Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

20 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але через погіршення взаємовідносин останній на протязі 7-ими місяців проживає окремо. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку кошти на утримання сина відповідач не надає, в зв'язку з чим позивач звернулась за захистом своїх прав та прав дитини до суду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, зокрема зазначила, що з січня 2016 року відповідач проживає окремо від сім'ї. Неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Грошей на утримання дитини в достатній кількості та на систематичній основі відповідач не надає. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, зазначив, що зможе виплачувати аліменти у вказаному у позовній заяві розмірі, лише має сумнів у тому, що вказані кошти будуть використані на потреби дитини. Підтвердив, що з січня 2016 року проживає окремо від позивача та сина і не надає протягом цього часу на систематичній основі кошти на утримання останнього. Інших утриманців він не має, має постійну роботу та джерело доходу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. 24 квітня 2010 року виконавчим комітетом Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 20 травня 2016 року Шишацьким районним відділом РАЦС РУЮ у Полтавській області (а.с.4). Сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 20 жовтня 2010 року, актовий запис № 30 (а.с.5). Згідно довідки Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області від 11.05.2016 № 1433 [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], [INFO], матір'ю та двома братами у [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки ФОП [PERSON] від 18.05.2016 № 17 [PERSON] працює продавцем непродовольчих товарів та отримує мінімальну заробітну плату - 1378 грн. (а.с.7). З пояснень позивача встановлено, що з 01 червня 2016 року вона припинила трудові відносини за попереднім місцем роботи та наданий час є непрацюючою. Відповідно до довідки ВП «Шишацька» ТОВ «АФ ім. Довженка» від 06.06.2016 № 816 [PERSON] працює електриком у вказаному товаристві та отримує заробітну плату, середній розмір якої складає 3265,40 грн. З пояснень сторін встановлено, що відповідач з січня 2016 року проживає окремо від сім'ї, остаточної домовленості про характер та обсяг утримання спільної дитини сторонами не досягнуто в зв'язку з чим відповідач не надає у добровільному порядку в достатній кількості кошти на утримання сина, якого він потребує в силу своїх природних потреб, віку, розвитку та стану здоров'я. У відповідача відсутні інші діти та утриманці, скарг на стан здоров'я від нього не надходило. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З огляду на визнання позову відповідачем та враховуючи те, що неповнолітня дитина потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від сина, участі в його постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Понесені позивачем судові витрати становлять 75 грн., що були сплачені нею за надання правової допомоги (а.с.8). Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved