Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

21.01.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила наступне. З 20.01.2007 року сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2019 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей, між сторонами по справі, не досягнуто. 27.06.2019 року позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2019 року їй було відмовлено у видачі судового наказу, на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України, яку позивач отримала 17.01.2020 року. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача, аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; з 25.03.2018 року стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача за минулий час, позивач зазначає, що відповідач фізично здоровий, працездатний, тому вона вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки кошти на утримання дітей (аліменти) не сплачує, тому просить стягнути аліменти саме з 27.06.2019 року. Ухвалою від 29.01.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 10.03.2020 року представник позивача адвокат Онішкевич Г.М. через канцелярію суду надала заяву, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача, аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. Від позовної вимоги про стягнення з 25.03.2018 року з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно, відмовляється. Ухвалою суду від 10.03.2020 року прийнято відмову [PERSON] від позову в частині позовних вимог до [PERSON] . Провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Олішкевич Г.М., яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку), але з моменту подачі позивачем позовної заяви до суду, а саме з 21.01.2020 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги заяви представника позивача та відповідача, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі з 20.01.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 18 (а.с. 10). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 298 (а.с. 12), [PERSON] , [INFO] , про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 449 (а.с. 13). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набуло законної сили 16.08.2019 року (а.с. 14-15). 07.12.2019 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , про що Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 948 (а.с. 11). Діти [PERSON] , [PERSON] , після розірвання шлюбу між подружжям, проживають з матір`ю [PERSON] . Даний факт підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/836 від 27.01.2020 року (а.с. 25), довідкою голови квартального комітету № 28 Комунарського району м. Запоріжжя № 45 від 22.01.2020 року, з якої вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 03.01.2019 року, але прописана: [ADDRESS] , з 2007 року. Разом з нею проживають доньки: [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 23). Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/839 від 27.01.2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 08.05.2007 року (а.с. 26). Судом встановлено, що сторони по справі зареєстровані та проживають за різними адресами, на даний час діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на утриманні позивача. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2019 року позивачу відмовлено у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення ними повноліття. З позовною заявою до суду [PERSON] звернулася 27.06.2019 року (а.с. 17). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 141\~ Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі № 6-35893св12). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, при визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, враховуючи те, що відповідач є батьком дітей, не надає матеріальну допомогу на їх утримання, на теперішній час інших дітей або непрацездатних осіб на його утриманні немає, аліменти не сплачує, а також вік, стан здоров`я та матеріальне становище, а також матеріальне становище відповідача, не працює, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд задовольняє уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з\~ст. 191 Сімейного Кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У зв`язку з наведеним, оскільки позивач 27.06.2019 року зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу, та ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2019 року у видачі судового наказу їй було відмовлено, необхідно стягувати аліменти починаючи стягнення з 27.06.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином,\~у зв`язку\~із викладеним,\~аналізуючи зібрані\~у справі\~докази та\~вимоги чинного\~законодавства,\~враховуючи обставини\~справи,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що уточнені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: approved