overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

21 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 09.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 2000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.06.2015 року - 6923,86 грн., а саме: за кредитом - 1931,06 грн; 2886,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 305,90 грн. - штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 09.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 2000 грн. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 30.06.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 1931,06 грн; 2886,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 305,90 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 6923,86 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 12 березня 2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між ним та відповідачем припинені з травня 2014 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення він не згоден. Спір щодо поділу майна та місця проживання дитини не виникає. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання позивач [PERSON] не з,явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з,явилась, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, також вказала, що на розірвання шлюбу згідна. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 315200, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 69. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, за їх спільним бажанням, буде проживати разом з матер,ю. Спору щодо поділу спільного майна у сторін не виникає. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач, [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилалась на те, що 28 квітня 2007 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.12.2012 року шлюб між ними розірваний. Вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Дитина страждає на бронхіальну астму, в зв'язку з чим потребує постійного профілактичного лікування. Після розірвання шлюбу їй доводиться випрошувати у відповідача кошти на утримання доньки, які він надає нерегулярно, розмір визначає на власний розсуд. Просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не має інших аліментних зобов'язань, не має інших утриманців, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки та зобов'язаний це робити. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частин вимог. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач [PERSON] спілка «Самопоміч» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору №2483 від 19.05.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. під 60 % річних з щомісячною оплатою суми і відсотків. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2483 від 19.05.2014 року на загальну суму 4 647,87 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 243,60 грн. 04.02.2016 року позивачем збільшений розмір позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 5\~736,73 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. 01.03.2016 року позивачем до суду надана заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 5973,44 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача про розірвання шлюбу. Вони зареєстрували шлюб 29 липня 2013 року у виконавчому комітеті Дробишевської селищної ради Красноліманського району Донецької області, актовий запис № 07, також зазначив, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння, небажання мешкати однією сім'єю. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з відповідачкою. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] не з'явився в судове засідання, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] не з'явився в судове засідання, надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Дробишевської селищної ради Красноліманського району Донецької області (а.с.9 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та сварки. Сторони до примирення не прийшли, з 2013 року мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 04.09.2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №458, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з червня 2015 року, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 04.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №458, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення та збереження сімї, однак сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

21 серпня 2015 року Позивач звернувся до суду із позовом про оспорювання свого батьківства щодо дитини - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що з 22.02.2003 року по 13.11.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з Відповідачкою. Зазначає, що про народження дитини дізнався в липні 2015 року, саме тоді Відповідачка запропонувала йому зареєструвати народжену дитину, оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між сторонами. Позивач погодився на внесення даних про його батьківство у свідоцтві про народження дитини, у зв'язку з цим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 29 липня 2015 року видано свідоцтво про народження [PERSON], [INFO]. В подальшому Відповідачка повідомила його про те, що останній не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність. Крім цього, 23.09.2015 року надала суду заяву про визнання позову та підтвердила, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 23). Третя особа Відділ РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві представника не направила, просила слухати справу за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. [INFO] року народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьком зазначено [PERSON] (а.с.6) Згідно зі ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З метою визначення питання батьківства Позивача за згоди сторін по справі була призначена судово-медична експертиза методом ДНК-аналізу. У відповідності до висновку експерта №343 від 19 листопада 2015 року молекулярно-генетичним дослідженням було встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженої [PERSON], виключається. З огляду на встановлені обставини, позовна вимога про виключення з актового запису про народження [PERSON] відомостей про Позивача як про її батька підлягає задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України, стягненню з Відповідачки на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Указуючи, що вони зареєстрували шлюб 19 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 107, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння, сварки та різні погляди на життя. Від шлюбу дітей мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання з*явилась, просила суд позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином. За таких обставин зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 травня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 107, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння, сварки та різні погляди на життя, небажання мешкати однією сім'єю. Сторони до примирення не прийшли, з серпня 2015 року мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 04 листопада 2006 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею, а відповідач проживає від неї і сина окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між нею і чоловіком через несумісність характерів, на цьому підґрунті у них виникають сварки та скандали. Позивач зазначила, що вона і відповідач взагалі не розуміють одне одного, вони не можуть прийти до спільного рішення щодо сімейних відносин та ведення домашнього господарства. Вони неодноразово намагалися налагодити ситуацію в сімї, проте всі зусилля виявилися марними. Позивач зазначила, що спільно з відповідачем вони не проживають на протязі чотирьох останніх років. У неї склалася фактично інша сімя, де народилася вже дитина. Просила шлюб розірвати з залишенням їй теперішнього прізвища [PERSON]. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення (а.с.17). У судове засідання відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про явку в судові засідання, до суду не явився, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних причин до суду не звертався, у звязку з чим суд розглядає справу за наявних у ній доказів з винесенням заочного рішення у відсутність відповідача відповідно до вимог ст.ст.169 ч.4,224 ЦПК України, проти чого не заперечує позивач, про що зазначила у своїй письмовій заяві до суду (а.с.14,21,22). Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Октябрської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 04 листопада 2006 року шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7), який проживає з позивачем у справі. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна, відповідач не заявив суду про невизнання позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved