Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, третьої особи по справі, доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення її навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було укладено 28.09.1996 року. Від спільного життя з відповідачем має доньку: [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 16.07.2010 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення донька залишилася мешкати разом з позивачкою, на даний час повнолітня [PERSON], [INFO] навчається на першому курсі денної форми навчання Українського державного хіміко-технологічного університету м. Дніпропетровська та потребує матеріальної допомоги. Тому, позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення її навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке видане відділом РАГС виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 663. Сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке було видане відділом РАГС виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 436, де батьками зазначені позивачка та відповідач. З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видано Заводським відділом РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, та актовим записом № 35. На теперішній час повнолітня [PERSON], [INFO], навчається на першому курсі денної форми навчання Українського державного хіміко-технологічного університету м. Дніпропетровська, що підтверджується відповідною довідкою № 1905 від 10 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даний час повнолітня донька знаходиться на утриманні позивачки та позивач потребує матеріальної допомоги. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення її навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved