Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

20.01.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою. До Великоновосілківського районного суду Донецької області вказана справа надійшла за підсудністю з Краснолиманського міського суду Донецької області 25.02.2021 р. Провадження у справі відкрито 04.03.2021 р., справу призначено до розгляду ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.04.2021 р. Короткий зміст вимог позовної заяви 25.02.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKIPG3.103434.001, відповідно до якого банк надав [PERSON] у тимчасове платне строкове користування грошові кошти у розмірі 107100 грн., на умовах, передбачених кредитним договором. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25.02.2013 року укладено договір поруки між банком та [PERSON] № РХ029031.103441.001. [PERSON] свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, не виконав належним чином, станом на 13.09.2019 року загальна заборгованість становила 207220,34 грн та складалася із: поточної заборгованості за кредитом 58500,41 грн, простроченої заборгованості за кредитом 40955,01 грн, поточної заборгованості за процентами 1263,73 грн, простроченої заборгованості за процентами 93220,79 грн, поточною заборгованістю за комісією за кредитом 214,20 грн., простроченої заборгованості за комісією 13066,20 грн. Зазначає, що до ТЗОВ «Фінансова компанія «Есаймент» перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору у зв`язку з укладенням з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» договору про відступлення прав вимоги № 147 від 13.09.2019 р. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 207220,34 грн. та витрати по сплаті судового збору. Відповідачі не скористались правом на надання відзиву, що не перешкоджає розгляду вказаної справи. Процедура судового розгляду Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с. 5,66,70). Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились. Вперше не з`явились в судове засідання 16.04.2021 р. Згідно даних Головного управління державної міграційної служби України в Донецької області, , відомості про їх місце реєстрації відсутнє; згідно копії паспортів відповідачів та відповіді Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 21.01.2021 р, [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 26.10.2015 р. перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації за адресою: [ADDRESS] , термін дії довідки безстроковий; [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 15-17, 37). Справа надійшла до Великоновосілківського районного суду з Краснолиманського міського суду Донецької області,та, враховуючи неприпустимість спорів про підсудність між судами, судом прийнято вказану справу до провадження. Виклик відповідачів здійснювався рекомендованим листом на адресу відповідача [PERSON] , як переміщеної особи та додатково через Веб-оголошення на офіційному сайті «Судова Влада», а виклик відповідача [PERSON] , враховуючи відсутність про його реєстрацію на контрольованій території України, також викликався до суду через Веб оголошення на офіційному сайті «Судова влада» (а.с. 63, 62, 64, 66, 67 (дані з двох сторін аркуша). Отже, судом було вжито всіх належних та передбачених процесуальним законом, у тому числі й відповідно до положень ч. 9 ст. 28 ЦПК України, заходів щодо виклику та повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду судової справи. Таким чином, суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про зміну адреси реєстрації не надали. Відповідачі про причини неявки не повідомили, не подали відзивів, від них не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд, відповідно до вищевказаного, ухвалив на підставі ст.ст.223,\~280 ЦПК України\~розглянути справу заочно. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України.\~ Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом\~фактично встановлено, що 25.02.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKIPG3.103434.001 (а.с. 6-8). Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 107100,00 грн на придбання нерухомості на строк до 24 лютого 2023 року, зі сплатою за користування кредитом 18 % річних. Відповідно до пункту 1.6 кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % від суми кредиту за договором, щомісяця в період сплати. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 1.8 кредитного договору визначено рахунок для погашення кредиту, сплати процентів та комісій [NUMBER] . Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 кредитного договору видача кредиту здійснюється виключно після підписання договорів, які забезпечують виконання зобов`язань за цим договором, шляхом видачі готівки через касу банку або шляхом перерахування на поточний рахунок вказаний позичальником на підставі його письмової заяви; моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівки з каси Банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, вказані в заяві позичальника. Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено, що період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений у пункті 1.8 кредитного договору. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 2) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, процентам, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів (пункт 2.5 кредитного договору). Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, комісій згідно з цим договором припадає на вихідний день, зазначені платежі повинні бути здійснені в перший банківський день після вихідного або святкового дня. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році, день повернення кредиту у часовий інтервал не включається (пункти 2.7, 2.8 кредитного договору). Відповідно до підпунктів 3.1.9, 3.1.11 кредитного договору банк має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії й процентів за користування, виконання інших зобов`язань у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно зі статтями 212, 611, 651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. Позичальник зобов`язується, зокрема, здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, комісії та виконувати всі свої зобов`язання в повному обсязі у строки, передбачені цим договором; у випадку загрози зриву строків повернення кредиту, комісії та процентів за його використання, інформувати банк в письмовій формі не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати погашення кредиту та процентів; письмово повідомляти банк про зміну місця реєстрації та/або проживання, зміну реквізитів документів, що посвідчує особу та інших обставин, які можуть вплинути на виконання позичальником зобов`язань за цим договором, протягом трьох робочих днів з моменту настання таких обставин (пункт 4.2 кредитного договору). За порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (пункт 6.1 кредитного договору). При укладенні договору кредиту сторонами визначений графік погашення кредиту (а.с.9-11). Виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою. 25.02.2013 року укладено договір поруки між банком та [PERSON] № РХ029031.103441.001 (а.с. 12). За умовами договору поруки [PERSON] взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору, внаслідок порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором. Пунктом 5 договору поруки визначено, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. Встановлено, що кредитний договір, договір поруки укладено у м. Донецьку. Факт укладання договорів відповідачами не оспорюється. З розрахунку банку (а.с. 28-30) встановлено, що у вересні 2014 року [PERSON] не здійснено чергового платежу на погашення кредиту, що спричинило початок прострочення, останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] здійснив 01.08.2014 року, а з вересня 2014 року позичальник взагалі перестав виконувати свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка є предметом спору. Отже, відповідач [PERSON] свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, не виконав належним чином, станом на 13.09.2019 року загальна заборгованість становила 207220,34 грн та складалася із: поточної заборгованості за кредитом 58500,41 грн, простроченої заборгованості за кредитом 40955,01 грн, поточної заборгованості за процентами 1263,73 грн, простроченої заборгованості за процентами 93220,79 грн, поточною заборгованістю за комісією за кредитом 214,20 грн., простроченої заборгованості за комісією 13066,20 грн. До ТЗОВ «Фінансова компанія «Есаймент» перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору у зв`язку з укладенням з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» договору про відступлення прав вимоги № 147 від 13.09.2019 р. (а.с. 19-20, 21-23,24). \~Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТЗОВ «Фінансова компанія «Есаймент» є юридичною особою, має ліцензію на право надання банківських послуг (а.с. 25,26). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Враховуючи досліджені судом обставини, оцінивши у сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані банком документи відповідають вимогам законодавства України (у сфері банківської діяльності), зокрема п.1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, п. 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, та підтверджують наявність між сторонами кредитних правовідносин за кредитним договором від 25.02.2013 року № IKIPG3.103434.001, забезпеченим договором поруки, укладеними 25.92.2913 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] № РХ029031.103441.001. При цьому, видачі коштів за умовами кредитного договору передувало укладення зобов`язальних договорів, зокрема з поручителем. Доказів зворотнього суду не надано. \~У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем [PERSON] , утворилася заборгованість за кредитом, яка не погашена до теперішнього часу, яка станом на 13.09.2019 року складається із: поточної заборгованості за кредитом 58500,41 грн, простроченої заборгованості за кредитом 40955,01 грн, поточної заборгованості за процентами 1263,73 грн, простроченої заборгованості за процентами 93220,79 грн. Отже, відповідачем дійсно порушені права позивача на своєчасне повернення кредитних коштів. Суд враховує, що відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, усі повідомлення за цими договорами будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін, які зазначені у цьому Договорі. Також, п. 4.2.14 договору кредиту та п.4 договору поруки визначено обов`язок Позичальника та Поручителя письмово повідомляти Банк про зміну місця реєстрації та/або проживання, протягом 3 робочих днів з моменту настання таких обставин. Будь-яких письмових повідомлень від відповідачів щодо зміни місця реєстрації та/або проживання на адресу Банку не надходило. Доказів іншого суду не надано. У зв`язку з тим, що з 27.11.2014 р. припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в тому числі м. Донецьк, ПАТ «ВБР» позбавлено можливості надіслати відповідачам письмові вимоги. Відповідно до абз. 3 п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що пред`явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. Таким чином, непред`явлення до боржників дострокових письмових вимог про повернення заборгованості в повному розмірі, є обґрунтованими, оскільки позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової. Вказане узгоджується з висновком Верховного суду, викладеного в постанові від 09.12.2020 р., справа № 236/2227/17 Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою такого змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Відповідно до пункту 1.6 кредитного договору від 25.02.2013 року позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % від суми кредиту у день укладення кредитного договору. Сплата комісії здійснюється в гривні. Виходячи з наведеного, нарахування винагороди за надання кредитних ресурсів (комісії) суперечить вимогам чинного законодавства України. Позивач не мав права встановлювати такі платежі, оскільки вони покладають на боржників обов`язок компенсувати можливі фінансові ризики банківської установи. Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої неможливе встановлення комісії, то позовні вимоги банку в частині стягнення комісії у розмірі 13066,20 грн (прострочена заборгованість за комісією по кредиту) та 214 грн. 20 коп. (поточна заборгованість за комісією по кредиту) не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. \~ \~ \~ \~Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Висновки суду за результатами розгляду позову Проаналізувавши підстави звернення позивача до суду з позовом, доводи позовної заяви, норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та з урахуванням висновків, викладених Верховним Судом у своїх постановах після ухвалення оскаржуваних судових рішень, та умов кредитного договору, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково. Оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, відповідач не надав\~суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, що свідчить про порушення його прав, враховуючи забезпечення виконання вказаного зобов`язання договором поруки, правомірність якого сторонами не оспорюються, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позовні вимоги у частині стягнення заборгованості станом на 13.09.2019 р., яка складається з: поточної заборгованості за кредитом 58500,41 грн, простроченої заборгованості за кредитом 40955,01 грн, поточної заборгованості за процентами 1263,73 грн, простроченої заборгованості за процентами 93220,79 грн. підлягають задоволенню. Суд прийшов до висновку про те, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Також суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у іншій частині. Щодо розподілу судових витрат При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 3108,31 грн. (а.с. 2), а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2909 грн. 10 коп. по 1454 грн. 55 коп. з кожного відповідача.

Outcome: partial