Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 201 561,00 грн., яки складаються з заборгованості за договором позики у розмірі 1 120 000,00 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 27801,00 грн., та інфляційних втрат понесених у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання у розмірі 53 760,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору позики від 18.12.2017 року відповідач отримав від позивача 1 120 000,00 гривень , що еквівалентно 41500 доларів США, зобов`язавшись повернути суму позики в строк до 18.12.2018 року, про що сторонами була складена відповідна письмова розписка. У зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання у строк встановлений договором у відповідача виникла заборгованість а також необхідність компенсувати втрати у зв`язку із несвоєчасним поверненням коштів у відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України. 2. Процесуальні дії у справі Позов надійшов до Київського районного суду м. Одеси 22.10.2019 року ( а/с 1) з оплаченим судовим збором у розмірі 9605,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 17.10.2019 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі визначено суддю Луняченко В.О. ( а/с 18). Ухвалою суду від 29.11.2019 року було відкрите провадження у справі у порядку загального провадження та призначене підготовче судове засідання ( а/с 23). Ухвалою від 29.11.2029 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер 5122780200:02:001:0871, площею 0,0933 га, що розташована в [ADDRESS] , що належить [PERSON] ( а/с 36). Ухвалою суду від 19.02.2020 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду ( а/с 53). 3. Обґрунтування заочного розгляду справи У відповідності до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ). До судових засідань 20.01.2020 року, 19.02.2020 року та 31.03.2020 року відповідач не з`являвся, заяв та клопотань, відзиву не надавав. Направлені за місцем зареєстрованого проживання відповідача повістки повертались з зазначенням за відсутністю адресату ( а/с 52, 60). Згідно ухвали від 28.05.2020 року розгляд справи проводився в порядку заочного розгляду. 4. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 18.12.2017 року [PERSON] написав розписку, в якої зазначив, що отримав від [PERSON] 1 120 000 ( один мільйон сто двадцять тисяч ) гривень що еквівалентно 41 500 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму до 18.12.2018 року. 5. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо виконання зобов`язань та стягнення боргу за договором позики врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК ). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч.1 ст. 509 ЦК). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор ( ч.1 ст. 510 ЦК). Згідно ч.1,2 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ч.1,2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1,3 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч. ст. 638 ЦК ). Статтею 1046 ЦК визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1,2 статті 1047 ЦК встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором ( ч.1 ст. 1049 ЦК ). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу ( ч.1 ст. 1050 ЦК ). 6. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Факт укладення між сторонами договору позики у судовому засіданні підтверджується письмовою розпискою написаною власноруч [PERSON] , в якої зазначено про те, що сторонами узгоджені умови договору - передання певної суми грошей та обов`язок їх повернути у встановлений строк. Таким чином між сторонами виникли правовідносини пов`язані із виконання договору позики, при якому [PERSON] як позикодавець зобов`язується передати на певних умовах суму грошей, а [PERSON] як позичальник отримуючи гроші зобов`язується їх повернути у встановлений строк. Не виконання [PERSON] зобов`язання, пов`язаного з необхідністю повернення отриманої суми грошей має наслідком цивільно-правову відповідальність у вигляді як самого факту виконання своїх зобов`язань, так і визначених законом необхідність за невиконання грошового зобов`язання сплатити позикодавцю 3% річних за інфляційний втрати. Факт невиконання відповідачем своїх обов`язків підтверджується наявної у позивача оригіналу розписки від 18.12.2017 року, яка у випадку виконання зобов`язань повинна була бути передана відповідачу. Розрахунок розміру зазначеної відповідальності, наданий стороною позивача, відповідно до якого 3% річних складають 27 801,00 грн., а інфляційний втрати складають 53 760,00 грн., приймаються судом як належні письмові докази, яки підтверджують розмір сум , які підлягають стягненню на користь позивача. 7.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку із відповідача на користь позивач підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір у розмірі 9605,00 грн.

Outcome: approved