Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

21.07.2021 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. в інтересах [PERSON] з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Окленд», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Запорізької області Котула А.М., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 26.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 27.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 02.11.2021 року ухвалою суду замінено первісного відповідача: ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» (місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька буд.73-Г офіс 7, ЄДРПОУ 44048193) на належного відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» (місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька буд.73-Г офіс 7, ЄДРПОУ 44109676). В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви від 21.10.2021 року (а.с.64-67), посилалися на те, що 24.01.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №004-07983-240108, відповідно до якого банк надав клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 30000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., строком на 364 дні. 08 серпня 2008 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу з [PERSON] . 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис №11912 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №004-07983-240108 від 24.01.2008 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс». 19 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрито виконавче провадження №65171311 з примусового виконання виконавчого напису №11912, вчиненого 15.03.2021 року приватним нотаріусом Хара Н.С. Позивач вважає, що виконавчий напис є неправомірним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач не був повідомлений про зміну кредитора у кредитному договорі на підставі правонаступництва. Також, жодних повідомлень про намір звернутися до нотаріуса та про вчинення виконавчого напису від відповідача чи від нотаріуса позивач не отримував. Крім того, виконавчий напис був вчинений не на кредитному договорі, а на окремому нотаріальному бланку, що суперечить вимогам закону та дає підстави вважати, що нотаріусу не був наданий оригінал кредитного договору. Також, на думку позивача, нотаріусом не виконані вимоги закону щодо вчинення виконавчого напису, так як він не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Крім підстав про наявність спору щодо безспірності розміру сум для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ще є підстави вважати що нотаріус не мала право взагалі вчиняти виконавчий напис після анулювання права нотаріуса на вчинення нотаріальних дій, вчинення виконавчого напису після спливу трьох років позовної давності та вчинення виконавчого напису з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»), тому вважає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором, що підтверджено висновками ВСУ у постанові від 05.04.2017 року справі №754/9711/14-ц. Прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований за №11912, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №004-07983-240108 від 24.01.2008 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» заборгованості за період з 12.05.2018 року по 27.01.2021 року в розмірі 10758,40 грн., з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту 1863,73 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 7994,67 грн., строкова заборгованість за штрафами і ненями 900 грн; за вчинення виконавчого напису 150 грн.; загальна сума, яка підлягає стягненню складає 10908,40 грн. В судове засідання позивач та її представник: адвокат Яковенко О.С. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 16.08.2021 року представник надав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав задовольнити (а.с.25). Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без участі представника не надав, відзив на позов не подав. В судове засідання третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. В судове засідання третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, 30.09.2021 року надав письмові пояснення, прохав справу розглянути у його відсутність та постановити рішення згідно чинного законодавства (а.с.50-51). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.5 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Коларівка Приморського району Запорізької області народилася позивач [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06.09.2008 року Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.6-7) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.1984 року (а.с.8). 24.01.2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] було укладено договір №004-07983-240108 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого банк надав клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 30000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. (а.с.10-11). Згідно виписки з рахунку [PERSON] за кредитним договором №004-07983-240108 від 24.01.2008 року заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» станом на 27.01.2021 року складає 10758,40 грн., з якої: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1863,73 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 7994,67 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 900 грн. (а.с.39). 08.08.2008 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2008 року (а.с.9). 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №11912 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №004-07983-240108 від 24.01.2008 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшло до нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна» відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №31/К від 06.10.2017 року, в подальшому, 30.12.2020 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «ФК «Уно Капітал» було укладено Договір факторингу №1-30/12 від 30.12.2020 року, на підставі якого ТОВ «ФК «Уно Капітал» набуло право нового кредитора, 27.01.2021 року між ТОВ «ФК «Уно Капітал» та ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №1-27/01, за яким ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» набуло право нового кредитора до боржника за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.05.2018 року по 27.01.2021 року, сума заборгованості становить 10758,40 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1863,73 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 7994,67 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 900 грн; за вчинення виконавчого напису 150 грн., загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника складає 10908,40 грн. (а.с.38). 19.04.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. відкрито виконавче провадження ВП №65171311 з примусового виконання виконавчого напису №11912, вчиненого 15.03.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Окленд» заборгованості в розмірі 10908,40 грн. (а.с.54-55). 26.04.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, відповідно до якої в автоматизованій системі виконавчого провадження замість стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Окленд», код ЄДРПОУ 44048193, зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс», код ЄДРПОУ 44109676 (а.с.56). При вирішенні справи суд керується наступним. За правилами ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Отже, в основі вчинення нотаріальної дії лежить факт безспірності заборгованості. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа №756/11960/15-ц). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Верховний Суд у Постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц, провадження №61-7410св18 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий же правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року №6-887цс17 та Постанові Верховного Суду у справі №207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження №14-12559св18). Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову\~щодо визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки нотаріусом\~під час\~вчинення оспорюваного\~виконавчого напису\~про стягнення\~заборгованості не\~було дотримано\~всіх вимог,\~передбачених Порядком\~вчинення нотаріальних\~дій,\~так як\~не доведено,\~що позивач\~отримував від\~ТОВ«Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» вимогу щодо погашення заборгованості, крім того, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а тому, суд бере до уваги те, що позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не міг як оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс», так само і виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, яку позивач не визнає та заперечує проти розміру заборгованості, що також свідчить про відсутність безспірності вимог до боржника. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зокрема сума процентів, зазначені у написі є безспірними. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, а тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства. Крім того, суд приймає до уваги те, що Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 року відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 19.02.2021 року та на підставі підпункту «е» пункту 2 ч.1 ст.12 Закону України «Про нотаріат», а саме: у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним і юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.01.2008 року за №6685 на ім`я [PERSON] було анульоване. Тобто, приватний нотаріус Хара Н.С. 15.03.2021 року вчинила виконавчий напис вже після анулювання 12.03.2021 року її права на здійснення нотаріальної діяльності та вчинення нотаріальний дій. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, то сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved