Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - АТ КБ «ПриватБанк» ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 16 березня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 300 грн . [PERSON] надав свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком кредитний договір. Взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15 серпня 2019 року утворилася заборгованість в розмірі 11 460 грн 12 коп., яка складається з боргу: за простроченим тілом кредиту в розмірі 488 грн 04 коп., пені за прострочене зобов`язання в розмірі 7 640 грн 62 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 2 309 грн 55 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн 00 коп., штрафу (процентна складова) у розмірі 521 грн 91 коп. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 460 грн 12 коп. та судові витрати у розмірі 1 921 грн 00 коп. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 13 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження . 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Судом встановлено, що 16 березня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав в кредит грошові кошти у вигляді встановленого ліміту у розмірі 300 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/. Судом встановлено, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем [PERSON] відсутні відомості про те, які саме тарифи підлягають до застосування відповідно до укладеного договору. Згідно з наданим банком розрахункомзаборгованість відповідача станом на 15 серпня 2019 року складає 11 460 грн 12 коп.,з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 488 грн.04 коп., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 7 640 грн 62 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в розмірі 2 309 грн 55 коп., а також штрафи: фіксована частина у розмірі 500 грн 00 коп., процентна складова у розмірі 521 грн 91 коп. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України 2003 року. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 березня 2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed