Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

21.12.2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 22.01.2009 року між сторонами укладено Договір № 6282, згідно якого відповідачу надано 4999, 37 грн. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, однак станом на 21.09.2016 року заборгованість відповідача перед банком складає 6198, 84 грн., з яких 3291, 31 неповернута сума кредиту, 2907, 53 грн. заборгованість по пені. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, 22.01.2009 року між сторонами укладено кредитний Договір № 6282. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 4999, 37 грн. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і в терміни передбачені договором. Погашення може здійснювати шляхом безготівкового перерахунку або внесенням готівки в касу Банку. Відповідно до. П.. 5.1, 5.2 Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2 Договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. За невиконання взятих на себе зобовязань по поверненню кредиту, позичальник крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі і упущену вигоду. Встановлено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань перед позивачем, внаслідок чого у нього станом на 21.09.2016 року, виникла заборгованість в загальному розмірі 6198, 84 грн. з яких: 3291, 31 грн. неповернута сума кредиту, 2907, 53 грн. заборгованість по пені. Згідно ч. ч. 1,2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідачі надані їм процесуальним законом права не реалізували та розрахунок заборгованості представлений суду позивачем не спростували. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За вказаних вище обставин та встановлених фактів, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved