Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

21.11.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.2015 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Мають трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України просила розірвати шлюб. 20.01.2020 року позивач надала письмову заяву, в якій уточнила, що шлюбні відносини припинили через подружню зраду відповідача, відмову від виховання їх спільних дітей. На даний час проживають з відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть та не мають наміру зберігати сім`ю, у зв`язку з чим просить про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач направила суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказує, що підтримує позовні вимоги та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач телефоном повідомив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На примирення сторони не згодні Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 19.06.2015 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 123 (а.с. 3). Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 4, 5, 6). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалася таким правом та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. На примирення сторони не згодні. У відповідності до ч.1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. На підставі ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позиції сторін, суд вважає, що подальше збереження сім`ї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що жодна зі сторін, під час державної реєстрації шлюбу не змінювала прізвище. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору (а.с. 18), у зв`язку з чим судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved