Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2011 року по справі №2-444/11 за позивачем було визнано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] . Отже, позивачем прийнято спадщину після смерті батьків та частково оформлено право власності на спадкове майно після їх смерті. На момент звернення до суду щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,85 га, позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства на території Петропільської сільської ради не заявлялася, оскільки державний акт на земельну ділянку був втрачений і позивач не знала про наявність у матері у власності зазначеної земельної ділянки. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вона зверталася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та рекомендовано було звернутися до суду. В зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом та просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту серії ХР №031219, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 07.11.2004 року за №48 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала в повному обсязі заявлені нею вимоги та просила суд їх задовольнити (а.с.22). Представник відповідача - Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов [PERSON] визнає повністю та відсутні заперечення проти його задоволення (а.с.21). 2.Процесуальні дії, заяви, клопотання. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] до Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши докази у справі, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що по справі виникли правовідносини, пов`язані із визнанням права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Вимогами ст. ст.13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2010 року Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 82 років, актовий запис №16 від 10 вересня 2010 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2011 року по справі №2-444/11 за позовною заявою [PERSON] до Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на будинок та земельну ділянку, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] . Отже, позивачем прийнято спадщину після смерті батьків та частково оформлено право власності на спадкове майно після їх смерті (а.с.11). На момент ухвалення Шевченківським районним судом Харківської області рішення від 06 жовтня 2011 року по справі №2-444/11, позивачу не було відомо про наявність у власності спадкодавця [PERSON] , земельної ділянки площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства на території Петропільської сільської ради, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений. Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2011 року по справі №2-444/11, з довідки Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 06.10.2011 року вбачається, що після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіти від імені [PERSON] і [PERSON] не посвідчувались (а.с.11). При ухваленні вищезазначеного судового рішення суд керувався ч.1ст.1261 ЦК України ( в редакції, яка діяла на той час), згідно якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і ч.1 ст.328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] та нею прийнято спадщину після смерті батьків. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, який видано на підставі розпорядження Шевченківської райдержадміністрації №256 від 27.10.2004 року, серії ХР №031219, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 07.11.2004 року за №48, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с.10) Однак, Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, оскільки нотаріусу не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , залишилась спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, земельної ділянки, площею 0,85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] . На яке рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2011 року по справі №2-444/11 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] . На момент ухвалення вищезазначеного рішення від 06 жовтня 2011 року позивачу не було відомо про наявність у власності спадкодавця [PERSON] , земельної ділянки площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства на території Петропільської сільської ради, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений. Оскільки позивачем прийнята та оформлена частина спадщини після смерті матері та батька, то вважається, що нею прийнята вся спадщина в цілому після їх смерті, але її право на спадкування земельної ділянки площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області порушене в зв`язку з втратою оригіналу державного акту на земельну ділянку. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та заслуговують на увагу. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.206 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, тобто, обставини спору учасниками справи визнаються, а тому доказуванню згідно з положеннями статті 82 ЦПК України не підлягають, суд дійшов висновку про задоволення позову. 5.Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви їх застосування. Згідно з ст.1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст.1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. №7, роз`яснено, що за ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON] ) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Аналогічне положення закріплено і в п. 1.1. розділу 1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 №43 (в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON] ). Так як мати позивача [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, то позивач [PERSON] має право успадкувати ці майнові права як спадкоємець першої черги після його смерті на підставі ст.1261 ЦК України. Оскільки, позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельну ділянку, захистити свої порушені права не може, враховуючи відсутність інших спадкоємців, то суд вважає, що позов про визнання права власності за позивачем на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. 6. Судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено 840,80 грн. судового збору. Позивач не просив застосовувати до відповідача вимоги ст.141 ЦПК України, тому судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved