Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

21.08.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Вказує, що 29.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11377138000, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті у сумі 52 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 липня 2029 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12.50 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором про надання споживчого кредиту, 29.07.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 220166, а з відповідачем [PERSON] договір поруки №220167, згідно якого відповідачі, як поручителі зобов'язувались відповідати у повному обсязі за виконання усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителів та боржника є солідарною. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею, станом на 12.08.2014 року у нього утворилась заборгованість перед банком, яка в загальній сумі в перерахунку на гривні за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить - 690785,20 грн. А тому просить, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором споживчого кредиту та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Гусак Т.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, вказав, що банком порушено порядок дострокового повернення кредиту, оскільки він будь-яких вимог банку про дострокове повернення кредиту не отримував, банк передчасно звернувся до суду із вимогами про стягнення з нього заборгованості. Окрім того, вважає, що нарахування банком процентної ставки у подвійному розмірі від ставки, яка передбачена кредитним договором таким, що суперечить чинному законодавству, оскільки банком не було надіслано йому повідомлення про зміну процентної ставки, що є зміною умов договору в односторонньому порядку. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги заперечив, із підстав наведених у письмових запереченнях, зазначив, що збільшення банком протягом дії осново договору процентної ставки за кредитом без погодження із поручителем потягло за собою припинення поруки за ч. 1 ст. 559 ЦК України. Вказав, що банком пропущено шестимісячний строк для звернення з вимогою до поручителя [PERSON] про виконання основного зобов'язання, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив подав на адресу суду письмові заперечення, просив повністю відмовити у задоволення позову банку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11377138000 (далі-кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті долар США(USD), в сумі 52000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 251862 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у даному договорі. Окрім того, сторони погоди строк кредитування - згідно графіку погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 27.07.2029 року, виплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 12,50% річних (а.с.6-12) Свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором банк виконав та надав позичальнику кредитні кошти, що останнім не заперечується. Згідно п.1.2.2. кредитного договору відповідач [PERSON], зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27.07.2029 року та сплачувати відсотки за користування кредитом, шляхом сплати платежів у відповідності до графіку. Згідно додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11377138000 від 29.07.2008 року «Графіку погашення кредиту», позивач та відповідач [PERSON], визначили конкретні строки повернення щомісячного платежу, встановивши максимальний залишок заборгованості на відповідну дату. Відповідно до графіку погашення кредиту, позичальник, тобто відповідач [PERSON], зобов'язався погашати щомісячно суму у розмірі 206,35 доларів США (а.с.7, 13-18). Додатковою угодою № 1 до вищевказаного кредитного договору, сторони внесли зміни щодо строку сплати процентів та визначили його з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (а.с.19). Крім того, в забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з договору про надання споживчого кредиту № 11377138000 від 29.07.2008 року, відповідно до ст.553 ЦК України, 29.07.2008 року було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON] Поручителі відповідно до умов договорів поруки взяли на себе солідарне зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникли між банком та позичальником на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11377138000 від 29.07.2008 року. Згідно умов договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору (а.с.20-25). За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із поданого суду розрахунку заборгованості, станом на 12.08.2014 року заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором складає 52573,85 дол.США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 640785,20 грн., з яких: 41 474,86 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 544 951,91 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 9 652,61 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 126 828,84 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 6 242,34 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 12 762,11 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, станом на дату ухвалення рішення заборгованість відповідача [PERSON] складає: 52573,85 дол.США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2014 року становить 828563,87 грн., з яких: 41 474,86 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2014 року становить 653643,79 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 9 652,61 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2014 року становить 152125,13 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 7487,41 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 15304,37 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом Відповідно до ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п.3.1.3. кредитного договору вбачається, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору, у разі порушення позичальником умов цього договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан позичальника та/або виплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за цим договором (а.с.8). Пунктом 6.1.2. кредитного договору передбачено право банку визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту. В той же час, порядок застосування дострокового повернення кредиту зазначений у п. 6.2. кредитного договору. Так, у разі застосування банком права передбаченого п. 6.1.2. кредитного договору , порядок дострокового повернення всієї суми кредиту є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника, термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення(вимогу) про порушення зобов'язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку, терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги)Банку внаслідок зміни позичальником адреси. Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідачам надсилалась вимога про дострокове повернення кредиту, що підтверджується копіями таких вимог (а.с.46-51), копією реєстру заказних пакетів (а.с.52), копією фіскального чеку (а.с.53). Окрім того, на вимогу суду, представником позивача надано у судове засідання копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, з яких вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали вищевказані вимоги 18.07.2014 року, про що свідчить підпис в графі «розписка в одержанні». Водночас, судом не приймаються до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що він не отримував вимоги банку. Так, у відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку вручення рекомендованого поштового відправлення повнолітньому члену сім'ї у разі відсутності адресата є належним врученням такого відправлення адресату. Таким чином, термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали в даному випадку із 19.08.2014 року. Як вбачається із матеріалів справи, позивач надіслав позов на адресу суду спецзв'язком 20.08.2014 року (а.с.60), а 21.08.2014 року позов надійшов до суду (а.с.2). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що банком дотримано вимоги розділу 6 кредитного договору щодо дострокового повернення кредиту. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,50 річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про становлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці (а.с.7). В той же час, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної стави на простроченому суму основного боргу починається із дня виникнення простроченої суми осново боргу, а саме з наступного дня несплати або неповної сплати платежу встановленого в договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Аналізуючи вищевказані положення договору, суд приходить до висновку, що сторонами було погоджено збільшення відсоткової ставки до 25% річних (12,5%х2), що фактично є санкцією за неналежне виконання умов договору, а не збільшенням відсоткової ставки в односторонньому порядку. Окрім того, суд зауважує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] із даними умовами договору погодилися, а тому суд не вбачається підстав для припинення договорів поруки із підстав зміни зобов'язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшилась їх відповідальність. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Із поданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що пені окремо за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків нараховані позивачем в межах строку визначеного ст. 258 ЦК України, а тому їх стягнення є обґрунтованим. Водночас, вимога позивача про стягнення заборгованості в солідарному порядку із відповідачів [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов договорів поруки, не підлягають до задоволення із врахуванням наступного. Так, п. 7.8. кредитного договору визначено, що строк його дії встановлюється з дня укладання цього договору і до повного повернення всієї суми кредиту та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування. Пунктом 3.1. договорів поруки, встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника. В той же час сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Умовами кредитного договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (п.1.2.2. кредитного). Згідно додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11377138000 від 29.07.2008 року «Графіку погашення кредиту», позивач та відповідач [PERSON] визначили конкретні строки повернення щомісячного платежу, встановивши максимальний залишок заборгованості на відповідну дату. Таким чином позичальник зобов'язався погашати щомісячно суму у розмірі 206,35 дол. США. Тобто якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу. Таким чином, якщо зобов'язання виконується щомісячно частками, то кожна частка в даному випадку є окремим зобов'язанням. За таких умов позивач, починаючи з дня наступного за граничним строком проведення чергового платежу зазначеного у графіку погашення кредиту, мав реальні відомості про порушення позичальником умов повернення кредиту, усвідомлював наслідки такого порушення та необхідність проведення певних дій, що випливають з такого порушення. У розрахунку заборгованості позивач зазначає, що відповідач [PERSON], з грудня 2012 року систематично порушує умови кредитного договору та має заборгованість за кредитом. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Із графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що позивач з наступного дня за встановленим днем проведення платежу мав відомості про несплату або часткову несплату позичальником встановленої до оплати суми. Незважаючи на це позивач проявляв бездіяльність відносно стягнення простроченої заборгованості з позичальника чи поручителя, пасивно нараховуючи пеню та відсотки. За таких умов у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України та практики Верховного Суду України, суд прийшов до висновку, що шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителів сплив, а зобов'язання поруки є припиненим. Тому вимоги в частині стягнення з поручителів позовних вимог в повному обсязі не підлягають задоволенню. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» слід задовольнити частково та стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11377138000 від 29.07.2008 року в розмірі 52573,85 дол.США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2014 року становить 828563,87 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, із відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3654 грн.

Outcome: partial