Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

20 березня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася рада опіки та піклування Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа відділ у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що відповідач являється батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мати яких [PERSON] [INFO] померла. Після смерті останньої відповідач намагався створити комфортні умови для проживання дітей, відвідував дитячі свята у дитячому садку та школі, дбав про їхнє здоров'я, працював по найму у людей. З січня 2016 року відповідач разом з дітьми проживає зі співмешканкою [PERSON], яка має двох малолітніх дітей по [ADDRESS]. Обидві сім'я перебувають на обліку як сім'ї, що опинилися у складних життєвих обставинах. Умови проживання сім'ї задовільні, мають необхідні меблі та сезонний одяг, однак відсутні умови для проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] Новостворена сім'я займається вихованням лише власних дітей, [PERSON] материнської любові до останніх не проявляла, не привчала дівчаток до гігієнічних навичок, тому вони відвідували заклади освіти у неохайному вигляді. Про ці обставини відповідачу повідомляли педагогічні працівники. Дорослі не докладають зусиль для налагодження дружніх стосунків між дітьми. Згодом [PERSON] почав бити власних дітей за їх неслухняність, періодично відводив їх до тітки [PERSON], перестав дбати про матеріальне забезпечення, у дітей відсутні іграшки, дитячі книжки, у більшості випадків вони вдома грають самі. Відповідач почав зловживати спиртними напоями, більше часу проводить друзями, у сім'ї виникають сварки при цьому малолітні діти стають замкнутими, мовчазними та боязкими. На зауваження педагогічних працівників відповідач реагує неадекватно, не забезпечує належного лікування [PERSON], яка перебуває на обліку в лікаря окуліста. У березні 2017 року випадки побиття малолітніх [PERSON] та [PERSON] з боку відповідача повторилися, який деякий час переховувався від працівників сільської ради та Межівського ВП. Радою опіки та піклування, а також соціальним інспектором проводились профілактичні бесіди з [PERSON] стосовно налагодження стосунків з дітьми, втім проведена роботи виявилась марною. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнути з нього, аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи на утриманні якої будуть перебувати діти, починаючи з дня звернення до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надано суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні вимог. Згідні на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Третя особа служба у справах дітей у судове засідання не з'явилася, надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], повторно виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, 08 липня 2015 року, актові записи №2 та №01, [PERSON] народилася [INFO], а [PERSON] народилася [INFO] батьком яких записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 15 травня 2015 року, актовий запис №7. Згідно заяви [PERSON] від 03 березня 2017 року адресованої голові органу опіки та піклування Межівської РДА, посвідченої секретарем виконкому мається звернення на розгляд комісії засідання у справах дітей питання належного виховання дітей [PERSON], який не виконує батьківських обов'язків, діти брудні, голодні, не мають свого житла. Відповідач вживає спиртні напої разом зі співмешканкою, дівчинка [PERSON] ходить постійно в синцях. Письмовим повідомленням класного керівника [PERSON] учениці [PERSON] від 07 березня 2017 року підтверджується, що у останньої виявлено синці на обличчі, розбитий ніс та зі слід зведеного брата це сталось внаслідок вчинку відповідача. Згідно письмових пояснень соціального інспектора Преображенської сільської ради та медичної сестри РКЗО «Преображенської ЗНЗ» I ступня, після смерті матері малолітніх дітей їхнім вихованням займався [PERSON], який дбав про їх розвиток. З 2016 року відповідач почав проживати разом з [PERSON] після чого перестав належним чином виконувати батьківські обов'язки, з дітьми вдома ніхто не займається, проявляється до них агресія, що загрожує їхньому здоров'ю. Характеристикою директора школи РКЗО «Преображенський ЗНЗ I ступеня» на [PERSON] підтверджується, що остання навчається з другого класу та зарекомендувала себе як старанною, дисциплінованою, працелюбною ученицею. Навчальні досягнення високого рівня, добре запам'ятовує учбовий матеріал, на уроках активна, любить читати. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо, правила поведінки завжди виконує свідомо. Батько належним чином не приділяє увагу вихованню доньки. Згідно характеристик з місця роботи та проживання [PERSON] працює кочегаром у школі РКЗО «Преображенський ЗНЗ I ступеня», мешкає у цивільному шлюбі з [PERSON], яка виховує двох неповнолітніх синів. Психологічна обстановка у сім'ї напружена, трапляються випадки жорстокого поводження батька, у навчальному процесу відповідач приймає слабку участь, збори відвідує рідко. З [PERSON] проводились бесіди на тему «Виховання без насильства», однак з часом позитивний ефект зникав. На сьогоднішній день відповідач перестав займатись вихованням дітей, вживає спиртні напої, кошти витрачає на алкоголь, після цього виникають сварки та, як наслідок, діти страждають від фізичного насильства з боку [PERSON] Сім'ю можна назвати нестійкою та негативною у виховному відношенні. Рішенням Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №8 від 10 березня 2017 року підтверджується, що із сім'ї [PERSON] вилучили малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до вирішення питання позбавлення відповідача батьківських прав. Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області підтверджується, що [PERSON] вихованням дітей не займається, їхнім здоров'ям та навчанням не цікавився, матеріальної допомоги не надає, материнської турботи до дітей не виявляє, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. 20 жовтня 2016 року Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з нього аліменти. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов'язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконуються. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов′язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved