Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

21 квітня 2020 року до суду звернувся [PERSON] із зазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у період з квітня 1979 року до березня 1989 року він працював у колгоспі ім. Куйбишева Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області. У березні 2020 року почав займатися підготовкою та збором документів для оформлення пенсії. Отримавши архівні довідки про роботу у колгоспі, з`ясував, що в них невірно зазначено його прізвище - замість [PERSON] вказано [PERSON] . Встановлення факту належності йому архівних довідок про роботу в колгоспі потрібно для призначення пенсії та неможливо здійснити в позасудовому порядку. На підставі ст. ст. 293, 315 ЦПК України просить встановити факт належності йому, [PERSON] , архівних довідок №14, №15 та №16 від 10 березня 2020 року, виданих Волокитинською сільською радою Путивльського району Сумської області [PERSON] , 1960 року народження. Провадження у справі відкрито 22 квітня 2020 року та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження на 18 травня 2020 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 22). Надіслали письмові пояснення на заяву, у яких просять розглянути справу без участі представника управління та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 31-33). Вказали, що заявник не надав переконливих доказів на підтвердження належності йому архівних довідок. Виходячи зі змісту ст. 223, 294 ЦПК України, неявка належно повідомлених заявника та заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки чи іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові заявника - [PERSON] , що підтверджується копіями його паспорта, виданого 31 жовтня 1996 року, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтва про народження, заповненого на російській мові (а.с. 8-12, 13, 14). У свідоцтві про народження заявника зазначено, що його батьком є « [PERSON] ». Водночас у свідоцтві про народження його батька, повторно виданому 30 листопада 1955 року та також заповненому на російській мові, зазначено, що [INFO] народився « [PERSON] » (а.с. 43). У 1979 році [PERSON] розпочав свою трудову діяльність в колгоспі ім. Куйбишева Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, де 07 лютого 1980 року на російській мові була заведена трудова книжка № [NUMBER] на ім`я « [PERSON] » (а.с. 25-27). На титульній сторінці трудової книжки на російській мові зазначено « [PERSON] » (а.с 44). На першій сторінці трудової книжці зроблено виправлення, після якого неможливо встановити, яке прізвище слід вважати правильним - [PERSON] чи [PERSON] . Виправлення належним чином не підтверджене в порядку, передбаченому пунктами 2.6, 2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Архівна довідка №14 від 10 березня 2020 року містить інформацію про те, що відповідно до книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1979-1989 роки [PERSON] , 1960 року народження, дійсно працював у колгоспі ім. Куйбишева у період з квітня 1979 року до березня 1989 року, та відомості про кількість вироблених ним трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві у 1979-1989 роках (а.с. 5). Архівні довідки №15 та №16 від 10 березня 2020 року містять інформацію про те, що відповідно до особових рахунків за 1982-1989 роки [PERSON] , 1960 року народження, дійсно працював у колгоспі ім. Куйбишева, та відомості про суми його заробітної плати з розшифруванням за 1982-1989 роки(а.с. 6, 7). Оцінивши всі докази по справі у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на наявність помилки у прізвищі, яка була допущена під час заповнення трудової книжки заявника, та особливості перекладу його прізвища під час документування його паспортом громадянина України, суд приходить до висновку про підтвердження факту належності [PERSON] архівних довідок №14, №15 та №16, виданих 10 березня 2020 року Волокитинською сільською радою Путивльського району Сумської області на ім`я [PERSON] , 1960 року народження. Підтвердити належність заявникові зазначених архівних довідок в позасудовому порядку неможливо. Проте, встановлення зазначеного факту необхідно заявникові для призначення пенсії. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню. При вирішення питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі, що розглядається за правилами окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved