Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

21.11.2018 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області (далі-відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказала, що після смерті [PERSON] Степанівни, яка померла 08.01.2004 р. відкрилась спадщина, на: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Гавронщина Макарівського району Київської області по провул. Польовий, 17. Спадкоємцем за заповітом є позивач, яка спадщину прийняла. Проте, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця зареєстровано після його смерті, тому для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить суд: визнати за нею [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Гавронщина Макарівського району Київської області по провул. Польовий, 17, загальною площею 91,6 кв. м., житловою площею 67,0 кв. м. (літ. А), веранда (літ. а), прибудова (літ. а1), сарай (літ. Б), сарай (літ. В), погріб (літ. Г), літня кухня (літ. Д), убиральня (літ. Ж), колодязь (літ №1), ворота (літ. №2), який належав померлій 08.01.2004 р. [PERSON] Степанівні. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02.01.2019 року позов [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої 08.01.2004 р. [PERSON] Степанівни. Ухвалою суду від 05.02.2019 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.03.2019 р. У судове засідання 06.03.2019 року позивач [PERSON] не зявилася, її представник [PERSON] згідно письмової заяви просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] надійшов лист про розгляд справи у її відсутності, просила рішення у справі прийняти відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи до майна померлої 08.01.2004 р. [PERSON] Степанівни, суд встановив наступне. 08.01.2004 року померла [PERSON] Степанівна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 485031, видане 08.01.2004 р. Виконкомом [PERSON] сільської ради Макарівського р-ну Київської області, актовий запис № 03 (а.с. 7), яка була зареєстрована та проживала до своєї смерті за адресою: с. Гавронщина Макарівського району Київської області, провул. Польовий, 17 (а.с. 15). Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Гавронщина Макарівського району Київської області по провул. Польовий, 17. Відповідно до дубліката заповіту від 06.05.2001 р. посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської Ради народних депутатів [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5, [PERSON] Степанівна все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачці у справі, яка згідно свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 137585 від 06.10.2012 р. змінила прізвище на «Ткаченко» (а.с. 8, 9). Згідно довідки № 571 від 26.10.2018 р. [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області, на день смерті 08.01.2004 р. [PERSON] Степанівни разом з нею були зареєстровані: [PERSON] внучка, [PERSON] онук на день смерті знаходився в тюрмі, [PERSON] чоловік внучки, [PERSON], правнучка, [PERSON] правнук, [PERSON] правнук, [PERSON] правнучка, [PERSON] правнучка (а.с. 15). Як вбачається із спадкової справи №347 за 2004 рік до майна померлої 08.01.2004 р., заведеної Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області, із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. Також, із матеріалів спадкової справи встановлено, що гр. [PERSON], як спадкоємець, яка має право на обовязкову частку в спадщині після смерті її матері [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від її отримання. 20.11.2018 р. завідувачем Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] своїм листом № 2124/02-31, відмовлено позивачці у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з тим, що право власності спадкодавця на спадкове майно зареєстровано після її смерті (а.с. 17). Так, судом встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно: на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Гавронщина Макарівського району Київської області по провул. Польовий, 17 та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, де власником вказана [PERSON] Степанівна, зареєстровані 21.12.2004 р., тобто після смерті [PERSON], яка померла 08.01.2004 р. (а.с. 10). Те, що житловий будинок в с. Гавронщина Макарівського району Київської області по провул. Польовий, 17 належав померлій [PERSON] Степанівні, підтверджується випискою з погосподарської книги №2 за 2001-2005 роки (а.с. 14). Згідно технічного паспорта, до складу домоволодіння за адресою: с. Гавронщина Макарівського району Київської області по провул. Польовий, 17, входить: житловий будинок загальною площею 91,6 кв. м., житловою площею 67,0 кв. м. (літ. А), веранда (літ. а), прибудова (літ. а1), сарай (літ. Б), сарай (літ. В), погріб (літ. Г), літня кухня (літ. Д), убиральня (літ. Ж), колодязь (літ №1), ворота (літ. №2) (а.с. 11-13). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, в графі «Рік побудови» зазначено: 1971. Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння неприватизована, що підтверджується довідкою сільською ради № 572 від 25.07.2017 року (а.с. 16). Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95 р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла [PERSON] Степанівна не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, а також зазначено, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. А згідно п/п.2,3 п.5 Постанови Пленуму цього ж суду від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, оскільки у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок, господарські будівлі та споруд (домоволодіння), що знаходяться по провулку Польовий, 17 в с. Гавронщина Макарівського району Київської області, відповідно до яких померла [PERSON] Степанівна вважались би власником цього житлового будинку (свідоцтво про право власності на нерухоме майно) було оформлено після її смерті, тому позивач не може оформити свого права на спадщину у нотаріуса, а іншого способу вирішення даного спору, окрім звернення до суду немає. З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги [PERSON] сільської ради є доказом належності вказаного домоволодіння на праві власності [PERSON] Степанівні. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої 08.01.2004 [PERSON], спадщину прийняла, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved