Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування зазначила, що вона є спадкоємицею за заповітом після померлої [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, однак нотаріус відмовив в цьому, оскільки за результатами отриманої інформації із реєстрів речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відповідно до постанови №19216885 від 06.09.2010 відділом ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області накладений арешт на це майно та оголошена заборона на його відчуження. Відповідач зазначив, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження ВП №19216885 по виконанню виконавчого листа № 2-85, виданого Бориспільським міськрайонним судом 30.04.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] солідарного боргу 5016,00 грн. 10.12.2010 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як майно, що належить боржнику на праві власності та на яке можливо звернути стягнення відсутнє, що підтверджується актом державного виконавця та відповідями на запит. В подальшому виконавче провадження було знищено. На тепер позивач не може прийняти спадщину за заповітом, оскільки на домоволодіння накладений арешт, що порушує права [PERSON] . Тому позивач просить зняти такий арешт, судові витрати покласти на відповідача. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2021 було залишено позовну заяву без руху (а.с.15). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2021 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17-18). Представник позивача [PERSON] у засіданні позов підтримав, просив задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про отримання листа (а.с.42). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2010 року по справі № 2-85/2010р. було стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати та витрати на оплату наданих юридичних послуг у сумі 5016 грн. (а.с.48-49). 21 вересня 2018 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області Семенюк Л.О., яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось [PERSON] , [INFO] (а.с.44). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62195252 від 24.10.2020, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №66633503 (а.с.8). З відповіді приватного нотаріуса Кузьміченка А.П. від 17.04.2021 (а.с.7) вбачається, що за результатами отриманої інформації із реєстрів речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відповідно до постанови №19216885 від 06.09.2010 відділом ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області накладений арешт на це майно та оголошена заборона на його відчуження. У зв`язку з цим, видача свідоцтва про право на спадщину затримується для зняття арешту. У листі від 26.04.2021 вих.№25211 (а.с.10) відповідач зазначив, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження ВП №19216885 по виконанню документа виконавчого листа № 2-85, виданого Бориспільським міськрайонним судом 30.04.2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] солідарного боргу 5016,00 грн. 10.12.2010 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як майно, що належить боржнику на праві власності та на яке можливо звернути стягнення відсутнє, що підтверджується актом державного виконавця та відповідями на запит. Згідно земельно-кадастрової книги Мартусівської сільської ради в користуванні боржника знаходиться земельна ділянка площею 0,30 га, але станом на 24.11.2010 державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлений. Оскільки строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, більш детальну інформацію та копії виконавчого провадження надати не можливо. Як вбачається з інформаційної довідки №256086638 від 12.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2012 належить [PERSON] . Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Право власності на земельну ділянку під будинком за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] виникло 17.02.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.45,47). 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Незважаючи на те, що під час виконавчих дій в межах ВП №19216885 майно, що належить боржнику [PERSON] на праві власності та на яке можливо звернути стягнення не було знайдено, на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] в межах цього виконавчого провадження був накладений арешт. В подальшому право власності на це нерухоме майно отримала спадкодавець [PERSON] . Позивач, як спадкоємець майна, що належало [PERSON] , не може оформити свідоцтво про право на спадщину на майно за адресою: [ADDRESS] , оскільки у відповідний реєстр відповідачем не внесені записи про зняття арешту на це майно, що безумовно порушує право власності позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна, підлягає задоволенню. Іншого способу у позивача захистити свої права, крім судового, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, немає. А тому суд дійшов висновку, що накладений арешт порушує права позивача як власника майна, докази непогашених боргів за виконавчим провадженням відсутні, отже, майно підлягає звільненню з-під арешту. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №0.0.2129348993.1 від 25 травня 2021 року (а.с. 16). Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це, суд вважає, що з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved