Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

19 травня 2021 року Нетішинським міським судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя задоволено частково. Зокрема, визнано спільною сумісною власністю подружжя: двокімнатну квартиру, автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», причіп, будівельні матеріали використані на будівництво криниці та паркана, побутову техніку і побутові предмети та інші речі, собаку породи «лабрадор», акваріум з рибками. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири. Виділено у власність [PERSON] побутову техніку, побутові предмети та інші речі, собаку породи «лабрадор». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 91 000,00 грн замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT» та будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану. Всього майна виділено для [PERSON] , з врахуванням грошової компенсації, на загальну суму 449 781,50 грн, в решті позовних вимог відмовлено. Окрім того, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя також задоволено частково. Зокрема визнано за [PERSON] право власності 1/2 частини квартири, автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, причіп. Виділено у власність [PERSON] побутову техніку, побутові предмети та інші речі та акваріум з рибками. Всього [PERSON] виділено майна, з врахуванням стягнутої з нього грошової компенсації на користь [PERSON] , на загальну суму 448 621,50 грн, в решті позовних вимог відмовлено. При ухваленні рішення не вирішеним залишилось питання судових витрат, у виді витрат, які пов`язані з розглядом справи у виді надання професійної правничої допомоги. Під час судового засідання представники сторін зробили заяву про те, що ними будуть додатково подані докази про їх судові витрати на правничу допомогу. В резолютивній частині означеного вище рішення було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі, зобов`язано сторін протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених ними судових витрат. 21 травня 2021 року представник [PERSON] - адвокат Мазур Р.В. надав до суду договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2020 року та акт виконання замовлення від 14 травня 2021 року. У судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого не з`явилися. 21 травня 2021 року представник [PERSON] - адвокат Мазур Р.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. 31 травня 2021 року представник [PERSON] - адвокат Романова Н.І. надала до суду заяву, в якій просила судове засідання по вирішенню питання про судові витрати за її заявою проводити без її участі та участі [PERSON] . В ній же зазначила, що раніше заявлені вимоги щодо вирішення питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в розмірі, що підтверджені квитанціями про сплату судового збору, квитанцією про оплату за проведення експертизи та квитанціями до прибуткових касових ордерів про оплату правничої допомоги підтримує та просить їх задовольнити. В зв`язку з тим, що учасники справи в судове засідання не з`явились фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась. Дослідивши надані представниками сторін докази на підтвердження судових витрат останніх та матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно приписів ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Судом встановлено, що 16 квітня 2020 року [PERSON] уклала з адвокатським об`єднанням «Корпорація права» в особі голови об`єднання Деркача Р.Я. договір про надання професійної правової (правничої) допомоги (арк. спр. 21, т. 2). 24 квітня 2020 року був виданий ордер серії РН-640 №212 від 24 квітня 2020 року на представлення інтересів [PERSON] адвокатом Мазуром Р.В. на підставі означеного вище договору (арк. спр. 28, т. 1). Також судом встановлено, що 25 травня 2020 року [PERSON] уклав з адвокатом Романовою Н.І. договір про надання правничої допомоги №15 (арк. спр. 4, т.2). Предметом зазначених вище договорів є надання професійної правничої допомоги по даній справі, а також здійснення представницьких повноважень клієнта. В договорі про надання професійної правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2020 року укладеного між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Корпорація права» заначено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору ( інформаційним актом). В акті про виконання замовлення від 14 травня 2020 року зазначено, що за домовленістю сторін вартість однієї години роботи становить 800,00 грн (арк. спр. 22, т. 2). Відповідно до даних квитанції №0.0.1683755169.1 від 21 квітня 2020 року адвокатське об`єднання «Корпорація права» отримало від [PERSON] грошові кошти у сумі 6000,00 грн.(арк. спр. 30, т.1). Окрім того, в договорі про надання правничої допомоги від №15 від 25 травня 2020 року укладеного між [PERSON] та адвокатом Романовою Н.І. заначено, що оплата наданої правничої допомоги обумовлюється сторонами в сумі в межах 40% від прожиткового мінімуму встановленого на 01 січня поточного року за годину витраченого часу на надання правничої допомоги. На підтвердження розміру фактично здійсненої оплати за надання правничої допомоги за цим договором адвокат оформляє прибутковий касовий ордер, а також надає довідку про об`єм виконаної роботи. Відповідно до даних квитанцій №24 від 25 травня 2020 року, №30 від 22 червня 2020 року, №53 від 22 жовтня 2020 року, №20 від 23 лютого 2021 року та №36 від 18 березня року адвокат Романова Н.І. отримала від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 9 500,00 грн. (арк. спр. 193, т.1, арк. спр. 2, 3, т. 2). У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації послуг іншою стороною, суд виходить з встановленого у договорі про надання професійної правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2020 року та договорі про надання правничої допомоги від 25 травня 2021 року розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Надання адвокатом Романовою Н.І. [PERSON] правничих послуг підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 25 травня 2020 року (арк. спр. 4, т. 1), довідкою про об`єм наданої правничої допомоги від 11 травня 2021 року (арк. спр. 1, т. 2), квитанціями до прибуткових касових ордерів від 25 травня, 22 червня та 22 жовтня 2020 року, 23 лютого та 18 березня 2021 року (арк. спр.193, т. 1, арк. спр. 2, 3, т. 2). Згідно довідки про об`єм наданої правничої допомоги від 11 травня 2021 року адвокат Романова Н.І. на користь клієнта здійснила адвокатські послуги на суму 11900,00 грн. Водночас в заяві адвоката Романової Н.І. від 31 травня 2021 року зазначено, що остання підтримує раніше заявлені вимоги щодо вирішення питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в розмірі, що підтверджені квитанціями про сплату судового збору, квитанцією про оплату за проведення експертизи та квитанціями до прибуткових касових ордерів про оплату правничої допомоги. Згідно даних квитанцій №24 від 25 травня 2020 року, №30 від 22 червня 2020 року, №53 від 22 жовтня 2020 року, №20 від 23 лютого 2021 року та №36 18 березня 2021 року [PERSON] оплатив послуги адвоката Романової Н.І. на загальну суму 9500,00 грн. Отже, суд вирішуючи питання судових витрат зважатиме на означену заяву адвоката Романової Н.І. Окрім того, надання адвокатом Мазуром Р.В. для [PERSON] правничих послуг підтверджується: договором про надання професійної правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2020 року (арк. спр. 21, т. 2), актом про виконання замовлення від 14 травня 2021 року (арк. спр .22, т. 2), квитанцією від 21 квітня 2020 року (арк. спр. 30). Згідно акту про виконання замовлення від 14 травня 2021 року адвокат Мазур Р.В. на користь клієнта здійснив адвокатські послуги: попереднє ознайомлення з документами, вивчення характеру справи, усна консультація, опрацювання законодавства, що регулює спірні правовідносини, дослідження судової практики - 2 години; досудове врегулювання спору, збирання доказів по справі - 2 годин; підготування та подання до суду процесуальних документів - 3 години; підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, відзив на зустрічну позовну заяву, подача документів до суду - 5 годин; участь у судових засіданнях по справі - 12 годин. У зазначеному акті заначено розмір послуг згідно погодинної ставки, яка встановлена у фіксованій сумі 800,00 грн. за годину. В акті про виконання замовлення від 14 травня 2021 року зазначено назви послуг наданих адвокатом, вартість окремої послуги, загальна їх вартість в сумі 19 200,00 грн. Також в означеному акті зазначено, що сторони погодили, що адвокат приймав участь у семи судових засіданнях по справі і розмір витрат на відрядження за маршрутом Рівне-Нетішин становить 7 000,00 грн. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно не перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Однак, суд вважає необґрунтованими розмір заявлених [PERSON] судових витрат в сумі 7 000 грн. на відрядження адвоката за маршрутом Рівне-Нетішин. При цьому зважаючи на те, що деякі судові засідання відбувались в режимі відеоконференції. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником відповідача доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Поряд з цим як зазначалось вище позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя задоволено частково, зокрема [PERSON] просила: 1) визнати 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 813151368105, номер запису про право власності 12674421, її особистою приватною власністю, вартістю 309 021,50 грн. 2) визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] набуте подружжям за час шлюбу майно: - автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER] , синього кольору, номерний знак [NUMBER] , вартістю 95 000,00 грн; - земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер 6823984000:02:001:0031, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 31 625,65 грн; - грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн; - будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер 6823984000:02:001:0031, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 87 000, 00 грн; - 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 813151368105, номер запису про право власності 12674421. 3) поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON] набуте подружжям за час шлюбу: - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 813151368105, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510,75 грн; - визнати за [PERSON] : право власності на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 813151368105, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510,75 грн.; автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER] , синього кольору, номерний знак [NUMBER] , вартістю 95 000грн; земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер 6823984000:02:001:0031, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 31 625,65 грн; будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель та побутових споруд (гараж, баня, колодязь та паркан), які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер 6823984000:02:001:0031, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 87 000,00 грн; грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн. Всього просить виділити [PERSON] майна на загальну вартість 476 696, 40 грн. Присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності майна подружжя у розмірі 161 092,82 грн. Тобто всього просила їй виділити майна, з врахуванням грошової компенсації, на загальну суму 624 625,08 грн. Судом позов [PERSON] задоволено частково та визнано спільною сумісною власністю подружжя: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 618 043,00 грн; автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER] , синього кольору, номерний знак [NUMBER] , вартістю 95 000,00 грн; причіп АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500,00грн; будівельні матеріали використані на будівництво криниці та паркану, вартістю 87 000,00грн, які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер 6823984000:02:001:0031, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; побутову техніку, побутові предмети та інші речі, на загальну суму 81 360,00 грн; собаку породи «лабрадор», вартістю 9 000,00 грн, акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 309 021,50 грн. Виділено у власність [PERSON] побутову техніку, побутові предмети та інші речі, на загальну суму 40 760,00 грн. та собаку породи «лабрадор», вартістю 9 000,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 91 000,00 грн. замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн та будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн. Всього майна виділено для [PERSON] , з врахуванням грошової компенсації, на загальну суму 449 781,50 грн, в решті позову відмовлено, тобто на користь [PERSON] ухвалено рішення в розмірі 72% (449781,5х100%/624625,08). Таким чином із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13824,00 грн (19200х72%/100%). Окрім того, [PERSON] просив суд визнати за ним право приватної власності на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн; будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн; стягнути з нього на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 91 000,00 грн замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя; визначити ідеальні частки кожного із подружжя в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м., визначивши за кожним по 1/2 частки такої, вартістю по 322 158,50 грн; визнати за ним право приватної власності на причіп АМС 500 «Староконь», 2012 року випуску, вартістю 5 500,00 грн; визнати за ним право приватної власності на побутову техніку, побутові предмети та інші речі, всього на загальну суму 40 600,00 грн.; визнати за [PERSON] право приватної власності на побутову техніку, побутові предмети та інші речі, всього на загальну суму 40 760,00 грн; визнати за [PERSON] право власності на собаку породи «лабрадор», вартістю 28 000,00 грн, а за ним право власності на акваріум з рибами, вартістю 8 000,00 грн. Тобто всього просив йому виділити майна, з врахуванням стягнення грошової компенсації, на загальну суму 448 621,50 грн. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя також задоволено частково, зокрема визнано за [PERSON] право власності на: 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 309 021,50 грн; на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн; будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн; причіп АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500, 00 грн. Виділено у власність [PERSON] побутову техніку, побутові предмети та інші речі, на загальну суму 35 100,00 грн., акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн. Всього майна, з врахуванням стягнутої грошової компенсації з нього на користь [PERSON] , на загальну суму 448 621,50 грн в решті позову відмовлено, зокрема відмова полягала у незгоді суду з вартістю спірного майна, яку зазначив [PERSON] у зустрічному позові, тобто на користь [PERSON] фактично ухвалено рішення в розмірі 100 %. Таким чином із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9500,00 грн. Означене узгоджується з приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Окремо суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачає, що у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача. В даному випадку в частині позову [PERSON] було відмовлено, а тому в цій частині інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на останню. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 9500,00 грн та з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 13 824,00 грн. витрат пов`язаних з правничою допомогою. Поряд з цим не вирішеним залишилось питання про судові витрати сторін у справі у виді судового збору та судові витрати на залучення експерта. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] було заявлено позовну вимогу майнового характеру на суму 624 625,08 грн. Згідно квитанції №15683 від 28 квітня 2020 року [PERSON] сплатила судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою в сумі 6306,00 грн.(арк. спр.1, т. 1). Судом позов [PERSON] задоволено на 72%, отже, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 4540, 32 грн судового збору. Окрім того, [PERSON] у зустрічному позові було заявлено позовна вимога майнового характеру на загальну суму 448 621,50 грн. Згідно квитанції №ПН2162978 від 23 червня 2020 року [PERSON] сплатив судовий збір при зверненні до суду з зустрічним позовом в сумі 2 522,40 грн (арк. спр. 83, т. 1), також згідно квитанції №49 від 10 грудня 2020 року останній доплатив судовий збір у сумі 1185,20 грн (арк. спр. 183, т. 1), всього [PERSON] сплатив судовий збір при зверненні до суду з зустрічним позовом в сумі 3 707,60 грн. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 3 707,60 судового збору. Окрім того, згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 червня 2020 року в даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експерту Власюку В.В. Згідно даних квитанції №76 від 13 липня 2020 року [PERSON] сплатив на рахунок означеного вище експерта за судову будівельно-технічну експертизу кошти в сумі 6 800,00 грн (арк. спр. 192, т. 1). Отже, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню також судові витрати останнього у виді витрат на залучення експерта в сумі 6 800,00 грн. Водночос згідно приписів ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи наведене, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 643,28 грн (20 007,60 грн - 18 364,32 грн, де 20 007,60 грн = 6800,00 грн + 3 707,60 грн + 9 500,00 грн, а 18 364, 32 грн = 4 540,32 грн + 13 824,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved