Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

21 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку надалі вточнила, про розірвання договору довічного утримання від 07 серпня 2015 року, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повыдомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідно до якого відповідач бере на себе зобовязання матеріального забезпечення позивача їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою у загальному розмірі 1500 грн. 00 коп. на місяць, а позивач передає у власність відповідача 7/50 житлового будинку № 15, по вул. І. Франка, у м. Одесі. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі\~ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч.1\~ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Частиною першою\~статті 756 ЦК України\~встановлено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до акту звірки розрахунків від 15 вересня 2016 року, станом до 07 вересня 2016 року відповідач [PERSON] виконав свої зобовязання, проте підтвердження подальших виплат позивачеві за договором довічного утримання від 07 серпня 2015 року не надав. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК, України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] не надав доказів на підтверджень виконання договору довічного утримання від 07 серпня 2015 року, укладеного між ним та позивачем [PERSON], суд вважає, що цей договір слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачем не сплачувався судовий збір, стягненню з відповідача у дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved