Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

20 травня 2021 року орган опіки та піклування Волочиської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON] до відповідачів: [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що малолітній [PERSON] , [INFO] навчається та перебуває на повному державному забезпеченні у Плужнянській санаторній школі з 06.02.2021 по даний час. Наказом служби у справах дітей від 26.03.2021 малолітнього [PERSON] поставлено на облік, як дитину залишену без батьківського піклування. За період перебування дитини в закладі його відвідувала лише бабуся, яка [INFO] померла. Батьки хлопчика за весь період перебування у закладі не відвідували його, не цікавились навчанням та вихованням дитини. Під час обстеження умов проживання родини [PERSON] виявлено, що житловий будинок та надвірні будівлі знаходяться в аварійному стані. Батьки малолітнього [PERSON] ніде не працюють, не отримують доходів, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя. Рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради від 12.05.2021 затверджено висновок про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з наведеним, позивач просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , та стягнути з них аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 12.07.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до заочного судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав у ньому зазначених. Вказала, що батьки [PERSON] проявляють винну поведінку по відношенню до своєї дитини, оскільки ведуть неналежний спосіб життя та взагалі самоусунулись від своїх батьківських обов`язків. Єдиною людиною, яка проявляла турботу до дитини була бабуся, яка померла. Хлопчик з лютого місяця перебуває в Плужнянській санаторній школі, однак відповідачі жодного разу не поцікавились про свою дитину. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не подали. Суд провів заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно з довідки про склад сім`ї № 333, малолітній [PERSON] зареєстрований разом з батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). З актів обстеження умов проживання дитини Служби у справах дітей Волочиської міської ради та доданих фото таблиць (а.с. 32-42) слідує, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] в сім`ї за зареєстрованим місцем проживання не виявлено. Будинок в аварійному стані. Санітарно-гігієнічні умови жахливі. Прилегла територія захаращена сміттям. Сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Зі слів сусідів: [PERSON] має психічні розлади, разом з чоловіком часто вживають спиртні напої. Відповідачі офіційно ніде не працюють, допомоги по безробіттю, пенсії, субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та будь-яких видів державних соціальних допомог не отримують, що підтверджується копіями листів Волочиської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 26.03.2021, Волочиської ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області від 30.03.2021, ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 22.04.2021, УСЗН Хмельницької районної державної адміністрації від 02.04.2021 (а.с. 20, 22, 26-27). Згідно з копії листа КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» від 31.03.2021 № 277 [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-фтизіатра з 2014 року. Діагноз: НЛТБ (2020р) в/часток легень (інфільтративний) Дест р (-), МБТ (-), М (-), К (-), кат 2, ког 4 (20р) (а.с. 23). Малолітній [PERSON] навчається у Плужнянській санаторній школі Хмельницької обласної ради. На навчання дитину привезла бабуся [PERSON] . Батьки [PERSON] не цікавились життям і перебуванням дитини в навчальному закладі. Вказане підтверджується копіями характеристик виданих вказаним навчальним закладом (а.с. 17, 19). Згідно копії листа від 22.03.2021 № 148 з 22.03.2021 по 28.03.2021 в закладі запроваджено весняні канікули, однак учня 2 класу [PERSON] батьки не забрали на канікули (а.с. 11). Наказом від 26.03.2021 № 2 Служби у справах дітей Волочиської міської ради, малолітнього [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як дитину залишену без батьківського піклування, який перебуває у Плужнянській санаторній школі Хмельницької обласної ради (а.с. 12). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Волочиської міської ради № 57 від 26.04.2021, затвердженого рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради від 12.05.2021 № 234, Служба у справах дітей Волочиської міської ради вважає доцільним та можливим позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] (а.с. 13-16). Крім того, судом встановлено, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23.04.2018, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 29-31). Правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з правами та обов`язками батьків та дітей, регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не спілкуються з нею, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавляться нею та не проявляють до сина належної турботи, не забезпечують належно матеріально, що негативно впливає на його розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батька і матері по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі сина, тому відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини [PERSON] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Відповідно ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що відповідачі добровільно матеріально сина не забезпечують, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Outcome: approved