Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

21.02.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. У позові вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але має таку можливість. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку), але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, з дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення дітьми повноліття. До початку судового засідання позивачка надала до суду заяву про уточнення розміру позовних вимог, та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на двох дітей до досягнення ними повноліття. Також просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До початку судового засідання відповідач надав до суду заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов з уточненими позовними вимогами підлягаючим задоволенню у зв'язку з наступним. Позивачка [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 26.06.1999 року виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 17. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 05.08.2003 року, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.02.2011 року, згідно яких батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], записаний [PERSON]. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] проживає разом з дітьми - [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2011 року народження. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просила суд стягнути аліменти в частці від доходу відповідача. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов'язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір та строки виплати аліментів, між позивачем та відповідачем не укладався. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі № 6-35893св12). Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання, проти задоволення позовних вимог не заперечує, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей з 21 лютого 2017 року. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: approved