Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

21 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у жовтні 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що відповідач не мав право на отримання допомоги, приховавши наявність нерухомого майна. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченої допомоги в сумі 22 552,88 грн. (а.с.а.с. 2 - 5). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 27.10.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, обґрунтувавши її, зокрема, тим, що він втратив житло на тимчасово окупованій території України, має двох малолітніх дітей, ані він, ані члени його сім'ї не мають іншого житла (а.с.а.с. 7 - 10, 13). Заяву було задоволено, і від 27.10.2015 року відповідач щомісяця отримував допомогу, загальна сума якої склала 22 552,88 грн. (а.с.а.с. 6, 11, 12, 14, 15). Під час проведення перевірки особової справи відповідача позивачем було встановлено, що на час звернення відповідача із заявою про призначення допомоги йому належала квартира [ADDRESS]. Крім того, перевіркою було встановлено, що мати дітей відповідача ([PERSON]) є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 16 - 20, 24). У зв'язку з викладеним рішенням від 21.03.2017 року сплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання було припинено (а.с. 21). 13 травня 2017 року і 17.11.2017 року позивач звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення безпідставно отриманих коштів, проте дотепер ці кошти не повернуто (а.с.а.с. 22, 23). Відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок), у редакції, що діяла на час призначення допомоги, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно з пунктом 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У відповідності з пунктом 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Судом встановлено, що станом на 27.10.2015 року на відповідачеві та членкені його сім'ї належали квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 16 - 20, 24). Таким чином, оскільки на час звернення до позивача із заявою про виплату допомоги відповідач не повідомив про наявність у нього та членкені його сім'ї вказаного нерухомого майна, ця обставина була встановлена уповноваженим органом, і на вимогу позивача відповідач не виконав дії, передбачені пунктом 11 Порядку, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) з відповідача також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 1 600,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved