Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

21.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 жовтня 2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2913. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, [PERSON], 16.10.2010 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2913. Від спільного шлюбу з відповідачем дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось, подружні відносини між ними припинені. Як зазначає позивач, основна причина розпаду сім'ї - різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри, та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, вказала, що погоджується на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 16 жовтня 2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2913, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 16 квітня 2016 року (а.с. 14). Від спільного шлюбу з відповідачем дітей немає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є підставним, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved