Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

21.08.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, який проживає за адресою: [INFO], про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.03.2011 року по 01.08.2015 року у розмірі 9089,91 гривень, яка складається з основного боргу 5997,61 гривень, суми інфляційних втрат 2807,77 гривень та трьох відсотків річних 284,53 гривень. Щомісячно, при отриманні квитанцій відповідач повідомлявся про наявну заборгованість та необхідність її погашення, однак до теперішнього часу оплата не здійснена. З аналогічними вимогами позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, але ухвалою суду № 263/5014/15-ц (2-н/263/569/2015) від 05.05.2015 року було відмовлено у прийнятті вищевказаної заяви та розяснено право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку, у звязку з чим представник позивача був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно дост. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. Відповідач має заборгованість перед позивачем за користування тепловою енергією за період з 01.03.2011 року по 01.08.2015 року у розмірі 9089,91 гривень, яка складається з основного боргу 5997,61 гривень, суми інфляційних втрат 2807,77 гривень та трьох відсотків річних 284,53 гривень, тобто не виконує покладені на нього обовязки. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконання його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідачем порушені зобовязання з оплати послуг за користування тепловою енергією, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє. Згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved