Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

21.06.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, відповідно до якої просить суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач проживає окремо, син залишився проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні, домовленості між позивачем та відповідачем про участь відповідача в утриманні сина не досягнуто. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 лютого 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 13.11.2012 (а.с.4,5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Згідно з довідкою Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №910 від 16 червня 2016 року, на утриманні [PERSON], 1983 року народження, жительки села Вишеньки Бориспільського району знаходиться її син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Та обставина, що малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, повністю визнав заявлені позовні вимоги, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 1/4 частки його заробітку. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved