартирі. Позивач та його представник в судовому засіданні наполягали на задоволені позову на підставах, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що спірна квартира є сумісною власністю позивача [PERSON], який є її братом, та відповідача [PERSON], оскільки вони ними придбана за час шлюбу. З листопада 2014 року по теперішній час брат не може проживати в квартирі, оскільки відповідач змінила замок на вхідній двері квартири. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.09.1997 року по 24.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія паспорту позивача серії [NUMBER] та рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 24.11.2014 року про розірвання шлюбу. (а.с.4-6) Згідно договору купівлі-продажу від 20.10.1999 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №2262, [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.24) За даними особистого рахунку [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], в квартирі значаться зареєстрованими з 26.11.1999 року [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с.23) Згідно акту від 18.02.2015 року, складеного [PERSON] у присутності свідків, позивач не може потрапити до спірної квартири, внаслідок заміни замка на вхідній двері квартири (а.с.8). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до вимог ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження цим майном здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем не укладався. Згідно до вимог ст.63 СК України, позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, а саме квартирою, що належить їм на праві спільної сумісної власності. На теперішній час позивач не може користуватися своєю власністю, бо відповідачка встановила нові замки на дверях квартири при цьому відмовляється передати позивачу ключі. За наведеними обставинами порушене право позивача підлягає судовому захисту. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, позивач [PERSON], як співвласник спірної квартири має право користуватися нею, у тому числі проживати в ній, але відповідач, замінивши замок, чинить перешкоди у реалізації цього права, тому суд вправі усунути зазначені перешкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача. Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved