Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

20 серпня 2020 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC00001768613 від 21.10.2018 у розмірі 20 122,66 грн. Позовна заява мотивована тим, що 21.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-банк», та\~\~ [PERSON] шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-банку було укладено кредитний договір № SAMABWFC00001768613 у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором станом на 05.07.2020 у загальній сумі 20122,66 грн, яка складається з: 12152,57 грн заборгованість за тілом кредиту; 7970,00 грн заборгованість по відсоткам, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.09.2020 відкрито провадження у справі за позовною заявою АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Судове засідання призначено на 08.10.2020 о 10.00 год. Запропоновано позивачу надати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог, копії яких направити відповідачу. Протокольною ухвалою суду від 08.10.2020 судове засідання відкладено, так як поштове відправлення, яким направлялась відповідачу копія ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з додатками повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (трек-код поштового відправлення 3910009540455). Учасників справи було повторно викликано у судове засідання на 29.10.2020. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, у разі повторної неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Правом подати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог не скористався. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Поштове відправлення, яким направлялась ухвала суду з копією позовної заяви з додатками та повістка суду, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У розумінні\~ ч. 8 \~ст.\~128\~ЦПК України відповідач \~являється належним\~чином повідомленою\~ про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою від 29.10.2020 постановлено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до ст. 1066 ЦК України\~ за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За ч.1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1, 2 ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі.\~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1, 2 ст.1071 ЦК України\~банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.\~Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно зі ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ст. 610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.10.2018 відповідачкою [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 7). Надана позивачем копія анкети-заяви, підписана відповідачкою, не містить інформацію про кредитний ліміт, про встановлення якого просила відповідачка, погоджену сторонами процентну ставку за користування таким кредитним лімітом, строк кредитування тощо, а також інформацію про банківські картки, які б мали б бути випущені банківською установою. Суд зазначає, що з наданого позивачем доказу у вигляді копії анкети-заяви взагалі не вбачається інформація щодо виду банківської послуги, за отриманням якої зверталася відповідачка до банку. З наданого позивачем витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк», розміщеного на сайті http://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» вбачається, що ці умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск карки і відкриття рахунку карти здійснюється у разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Карти (п. 2.1.1.1). Для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Її тип визначено в Договорі, частиною якого є Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Датою укладення договору є дата отримання Карти, зазначеної у заяві (п. 2.1.1.2.1). Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці Картки, включно (п. 2.1.12.15). Отже суд зазначає, що підписання клієнтом банку заяви-анкети не є беззаперечним доказом видачі кредиту банком та отримання такого кредиту позичальником, зважаючи на той факт, що після розгляду заяви-анкети банк мав би прийняти рішення про видачу кредиту або про відмову у видачі кредиту. У разі позитивного рішення, банк мав би видати кредитну картку, про яку просив клієнт у заяві-анкеті, з дати отримання якої між сторонами виникли б договірні відносини щодо укладення кредитного договору у межах строку дії виданої картки. Зважаючи на відсутність в наданій позивачем анкеті-заяві посилання на тип кредитної картки, доказів прийняття банком відповідного рішення про випуск картки, доказів видачі такої кратки відповідачці, суд не вважає доведеними ствердження позивача про отримання та не погашення кредиту відповідачкою. Суд зауважує, що ухвалою суду від 10.09.2020 пропонувалось позивачеві надати докази на підтвердження власних позовних вимог. Будь-яких доказів у вигляді: довідки про видані відповідачці кредитні картки, виписки з банківського рахунку відповідачки з зазначенням руху коштів по такому рахунку; доказів відкриття банківського рахунку та встановлення за ним кредитного ліміту із зазначенням розміру кредитного ліміту, - позивач не надав. Не вбачається розмір кредитного ліміту, встановленого позивачем на банківську кратку відповідачці й з тексту позовної заяви. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач обмежився фразою такого змісту «відповідачу видано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку» без вказівки конкретного його розміру та номеру, дати видачі та строку дії платіжної картки. Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність тощо. Цивільне судочинство здійснює на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Outcome: dismissed