Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

20 липня 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі будучи зареєстрованими у квартирі з 2018 року у ній не проживають, що підтверджується актом факту не проживання. За вказаних обставин позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Враховуючи згоду позивачки, суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2019 року позивачка на підставі договору дарування набула у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). За змістом довідки про склад сім`ї (а.с. 16) та актів підтвердження кількості зареєстрованих та фактично проживаючих осіб у будинку (а.с. 17,18), відповідач [PERSON] є братом позивачки, а відповідач [PERSON] - сином відповідачки, які зареєстровані за адресою [ADDRESS] . З вказаних акті слідує, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 01 червня 2018 року, а [PERSON] з 12 грудня 2017 року. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Сервітут відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 406 ЦК України, припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що належне [PERSON] речове право - право власності, що охоплює право володіння, користування та розпорядження майном, не може бути обтяжене правом користування цим майном іншими особами, які фактично це право не реалізують. На підставі зазначеного,

Outcome: approved