Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

20.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Також, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень. В позовній заяві посилається на те, що згідно угоди про розподіл спадкового майна від 02.04.2004 року, було поділено майно його батька. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2004 року, йому на праві приватної власності належить вказаний будинок з надвірними будівлями. В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є рідним братом позивача. Також, вказує на те, що відповідач не проживає за місцем своє реєстрації останні 10 років, а фактично проживає в [ADDRESS]. В добровільному порядку з реєстрації не знімається. У зв'язку з реєстрацією відповідача в будинку, він не має можливості скористатись правом на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном - зазначеним будинком. Тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також зазначає те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не доповів, відзив або заперечення на позов до суду не надходило. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, що відповідає вимогам передбаченим ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2004 року, який посвідчено державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори - [PERSON], позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Згідно довідки, яка видана Виконавчим комітетом Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 27.10.2017 року за №951, у вказаному будинку зареєстровані: позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON]. Відповідно до довідки, яка видана Виконавчим комітетом Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 27.10.2017 року за №952, [PERSON] більше 10 років фактично не проживає у зазначеному будинку, а проживає по іншій адресі, а саме в [ADDRESS]. Тобто, відповідач не проживає по вказаній адресі більше 6 місяців, не бере участі у сплаті комунальних послуг, не приймає участі в утриманні будинку у належному стані, тощо. Оскільки в будинку [ADDRESS], зареєстрований відповідач, то позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Тому, позовні вимоги відносно визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, знаходять своє об'єктивне підтвердження і підлягають повному задоволенню. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору . Позивачем при подані даного позову було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», що підтверджується оригіналом квитанції від 20.11.2017 року за № 0.0.897654006.1 Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином та враховуючи вказані норми ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму понесених позивачем судових витрат, які в даному випадку складаються з суми сплаченого судового збору. За таким підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, як обґрунтованих. На підставі викладеного і

Outcome: approved