Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. 21.01.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг №SAMDN52000134997802 (далі - Генеральна угода), згідно якої відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6049,96 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 до 25 числа кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, тому зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Генеральною угодою відповідач станом на 11.11.2020 має заборгованість у загальній сумі 25294,24 грн., яка складається з наступного: 5337,34 грн. - заборгованість за кредитом, 5866,56 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 14090,34 грн. - заборгованість за пенею. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказав про відсутність заперечень проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідач підписав анкету - заяву від 26.08.2008, де вказано, що він виражає згоду із тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. У вказаній заяві зазначено, що відповідач отримує кредитну карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», кредитний ліміт встановлено у сумі 1000 грн. та базова процентна ставка по кредиту становить 3%. 2.2. Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеної 21.01.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , з метою створення сприятливих умов для виконання зобов`язань по кредитному договору № DNH4KP88190690 від 17.04.2006 (далі - Договір 1), №SAMDN50OTC001107638 від 26.08.2008 (далі - Договір 2), банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 6049,96 грн. на строк 24 місяці з 21.01.2014 по 31.01.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6049,96 грн. в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені у заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 302,74 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2016. Згідно із п. 1.1. Генеральної угоди сторони узгодили за Договором 1: 1.1.1.Зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме проценти на 0 грн., комісію на 0 грн., пеню на 1684,42 грн., штраф на 315,91 грн. 1.1.2.Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 4202,02 грн. 1.1.3.Дата остаточного погашення заборгованості за Договором 1 31.01.2016. Відповідно до п. 1.2. Генеральної угоди сторони узгодили за Договором 2: 1.2.1. Зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме проценти на 431,23 грн., комісію на 0 грн., пеню на 0 грн., штраф на 0 грн. 1.2.2. Заборгованість за Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди становить 2297,94 грн. 1.2.3. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором 2 31.01.2016. Згідно з п. 1.3. Генеральної угоди з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором, позичальник зобов`язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в Банку рахунку в сумі 450,00 грн. Згідно із п. 2.1. Генеральної угоди Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 6049,96 грн. на строк 24 місяці з 21.01.2014 по 31.01.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6049,96 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць нас уму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 302,74 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту ,відсотків, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.01.2016. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, визначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш чим на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2431,56 грн. Згідно з п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Відповідно до п. 2.10. Генеральної угоди позичальник доручає Банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 450,00 грн. на будь-який відкритий в Банку рахунок. 2.3. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, відповідач станом на 11.11.2020, на думку позивача, має заборгованість у загальній сумі 25294,24 грн., яка складається з наступного: 5337,34 грн. - заборгованість за кредитом, 5866,56 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 14090,34 грн. - заборгованість за пенею. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 3.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. 3.4. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Однак, підписана відповідачем анкета - заява від 26.08.2008 містить деякі умови кредитування, зокрема, суму кредитного ліміту, пільговий період, базову процентну ставку на місяць, розмір штрафу за порушення строків платежів. Крім того, з метою створення сприятливих умов для виконання зобов`язань за договорами № DNH4KP88190690 від 17.04.2006 та №SAMDN50OTC001107638 від 26.08.2008 сторони уклали Генеральну угоду від 21.01.2014, згідно із умовами якої, відповідач отримав від банку кредит у розмірі 6049,96 грн. на строк 24 місяці з 21.01.2014 по 31.01.2016 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % щомісячно (тобто 18 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом із можливістю погашення в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 302,74 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Згідно із п. 90, 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, позивач мав право нараховувати відповідачу відсотки з розрахунку 18% на рік на кредит у розмірі 6049,96 грн. лише в погоджений сторонами період з 21.01.2014 по 31.01.2016, тобто протягом 24 місяців та 11 днів (або 24 цілих та 35 сотих місяця). Таким чином, відповідач мав сплатити позивачу 2209,76 грн. відсотків за договором (6049,96 грн. х 1,5 % = 90,75 грн. щомісячно, в той час як 90,75 грн. х 24,35 місяця = 2209,76 грн.) Суд звертає увагу на те, що згідно із п. 1.1.2., 1.2.2., 2.1. Генеральної угоди заборгованість за Договором 1 та Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди складає загальну суму в розмірі 6049,96 грн. В підсумку, відповідач мав сплатити на користь позивача суму заборгованості в розмірі 6049,96 грн. та суму відсотків за користування кредитом в розмірі 2209,76 грн., що загалом складає 8259,72 грн. Разом з тим, з виписки по рахунку, наданої позивачем вбачається, що 17.02.2014 та 04.05.2014 відповідачем було сплачено на користь АТ КБ «Приватбанк» 310 грн. та 620 грн. відповідно. Таким чином, відповідач свої зобов`язання виконав не у повному обсязі, тому станом на 11.11.2020 за ним утворилася заборгованість в сумі 7329,72 грн. (8259,72 грн. - (310 грн. + 620 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 4.2. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 14090,34 грн. суд зазначає наступне. Представником позивача не надано деталізованого розрахунку сум пені, не вказано за несплату яких конкретно платежів нарахована кожна складова пені, виходячи з якого відсотку та відносно до якої суми. Більш того, навіть у разі обґрунтованості розрахунку сум пені, з відповідача в будь-якому випадку підлягала б стягненню лише сума пені, яка утворилася до 14 квітня 2014 року, оскільки відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає у період з 14 квітня 2014 року в населеному пункті, визначеному у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Сума пені, яка була нарахована відповідачу після 14 квітня 2014 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, стягненню не підлягає. З наданого банком розрахунку видно, що вся сума пені була нарахована відповідачу в період з 01.10.2014. Отже, у задоволенні вимог про стягнення сум пені належить відмовити. 4.3. Підводячи підсумок, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за Генеральною угодою від 21.01.2014 в сумі 7329,72 грн. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На думку суду, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 16.11.2020 про сплату судового збору в сумі 2102 грн. Враховуючи те, що задоволено 28,98 % відсотків позовних вимог (7329,72 грн. від 25294,24 грн. складає 28,98 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 609,16 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2102,00 грн. х 28,98 % / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial