Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

21.01.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про виділ в натурі частки будинку, встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, який в процесі судового розгляду був збільшений, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS]. 09.10.2012 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №1-855, відповідно до якого позивач є спадкоємцем в розмірі 1/2 частки майна померлої, яке складається з 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS], саманний, обкладений цеглою, житловою площею 112,7 кв.м., загальною площею 195,6 кв.м. Зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом 02.11.2012 року було зареєстровано КП «ВМБТІ» за №1228 в книзі №188, про що видано витяг про державну реєстрацію прав за №36102514. Таким чином, позивачу належить на праві власності частка житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 13/40, що складає 1/2 від 13/20. Інший спадкоємець - відповідачка по справі [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала, але проживає у зазначеному будинку, що входить до складу спадщини. Житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці, яка була надана в користування спадкодавцю рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №31/924 від 07.08.1954 року. А тому, позивач має намір скористатись своїм правом та виділити у натурі 13/40 частки із житлового будинку [ADDRESS], до якого входять господарські будівлі, із встановленням порядку використання і розпоряджання земельною ділянкою у відповідному розмірі. 21.10.2013 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спадкового майна шляхом припинення права власності, виплати компенсації, який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2013 року був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.25 т.2). Зустрічна позовна заява мотивована тим, що будинок [ADDRESS] був зареєстрований за [PERSON] 13/20 частки (ідеальні) та [PERSON] 7/20 частки (ідеальні). Будинок ніколи не ділився в натурі та не встановлювався порядок користування будинком. Земельна ділянка знаходиться в загальному користуванні власників, порядок користування не встановлювався. 09.10.2012 року відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку з 13/20 часток спадкового майна, тобто на 13/40 часток будинку. Однак, спадкова частка нерухомого майна змінена, оскільки існують самочинно збудовані та переобладнані приміщення, що вбачається з технічного паспорту домоволодіння по [ADDRESS], виготовленого 07.09.2009 року КП «ВМБТІ». Однак, всупереч вищевикладеним обставинам, державний нотаріус видав відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 13/40 частин будинку, до складу якого входять самочинно збудовані приміщення, які ніколи не належали спадкодавцю. Окрім того, частина будинку, яка належала спадкодавцю, знаходилась та знаходиться в аварійному стані. 20 жовтня 2009 року комісією в складі інженера будівельника, голови квартального комітету та інших осіб було проведено технічне обстеження будинковолодіння, до складу якого входили будівлі 1925 року побудови та складено акт, відповідно до якого зазначено, що приміщення знаходять в аварійному стані і загрожує обвалення в будь-який момент, а тому вважає, що розподіл будинку не може відбуватися при погіршенні цільового призначення будинку, а тому виділити частку із спадкової маси в натурі, яка залишилась, і яка підлягає оцінці в грошовому вимірі, неможливо. До того ж, позивачкою було здійснено ремонтні роботи в спірному будинковолодінні, на що позивачкою було витрачено більше 120 000 грн., тому звернулась до суду з даним позовом в якому просила стягнути з неї на користь відповідача вартість 1/2 частки (13/40 часток) спадкового майна, припинивши право власності відповідача на дане майно. Окрім того, 21.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, який ухвалою суду від 21.10.2013 року був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.25 т.2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2014 року була залучена до участі у справі [PERSON] в якості правонаступника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічними позовами [PERSON], який вибув із процесу у зв'язку зі смертю (а.с.198 т.2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про виділ в натурі частки будинку, встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в частині встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування огорожі та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками - залишено без розгляду (а.с.24 т.3). В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Лещенко С.В. збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, виділивши в натурі [PERSON] 13/40 часток будинковолодіння [ADDRESS], згідно варіанту 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.07.2013 року, виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз», а саме: прибудову літ.«А1», площею 23,3 кв.м., а саме: кімнату 2-3, площею 23,3 кв.м.; прибудову літ. «а2», площею 10,8 кв.м.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 7 389 грн. за відхилення від ідеальної частки; та понесені судові витрати. Натомість зустрічні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні останніх відмовити. В судовому засіданні представники відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Велігура В.М. та за довіреністю [PERSON] первісні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні останніх відмовити, зустрічний позов підтримали та просили суд останній задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частки спадкового майна. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Вінницької міської ради до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, матеріалами цивільної справи Староміського районного суду м. Вінниці №2-54/2009 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом, матеріалами інвентаризаційної справи КП «ВМБТІ» №5005, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки будинку підлягає до задоволення, натомість в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового майна, шляхом припинення права власності, виплати компенсації, слід відмовити з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] в м. Вінниці померла мати сторін [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. А тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS], з яких 4/25 часток належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 01.04.1974 року за реєстровим №1480, дублікат якого виданий Державним нотаріальним архівом Вінницької області 02.08.2011 року за реєстровим №1-63 (а.с.92 т.2), а 49/100 часток належали померлій на підставі свідоцтва про право власності на будівлю №1554, виданого Вінницьким міським житловим управлінням 15.02.1974 року на підставі рішення виконкому Вінницької ради депутатів трудящих №65 від 31.01.1974 року, дублікат якого виданий Вінницьким міським житловим управлінням 19.01.2012 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №86 від 19.01.2012 року (а.с.93 т.2), зареєстрованих Вінницьким міським бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.03.2012 року, книга №55 (117), номер запису 1228, реєстраційний номер 31086659, згідно Витягу КП «ВМБТІ» №35407515 від 06.09.2012 року (а.с.96 т.2). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч.1 ст.529 ЦК УРСР). Зі змісту статті 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні сторони по справі в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини звернулись до Другої вінницької державної нотаріальної контори із відповідними завами про прийняття спадщини. 09.12.2012 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-855, відповідно до змісту якого [PERSON] являється спадкоємцем в розмірі 1/2 частки майна [PERSON], яке складається з 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS], саманний, обкладений цеглою, житловою площею 112,7 кв.м., загальною площею 195,6 кв.м., означений на плані літ.«А», прибудова літ.«А1», прибудова літ.«а2», підвал літ.«п/А», прибудова літ.«а», ганок, ганок, ганок, огорожа №1, 2, 5, 6, погріб літ.«П», погріб літ.«п/Е», вигрібна яма літ.«И». Самочинно зведені приміщення: прибудова літ.«А3», загальною площею 57,0 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., прибудова літ.«а3», загальною площею 33,9 кв.м., тераса літ.«а4», вбиральня літ.«Ж», вбиральня літ.«Г», сарай літ.«З», сарай літ.«Н» в свідоцтво про право на спадщину за законом не включені (а.с.4 т.1). На підставі вищезазначеного свідоцтва 02.11.2012 року КП «ВМБТІ» зареєстровано за [PERSON] приватну спільну часткову власність на 13/40 часток житлового будинку [ADDRESS] за №1228 в книзі №188, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав КП «ВМБТІ» №36102514 від 02.11.2012 року (а.с.5 т.1). Натомість, інший спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала, однак на даний час проживає у зазначеному будинку, що входить до складу спадщини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Радянського району м. Брянськ управління РАГС Брянської області Російської Федерації 26.03.2014 року, [INFO] в м. Брянськ Брянської області помер [PERSON] (а.с.168 т.2). Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, померлий [PERSON] та його дружина [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, з матеріалів спадкової справи Другої вінницької державної нотаріальної контори №201/2014 р. до майна померлого [INFO] [PERSON], встановлено, що [PERSON] 11.06.2014 року звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - [PERSON] (а.с.187 т.2). Інші спадкоємці за законом - діти померлого: дочка - [PERSON], дочка - [PERSON] в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини заявили про відмову від спадщини після смерті батька на користь своєї матері [PERSON], про що свідчать їх заяви від 11.06.2014 року (а.с.186, 186 зворот т.2). Таким чином, [PERSON] являється правонаступником усіх прав та обов'язків померлого [PERSON], а відтак на підставі ч.1 ст.37 ЦПК України залучена до участі у справі в якості правонаступника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], який вибув із процесу у зв'язку зі смертю. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Окрім того, відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частина 2 статті 364 ЦК України визначає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2013 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз» та на вирішення експертизи поставлено питання, зокрема щодо визначення варіантів виділу в натурі 13/40 часток будинку [ADDRESS] (а.с.37 т.1). На виконання вищезазначеної ухвали суду ТОВ «Подільський центр судових експертиз» складено висновок судової будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.06.2013 року (а.с.150-188 т.1), відповідно до змісту якого по першому питанню експертом пропонується 3 можливих варіанти поділу будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.166 т.1). Окрім того, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року (а.с.131 т.2) вищезазначений висновок судової будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.06.2013 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз» із запропонованими варіантами розподілу будинковолодіння погоджений у встановленому законом порядку виконавчим комітетом Вінницької міської ради, Головним Управлінням Держсанепідемслужби у Вінницькій області та Державною Службою України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (а.с.149, 151-152, 159 т.2). Позивачка за первісним позовом та її представник в судовому засіданні наполягали на 3 варіанті розподілу будинковолодіння з врахуванням прибудови відповідно до технічного паспорту від 30.05.1984 року, відповідно до якого пропонується: 1) першому співвласнику виділити: прибудову літ.«А1», площею 23,3 кв.м., а саме: кімнату 2-3, площею 23,3 кв.м.; прибудову літ.«а2», площею 10,8 кв.м.; відхилення від ідеальної частки становить 7 389 грн. (менше); 2) другому співвласнику виділити: частину житлового будинку літ.«А», площею 23,2 кв.м., а саме: кімнату 2-2, площею 8,1 кв.м.; кімнату 2-4, площею 15,1 кв.м.; погріб літ.«п/Е»; вигрібну яму літ.«И»; сіни літ.«а2», площею 5,4 кв.м.; тамбур літ.»а3», площею 5,9 кв.м.; відхилення від ідеальної частки - 7 389 грн. (більше). Так, запропонований варіант 3 розподілу будинковолодіння потребує найменшого перепланування житлового будинку, оскільки згідно останнього передбачається лише влаштування дверного отвору на місці закладеного між кімнатою 2-3, площею 23,3 кв.м., та кімнатою 2-1, площею 10,8 кв.м., та закладення дверного отвору. Натомість, запропоновані варіанти 1, 2 розподілу будинковолодіння передбачають більш громіздке перепланування будинку, окрім того, відповідно до даних варіантів позивачці за первісним позовом відходять лише прибудова літ.«А1», площею 23,3 кв.м., а саме: кімната 2-3, площею 23,3 кв.м., та частина прибудови «а2», площею 6,4 кв.м., що є значно меншими, аніж запропоновано варіантом 3. Відповідно до положень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику (п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»). Таким чином, поділ спірного будинковолодіння [ADDRESS] згідно варіанту 3 (додаток 3) висновку будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.06.2013 ТОВ «Подільський центр судових експертиз» відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема створює безперешкодний доступ у користуванні кожного співвласника своєю часткою житлового будинку та господарських будівель. Натомість заперечення відповідачки за первісним позовом та її представників в судовому засіданні щодо розміру частки позивачки у будинковолодінні, так як відповідачка [PERSON] здійснила поліпшення будинку та побудувала самочинні прибудови, а саме: прихожу 2-6, площею 13,4 кв.м., кухню 2-5, площею 9,6 кв.м., ванну 2-7, площею 6,0 кв.м., кладову 2-8, площею 4,9 кв.м., як на підставу про відмову в задоволенні первісного позову суд не приймає до уваги, оскільки дані побудови є самочинними, зазначені об'єкти згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за можливих зазначених варіантів поділу залишаються в користуванні відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] Окрім того, відповідно до ст.376 ЦК України та п.2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року, не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Щодо тверджень відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом та її представників в судовому засіданні, що приміщення, які підлягають їй виділу згідно варіанту 3 (додаток 3) висновку будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.06.2013 ТОВ «Подільський центр судових експертиз» знаходяться в аварійному стані та непридатні для проживання суд також не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Так, відповідачкою за первісним позовом та позивачкою за зустрічним позовом надано Акт технічного обстеження приміщень (2-2; 2-4) житлового будинку по [ADDRESS], датований жовтнем 2009 року, в складі комісії: інженера-будівельника [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] та голови квартального комітету №39 [PERSON], в результаті обстеження якою встановлено, що приміщення знаходиться в аварійному стані і загрожує обваленням в будь-який момент (а.с.226 т.1). Окрім того, в матеріалах справи міститься Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, датований 2013 роком, виготовлений та затверджений експертом з технічного обстеження будівель та споруд [PERSON], відповідно до змісту якого будівля в результаті фізичного зносу та відсутності капітального ремонту даху, який об'єднує житловий будинок літ.«А», прибудову літ.«А1» і літ.«а2», знаходиться в незадовільному стані та потребує розробки проектної документації для проведення реконструкції. Технічний стан основних будівельних конструкцій будівель - ІІІ - не придатний для нормальної експлуатації (а.с.55-67 т.1). Однак, суд не приймає вищезазначені документи в якості належних та допустимих доказів, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що інженер-будівельник, сусіди та голова квартального комітету №39, які проводили обстеження на прохання [PERSON], мають необхідну компетенцію, фахову підготовку, знання необхідних законодавчих та нормативних вимог для проведення відповідного технічного обстеження приміщень будівель та складання відповідних актів в результаті таких обстежень. До того ж, такі відомості та наявність чи відсутність ліцензії на здійснення такої діяльності відсутні й стосовно експерта з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] Натомість згідно Акту прийому в експлуатацію прибудов до будинку, господарських будівель і переобладнаних приміщень від 21.02.1986 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Староміської районної Ради народних депутатів за №142, компетентною комісією було здійснено вивчення будинку [ADDRESS], в якому проживала померла [PERSON], на підставі чого було встановлено, що приміщення будинку та господарські будови відповідають усім технічним та експлуатаційним нормам (а.с.105 т.2). Суд звертає увагу, що в матеріалах справи також наявні технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовлений 07.09.2009 року КП «ВМБТІ» (а.с.51-54 т.1), та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовлений 29.11.2012 року КП «ВМБТІ» (а.с.102-106 т.1), для виготовлення яких спеціалістами КП «ВМБТІ» неодноразово проводились обстеження будинку, господарських будівель та споруд, проводився опис конструктивних елементів житлового будинку, в тому числі із визначенням інвентарної вартості, однак жодного висновку щодо аварійності будинку в матеріалах інвентаризаційної справи не зазначено. До того ж, як уже було зазначено, в матеріалах справи міститься висновок будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.06.2013 ТОВ «Подільський центр судових експертиз», в якому відсутня інформація щодо аварійного стану вказаного будинку. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2013 року у даній цивільній справі було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницької торгово-промислової палати, на вирішення яких поставлено ряд питань, зокрема щодо встановлення вартості переобладнаних частин будинку під літ.«А», літ.«А1», літ.«а2» та вартість ремонтних робіт (а.с.27 т.2). Згідно висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №ОС-132/№45 від 11.02.2014 року Відділу оцінки майна та судових експертиз Вінницької торгово-промислової палати (а.с.37-77 т.2) дійсно встановлено, що позивачкою проведено ремонтно-будівельні роботи у частині житлового будинку [ADDRESS], вартість робіт, будівельних матеріалів, машин та механізмів, які виконано, використано та застосовано при проведенні останніх станом на лютий 2014 року становить 93 734,40 грн. Вищевикладені обставини також підтвердили свідки в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні об'єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема вищезазначеним висновком експерта. Однак, як вбачається з локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 (а.с.59-70 т.2) ремонтно-будівельні роботи у спірному будинковолодінні, а саме: підшивка стель гіпсокартонними листами, утеплення стін пінопластом, заміна підлоги із бетонною стяжкою, укладка плит ДСП, встановлення ламінату, установка нових метало-пластикових вікон та дверей, заміна газового котла, нових батарей опалювання, тощо відносяться до ремонтних робіт для покращення житлово-побутових умов, а не аварійно-ремонтних робіт. Окрім того, [PERSON] здійснювала ремонтні роботи самовільно, не маючи на те законних підстав, та не повідомивши [PERSON] Що ж стосується вимог позивачки за зустрічним позовом [PERSON] щодо припинення права власності, шляхом виплати компенсації, то суд вважає за можливе зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст.365 ЦК України). Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №1358-1 від 17.06.2013 ТОВ «Подільський центр судових експертиз», погодженого у встановленому законом порядку виконавчим комітетом Вінницької міської ради, Головним Управлінням Держсанепідемслужби у Вінницькій області та Державною Службою України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, встановлено можливі варіанти розподілу будинковолодіння, відповідно до якого спільне часткове володіння і користування майном співвласниками будинковолодіння є можливим відповідно до розміру часток кожного у будинковолодінні. Окрім того, як вбачається з пояснень відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] остання не погоджується на компенсацію позивачкою вартості її частки у будинковолодінні, а відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України така компенсація може бути надана лише за її згодою. До того ж, слід відмітити, що у відповідності до положень ч.2 ст.365 ЦК України позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] також попередньо не внесена вартість цієї частки на депозитний рахунок суду, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. Суд вважає за можливе зазначити, що як встановлено в ході судового розгляду даної справи між сторонами по справі на протязі досить тривалого часу існують неприязні родинні відносини, про що свідчать відповідні судові рішення. Так, рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 16.12.2009 року у справі №2-54-09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом, в задоволенні позовів відмовлено (а.с.97-98 т.2). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 02.03.2010 року рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 16.12.2009 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 13/40 часток домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла 13.12.1994 року, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с.99-100 т.2). Ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2010 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 02.03.2010 року в частині позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом скасовано, справу в цій частині передано на новий апеляційний розгляд, у іншій частині рішення апеляційного суду Вінницької області від 02.03.2010 року залишено без змін (а.с.101-102 т.2). Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.09.2010 року рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 16.12.2009 року залишено без змін (а.с.103-104 т.2), відповідно до змісту якого суд зазначив, що [PERSON] має право на спадкування 1/2 частки майна після смерті матері, своїм правом він може скористатись і оформити своє право на спадкове майно в порядку, визначеному законом (через нотаріальну контору), що й в послідуючому було здійснено [PERSON] А в даний час позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] має право на спадкове майно після смерті свого чоловіка - [PERSON] та не може бути обмежена у останньому, оскільки у відповідності до ст.ст.1268, 1269 є такою, що спадщину прийняла. Окрім того, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про виділ в натурі частки будинку підлягає до задоволення, натомість в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового майна, шляхом припинення права власності, виплати компенсації, слід відмовити. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки за первісним позовом [PERSON] на користь позивачки за первісним позовом [PERSON] 114,70 грн. сплаченого судового збору, згідно квитанції №ПЕ3204 від 04.02.2013 року (а.с.19 т.1), а також 229,40 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved