Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON], який був встановлений рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, справа № 308/5968/15-ц, на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] з 30 % від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття , на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з набранням законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Вищезазначеним рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі 30 % від заробітку (доходу) щомісяця. Також, вказаним рішенням було визначено місце проживання дитини разом з матірю. Станом на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки дитина підросла збільшилися витрати на її утримання, виховання, навчання та проживання. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в Закарпатському інституті післядипломної педагогічної освіти, має стабільний дохід, тобто має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Про перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей позивачу невідомо на утримання, батьки на його утриманні не перебувають. У звязку з цим, позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягання аліментів визначивши їх у твердій грошовій сумі. 22.12.2018 року відповідачем подано відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Позов вважає необґрунтованим, оскільки підстав для зміни способу стягнення аліментів немає, оскільки позивачем не надано доказів зміни матеріального, або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоровя. Зазначив, що працює старшим лаборантом у Закарпатському інституті післядипломної педагогічної освіти, у примусовому порядку своєчасно і в повному обсязі сплачує аліменти у розмір 30% від заробітку (доходу) щомісячно і в розмірі не меншому, ніж це передбачено ч.2 ст.182 СК України. Збільшити розмір аліментів відповідачу не дозволяє його матеріальне становище, так як кошти які залишаються у нього після відрахування аліментів із заробітної плати знаходяться в межах прожиткового мінімуму на одну особу. Разом з цим, повідомив, що у серпні 2010 року внаслідок ДТП відповідач переніс жирову емболію і перелом бедрової кістки в якій і по сьогоднішній день знаходиться імплантат, який періодично турбує відповідача і потребує постійного лікування. Крім цього, відповідачу необхідно дорогокоштуюча операція видалення імплантат із бедрової кістки і він змушений збирати кошти на її проведення. Такий стан здоровя відповідача призводить до того, о він часто перебуває у лікарняних відпустках, або відпустках без збереження заробітної плати. Майна та майнових прав відповідач немає, так само як і не має витрат, які б перевищували десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Окремі витрати відповідачу допомагають здійснювати його батьки. Крім того, позивач забороняє дитині отримувати подарунки від відповідача та його батьків, що спростовує її твердження про недостатність у коштів на утримання дитини. Разом з цим, позивач в супереч рішенню суду про визначення місця проживання дитини, залишила сина на вихованні у своєї матері [PERSON], а сама на протязі останніх двох років практично весь час проживає за кордоном і не займається вихованням дитини. Дитина проживає з бабусею (матірю позивача) в м.Мукачево по вул.Айвазовського, буд.12, за останні два роки в будинку зроблено дорогий ремонт, в будинку, дворі і навіть на вулиці встановлено цілодобові відеокамери спостереження, що аж ніяк не свідчить про скрутне матеріальне становище позивача. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з наведених в позові підстав, просили суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак, в судовому засіданні брали участь його представники [PERSON], [PERSON], [PERSON], які заперечували щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6), який перебуває на вихованні та утриманні матері. На утримання дитини рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.11.2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 30\~%\~від заробітку\~(доходу)\~щомісяця,\~починаючи з\~26\~травня 2015\~року \~до досягнення\~дитиною повноліття (а.с.7-11). Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.06.2014 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися. [PERSON] прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на\~період з\~01\~січня по\~ 30\~червня 2019\~року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років 2027 гpивень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «[PERSON] аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих суду доказів, вбачається, що відповідач працює в Закарпатському інституті післядипломної педагогічної освіти, займає посаду старший лаборант. Його дохід за 2017 рік склав 43\~939,39 гривень, за 2018 рік 47\~040,25 гривень (а.с.31, 33). На підтвердження свого незадовільного стану здоровя, відповідач надав довідку № 626 від 21.12.2018 року про періоди непрацездатності та перебування у відпустці без збереження заробітної плати за 2016 2018 роки, з якої вбачається, що за вказаний період відповідач 143 календарних дні за вказаний період хворів (а.с.41). Матеріали справи та позиція відповідача (викладена його представниками у відзиві на позов), який заперечував щодо зміни способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що збільшити розмір аліментів не дозволяє його матеріальне становище та стан здоровя, відсутність доказів отримання відповідачем ще якихось доходів (прибутків), у сукупності з іншими матеріалами справи не вказують на його фактичну спроможність сплачувати аліменти в розмірі більшому ніж встановлений Рішенням суду, а отже суд не знайшов підстав для задоволення позову. Окрім цього, суд хоче звернути увагу на те, що ст. 182 СК України\~визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак вимоги про стягнення з відповідача аліментів в такому розмірі позивачем не ставилося. Відповідно, до ч.2 ст.164 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Разом з цим, суд наголошує, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed