overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулась з заявою про ухвалення додаткового рішення, вказуючи, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2013 року були задоволені її позовні вимоги, визнано за нею право власності на земельну ділянку площею 0,16 га, розташованої за адресою [ADDRESS] без зміни її цільового призначення. Однак, при ухваленні рішення судом в описовій та мотивувальній частинах рішення суду вказано місце розташування земельної ділянки [ADDRESS] а в резолютивній його частині вказано місце розташування земельної ділянки [ADDRESS]. В зв'язку з чим, [PERSON] просить про ухвалення додаткового рішення по вищевказаній справі, вказавши в резолютивній частині рішення суду місце розташування земельної ділянки [ADDRESS] В судове засідання [PERSON] та сторони, які приймали участь у справі не з'явились, про день місце та час розгляду справи сповіщались судом належним чином. Згідно положень п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що провадженні Кривоозерського районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Кривоозерська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, за результатами розгляду якої 10 грудня 2013 року ухвалено рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволено, при цьому в описовій та мотивувальній частинах рішення суду вказано місце розташування земельної ділянки [ADDRESS] а в резолютивній його частині вказано місце розташування земельної ділянки [ADDRESS] За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Кривоозерська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON], який помер [INFO] року, був її чоловіком. Вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] з 18 лютого 1961 року. Чоловік заявника помер [INFO] року. Після смерті чоловіка вона звернулася в Управління пенсійного фонду України в м. Нововолинську для призначення їй пенсії по втраті годувальника. Однак через різне написання імені, заявник не може на підставі документів довести, що [PERSON] був її чоловіком. У свідоцтві про одруження з [PERSON] заявник зазначена Як [PERSON] та в свідоцтві народження як [PERSON]. Різне написання імені пояснюється допущенням помилки в його написанні при перекладі на українську мову. Встановлення факту родинних відносин, необхідно заявнику для призначення пенсії в зв'язку із втратою годувальника. В судовому засіданні представники заявника [PERSON], [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просять встановити, що [PERSON], який помер [INFO] року, був чоловіком [PERSON], [INFO], зазначеної в свідоцтві про одруження як [PERSON] та в свідоцтві про народження як [PERSON]. Представник заінтересованої особиУправлыння Песыйного Фонду в м. Нововолинську в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення представників заявника [PERSON], [PERSON], показання свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що [PERSON], який помер [INFO] року, був чоловіком [PERSON], [INFO], зазначеної в свідоцтві про одруження як [PERSON] та в свідоцтві про народження як [PERSON]. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт родинних відносин заявника з [PERSON], а саме що [PERSON], який помер [INFO] року, був чоловіком [PERSON], [INFO], зазначеної в свідоцтві про одруження як [PERSON] та в свідоцтві про народження як [PERSON], який необхідний заявниці для призначення пенсії в зв'язку із втратою годувальника, що передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 362. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Спільне подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З 31 серпня 2014 року припинили подружні відносини. Вказуючи на неможливість примирення та збереження шлюбу, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала, заперечила можливість примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка, заяви про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 362, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини. 31 серпня 2014 року сторони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, не виявляють бажання зберегти сім'ю, що підтверджується доводами позивачки та не заперечується відповідачем, а тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальнопідтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, на обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10.05.2005 вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя та подружні відносини у них склались невдало по причині різності характерів та поглядів на життя, через що в них виникали сварки, непорозуміння, які загострювали їхні стосунки. З жовтня 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зважаючи на різні інтереси та погляди на життя, зусилля, які докладалися нею для збереження сімї виявились марними. За обставин, що склалися, при відсутності між нею та відповідачем взаєморозуміння, бажання спільно проживати, вести спільне господарство та опікуватись один про одного, разом виховувати дітей, відновлення шлюбно-сімейного життя неможливе. За наданий їм судом час вони не примирилися, оскільки вони фактично стали чужими людьми, у відносинах між собою втратили ті почуття, що єднали їх однією сімєю. Просила шлюб з відповідачем розірвати, після чого залишити їй шлюбне прізвище та не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати на сплату судового збору. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ч.4 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Право позивачки на вибір прізвища після розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст.113 СК України, в звязку з чим її вимога про залишення їй шлюбного прізвища підлягає задоволенню. На вимогу позивача суд не стягує на його користь з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та утримання на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь: аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, а також утримання на неї в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дочкою трирічного віку. Позивач посилається на те, що в сторін в шлюбі народилася дочка [PERSON], яка після розірвання шлюбу з відповідачем 28.10.2014 року проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від належного виконання обов'язку утримувати дитину, лише інколи надаючи допомогу, якої не вистачає для забезпечення дитини. Позивач не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує допомогу на дитину в розмірі 850 гривень, якої недостатньо для утримання дитини та її існування. Відповідач працює столяром у ФОП [PERSON] і отримує заробітну плату, тому має реальну змогу сплачувати аліменти на дитину та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частин 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів у розмірі, про який просить позивач. Заслухавши думку позивача, відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої вимоги підтримала та пояснила, що близько року назад вони розірвали шлюб з відповідачем. Впродовж 2014 р. відповідач надавав допомогу на дитину, купуючи іграшки, одяг, ліки та даруючи подарунки. Однак, починаючи з 2015 р. він припинив надавати допомогу, тому змушена звернутися до суду, оскільки відповідач має можливість утримувати дитину, так як працює ветлікарем, отримує пенсію по інвалідності, а також надає послуги по лікуванню тварин в селі. Відповідач позовних вимог не визнав та пояснив, що постійно бачиться та спілкується з сином, купує йому подарунки, одяг, їжу, зокрема, перед Новим роком придбав комплект зимового одягу та взуття. Однак в цьому році через скрутний стан має обмежені можливості у наданні допомоги, так як отримуючи зарплату в розмірі 1500 грн./міс., оплачує три кредити на загальну суму близько 1500 грн./міс., сплачує за газ 418 грн./міс. та за електроенергію в сумі 170 грн./міс., отримувану пенсію по інвалідності використовує на своє лікування, так як потребує щорічного санаторно-курортного лікування. Зазначив, що пропонував позивачці надавати їй кошти добровільно, однак вона відмовилася, так як бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 листопада 2014 р. Михнівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання - Михнівською сільською радою від 16.01.2015 р. № 18 та не заперечується самим відповідачем. Відповідно до довідки КЗ «Теофіпольський центр ПМСД» від 19.01.2015 р. дитина здорова. Відповідач працює, не має на утриманні інших дітей, являється інвалідом третьої групи загального захворювання, однак доказів потреби у щорічному санкурлікуванні не надав. Суд не вбачає договірне зобов'язання платника аліментів по поверненню кредиту обставиною, яка має істотне значення при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи дослідженні докази в їх сукупності, суд дійшов переконання про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи на те, що з 29 квітня 1998 року перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та втрату почуття поваги один до одного, а від так їх сім?я не може бути збережена. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність / а. с. 11 /. В судове засідання не з'явився і відповідач [PERSON], який надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність / а. с. 12 /. Перевіривши фактичні обставини справи в межах, наданих письмових доказів, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 29 квітня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шишацької райдержадміністрації Полтавської області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження цього ж числа зроблено відповідний актовий запис за № 10 та видано свідоцтво серії [NUMBER] / а. с. 4 /. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], 04 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2002 року / а. с. 6 / Відповідно до вимог ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони з грудня 2011 року шлюбних стосунків не підтримують через виниклі між ними непорозуміння та втрату почуття поваги один до одного, спільне господарство не ведуть та категорично наполягають на розірванні шлюбу, у зв'язку з чим їх подальше життя в складі однієї сім?ї є неможливим, так як це суперечило б інтересам кожного із них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі про стягнення за постановою Полонського районного суду від 03 травня 2001 року на її користь аліментів із [PERSON] , посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа відділом державної виконавчої служби втрачено. Заявниця, представник виконавчої служби та [PERSON] до суду не прибули. Вивченням матеріалів справи встановлено, що постановою Полонського районного суду від 03 травня 2001 року задоволено позов [PERSON] - стягнено із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно повідомлення начальника Полонського ВДВС у відділі відсутнє провадження про стягнення аліментів за вказаною постановою суду. Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача видати його дублікат. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦПК України, неявка сторін та заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що заява стягувача є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення, оскільки оригінал виконавчого листа втрачено, рішення суду не виконується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Романівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, яка знаходиться на території Романівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки розміром 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS], наданої рішенням 25 сесії 5 скликання Романівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Таким чином після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на право на земельну ділянку. В позовній заяві зазначено, що згідно заповіту, посвідченого Романівською сільською радою Брусилівського району Житомирської області 24 листопада 2006 року, спадкоємцем спадкового майна є [PERSON]. Також спадкоємцем є її сестра [PERSON]. Так як [PERSON] було прийнято спадщину після смерті [PERSON], це встановлено рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2012 року, то вона має право завершити приватизацію земельної ділянки, яка не була завершена спадкодавцем. На підставі вищевикладеного і відповідно до вимог ст.ст. 328, 346, 1218, 1261, 1268, 1274, 1296 ЦК України, ст.ст. 81, 118, 125, 140, 158, ЗК України, ст..ст.3, 5 ЦПК України представник позивача просив визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була передана її матері [PERSON] рішенням Романівської сільської ради. Відповідач [PERSON], представник відповідача Романівської сільської ради Брусилівського району, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися повторно, не повідомили про причини неявки і від них не надходило заяв про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за їх відсутності. Представник позивача у судовому засіданні надав згоду на заочний розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON], представника відповідача Романівської сільської ради. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

20 січня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що 23 червня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №06. У сторін від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. За рішенням суду ухваленого Межівським районним судом Дніпропетровської області в 2013 році з відповідача утримуються аліменти на сина [PERSON]. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частині всіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? частини до досягнення сином 3-х років та розглянути справу за її відсутності. У судове засідання відповідач не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS, яка сформована в електронному вигляді. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області [PERSON] записаний його батьком, а позивачка матір'ю (а.с.6). З'ясовано, що [PERSON] належного обов'язку щодо утримання сина [PERSON] не дотримується, тому з останнього слід стягнути аліменти. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Факт перебування на утриманні позивачки сина [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] підтверджується довідкою виконавчого комітету Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №30 від 20 січня 2015 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Змістом п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів-у межах суми платежу за один місяць. Окрім того з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини, що відповідає положенням ч.2 ст.84 СК України за якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати покласти на рахунок відповідача.

Outcome: approved