overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

20 березня 2014 р. до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 07 серпня 2010 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Мереф'янській міській раді Харківського району Харківської області. Cпільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на життя, введення домашнього господарства, через що між сторонами постійно відбувалися суперечки та сварки. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнає та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 12). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі 07 серпня 2010 р. у Мереф'янській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 103 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Однак сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують з березня 2014 р., внаслідок чого ставлення один до одного склалося як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим. Подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

20 березня 2014 р. до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17 червня 2005 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції м.Харкова. Cпільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на життя, введення домашнього господарства, через що між сторонами постійно відбувалися суперечки та сварки. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 10). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнає та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 11). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2005 р., який оформили у Відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 150 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.07.2008 р. Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 399 (а.с.4). Однак сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують з листопада 2013 р., внаслідок чого ставлення один до одного склалося як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим. Подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтував тим, що 17 лютого 2000 року у Острицькій сільській раді Герцаївського району Чернівецької області він зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 1. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з дружиною не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними на протязі трьох років часто виникають сварки. На даний час вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Діти проживають разом з ним. Він раніше подавав заяву про розірвання шлюбу, але дружина з ним переговорила і він від заяви відмовився. Після цього дружина знову забрала свої речі і переїхала проживати до своєї матері. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просив шлюб з відповідачем розірвати і дітей залишити проживати з ним. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, що на думку суду є можливим, позовні вимоги із підстав викладених в позовній заяві підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини неявки, хоча у встановленому законодавством порядку завчасно повідомлялася судом про час та місце розгляду справи про що свідчить поштове повідомлення, заяви про розгляд справи у її відсутності не надіслала. Враховуючи що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, і проти цього не заперечує позивач суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON] і ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи думку позивача викладену в письмовій заяві, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, тривалий час проживають окремо і не підтримують сімейних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявка відповідача підтверджує не бажання зберегти сім'ю. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з батьком. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виключення відомостей про батька дитини в актовому записі про народження дитини. В позові зазначив, що з 02 жовтня 2004 року по 02 грудня 2011 року перебував у шлюбі з [PERSON] Під час перебування у шлюбі [INFO] у відповідача народився син [PERSON]. При реєстрації сина у відділі РАЦС у свідоцтві про його народження у графі «батько» його було зазначено батьком дитини, про що він дізнався пізніше. Реєстрація народження сина проводилася відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, з якої слідує, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Однак він не може бути батьком [PERSON], оскільки фактично інтимних стосунків з відповідачем він не мав, починаючи з 2008 року, вони проживали окремо. В позові позивач просив суд винести рішення про виключення з актового запису № 16 від 25.12.2009 року про народження [PERSON] вчиненого Степанівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області відомості про нього як батька дитини. Представник позивача в попереднє судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи: ксерокопію паспорта позивача; ксерокопію паспорта відповідача; довідку Степанівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 108 від 31.01.2014 року про те, що до складу сім'ї [PERSON] входять сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; довідку Степанівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 109 від 31.01.2014 року про те, що на утриманні [PERSON] знаходиться син: [PERSON]; довідку Степанівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 110 від 31.01.2014 року про те, що [PERSON] з 2008 року з чоловіком [PERSON] не проживають, а з 02.12.2011 року розлучена, на даний час в шлюбі не перебуває; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] де в графі «батько» зазначено [PERSON]; ксерокопію рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02.12.2011 року відповідно до якого розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд рахує, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод та інтересів, а тому має можливість ухвалити рішення на попередньому судовому засіданні про задоволення позову. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 1 ст. 122, ч. 1, 6 ст.136 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, вказуючи, що звернувшись до Управління Пенсійного фонду у Погребищенському районі Вінницької області з метою оформлення пенсії, проте йому було відмовлено з посиланням на те, що в його атестаті [NUMBER], виданому 10.04.1971р. міським професійно-технічним училищем № 14 м. Миколаїв, помилково вказано прізвище російською мовою «[PERSON]», однак відповідно до його паспортних даних його дані зазначені російською мовою та зроблено запис як - «[PERSON]». А також 28.06.1972 року Немирівським ПМК - 4 йому було видано трудову книжку, але під час внесення запису було допущено виправлення, а саме: було вказане його прізвище «[PERSON]», тоді як потрібно було внести відповідний дійсний запис прізвище «[PERSON]». Тому через розбіжності у атестаті та виправленнях у трудовій книжці він не можу реалізувати своє право на оформлення пенсії. Заявник в судове засідання не зявився, проте в телефонному режимі просив розгляд справи провести у його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи - головний спеціаліст - юрисконсульт Огородник Н.А. в судове засідання не з`явилася, проте в телефонному режимі просила розгляд справи провести у її відсутності та не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з 12 вересня 2001 року по 30 липня 2010 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина проживає з позивачкою, а відповідач ухиляється від надання коштів на утримання дитини, вона просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутність Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, якою передбачено, що в такому випадку суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши відповідача, який повністю визнав позовні вимоги та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, вказаному у позовній заяві, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з вересня 2001 року по липень 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с.3, 5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11). На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільного надання коштів на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Крім того, підлягає вирішенню питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд визнати її рідну сестру -[PERSON], недієздатною. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що її сестра [PERSON] перебуває на обліку у психіатричній лікарні по психічному захворюванню «шизофренія» з 1987 року. Згідно довідки МСЕК № 191043 від 19.03.2007 року, вона є інвалідом дитинства другої групи безстроково. Їй повністю протипоказана трудова діяльність та в даний час вона знаходиться на лікуванні в Жданівській психіатричній лікарні з 13 листопада 2013 року. По поведінці та зовнішньому вигляду вбачається, що у неї розумовий розлад, через хворобу вона не може розуміти значення своїх дій, керуватися ними, а також позбавлена здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан та поведінку. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, просила заяву задовольнити. Зацікавлена особа - представник органу опіки та піклування Жданівської міської ради Колесникова Н.В., в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Прокурор у судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, вважає що заява підлягає задоволенню. Суд, вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судової-психіатричної експертизи № 194а від 09 квітня 2014 року [PERSON] за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. ). Таким чином, у суду є всі підстави визнати [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 вересня 2009 року виконавчим комітетом Соболівської сільської ради, Теплицького району, Вінницької області, вказавши, на протязі останніх років відносини між ним погіршувались, через непорозуміння між ними та різні погляди на вирішення сімейних питань. Чоловік проявляє до неї неповагу, що привело до припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Надання строку на примирення не бажає. Відповідач [PERSON] позов визнає. Надання строку на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2009 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Соболівської сільської ради, Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 16. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між ними та неналежну поведінку відповідача сім'я розпалась. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що погоджується на стягнення аліментів в меншій сумі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2010 року по 14.12.2012 року, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні позивача - її матері. Ці обставини в судовому засіданні визнаються сторонами та підтверджуються: копією рішення суду від 03.12.2012 року про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження [PERSON], довідкою про склад сім'ї позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня становить 1 032 грн. 00 коп. згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Тому суд, задовольняючи позов виходить з того, що батьки в рівній мірі зобов'язані утримувати дитину, тобто порівну. А тому, суд приходить до висновку, що оскільки на даний час [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому в силу ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 516 грн. щомісячно до повноліття дитини Судові витрати по справі стягуються з відповідача в дохід держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial