Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

21 квітня 2020 року КС «Самара» звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2020 року вищевказана позовна заява була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 114 від 07 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року цивільну справу було прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 серпня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 389/19, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 12 місяців, починаючи з 30 серпня 2019 року по 29 серпня 2020 року, та зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, [PERSON] своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 10 квітня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 8 650 гривень 93 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 650 гривень 93 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 995 гривень 00 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3 655 гривень 93 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов суду не направила. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2019 року між КС «Самара» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 389/19, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 5 000 гривень (а.с. 5-7), про що свідчить видатковий касовий ордер від 30 серпня 2019 року (а.с. 8), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 12 місяців, починаючи з 30 серпня 2019 року по 29 серпня 2020 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 10 квітня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 8 650 гривень 93 коп. (а.с. 4). Листом № 100/20 від 28 січня 2020 року КС «Самара» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 389/19 від 30 серпня 2019 року (а.с. 9), яку відповідачем залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості згідно з розрахунком. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за договором № 389/19 від 30 серпня 2019 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 995 гривень 00 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 3 655 гривень 93 коп., а всього 8 650 гривень 93 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved