Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

20.08.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 20.03.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №51 згідно якого, фінансова установа надала відповідачеві кредит на у сумі 3300,00 грн. з кінцевим строком погашення до 20.03.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 133% річних. Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання грошових коштів, при цьому, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, оскільки не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, а тому позивач звернувся до суду користуючись наданим правом дострокової вимоги про повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій і просить стягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту, яка станом на 31.07.2014 року становить 11182,63 грн., а також судові витрати понесені позивачем у зв'язку зі сплатою судового збору. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №51, за умовами якого фінансова установа надала позичальнику кредит у сумі 3300,00 грн. терміном до 20.03.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 133% річних (а.с. 4-7). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 11182 грн. 63 коп., що наданим позивачем та перевіреним судом розрахунку суми заборгованості (а.с. 14), яка складається з: - 3300,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 1621,49 грн. - відсотки за користування кредитом; - 1459, 58 грн. - пеня; - 4500,00 грн. - штраф. Крім того, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати становлять 273,90 грн. та 3% річних - 27,66 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved