Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

19\~лютого 2020\~року [PERSON] звернулася\~до судуіз зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін та у теперішній час проживає з ними. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина. Позивачка та її представник в судовому засіданні повністю підтримали заявлені вимоги та не заперечували проти заочного розгляд справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду неодноразово не з`являвся. Так, судові засідання в цій справі були призначені на 09 год. 30 хв. 24 березня 2020 року, 14 год. 00 хв. 27 квітня 2020 року, 15 год. 00 хв. 10 червня 2020 року та 09 год. 00 хв. 03 липня 2020 року. Відповідачем надавались заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із проходженням ним амбулаторного лікування. Разом із тим, до теперішнього часу відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження поважності причин своєї неявки до суду. У відповідності до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд має право контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, зокрема й відповідача, оскільки на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а відтак й обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, які беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Разом із тим, справа знаходиться у провадженні суду з 19 лютого 2020 року, на дату постановлення рішення сплили всі передбачені законом строки розгляду цивільних справ даної категорії, через що неявка відповідача розцінюється судом як умисне затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами. За таких обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із ними. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 10) та довідкою про склад сім`ї позивачки (а. с. 11). Жодних інших доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду не надано, адже своїм правом подати відзив на позовну заяву,\~а також докази, що підтверджували б\~його заперечення проти позову, останній не скористався. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину заробітку отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі 2 000 грн. Це відповідатиме засадам справедливості та розумності. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторонам суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, позивачка та відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved