Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

21.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON] В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що вона та її онук [PERSON], [INFO] є співвласниками квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані та проживають вона з онуком, а також її дочка [PERSON], яка є матір»ю онука [PERSON]. Інших осіб, які б мали право на законних підставах проживати в квартирі немає. Проте до квартири без її на те згоди поселився відповідач [PERSON]. ЇЇ вимогу звільнити квартиру відповідач не виконує. Більше того, [PERSON] постійно вчиняє сварки, псує її майно, перешкоджає їй користуватися її ж власністю. З цього приводу вона неодноразово зверталася за допомогою до правоохоронних органів, однак представники поліції не вбачають в діях відповідача протиправної поведінки, оскільки за результатами проведених профілактичних бесід, [PERSON] було зроблено тільки зауваження. У зв»язку з тим, що вона не може знайти іншого способу для захисту своїх законних прав та інтересів, звернулася до суду з позовом про виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON] без надання йому іншого житлового приміщення. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивачка стверджувала, що [PERSON] постійно вчиняє сварки, ображає та принижує її, не дозволяє зберігати її посуд на кухні та засоби гігієни в ванній кімнаті, неодноразово застосовував щодо неї фізичне насильство, знищує її майно. Просила виселити відповідача [PERSON] з належної їй та [PERSON] на праві власності квартири. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні відсутній, про дату та місце судового розгляду справи за заявленим до нього [PERSON] позовом, призначене на 15.01.2019 року повідомлявся за адресою спірного житдового приміщення, однак судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку за закінченням строку зберугання. Присутня у судовому засіданні третя особа [PERSON]. повідомила суду, що відповідач [PERSON] обізнаний про те, що судове засідання щодо його виселення призначено на 15 січня 2019 року 11 00 год, однак не з»явився у судове засідання через зайнятість по роботі. З огляду на викладене, а також, приймаючи до уваги, що відповідач повторно не з»явився у судове засідання, не забезпечив явку свого представника, суд визнав за можливе приступити до розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення за відсутності відповідача, з приводу чого не заперечували присутні у судовому засіданні учасники судового розгляду. Третя особа [PERSON], яка була залучена судом до участі у справі, як законний представник малолітнього [PERSON], у судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог [PERSON] про виселення [PERSON].. Пояснила суду, що [PERSON] поселився до спірної квартири за її згоду, з останнім вони зареєстрували шлюб 15 вересня 2018 року. Її чоловік [PERSON] має добрі стосунки з її сином, приймає участь у його вихованні. Сварки в квартирі відбуваються по інвціативі її матері [PERSON], яка заперечує щодо проживання [PERSON] у спірній квартирі. З такою позицією матері не погоджується, оскільки з відповідачем вони створили сім»ю, що також відповідає інтересам другого співвласника квартири, яким є її малолітній син [PERSON]. Просила відмовитив задоволенні позову [PERSON] Представник третьої особи служби у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві адміністрації просила заявлений спір вирішити з якнайкращим захистом прав та інтересів малолітнього [PERSON]. Пояснила суду, що за результатами обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON], було встановлено, що хлопчик разом із матір»ю та вітчимом проживають в одній кімнаті, в квартирі чисто, створені належні умови для проживання дитини. Під час обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] у дома були присутніми [PERSON], його мати та вітчим, у її присутності хлопчик спілкувався з [PERSON]. добре. Про те, що буде проводитися обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] вона повідомила [PERSON] за два дні, позивачку у справі не повідомляла, остання була відсут ня за місцем проживання на час обстеження та складання акту. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON], [PERSON],, дослідивши докази наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та її малолітній онук [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності, виданого відділом приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. києві державної адміністрації згідно з розпорядженням від 18 липня 2017 року № 39057 (а.с.10).. За правилами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Правилами ч. 3 ст. 116 ЖК України визначено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяються без надання їм іншого жлого приміщення. Звертаючись до суду з позовом позивачка стверджувала, що спірне житлове приміщення, квартира [ADDRESS] використовується для проживання в ньому співвласників, а також її дочки [PERSON], яка є мтір»ю співвласника [PERSON]. Крім того, у квартирі без її на те згоди став проживати [PERSON], який перешкоджає їй користуватися житловим приміщенням, що є її власністю, оскільки влаштовує сварки, ображає її , принижує, застосовує фізичне насильство, шкодить її майно. Відповідно до змісту ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що вони були свідками, оскільки чули, як у квартирі де проживає [PERSON] часто відбуваються сварки, під час яких її дочка зі своїм співмешканцем нецензурно ображають [PERSON]. Свідок [PERSON] була присутня під час сварки, коли викликалася поляція, [PERSON] погрожував [PERSON] фізичною розправою у випадку, якщо вона буде заступатися за [PERSON], а свідок [PERSON] чула, як плакала дитина під час таких сварок. Крім того, зазначені свідки підтвердили, що [PERSON] за своїм характером є спокійна, порядна людина, не здатна провокувати сварки. До того, як у квартирі став проживати співмешканець дочки [PERSON], то в їх квартирі все було спокійно. За даними перевірок заяв [PERSON] до Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції, було зроблено висновки від 11 січня та 21 жовтня 2018 року, що інформація повідомлена [PERSON] не відповідає дійсності, а листом від 09.01.2018 року було повідомлено [PERSON], що повідомлена нею інформація частково підтвердилася, зі співмешканцем її дочки проведено профілактичну роботу, під час якої останнього попереджено про адміністративну відповідальність в разі повторного допущення протиправних дій відносно неї (а.с.91-94). Наразі, судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] не давала своєї згоди на проживання відповідача у спірній квартирні, останній проживаючи у квартирі зі згоди [PERSON], яка не є власником спірного житлового приміщення, порушує законні права та інтереси позивачки на користування належним їй на праві власності житловим приміщенням. Правилами ст. 391 ЦК України також встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При вирішенні заявленого спору, суд не може прийняти до уваги твердження законного представника другого співвласника спірної квартири малолітнього [PERSON] - [PERSON], що проживання відповідача у квартирі відповідає інтересам малолітнього співвласника, котрий є її сином, оскільки зазначена обставина не впливає на відсутність у позивачки права на захист її законних прав та інтересів на використання у визначений нею ж спосіб належного їй на праві власності житлового приміщення. Таке порушене право позивачки [PERSON] підлягає захисту у спосіб, який визначений останньою, а тому заявлені позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про необхідність задоволення заявленого [PERSON] позову, понесені позивачкою судові витрати підлягають відшкодуванню за правилами ст. 141 ЦПК України тільки в частині судових витрат по сплаті судового збору, оскільки на підтвердження інших понесених судових витрат позивачкою на надано суду належних доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved