overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 17 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 94 між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народився син, який є неповнолітнім: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Вказує, що подружні відносини припинені з січня 2016 року. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довір'я. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини та майнового характеру немає. Їх шлюб набув формального характеру. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду уточнену позовну заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Та просить прізвище змінити на дошлюбне [PERSON]. Судовий збір просить не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідна. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 17 жовтня 2006 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 94 (а.с.6). У сторін є неповнолітній син: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 25.05.2003 року, який зареєстрований Великокаленицькою сільською радою Полонського району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя є троє малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем та строк на примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, просила строк на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, строк на примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 25.05.2003 року [PERSON] сільською радою Полонського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-БК № 156710, актовий запис № 1. Від шлюбу у подружжя є малолітні діти: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 161386, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 118675, дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 118674. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 17.01.2011 року в сумі 15 896,49 гривень, що складає: 6 632,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 031,29 грн. - заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн.. - заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. - штраф, 733,17 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 17.01.2011 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 17.01.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 15 896,49 гривень, що складає: 6 632,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 031,29 грн. - заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн.. - заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. - штраф, 733,17 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником - відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно - правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання ( прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 1 000,00 грн. - відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту б/н від 24.12.2012 року в сумі 31 478,19 гривень, що складає: 1 988,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24 179,06 грн. - заборгованість за відсотками, 3 335,28 грн.. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф, 1 475,15 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту б/н від 24.12.2012 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 24.12.2012 року в сумі 31 478,19 гривень, що складає: 1 988,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24 179,06 грн. - заборгованість за відсотками, 3 335,28 грн.. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф, 1 475,15 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником - відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно - правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання ( прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 3 335,28 грн. - відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 7 березня 1986 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивач надав заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 7 березня 1986 року у Будинку шлюбів № 1 м. Ташкент між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 395. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено із Хомченко на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини вже більш 25 років. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що вона знаходиться з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 22 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області. Відповідач не надає матеріальної допомоги в повному обсязі, хоча згідно закону зобов'язаний її надавати. Вказувала, що відповідач працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] батьками дитини зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки виданої КП «Чугуївтепло» про доходи відповідача, [PERSON], загальна сума доходів за період з травня по жовтень 2016 року становить 23 889, 97 ( двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 97 коп). Враховуючи наведене, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, відсутність утриманців у відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

20 жовтня 2016 року судом ухвалено рішення по цивільній справі за заявоюСлабої [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «[PERSON], Інк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі (а.с.36-38). 05 грудня 2016 року заявниця звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі (а.с.44). В судове засідання сторони не зявились. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою про вручення адресату (а.с.46,47). За ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Згідно ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність доповнити резолютивну частину рішення суду від 20.10.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

20 жовтня 2017 до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.1-5) до [PERSON] в якому, мотивуючи тим, що відповідач добровільно приймати участь в утриманні їхньої доньки - [PERSON] ([INFO]) не бажає, просить суд: - стягувати щомісяця з [PERSON] ([INFO]) на користь [PERSON] ([INFO]), аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ([INFO]) у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач на судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення, про причини неявки суд не повідомив Так як, відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи та від нього не надійшло повідомлень про причини не явки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження (а.с.9), [PERSON] ([INFO]) батьком приходиться [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.14). Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.1 ст.183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Ст.182 СК України передбачає, що суд при визначення розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.1 ст.191 СК України передбачає, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що у платника аліментів на утриманні відсутні інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки, дружина то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

20 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 червня 2017 року із [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що вони з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], 22.10.2004 року. Шлюб між ним та відповідачем зареєстровано втретє, а попередні два шлюби між ними було розірвано на підставі рішення суду. Добрі та міцні стосунки після реєстрації останнього шлюбу їм відновити не вдалося. Після двох місяців сумісного проживання з [PERSON] йому стало відомо, що у неї є інший чоловік. Через це вони посварилися та позивач пішов із сімї. Шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачем припинені, спільне господарство вони не ведуть, сімя носить формальний характер. Він втратив почуття любові, поваги та довіру до відповідача. Примирення між ними неможливе. Збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач надала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~(далі\~по тексту - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 15 червня 2017 року уклали шлюб, який зареєстровано у Балаклійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 68 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 332497, видане повторно 17 жовтня 2017 року) (а.с. 5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, шлюбно-сімейні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved