Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

20 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона згідно договору купівлі-продажу від 25 грудня 2007 року є власником домоволодіння № 3-А по вул. Кошового в м. Бердянськ Запорізької області. Окрім неї за вищенаведеною адресою до 2014 року проживав син і невістка відповідач [PERSON] Проте після розірвання шлюбу у 2014 році остання зібравши речі, виїхала з житлового будинку, наразі зв'язок не підтримується, місце фактичного проживання та перебування не відомі. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає тривалий час, її особистих речей у житловому приміщенні не має. Вважає, що реєстрація відповідача порушує права та інтереси, як власника, тому вимушена звернутися до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, відповідно заяви від 01.10.2018р., що міститься у матеріалах справи, просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про слухання справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.29). відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надала. Тому\~суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, відповідно до листа, що надійшов на адресу суду 22.08.2018 року, просили справу розглянути без участі представника, відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 23) Приймаючи до уваги заяву позивача, лист третьої особи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 25 грудня 2007 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2008 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку № 3а по вул. Кошового у м. Бердянськ Запорізької області (а.с. 5,6). Відповідно акту вуличного комітету № 11 м. Бердянськ, у житловому будинку № 3а по вул. Кошового, м. Бердянськ Запорізької області, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за вказаною адресою, але з 2014 року не мешкає. (а.с. 33). Згідно довідки про склад родини або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 25 червня 2018 року, до складу зареєстрованих осіб у житловому будинку № 3а по вул. Кошового, м. Бердянськ Запорізької області входить відповідач - [PERSON] (а.с. 31). \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2014 року, яке набрало законної сили 27 серпня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. (а.с.19). Після розірвання шлюбу відповідач у 2014 році покинула житловий будинок і з того часу там не проживає, участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг не приймає, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Зміст ч. 2 ст. 405 ЦК України свідчить про те, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Між сторонами не було ніяких домовленостей з приводу проживання, відповідач не є членом родини позивача, тому суд приходить до висновку, що відповідачем порушено всі положення про право власності на належний позивачу житловий будинок, а у такому разі вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач не проживає у житловому будинку з 2014 року і по теперішній час, при цьому не є членом родини позивача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved