Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

20.09.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що з 1993 року по 2001 рік був членом КСП «Корчик» Шепетівського району та працював на різних посадах у ньому. Нещодавно йому стало відомо, що землі КСП «Корчик» в 1996 році були розпайовані на його членів, проте його, як особу, яка являлася членом КСП не було включено до Списку, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю № 000012 від 07.02.1996 року. Звернувшись до органів з питань земельних ресурсів, дізнався, що член КСП набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, невнесення до зазначеного вище Списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі. При цьому, невнесення до зазначеного Списку особи не може позбавити її права на земельну частку (пай). Під час розпаювання земель КСП « Корчик » сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував, отже не може набути відповідного права на земельну частку (пай) іншим чином, ніж в судовому порядку. За інформацією Корчицької сільської ради на даний час на території вказаної сільської ради невитребуваних земельних часток (паїв) немає, залишились невитребувані паї, спадкоємці яких розпочали процедуру успадкування даного майна. Вважає, що має право на земельну частку (пай) у колишньому КСП « Корчик », оскільки цим підприємством отримано державний акт на право колективної власності на землю, а він на момент розпаювання, перебував в членах колективного сільськогосподарського підприємства. Однак, враховуючи неможливість надати земельну частку (пай) з земель колективної власності, остання повинна бути виділена йому із земель запасу державної власності. А тому, просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,6 в умовних кадастрових гектарах у землях запасу державної власності на території Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та виділити земельну частку (пай) із земель запасу державної власності на території Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, що розташовані за межами населеного пункту. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.09.2019 року відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 17.10.2019 року, який відкладено через неявку представника відповідача Корчицької сільської ради на 28.10.2019 року. 08.10.2019 року судом отримано відзив Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (надалі Управління) на позовну заяву. У відзиві представник за довіреністю Плюх В.О . вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що Управління є неналежним відповідачем, оскільки не розпоряджається землями колективної власності. Також, оскільки [PERSON] був звільнений з роботи, отже вибув з членів СТОВ «Корчик», тому не має права на вказану частку (пай). Крім того, з часу прийняття його в члени КСП та розпаювання земель минуло більше 25 років, що є порушенням строку позовної давності тривалістю 3 роки, а тому просить у задоволенні позову відмовити. 21.10.2019 року судом отримано відповідь на відзив [PERSON] , у якій останній звертає увагу на те, що Управління, посилаючись на відсутність процесуальної правосуб`єктності у даній справі, користується процесуальними правами сторони провадження. Оскільки нерозпайованих земель (земель колективної власності) на території Корчицької сільської ради немає, тому така земля повинна бути виділена із земель державної власності. А згідно ст. 122 ЗК України, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області останнє є територіальним органом, який розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області. Отже, оскільки прийняття судового рішення у цій справі стосується прав та обов`язків Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як розпорядника землями державної власності, то останнє являється належним відповідачем у даній справі та наведені ним заперечення просить відхилити. Стверджує, що про порушення права йому стало відомо нещодавно, під час звернення до органів з питань земельних ресурсів у серпні 2019 року, оскільки під час розпаювання земель, ані сільською радою, ані райдержадміністрацією не оприлюднювались списки осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), а тому строк позовної давності ним не пропущено. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Макарова М.В. у судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, секретар сільської ради Грицишина Л.В. подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати без участі представника ради, врахувавши відсутність невитребуваних земельних часток (паїв) на території сільської ради. Заслухавши вступне слово позивача, представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, з`ясувавши думку представника відповідача Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] з 1993 року по 2001 рік працював у колективному сільськогосподарському підприємстві « Корчик » (далі КСП «Корчик») с. Корчик Шепетівського району Хмельницької області механіком машинного доїння, шофером та був прийнятий у його члени. 07.02.1996 року на підставі рішення Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 23.05.1995 року КСП « Корчик » видано Державний акт серії ХМ №000012 на право колективної власності на землю площею 2234,3 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розмір земельної частки (паю) в КСП «Корчик» с. Корчик Шепетівського району Хмельницької області становить 2,6 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] не був включений в список громадян - членів КСП «Корчик» на території Корчицької сільської ради, сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не видавався. Вказані обставини підтверджуються даними письмових доказів, а саме: трудової книжки колгоспника [PERSON] серії [NUMBER] , архівних витягів №Ю-119/04-06, №Ю-119/04-06/1 та №Ю-119/04-06/2 від 03.04.2019 року, виданих архівним відділом Шепетівської райдержадміністрації, державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №000012 від 07.02.1996 року, довідки відділу у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницької області від 12.08.2019 року № Ю-250/0-0.35-251/148-19. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай), серед інших, мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), у такому випадку, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що представниками відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Плюх В.О. та [PERSON] в супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів, які б вказували на відсутність у позивача права на земельну частку (пай) в КСП « Корчик », оскільки, як слідує із доводів представників відповідача, [PERSON] після звільнення з роботи був виключений з членів КСП та пропустив строк позовної давності, з огляду на наступне Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] був прийнятий в члени КСП « Корчик » 20.05.1993 року та, залишаючись його членом, пропрацював у СТОВ «Корчик», що є його правонаступником, безперервно до 2001 року. На час видачі КСП «Корчик» державного акта на право колективної власності на землю - 07.02.1996 року [PERSON] був його членом, однак в Додаток № 1 до даного державного акта включений не був. Про порушення його права позивачу стало відомо в серпні 2019 року, вказане підтверджується поясненнями позивача та письмовими доказами, долученими до справи. Таким чином позивач набув права на земельну частку (пай) та строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, ним не пропущено. Належні, допустимі та достатні докази протилежного у матеріалах справи відсутні. Не надано таких і представниками відповідачів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не був включений до списку громадян - членів колективного сільськогопосдарського підприємства, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я безпідставно. Такий сертифікат видається громадянину України - членові колективного сільськогосподарського підприємства і засвідчує право на земельну частку (пай) у землях, які перебувають у колективній власності підприємства, у вказаному розмірі (в умовних кадастрових гектарах) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому позов в цій частині належить задовольнити та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП « Корчик ». Відповідно до довідки № 675 від 09.08.2019 року та повідомлення №02-20/318 від 11.09.2019 року, виданих Корчицькою сільською радою, станом на 10.09.2019 року на території даної сільської ради невитребуваних земельних часток (паїв) немає, залишились невитребувані паї, спадкоємці яких розпочали процедуру успадкування даного майна. Згідно ч. 1 ст. 17 ЗК України (в редакції 1990 року), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. 01 січня 2002 року набрав чинності новий Земельний кодекс України. Відповідно до п. 1 ст. 116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У пункті 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року, який набрав чинності 01.01.2019 року, серед іншого, зазначено: «землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності». Проте Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено спеціальний, а не автоматичний, порядок переходу таких ділянок у комунальну власність. Так, п. 2 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 (далі - Порядок №122) визначено, що організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Однак, зважаючи, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, і змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України, то у випадку відсутності необхідної землі колективної власності, така земля повинна бути виділена із земель державної власності. Статтею 122 ЗК України встановлено, що розпорядження землями державної власності відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. У відповідності до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 17.11.2016 № 308 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області. Отже, передачу у власність чи користування земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області (за межами населеного пункту) здійснює Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Згідно роз`яснень, що викладені у абзаці 4 пункту 24 ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 зазначено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі) можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, оскільки прийняття судового рішення у цій справі стосується прав, свобод, інтересів та обов`язків Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як розпорядника землями державної власності, то останнє являється належним відповідачем у даній справі. Враховуючи неможливість надати земельну частку (пай) із земель колективної власності, остання повинна бути виділена [PERSON] із земель запасу державної власності на території Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, що розташовані за межами населеного пункту в розмірі 2,6 в умовних кадастрових гектарах. Отже, позов і в цій частині слід задовольнити. На підставі ст. 16 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7,

Outcome: approved