Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

20.08.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Світловодського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Світловодська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування та просить: - зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкод у здійсненні прав на спілкування з онуками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - визначити порядок участі позивачки [PERSON] у спілкування з онуками: щонеділі з 10:00 години до 18:00 години та шляхом необмеженої можливості спілкування з онуками засобами телефонного зв`язку. Вона посилається на те, що [PERSON] та її син [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірвано в 2015 році. Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу її невістка та син стали проживати окремо, діти залишилися проживати з відповідачем [PERSON] . Відповідачка неодноразово самовільно змінювала місце проживання дітей, при цьому нікому не повідомляючи про своє нове місце проживання. Внаслідок таких таємних переїздів, контакт батька з дітьми, як і її право на спілкування з онуками та участь в їх вихованні були істотно утруднені. Так, в червні місці 2019 року вона приїхала в смт.Добровеличківка, Кіровоградської області, де на той момент проживала відповідачка з дітьми, для того щоб побачитися та поспілкуватися з онуками. Але відповідачка стала чинити їй перешкоди у спілкуванні з онуками, тому з великими труднощами і лише в присутності наряду поліції їй вдалося побачити онуків, які виглядали заляканими та не йшли на контакт з нею, тому нормально поспілкуватися з ними, розпитати їх про умови проживання і ставлення до них матері та її співмешканця, вона не змогла. Відповідачка настроює дітей проти позивачки, не дає їй спілкуватися з ними по телефону, коли вона приїжджає до онуків, всіляко чинить їй перешкоди у спілкуванні з онуками. Така поведінка відповідачки спонукала її звернутися до служби у справах дітей. Однак її звернення на дали результату, було лише роз`яснено її право звернення до суду, тому вона звернулася до суду з цім позовом. 18.11.2020 року цивільна справа надійшла до Болградського районного суду для розгляду за підсудністю. 23.11.2020 року по справі було відкрите провадження та справу вирішено було розглядати в порядку загального позовного провадження. 28.12.2020 року на електронну адресу суду надійшло письмове пояснення (відзив) [PERSON] , яка пояснила, що не може бути присутньої під час розгляду справи в суді, так як змінила місце проживання. Також зазначила, що батько її дітей - син позивачки, не цікавиться дітьми, а проявляє інтерес до дітей тільки за вказівками своєї матері. Кожне відвідування дітей бабусею приносить дестабілізацію у спокійну обстановку в їх сім`ї, що приносить моральну та душевну травму для дітей. Відповідачка просить огородити бабусю від спілкування з дітьми, які категорично проти спілкування з нею (а.с.47). 04.03.2021 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Окрім цього зазначила, що бажає спілкуватися з дітьми не тільки в телефонному режимі, вважає, що мати неналежним чином здійснює піклування за дітьми, що вони проживають в неналежних умовах, через що мати постійно наражає їх на небезпеку. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, була категорично проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що вона не настроює дітей проти бабусі та ніяким чином не впливає на їх бажання чи небажання спілкування з бабусею в телефонному режимі. Діти самі не бажають спілкуватися з бабусею, так як це шкодить їх душевному спокою. Представник третьої особи - Світловодської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування, до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, висновку щодо порядку спілкування бабусі з дітьми не надав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у 2015 році діти проживають з матер`ю в м.Світловодську. Дані факти сторонами не оспорюється, а тому не потребують доказуванню. Так, [PERSON] неодноразово зверталася до Світловодської міської ради Кіровоградської області зі скаргами на [PERSON] , щодо неналежного догляду за дітьми, які були розглянуті та працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради було здійснено вихід за місцем проживання сім`ї [PERSON] для обстеження умов проживання, про що складено відповідний акт. На момент рейду діти були з матір`ю вдома, квартира однокімнатна, належить за правом власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, квартира підключена до центральних мереж газо-, водо-, тепло,- електропостачання, наявні усі меблі, необхідні для проживання, сучасна побутова техніка, у квартирі чисто, затишно, охайно, прибрано, у розмові діти почувають себе вільно та розкуто, охоче йдуть на контакт з працівниками служби у справах дітей та ювенальної превенції, ознаки зовнішнього фізичного насилля відсутні, діти одягнути охайно, мають належний вигляд, мати любить своїх дітей та ставиться до виховання дітей відповідально, що підтверджується листами виконавчого комітету № 2-013-4 від 26.03.2020 року та Г-0269 від 19.05.2020 року (а.с.7,8), а також листом служби у справах дітей Кіровоградської обласної державної адміністрації № Г-01-21/ц-47/1 від 13.05.2020 року (а.с.9). Діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №1 ім.Героя Радянського Союзу І.К.Конька Світловодської міської ради Кіровоградської обалсті у 7-му та 4-му класі відповідно, що підтверджується довідками №38 та №39, виданими 25 лютого 2021 року директором школи. Між сторонами виник спір щодо способу участі бабусі у вихованні та спілкуванні з дітьми. В ході розгляду справи встановлено та не заперечувалося сторонами, що між ними існують неприязні відносини, позивачка постійно звертається у різні інстанції зі скаргами на відповідачку, тому між сторонами виникали спори та сварки. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та як найкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного Кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом із тим положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад (пункт 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року № 34/166/131/88). Згідно з роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби з онуками обов`язковою є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Але орган опіки та піклування у цій справі не надав свій письмовий висновок, та взагалі проігнорував всі судові виклики. Так відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Жодних доказів на підтвердження неможливості здійснення позивачкою спілкування з онуками в телефонному режимі, негативного ставлення та впливу відповідачки на дітей суду не надано, а отже відсутні підстави для усунення перешкод, які на думку позивачки чинить [PERSON] . Будь-яких клопотань щодо необхідності допиту дітей в судовому засіданні, позивачкою не заявлялися. Тому зважаючи на подані позивачкою докази та межи заявлених позивачкою вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як вимоги щодо визначення способу спілкування позивачки з онуками в телефонному режими є не належним способом захисту обраний позивачкою, позивачці потрібно звернутися до районного органу опіки та піклування для надання відповідного висновку та встановлення режиму зустріч з дітьми, а спілкування бабусі з онуками в телефонному режимі відповідачкою не обмежується, та судом не встановлено обставин, які перешкоджали би спілкуванню бабусі з дітьми, при їх бажанні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed