Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

21.01.2019 року до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 15.10.2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, звернулась [PERSON] , в якій також просить стягнути з останнього аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] , та аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі розмірі 7000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Скориставшись своїм правом 18.06.2019 року [PERSON] уточнила позовні вимоги та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , а також просить стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дочкою трирічного віку у сумі 900,00 гривень щомісячно та на утримання дочки у розмірі 1400,00 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з [PERSON] 15.10.2016 року зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народилась дочка [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалось між ним відсутнє почуття любові та поваги, сім`я існує формально, примирення між ними не можливе. У зв`язку з чим позивач дійшла висновку щодо розірвання шлюбу. Також позивач зазначає, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідач усунувся від обов`язку з утримання дочки. в позові зазначено, що відповідач у зв`язку з його обов`язком утримувати дружину до досягнення трирічного віку їх дочки повинен сплачувати кошти на її утримання. Вище наведене зумовило її звернення до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Пугач М.В. в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим вважає, що стягнення аліментів на утримання дочки та дружини є передчасним, однак в разі стягнення аліментів, просить суд врахувати його думку щодо стягнення аліментів, визначених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.10.2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб №2046, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка після припинення батьками подружніх відносин та на даний час перебуває на повному утриманні позивача, оскільки між сторонами на вирішено питання щодо утримання дитини. Причинами розірвання шлюбу позивачем зазначено- відсутність між подружжям любові, взаємоповаги. Сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки припинені. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, після надання судом строку для примирення з метою збереження родини позивач зазначила, що примирення неможливе, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, щодо наявності спору про поділ майна подружжя в позові не йдеться. Малолітня [PERSON] , [INFO] проживає та проживатиме разом з матір`ю. З боку відповідача заперечень щодо проживання дочки разом з матір`ю не надходило. Відповідачем було надано до суду відзив на позов, в якому останній просить відмовити у позові, заперечував проти розірвання шлюбу, вважає що родину можна зберегти, у зв`язку з чим вимоги щодо стягнення коштів на утримання дочки та дружини вважає передчасними, більш того зазначив, що утримував дочку доки дружина з дочкою не переїхала до своїх батьків, а також зазначив, що при можливому розгляду спору щодо утримання дочки та дружини, врахувати його матеріальне становище, розмір його доходу, який становить 5569,00 гривень щомісячно та той факт, що він в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 900,00 гривень щомісячно до досягнення донькою трирічного віку, а на утримання дочки в розмірі 1400,00 гривень, щомісячно до досягнення нею повноліття. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Після надання судом строку на примирення сторони згоди до збереження сім`ї не дійшли. Примирення між сторонами не відбулось. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині позовних вимоги щодо розірвання шлюбу обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач здійснює догляд за донькою, остання після припиненя шлюбних відносин з відповідачем знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на її утримання та розвиток не надає, самоусунувся від обов`язку утримання дитини. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний та практично погодився на сплату аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1400,00 гривень. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач не заперечує щодо обов`язку утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог щодо стягнення аліментів на утримання дочки підлягає задоволенню та стягненню аліментів щомісячно до досягнення дочкою повноліття у розмірі 1400,00 гривень. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її утримання аліментів до досягнення дочкою трирічного віку, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст.84 СК України) та згідно з ч. 6 цієї ж статті, право на утримання дружини з якою проживає дитина виникає в разі розірвання шлюбу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на її утримання у розмірі 900,00 гривень щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., а також на користь [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору сумою 768,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved