Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача: Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 29 квітня 2017 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , але 07.07.2020 р. на підставі рішення суду шлюб розірвано.18 березня 2020 року [PERSON] , яка діяла від себе та на підставі довіреності, від його імені, як продавці уклали з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] . Продаж квартири вчинено відповідно до договору за 117063 грн., квартира належала на праві приватної власності 1/3 частина відповідачу та 2/3 частині позивачу.. Відповідач, після здійснення продажу 2/3 частини квартири позивача, вартість якої становить 78042 грн. розпорядилась вирученими грошовими коштами на свій розсуд, [PERSON] кошти не передавала. Тому просить суд, стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 78042 грн. наслідок продажу 2/3 частини квартири [ADDRESS] та судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з`явились надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, посилались на обставини викладені в позові та відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду відзив на позовні вимоги, та пояснення де просила суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві на позов та поясненні відповідач зазначила, що позивач отримав 2/3 частини вартості від продажу квартири, а саме 78042 грн. та жодних належно допустимих доказів не надав крім того не довів існування перед ним грошових зобов`язань. 2.Заяви, клопотання учасників справи: 30 листопада 2020 року відповідачем надано відзив на позов. 18 грудня 2020 року позивачем надана відповідь на відзив. 26 січня 2021 року відповідачем надано пояснення. 3.Процесуальні дії суду 15 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 4.Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що з 29 квітня 2017 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але 07.07.2020 р. шлюб було розірвано, що вбачається з рішення суду від 07.07.2020 р. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2020 року між [PERSON] , яка діяла від себе та на підставі довіреності № 1-113 посвідченої 22.01.2020 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної контори Дніпропетровській області, від імені [PERSON] , та [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої кам`янської державної контори Дніпропетровській області Трощій Н.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2-234. Продаж квартири вчинено відповідно до договору за 117 063 грн. Згідно до договору купівлі - продажу квартири від 18.03.2020 р. квартира належала на праві приватної власності 1/3 частина відповідачу та 2/3 частині позивачу. 18 березня 2020 року відповідачем відповідно до договору купівлі - продажу квартири отримано 117 063 грн. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15,\~16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Позивачем обраний спосіб захист у, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є стягнення коштів. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин. 5. Оцінка суду. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї\~глави застосовуються\~також до\~вимог про: повернення\~виконаного за\~недійсним правочином; витребування\~майна власником\~із чужого\~незаконного володіння; повернення\~виконаного однією\~із сторін\~у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ч. 1 п.1, ч.2 ст. 11, ч.ч. 1,2 ст 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу, надати послуг, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст. 11 цього кодексу. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Майно не може вважатись набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних)відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. На підтвердження своїх посилань відповідач [PERSON] у своєму відзиві на те, що позивач отримав від неї кошти за продаж його частки квартири за адресою: [ADDRESS] , будь-яких доказів не надала. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до\~вимог ч.ч.\~1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласника. Згідно із ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки(ч.1ст. 190ЦК України). За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні не доведений факт того, що позивач отримав кошти за продаж його частки квартири, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 78 042 грн. підлягає задоволенню. 6. Щодо судових витрат У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн. з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3361,40 грн., позивачем надано до суду: копію договору про надання правової допомоги № 9 від 11.08.2019 року, але не надано платіжного доручення про оплату послуг з надання правової допомоги на суму 3361,40 грн. Аналізуючи надані докази суд вважає, що витрати за правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача у розмірі 3361,40 грн., в зв`язку з тим, що є не обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Враховуючи викладене та

Outcome: partial