Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

20.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем по справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 941. Від спільного життя вони мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. При укладанні шлюбу у відповідача був неповнолітній син, якого він прийняв та виховував, як рідну дитину ( на даний час дорослий ). Протягом останніх трьох років стосунки в сім'ї значно погіршились, подружні стосунки вони підтримували епізодично, фактично сім'я існувала формально. У липні 2018 року вони остаточно припинили сімейні відносини, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї є систематичне зловживання спиртними напоями з боку відповідача [PERSON] Для забезпечення стабільного фінансового стану сім'ї під час шлюбу він був вимушений заробляти кошти за межами України, був відсутній по півроку і більше. Дружина не працювала. Вони домовилися, що він буде її матеріально забезпечувати, а вона займатись вихованням дітей та ведення домашнього господарства. Замість цього, відповідач почала проводити час з подругами, вживати спиртні напої, не приділяти достатньої уваги дітям. З цих причин почалися сварки, він був вимушений покинути роботу за кордоном та повернутися додому, щоб навести лад, але не зважаючи на його зусилля відповідач продовжувала вести аморальний спосіб життя. Подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, він втратив до [PERSON] почуття любові та поваги. За вказаних причин збереження сім'ї неможливе та недоцільне і суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2009 року у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління Київської області, актовий запис № 941 ( а. с. 3-5 ). Ухвалою судді від 11 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09 годину 30 хвилин 25 вересня 2018 року ( а. с. 12-13 ). Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 18 жовтня 2018 року ( а. с. 21 ). Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд у вищезазначеній цивільній справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, яка отримана судом 25.09.2018 року за вх. 30214, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача ( а. с. 18 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивлася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення, з якого убачається, що відповідачка [PERSON] особисто отримала судову повістку 29.09.2018 року. Заяв та клопотань з боку відповідачки на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 12 серпня 2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12.08.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 941, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданого 12 серпня 2009 року ( а. с. 19 ). Встановлено, що подружжя від даного шлюбу мають дитину -[PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження ( а. с. 9 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім»я фактично розпалася, шлюб існує формально. Відповідач вживає спиртні напої та з цих причин у подружжя почалися сварки. Позивач наголошує, що подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, він втратив до відповідача [PERSON] почуття любові та поваги. Крім того, збереження сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, збереження шлюбу неможливе, так як суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв'язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved