Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

21 липня 2016 року судом ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1872. Повернути квартиру [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади м.Миколаєва, визнавши право власності на цю квартиру за Миколаївською міською радою. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 538 грн. 00 коп. судового збору. В решті позовних вимог-відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 17 жовтня 2016 року скасовано державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за [PERSON] (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 869648101; номер запису про право власності 11795 від 08 січня 2013 р.) та [PERSON] (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 869648101; номер запису про право власності 20236 в книзі 121 від 25 грудня 2012 р.), проте в рішенні суду не вирішено питання щодо розподілу судового збору за ці вимоги. \~Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 лютого 2017 року цивільну справу повернуто до Центрального районного суду м.Миколаєва для ухвалення додаткового рішення. У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки про ухваленні додаткового рішення від 17.10.2016 року не вирішено питання щодо розподілу судового збору за ці вимоги, з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі по 551,20 грн. з кожного на користь держави. З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2014 року [PERSON]звернулась до суду з позовом, який містив вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON]М, повернення зазначеної квартиру до комунальної власності та проведення державної реєстрації квартири за територіальною громадою м.Миколаєва. За подання цього позову [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 538 грн., про що свідчить відповідна квитанція (а.с.1). В подальшому позивачка уточнювала свої позовні вимоги та остаточно просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]М 28 грудня 2012 року та скасувати його державну реєстрацію, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] 25 грудня 2012 року та скасувати його державну реєстрацію. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON]М, в задоволенні яких судом було відмовлено, судовим збором оплачені не були. Однак, в порушення вищезазначених вимог закону, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи остаточно заявлені позовні вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 88\~ ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі по 551,20 грн. з кожного з [PERSON], [PERSON], [PERSON]

Outcome: approved