Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

20 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що з 19 листопада 2013 року розпорядженням Березнегуватської райдержадміністрації її призначено опікуном над малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх матір, [PERSON] рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2011 року позбавлено відносно дітей батьківських прав, однак аліменти на їх утримання стягнуті не були. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути аліменти на її користь на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, а відповідач не з'явилась у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5) і [PERSON],[INFO] (а.с.6) та повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.11-14), убачається, що їх матір'ю є [PERSON], [INFO], а відомості про їх батька внесені за її вказівкою, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2011 року відповідачку позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON],[INFO] (а.с.9). Питання про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей вказаним рішенням суду не вирішувалось. Відповідно до розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації №418 від 19.11.2013 року позивача було призначено опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] ( а.с.15). З довідки про склад сім'ї позивачки, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні ( а.с.4). За ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки, неповнолітні діти не отримують від матері грошової та іншої допомоги, та перебувають під опікою позивачки аліменти підлягають примусовому стягненню на користь позивача, яка відповідно до ч.2 ст.179 СК України має право розпоряджатися аліментами, отриманими на утримання дітей. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved