Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

21.06.2016 року позивач [PERSON] звернувся в Шишацький районний суд з позовом до ТОВ «Гадячсир» з зазначеними позовними вимогами, в позовній заяві вказав, що відповідно до наказу директора ТОВ « Гадячсир» від 31.05.2016 року № 43-КШ, його було звільнено з посади слюсаря ремонтника механічного цеху на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. За період його роботи відповідач не регулярно виплачував заробітну плату за період з лютого 2016 року по травень 2016 року, а в день звільнення не провів з ним повного розрахунку, чим порушив вимоги ст.ст. 115,116 КЗпП України. Враховуючи те, що на момент подачі до суду позовної заяви, відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за несвоєчасно виплачену зарплату, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, моральну шкоду в розмірі 15000 гривень та судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 6614,40 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили свої позовні вимоги, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5604,16 гривень, моральну шкоду в сумі 15000 гривень та судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 6614,40 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував з огляду на його безпідставність, порушень вимог КЗпП України з боку відповідача не вбачав, оскільки позивач в день звільнення не працював, з письмовими вимогами про проведення з ним розрахунку не звертався, його вимогу про розрахунок він отримав 27.07.2016 року у вигляді позовної заяви до суду, але розрахунок з позивачем був проведений 13.07.2016 року, тобто до отримання копії позовної заяви, в звязку з цим просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обємі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., дослідивши наявні письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював слюсарем ремонтником 5 розряду ремонтно механічного цеху Шишацької виробничої дільниці ТОВ « Гадячсир» і відповідно до наказу директора ТОВ « Гадячсир» від 31.05.2016 року № 43-КШ, його було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 15-16). Згідно розрахункового листа за травень 2016 року ( а.с. 63), борг ТОВ «Гадячсир» перед [PERSON] на момент його звільнення складав 12333,21 гривень Факт наявності заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] на момент його звільнення у вказаному розмірі відповідачем не оспорював ся, але в той же час представник відповідача посилається на те, що [PERSON], який в день звільнення не працював, з вимогами про проведення з ним повного розрахунку до відповідача не звертався. Згідно ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як встановлено судом, в день звільнення з роботи, 31 травня 2016 року, позивач [PERSON] не працював, що підтверджується даними витягу з табелю використання робочого часу за травень 2016 року по ремонтно механічному цеху ТОВ «Гадячсир» (а.с.33), показаннями свідка [PERSON] який в судовому засіданні пояснив, що табель обліку робочого часу за травень місяць 2016 року вів і заповнював особисто він, позивач [PERSON] в день звільнення, 31.05.2016 року, не працював, показаннями свідка [PERSON], яка суду показала, що [PERSON] 31.05.2016 року в період з восьмої до десятої години ранку отримав трудову книжку і був розрахований з підприємства разом з іншими працівниками, при цьому суд не приймає до уваги свідчення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були запрошені та допитані в судовому засідання за клопотанням позивача [PERSON] і стверджували що [PERSON] 31.05.2016 року, після звільнення і отримання трудової книжки працював в цей день на підприємстві, так як вважає їх зацікавленими особами, оскільки вони самі були звільнені в цей день з підприємства і зверталися з позовами до суду про стягнення заробітної плати та інших виплат, а їх свідчення спростовуються письмовими доказами по справі.та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Будь-яких належних доказів того, що позивач звертався до відповідача з вимогою про проведення з ним розрахунку до предявлення 21.06.2016 року позову в Шишацький районний суд позивачем не надано. . Таким чином документально підтвердженою датою отримання відповідачем вимоги позивача про розрахунок з ним є дата отримання відповідачем позовної заяви з додатками, тобто 27.07. 2016 року, а розрахунок з позивачем відповідач провів 13.07.2016 року, тобто до моменту отримання копії позовної заяви з Шишацького районного суду, що підтверджується довідкою відповідача ( а.с.34) поясненнями представника відповідача [PERSON] та що також не заперечувалося позивачем та його представником, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди та судових витрат задоволенню не підлягають, виходячи з відсутності вини відповідача.

Outcome: dismissed