Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

20.02.2017р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що з 07.09.2013р. вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, про дітей не піклується та матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та слухати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки невідомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 07.09.2013р. між позивачем та відповідачем, відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 154.(а.с.9) Відповідно до свідоцтв про народження, копії, яких містяться в матеріалах справи, під час шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.(а.с.2,3). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, інших дітей не має. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved