Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

20.01.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача; стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 5328 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, 16.07.2010 року за договором купівлі-продажу він придбав вищевказану квартиру. Однак в квартирі до цього часу продовжує проживати та зареєстрована відповідач. Присутність сторонньої особи в квартирі та її реєстрація є порушенням права приватної власності і перешкоджає йому користуватись і вільно розпоряджатися належною йому квартирою. Припинення права власності відповідача на квартиру припиняє її право на користування квартирою за відсутності інших для цього підстав. Відповідач не є його членом сім'ї, між ним та відповідачем відсутні будь-які домовленості стосовно подальшого проживання відповідача в квартирі. Він як власник квартири надіслав відповідачу листа з вимогою про усунення перешкод в користуванні квартирою, добровільне виселення і зняття з реєстраційного обліку, але відповідач зазначену вимогу не виконав. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістив. Представники відповідача позов не визнали, вважали, що у зв*язу з розглядом кримінальної справи, де брат відповідача притягається до відповідальності за шахрайство, а спірна квартира є об*єктом злочину задоволення позову є неправомірним. В судове засідання де проводились дебати представники відповідача не з'явились, поважної причини для відкладення розгляду не надали, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача. Представник Київський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області не в'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до Договору Комісії від 26.12.2008 року комісіонер ([PERSON]) зобов'язується за дорученням, за рахунок та в інтересах комітента ([PERSON]) шляхом укладання договору купівлі-продажу від свого імені, продати квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві приватної власності (т.1 а.с.64). Згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 16 липня 2010 року (реєстровий №2406), укладеного між [PERSON] (продавцем), який є одночасно «Комісіонер» за договором комісії, та [PERSON] (покупцем), продавець передав, а покупець прийняв у власність квартиру [ADDRESS](т. 1 а.с.6) Відповідно до Витягу КП «Харківське міське БТІ» від 13.08.2010 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с.9) Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2011 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31.01.2012 року, у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: ПНХМНО [PERSON] про визнання недійсним договору комісії від 26.12.2008 року, та купівлі-продажу квартири від 16.07.2010 року - відмовлено (т. 1 а.с. 169-173). У спірній квартирі проживає та зареєстрована відповідачка [PERSON](т.1 а.с. 25) Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як зазначалось, відповідачка як власниця квартири ще 26.12.2008 року уклала Договір комісії на продаж квартири, тобто вже на час укладання договору відповідачка розуміла можливі наслідки договору, продажу квартири. З відчуженням майна шляхом укладання договору купівлі-продажу 16.07.2010 року, [PERSON] втратила права власника, тобто права володіння, користування та розпорядження спірною квартирою. [PERSON] своїм проживанням в спірній квартирі створює перешкоди в користуванні [PERSON] своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідачка не є членом сім'ї нового власника квартири [PERSON] Між власником квартири - позивачем та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, що видно з договору купівля-продажу. Після відчуження квартири на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року [PERSON] втратила права володіння, користування та розпорядження спірною квартирою, тому вона й втратила права на вказане житло. Таким чином, втрата права користування житловим приміщенням відповідачкою є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у відповідачки, як у колишньої власниці житла. Положеннями глави 29 ЦК України регламентовано спеціальні способи, спрямовані на захист права власності та інших речових прав, які, зокрема, не обмежуються наявним переліком. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вимогами ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом, тобто, виселення є можливим лише з передбачених законом підстав. Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що до способів захисту речових прав, які підлягають до застосування відповідно до положень глави 29 ЦК України, віднесено з поміж інших і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. У зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги щодо усунення перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача, підлягають задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] державне мито 8,50 грн. та витрати з ІТЗ у розмірі 37 грн. 21 грудня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Харківський центр правової допомоги» укладено Договір № 01-21/12-10 про надання правової допомоги. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера [PERSON] оплачено вартість послуг ТОВ «Харківський центр правової допомоги» в сумі 5328 грн. Відповідно до калькуляції рахунку (додаток №1 до договору №01-21/12-10) вартість наданої послуги складає: за ознайомлення з первісним матеріалом та їх аналіз - 1065,60 грн, за аналіз нормативного матеріалу, пошук і вивчення консультацій, судової практики - 1065,60 грн, складання тексту позовної заяви - 1065,60 грн, підготовка та складання у письмовому вигляді доводів, міркувань, зауважень - 1065,60 грн, представництво інтересів замовника в суді першої інстанції - 1065,60 грн. Судові витрати на правову допомогу у сумі 3196,80 грн. (за ознайомлення з первісним матеріалом та їх аналіз; аналіз нормативного матеріалу, пошук і вивчення консультацій, судової практики; складання тексту позовної заяви) суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] В іншій частині витрат на правову допомогу суд відмовляє з наступних підстав. Відповідно до п. 1.2 Договору №01-21/12-10 про надання правової допомоги виконавець (ТОВ «Харківський центр правової допомоги») приймає на себе обов'язок через своїх співробітників здійснювати представництво та захист інтересів замовника ([PERSON]). Однак представництво інтересів [PERSON] у суді здійснювалось на підставі довіреностей, у яких довірителем є позивач. Відомостей, які б засвідчували, що представники є співробітниками ТОВ «Харківський центр правової допомоги», які б діяли саме на виконання договору №01-21/12-10, не надано. Не вбачається можливим також встановити, в чому саме полягає послуга з підготовки та складання у письмовому вигляді доводів, міркувань, зауважень, ким вона виконувалась. У зв'язку з цим, витрати на правову допомогу в частині надання послуг з підготовки та складання у письмовому вигляді доводів, міркувань, зауважень; представництва інтересів замовника в суді першої інстанції, задоволенню не підлягають. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: partial