Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

20.08.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] та просила визнати її [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкового майна її брата - [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2002 році вона [PERSON] за свої кошти купила у гр.. [PERSON] квартиру по [ADDRESS] , однак оформили цю угоду як договір дарування, при цьому обдарованим зазначили не її [PERSON] а її рідного брата - [PERSON] .. Вона впродовж життя надавала всіляку допомогу братові, оскільки працювала, та мала достатній заробіток, а брат достатніх доходів не мав, вона з ним спілкувалась, підтримувала добрі стосунки. [INFO] року її брат - [PERSON] помер. Витрати на поховання здійснені за її рахунок. За життя [PERSON] не склав заповіту, тому спадкоємицею 1 черги після його смерті є його донька відповідач [PERSON] .. За життя відповідач не спілкувалась з померлим, не допомагала йому, не піклувалась про нього, не здійснила його поховання після смерті, натомість, позивач піклувалась про брата, надала йому матеріальну допомогу - придбала квартиру, здійснила його поховання. Вважає, що з цих підстав відповідача слід усунути від права на спадкування та змінити черговість спадкування. Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 25.01.2019 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, будь-яких заяв не надала. За клопотанням позивача ухвалою суду від 04.04.2019 року витребувано спадкову справу після смерті померлого [PERSON] , а також допитано свідків у судовому засіданні. Суд, вислухавши позивача [PERSON] , допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали спадкової справи та інші надані докази, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 52 роки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.03.2018 року виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Померлий [PERSON] мав у власності квартиру по [ADDRESS] , яку він отримав у дар від [PERSON] на підставі договору дарування від 13.12.2002 року що підтверджується копією договору дарування. Внаслідок смерті особи, за положеннями ст.. 1220 ЦК України, відкривається спадщина. Тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, у тому числі на зазначену квартиру. З матеріалів спадкової справи встановлено, що за життя [PERSON] заповіт не склав, але нотаріусом Штефан В.В. 22.06.2018 року заведено спадкову справу на підставі заяви відповідача [PERSON] про прийняття спадщини. Крім того, з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулась 18.07.2018 року і позивач [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини [PERSON] , наявній у матеріалах спадкової справи. Таким чином з заявами про прийняття спадщини померлого [PERSON] звернулись двоє спадкоємців. Однак, відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1262 ЦК України визначає, що рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері спадкують у другу чергу. Відповідач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження, долученим нотаріусом до матеріалів спадкової справи та не оспорюється позивачем. Позивач [PERSON] є сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження померлого [PERSON] , свідоцтвом про народження позивача [PERSON] , з урахуванням свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] , свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , дослідженими в судовому засіданні. Тому, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями різних черг спадкування, при цьому відповідач [PERSON] , як повнолітня донька померлого [PERSON] , є спадкоємицею першої черги, а позивач [PERSON] , як рідна сестра померлого [PERSON] , є спадкоємицею наступної - другої черги спадкування. За положеннями ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Оскільки судом встановлено, що у померлого [PERSON] є спадкоємиця першої черги - це відповідач [PERSON] , вона прийняла спадщину та не відмовилась від неї, тому, позивач [PERSON] , як спадкоємиця другої черги спадкування, могла отримати право на спадкування після померлого [PERSON] лише у разі 1) наявності підстав для усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування або 2) за наявності підстав для зміни черговості одержання права на спадкування. Підстави для усунення від права на спадкування визначені ст.. 1224 ЦК України, а саме: 1. Не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. 2. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. 3. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. 4. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. 5. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. 6. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Таким чином, у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи і лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Усунення від спадкування можливе лише за умови встановлення винної поведінки особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Жодної з вказаних підстав у судовому засіданні не встановлено, оскільки як позивач [PERSON] , так і свідки [PERSON] , [PERSON] стверджували, що відповідач [PERSON] не надавала допомоги спадкодавцеві [PERSON] , проте вони підтвердили, що він не був похилого віку, тяжко хворів чи був у безпорадному стані. Матеріали справи не містять доказів того, що померлий [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з проханням про надання йому будь-якої допомоги медичної, матеріальної, тощо, і відповідач [PERSON] навмисно уникала обов`язку надавати підтримку та допомогу спадкодавцю на його вимогу. Також, суду не надано доказів того, що померлий [PERSON] через тяжку хворобу був у безпорадному стані і потребував у зв`язку з цим від відповідача будь-якої допомоги. Тому, суд вважає, що відсутні правові підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування. Не встановлено, на думку суду, і підстав для надання позивачу права спадкування разом з відповідачем. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У судовому засіданні як позивач [PERSON] , так і свідки [PERSON] , [PERSON] стверджували, що позивач [PERSON] протягом тривалого часу надавала померлому [PERSON] матеріальну допомогу,, підтримувала добрі стосунки, однак, вони підтвердили, що померлий не був похилого віку, тяжко хворів чи був у безпорадному стані. Тому, суд вважає, що відсутні правові підстави для надання позивачу [PERSON] , як спадкоємцю другої черги права на спадкування. Оскільки в судовому засіданні не встановлено правових підстав для усунення відповідача [PERSON] від спадкування та не встановлено підстав для надання права позивачу [PERSON] на спадкування, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed