Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

20.11.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , як самостійного відповідача та як законного представника неповнолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області, [PERSON] із даним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , які зареєстровані у зазначеній квартирі, але більше шести місяців в ньому не проживають без поважних причин. Утримання квартири проводиться за рахунок позивача, оскільки відповідачі не беруть участі у її утриманні, чим ставлять позивача у важке матеріальне становище. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заяви від позивача [PERSON] про розгляд справи в її відсутності у спрощеному позовному провадженні. Позивач позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , як самостійний відповідач та як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву не подали, на виклик суду не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, через оголошення на офіційній сторінці суду. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у їх відсутності не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження факту не проживання відповідачів у спірній квартирі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання також не з`явився, згідно поданої заяви просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. Розглянувши документи та матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS] . Спірна квартира була отримана позивачем [PERSON] на сім`ю з 5 осіб, що підтверджується ордером на жиле приміщення № 261, серія МР від 23.05.2012 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,5 м?, яке складається з однієї кімнати у ізольованій квартирі [ADDRESS] . На даний час у квартирі зареєстровано п`ять осіб: позивач [PERSON] - квартиронаймач, відповідач [PERSON] дочка квартиронаймача, [PERSON] онук квартиронаймача, [PERSON] онук квартиронаймача, [PERSON] син квартиронаймача, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області № 2-20-3888 від 17.12.2018. Судом встановлено, що сторони у справі є рідними матір`ю, дочкою, сином та онуками. Станом на момент звернення [PERSON] до суду з цим позовом (листопад 2018 року) квартира приватизована не була. У своїх позовних вимогах [PERSON] вказувала на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі більше шести місяців, не цікавляться житлом, не несуть витрати на утримання квартири, а тому вважає, що вони втратили право користування жилим приміщенням. З досліджених судом договору № 6887 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.11.2017 та договору № 2588 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 16.12.2014, вбачається, що вказані договори щодо надання відповідних послуг укладені із позивачем по справі [PERSON] . З квитанцій, які долучені до позовної заяви вбачається, що оплату за квартплату та комунальні послуги за користування та утримання спірною квартирою проводяться також [PERSON] . Крім того, факт не проживання відповідачів підтверджується долученими до матеріалів справи Актами про обстеження житлового приміщення за адресою: квартира [ADDRESS] . Відповідно до\~статті 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадках: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом всього часу перебування в ньому; взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Статтею 72 ЖК України\~встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу»\~визначено, що у справах визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі\~ст.71 ЖК України, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі\~статті 71 ЖК України, предметом доказування є причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. Згідно із\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого житла. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у це право (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. theUnitedKingdom), заява № 19009/04, п. 50; рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitsky v. Ukraine») заява № 30856/03, п.41. За таких\~обставин,\~враховуючи фактичні\~взаємини сторін,\~причини позову\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право на\~користування житлом\~та\~інші обставини\~справи,\~суд вбачає\~підстави для\~задоволення позову\~і приходить\~до висновку,\~що оскільки\~відповідачі \~більше шести\~місяців у\~спірній квартирі\~не \~проживають без\~поважних причин,\~будь-якого\~інтересу до\~квартири не\~проявляють,\~оскільки квартплату\~та комунальні\~послуги сплачує\~щомісячно позивач\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~квитанціями,\~долученими позивачем\~до матеріалів\~справи, підстав вважати причини не проживання відповідачів у спірній квартирі більше шести місяців поважними відсутні, то відповідачі повинні бути визнані такими, що втратили право користування даною квартирою. При цьому відповідачі відзив на позовну заяву не подали, не зазначили суду ніяких поважних причин щодо їх не проживання у спірній квартирі та не доводили таких. На підставі викладеного,

Outcome: approved