Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 7/60 частини житлового будинку з господарськими спорудами , що знаходиться в м. Полтава, вул.. Шведська, 39. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21.05.2002 року він отримав в дар від [PERSON] 7/30 частини спірного будинку, договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] У договорі дарування не зазначено, які конкретні приміщення йому подаровані, але дарувальник повідомив та передав у дар у будинку кухню 4-1 площею 8.0 кв.м, передпокій 4-2 площею 17.8 кв.м, кімнату 4-3 площею 23.9 кв.м, сіни 4-4 площею 8.4 кв.м, а всього 58.1 кв.м. Подарована частина будинку була ізольованим приміщенням, мала окремий вхід. При підготовці узаконення самочинно збудованих господарських приміщень йому стало відомо, що власником 7/60 частини спірного будинку є [PERSON] , яка отримала вказану частку будинку у порядку спадкування після смерті батька дарувальника. Зазначав, що оскільки він більше десяти років користується вказаним нерухомим майном, [PERSON]А померла 26.01.1992 року, а після її смерті ніхто спадщину не прийняв , просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на вказану частину спірного будинку. В ході розгляду справи встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], однак не отримувала свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 14.03.2018 року , за клопотанням представника позивача, був замінений неналежний відповідач - територіальна громада в особі Полтавської міської ради на належного відповідача - [PERSON] 30.05.2018 року [PERSON] змінив позовні вимоги, просив припинити право власності за [PERSON] на 7/60 частини спірного будинку та визнати за ним право власності на цю частину будинку. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що позивач та відповідач дійшли обоюдної згоди про вартість 7/60 частини спірного майна, яку вони оцінили в 52\~000 грн. [PERSON] отримала від позивача 52\~000 грн. в рахунок компенсації вартості 7/60 частин будинку , про що видала розписку та надала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача просив не стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, підтвердила ту обставину, що [PERSON] за домовленістю із позивачем визначили вартість належної їй частини житлового будинку, 52\~000 грн., вказану суму грошей [PERSON] отримала від позивача про що видала йому розписку. Просила задовольнити позовні вимоги повністю та зазначила, що жодних матеріальних чи будь-яких інших претензій [PERSON] до позивача немає. Заслухавши представників позивача та відповідача , дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що позивач на підставі договору дарування від 21.05.2002 року отримав в дар від [PERSON] 7/30 частини спірного будинку, договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 14) Договором дарування не було визначені які конкретно приміщення у житловому будинку були передані в дар позивачеві, однак було передано у користування позивачеві по вказаному договору дарування приміщення у будинку, а саме: кухню 4-1 площею 8.0 кв.м, передпокій4-2 площею 17.8 кв.м, кімнату 4-3 площею 23.9 кв.м, сіни 4-4 площею 8.4 кв.м, а всього 58.1 кв.м. Вказані приміщення у будинку були ізольованими та відповідно до даних технічного паспорту на будинок становили квартиру №4. У 2016 році позивачеві стало відомо про те, що власником частини будинку, яка входила до квартири №3 у будинку, яку він отримав в дар, була [PERSON], яка отримала 7/60 частини спірного будинку у порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н від 12.03.1991 року виданого Другою полтавською державною нотаріальною конторою ( а.с. 104). [PERSON] померла 26 січня 1992 року, після її смерті заяву про прийняття спадщини за заповітом подала [PERSON] ( а.с. 127-136) . До часу розгляду справи [PERSON] свідоцтва про прав на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не отримувала. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже враховуючи вимоги ч. 5 ст. 1268 ЦК України відповідачеві [PERSON], яка спадкоємиці [PERSON] за заповітом, належить 7/60 частини спірного домоволодіння. [PERSON] позовні вимоги визнала, підтвердила ту обставину, що вона отримала грошову компенсацію за належну їй частину спірного будинку від позивача, що також підтверджується її розпискою та заявами до суду. Визнання [PERSON] позовних вимог відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Стаття 365 ЦК України передбачає порядок припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказаний порядок сторонами дотриманий, а отже слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог. Позивач просив не вирішувати питання про розподіл судових витрат. Разом з тим при зміні позовних вимог позивачем не був сплачений судовий збір з позовної вимоги про припинення права власності на частину спірного будинку за [PERSON] Оскільки позивач просив не вирішувати питання про розподіл судових витрат та не стягувати з відповідача судові витрати, підлягає стягненню з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved