Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

21 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з завідуючої канцелярією Роменської виправної колонії № 56 [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн., завданої внаслідок порушення його прав на відправлення звернень до органів державної влади від 18.12.2012 року. Свої вимоги мотивував тим, що 18.12.2012 року він подав начальнику сектору довічного позбавлення волі [PERSON] пять звернень до органів державної влади, три з яких адресатам направлені не були. За результатами розгляду його скарги на протиправність дій Роменської ВК-56 Роменським міжрайонним прокурором були встановлені винні особи завідуюча канцелярією Роменської ВК-56 [PERSON] і начальник сектору довічного позбавлення волі [PERSON], які були притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Так як [PERSON] є субєктом владних повноважень і допустила протиправну бездіяльність, то вона має відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду, яка полягає у позбавленні позивача можливості реалізувати свої наміри щодо захисту його порушених прав та законних інтересів у державних органах. Внаслідок такої бездіяльності у позивача довгий час тривала нервова напруга він втратив сон та працездатність, що призвело до тривалих фізичних і душевних страждань. Тому просив стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. моральної шкоди, тобто за кожне невідправлене звернення по 1000 грн. В судовому засіданні, яке було проведене через відеоконференцзвязок, позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що кореспонденції від [PERSON] для відправлення вона не отримувала, моральна шкода позивачем не доведена, доказів про те, що він звертався до лікаря за медичною допомогою позивач не надав. Окрім цього, вона не вважає себе належним відповідачем по справі, так як на момент ніби-то вчиненої нею бездіяльності, про яку в позові вказує [PERSON], вона перебувала в трудових відносинах з Роменської ВК-56 і виконувала свої трудові обовязки. Тому, посилаючись на ч. 1 ст. 1172 ЦК України, просила замінити її на належного відповідача Роменську ВК-56. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та свідка [PERSON], а також дослідивши матеріали справи дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна в Роменській виправній колонії (№ 56) (а.с. 5). З листа Роменського міжрайонного прокурора Винника О.В. № 101/12 від 15.02.2013 року суду стало відомо, що 18.12.2012 року засуджений [PERSON] передав для відправлення начальнику відділення [PERSON] 5 листів, а останній здав їх в канцелярію для реєстрації і відправлення за належністю адресатам. Але завідуюча канцелярією [PERSON] 3 листа не зареєструвала і не відправила в 3-денний термін, а повернула начальнику відділення. Тобто [PERSON] і [PERSON] неналежно виконали службові обовязки, порушили вимоги законодавства, в звязку з чим були притягнуті до дисциплінарної відповідальності (а.с. 6). Свідок [PERSON] начальник медичної частини Роменської ВК-56, суду пояснив, що в лютому 2011 року [PERSON] звертався до лікаря зі скаргами на підвищений тиск, а починаючи з 03.02.2011 року більше з приводу гіпертонії не звертався. У 2013 [PERSON] році звертався до стоматолога, а у 2014 році звертався до психіатра і терапевта. На сьогоднішній день стан здоровя [PERSON] задовільний. Відмовляючи [PERSON] в задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено достовірними доказами, що [PERSON] на час встановлення обставин неналежного виконання нею службових обовязків працювала на посаді завідуючої канцелярією Роменської ВК-56, тобто перебувала в трудових відносинах з Роменською ВК-56 і виконувала свої посадові обовязки з реєстрації та відправки кореспонденції. Позивач в судовому засіданні не погодився на заміну відповідача [PERSON] на належного Роменську виправну колонію № 56 і наполягав на задоволенні позову саме до [PERSON] Доказів того, що саме [PERSON], як завідуюча канцелярією Роменської ВК-56, є належним відповідачем по даній справи згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України [PERSON] не надано. З рішення Роменського міськрайонного суду від 05.12.2014 року по справі № 585/3918/14-ц (№ 2/585/1204/14) (а.с. 26 - 27), та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13.02.2015 року (а.с. 33) суду відомо, що позивач [PERSON] вже звертався з аналогічними позовними вимогами про стягнення 5000 грн. моральної шкоди до Роменської ВК-56, де [PERSON] і [PERSON] виступали як треті особи, але при розгляді скарги в Апеляційному суді Сумської області [PERSON] відмовився від позову до Роменської ВК-56 і провадження у тій справі було закрито, а рішення Роменського міськрайонного суду від 05.12.2014 року про відмову в задоволенні позову було скасовано. Враховуючи ту обставину, що в силу ч. 1 ст. 33. ЦПК України, суд за власною ініціативою не може замінити первісного відповідача на належного, а також те, що позивачу [PERSON] були розяснені наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі Апеляційного суду Сумської області від 13.02.2015 року, а даний позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed