Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

20.12.2019 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, в якій просить стягнути з відповідачів борг за постачання теплової енергії у розмірі 5959,38 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що позивач постійно поставляв теплову енергію за місцем проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі в повному обсязі не проводили розрахунок внаслідок чого за період з 01.01.2016 р. по 01.04.2019 р. виникла заборгованість в розмірі 5959,38 грн. Позивачем направлявся відповідачам лист щодо стану заборгованості з вимогою добровільно сплатити борг, але сплата по теперішній час відсутня, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] за спожиту теплову енергію в розмірі 5959,38 грн. на користь КПТМ «Криворіжтепломережа», а також судового збору у розмірі 1921 грн. Ухвалою суду від 23.01.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 10.03.2020. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2020 року розгляд справи відкладено на 03.04.2020. 03.04.2020 ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області призначенозаочний розгляд даної цивільної справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, про причин неявки суд не повідомили та відзиву не подали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] , [PERSON] згідно відомостей адресного бюро і особового рахунку № [NUMBER] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто є споживачами теплової енергії, а.с. 4. Постачання теплової енергії у період з 01.01.2016 по 01.04.2019 за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актами № 4358, № б/н, №107, № 644, № 720, № 1092, № 1468, № б/н від 06.04.2019, а.с. 6-9. За період з 01.01.2016 по 01.04.2019 виникла заборгованість за вищезазначеною адресою, яка згідно письмового розрахунку за теплову енергію, з яким суд погоджується, становить 5959,38 грн., а.с. 5. Позивачем на адресу проживання [PERSON] , [PERSON] направлялось повідомлення про необхідність сплати заборгованості за теплову енергію, однак борг відповідачами не сплачено, а.с. 10, 11. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки між сторонами по справі склались правовідносини з отримання послуг по центральному опаленню, тому судом застосовані положення ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правил надання послуг), як спеціальних актів законодавства, які регулюють правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається. Всупереч вказаним вимогам чинного законодавства України, відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги за період з 01.01.2016 по 01.04.2019 не сплачували, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 5959,38 грн. Отже, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку. Таким чином, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за постачання теплової енергії в розмірі 5959,38 грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з кожного відповідача по 960,50 грн. судового збору, який сплачений позивачем при подачі позову, а.с. 1. На підставі Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 151 ЖК України, ст.ст. 322, 634 ЦК України,

Outcome: approved