Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

20 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що [INFO] померла її та [PERSON] мати - [PERSON].. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2012 року, їй та сестрі [PERSON] належить кожній по 46/200 частин домоволодіння [ADDRESS]. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є [PERSON] та [PERSON]. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 1992 року за [PERSON] визнано право власності на 25/100 частин домоволодіння цього та виділено в натурі в житловому будинку А-1 приміщення 3-3, 3-2 площею 20.9 кв.м., у сінях а1 приміщення 3-1, 1/2 частини літньої кухні (літера Ж), тамбур а5; за [PERSON] визнано право власності на 29/100 частин цього домоволодіння та виділено в натурі житловий будинок Б. сені 6-1, б1-1, 6-і, сарай Г, погреб Д (а.с. 17-22). Посилаючись на те, що між нею та відповідачкою фактично склався порядок користування домоволодінням і належну їй частку можливо виділити в натурі, позивачка просила провести поділ домоволодіння, виділивши їй, [PERSON] у власність в натурі: прибудову (літ. А'-І) загальною площею 42,8м2; прибудову (літ. А3-2) з цокольним поверхом загальною площею 19,7м2; прибудову (літ.а-1) загальною площею 6,3 м2; 1/2 тамбуру (літ. А2-1) загальною площею 2,55 м2; 1/2 ґанку (літ. А1) загальною площею 0,65м2; навіс (літ. М) загальною площею 4,9 м2, що складає 46/200 частин домоволодіння, та припинити право спільної часткової власності (а.с 2-5). 29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, і просила виділити їй у власність в натурі: житловий будинок (літ. А- 1) загальною площею 46,0 м2; прибудову (літ. а4-1) загальною площею 6,5м2; частину прибудови (літ. а1-1) загальною площею 9,2м2; 1/2 тамбуру (літ. А2-1) загальною площею 2,55м2; 1/2 ґанку (літ.А1) загальною площею 0,65м2; гараж (літ.11) загальною площею 21,3 м2; 1/2 літньої кухні (літ. Ж) загальною площею 8.4 м2, душ (літ. 3) загальною площею 1,6м2; туалет (літ. Л) загальною площею 2,1 м2; навіс (літ. К) загальною площею 9,3м2, що складає 46/200 частин домоволодіння; припинити право спільної часткової власності (а.с. 38-40). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] - відмовлено. (а.с 76-79). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с. 85-88). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову в повному обсязі (а.с. 99-101). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір про право, у позовних заявах визначені не належні відповідачі, які жодним чином не порушують права позивачів за вказаними позовними заявами. Однак із вказаними висновками суду не можна погодитись. Судом 1 інстанції встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], 1930 року народження. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2012 року, [PERSON] та її сестрі - [PERSON] належить кожній по 46/200 частин домоволодіння [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, виготовленого 02 жовтня 2013 року садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] складається з: житлового будинку (літера А-1) з прибудовами (літери А1 -1, А2-1, А3-2, а-1, а1-1, а4-1, а5-1), тамбуру (літера а2-1), ґанок (літери а2-1), ґанок з козирком (літера а1), житлового будинку (літера Б-1) з прибудовами (літери 6-1, б1-1, б2-1), сараю (літера Г), гаражу (літера П), літньої кухні (літера Ж), літній душ (літера 3), вбиральня (літера Л), навісів (літери К,М), погребу з шийкою (літера Д) та споруд (№ 1-26,1) (а.с. 10-16). Правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки майна регулюються норми ст. ст. 363, 364 ЦК України. Зокрема, ч. 1 ст. 364 ЦК України надає співвласникові право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільної майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 1992 року за [PERSON] визнано право власності на 25/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та виділено в натурі в житловому будинку А-1 приміщення 3-3, 3-2 площею 20.9 кв.м., у сінях а1 приміщення 3-1, 1/2 частини літньої кухні (літера Ж), тамбур а5; за [PERSON] визнано право власності на 29/100 частин цього домоволодіння та виділено в натурі житловий будинок Б. сені 6-1, б1-1, 6-і, сарай Г, погреб Д (а.с. 17-22). Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] та [PERSON] виділивши свою частку в майні в натурі вибули зі складу учасників спільної власності. Зі змісту ч. 2 ст. 364 ЦК України вбачається, що виділ у натурі частки із спільного майна не допускається лише в тому випадку, коли це не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), у такому випадку співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Із висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна по [ADDRESS] вбачається, що у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться квартира №2, яка складається з: житлового будинку (літ. А-1) заг. площею забудови 46,0м; прибудови (літ. а4-1) загальною площею забудови 6,5м2; частини прибудови (літ. а1-1) заг. площею забудови 9,2м2; 1/2 тамбуру (літ. а2-1) загальною площею забудови 2,55м2; 1/2ганку (літ. а1 ) загальною площею забудови 0,65м2, та господарських будівель: гаражу (літ. П) загальною площею забудови 21,3 м2; 1/2літньої кухні (літ. Ж) заг. площею забудови 8,4м2; душу (літ. 3) загальною площею забудови 1,6м2; туалету (літ. Л) загальною площею забудови 2,1м ; навісу (літ. К) загальною площею забудови 9,3м2, що складає 23/100 (46/200) частин домоволодіння. У фактичному користуванні [PERSON] перебуває квартира №1 з окремим входом, яка складається з: прибудови (літ.А1-1) загальною площею забудови 42,8м2; прибудови (літ. А3-2) з цокольним поверхом загальною площею забудови 53,7м2; прибудови(літ.а-1) заг. площею забудови 6,3м2; 1/2 тамбуру (літ.а2-1) загальною площею забудови 2,55м2; 1/2ганку (літ. а1) загальною площею забудови 0,65м2, та господарської будівлі - навісу (літ. М) загальною площею забудови 4,9м2, що складає 23/100 (46/200) частин домоволодіння. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про можливість провести поділ домоволодіння [ADDRESS] та виділити в натурі кожному із співвласників ту частину домоволодіння, яка відповідає розміру його частки у спільній власності, оскільки такий поділ технічно можливий. Виходячи із того, що суд 1 інстанції фактично не застосував закон, який підлягав застосуванню, рішення суду згідно із п.4 ч.1, ч.2 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, а посилання суду на відсутність спору між сторонами - не є підставою для відмови у позові, оскільки ч. 1 ст. 364 ЦК України надає співвласникові право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Outcome: approved