Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Позовні вимоги мотивував тим, що 10 листопада 2003 року в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшло, зокрема, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, с. Новосвітлівка, вул. Леніна (після перейменування Центральна), 71. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому у відповідності з ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу одержали позивач, як син, та [PERSON], як дружина спадкодавця. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв, про що подав відповідну заяву до Веселинівської державної нотаріальної контори. [PERSON] від спадщини відмовилася, про що теж подала відповідну заяву до нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок позивачу було відмовлено з мотивів недоведеності факту належності правовстановлюючого документу на будинок спадкодавцю, а саме через те, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок власник зазначений [PERSON], тоді як свідоцтво про смерть видане на імя - [PERSON]. Крім розбіжностей в написані особистих даних спадкодавця та власника спадкового будинку, підставою для відмови в нотаріальному оформленні права на спадщину слугувала наявність в правовстановлюючому документі підчистки та дописки. Усунути недолік у правовстановлюючому документі позивач не може, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. Для підтвердження зазначених обставин позивач заявив клопотання про витребування від державної нотаріальної контори спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], а від Веселинівської філії ММБТІ - інвентаризаційної справи на спадковий житловий будинок. Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року від Веселинівської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи та інформаційну довідку зі спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Крім того, вказаною ухвалою суду від Веселинівської філії ММБТІ витребувано інвентаризаційну справу на житловий будинок розташований за адресою: с. Новосвітлівка, вул.. Центральна, 71, Веселинівського району Миколаївської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність за участю його представника. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не зявився. Від сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позов визнають повністю. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та \~1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 10 листопада 2003 року в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області помер батько позивача [PERSON], смерть якого було зареєстровано [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 13 листопада 2003 року за актовим записом № 26, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФП № 175452. Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії І-АГ № 1061490, в якому батьком записаний [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на житловий будинок, розташований в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, вул. Центральна, 71. Матеріалами спадкової справи № 110/2004 встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом у першу чергу набули позивач, як син спадкодавця та [PERSON], дружина спадкодавця. У встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] прийняв спадщину подавши до Веселинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 07.05.2004 року за № 165. Спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь позивача, подавши до Веселинівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, що зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 07.05.2004 року за № 166. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини позивач одержав у Веселинівській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину лише на частину успадкованого майна. 09 листопада 2017 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, вул. Центральна, 71, оскільки наданий правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві містить підчистки та особисті дані (по-батькові) власника не збігаються з особистими даними спадкодавця. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами інвентаризаційної справи встановлено, що 01 лютого 1988 року виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів на підставі рішення Веселинівської районної ради народних депутатів № 7 від 22 січня 1988 року на імя [PERSON] (рос. мовою) видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, розташований в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Леніна, 67. 1 лютого 1988 року за № 237 Веселинівською філією ММБТІ право особистої власності на зазначений житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] (рос. мовою). Відповідно до довідки Веселинівської філії ММБТІ № 186 від 29.09.2017 року власником зазначеного житлового будинку є [PERSON], який належить останньому на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.02.1988 року, зареєстрованого Миколаївським ББТІ 01.02.1988 року за реєстраційним № 237. Розпорядженням сільського голови [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 5-р від 16 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць села Новосвітлівка та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму» вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральна. Рішенням [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 49 від 21 вересня 2017 року «Про зміну адреси житлового будинку, розташованого в селі Новосвітлівка по вул. Центральна, що значиться за померлим [PERSON]П.» адресу житлового будинку, розташованого в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, що значиться за померлим [PERSON] змінено з «вулиця Центральна, буд. 67» на «вулиця Центральна, буд. 71». Згідно витягу із по господарської книги та довідки [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 1073 від 28.12.2016 [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований з 1980 року за адресою: с. Новосвітлівка, вул. Центральна, 71 (до перейменування та зміни нумерації будинку - Леніна, 67), Веселинівського району Миколаївської області з 1980 року по день своєї смерті 10 листопада 2003 року. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, допущена помилка у написанні по батькові власника будинку, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дана позовна заява в частині встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок розташований в с. Новосвітлівка, вул. Центральна, 71, видане на імя [PERSON] (рос. мовою) доведеним. У відповідності до\~ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, що померлий [PERSON] був власником спірного житлового будинку, та враховуючи те, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса через незастережні виправлення в правовстановлюючому документи,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. \~\~\~\~ На підставі вищевказаного,

Outcome: approved