Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

21.01.2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача, в порядку регресу, витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 50.200 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 502 грн. При цьому позивач вказує на те, що 16.11.2011 року на перехресті вулиць Бальзака - Драйзера в м. Києві з вини [PERSON] сталася ДТП за участю автомобіля «Форд Скорпіо», д.н.[NUMBER], під його керуванням, та автомобіля «Шкода Октавія», д.н. [NUMBER], що належить [PERSON], яким під час ДТП керував [PERSON] В результаті даної ДТП обідва автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Звіту № 45/11/11 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу від 28.11.2011 року, складеного ФОП [PERSON], матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Шкода Октавія», д.н. [NUMBER], складає 101.609 грн. 16 коп. Як вказує позивач, на дату скоєння 16.11.2011 року дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З метою отримання відшкодування матеріального збитку, особа, яка має право на отримання відшкодування пошкодженого автомобіля «Шкода Октавія», д.н. [NUMBER], [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6646157, терміном дії з 26.08.2011 року по 25.08.2011 року, включно. Як зазначає позивач, договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало, а визначений матеріальний збиток особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодований не був. Враховуючи вказані обставини та відповідно до вимог пп. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50.000 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у справі у розмірі 200 грн. та сплачено 2.000 грн. за надану правову допомогу. Посилаючись на викладені обставини, положення ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимоги ст. 1166, 1188, ч.1 ст. 1191 ЦК України, Моторне (транспортне) страхове бюро України просить задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідача в порядку регресу відшкодування витрат на здійснення страхового відшкодування в сумі 50.000 грн., додаткові витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у справі у розмірі 200 грн., а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 502 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2.000 грн. В судовому засіданні представник позивача Макаєв Р.З. позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. При цьому суд враховує, що згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві від 29.01.2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрованим по місту Києву та Київській області не значиться (а.с. 58). В той же час, як вбачається із матеріалів адміністративної справи № 3-1/12, зокрема, ксерокопії паспорта серії [NUMBER], останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] є: [ADDRESS] (а.с.68-100, 83-84). Згідно вимог ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Тому, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 17.03.2014 року справу за позовом Моторного (транспортного ) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, було направлено для розгляду за підсудністю до Красногвардійського районного суду Автономної республіки Крим (97000, АРК, Красногвардійський район, смт. Красногвардійське, вул. Чкалова, 6) (а.с. 102-103). Однак, як вбачається з листа Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» № 92-216 від 24.04.2014 року, відповідно до листа Міністерства закордонних справ України від 22.03.2014 року № 413/23-190-691 українська сторона закликає Всесвітній поштовий союз уникати дій та процедур, які могли б бути витлумачені, як визнання «Республіки Крим» у якості територіальної одиниці Російської Федерації (а.с. 108). Починаючи з 27.03.2014 року пошта, яка направлена УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, поштою Автономної Республіки Крим не приймається та повертається у зворотному напрямку. За даних обставин, УДППЗ «Укрпошта» не має можливості доставки поштових відправлень до Автономної Республіки Крим та м. Севастополь. Водночас повідомляється, що із зазначеного вище питання нормативно-правові акти УДППЗ «Укрпошта» не приймались. Оскільки матеріали справи були повернуті до суду у зв'язку з неможливістю направлення до Автономної республіки Крим, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року було скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року про направлення справи для розгляду за підсудністю до Красногвардійського районного суду Автономної республіки Крим (97000, АРК, Красногвардійський район, смт. Красногвардійське, вул. Чкалова, 6) та призначено справу до розгляду по суті за останнім відомим місцем проживання відповідача [PERSON] - в Деснянському районному суді м.Києва (а.с. 109-110). Враховуючи обставини справи, а також те, що за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS], відповідач повідомлявся належним чином, суд ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечує і представник позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача Макаєва Р.З., дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3-1/12 відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 16.11.2011 року о 20.00 год. на перехресті вулиць Бальзака - Драйзера в м. Києві відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Форд Скорпіо», д.н. [NUMBER], порушивши п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, здійснюючи поворот ліворуч на дозволяючий (зелений) сигнал основного світлофора, не надав дорогу автомобілю «Шкода Октавія», д.н. [NUMBER], під керування водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого [PERSON] здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Вина [PERSON] в даному ДТП підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2012 року, згідно якої відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.) (а.с. 9, 99-100). В результаті ДТП автомобіль «Шкода Октавія», д.н. [NUMBER], що належить [PERSON], та яким під час ДТП керував [PERSON], було пошкоджено. Згідно Звіту № 45/11/11 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 28.11.2011 року ФОП [PERSON], матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Шкода Октавія», д.н. [NUMBER], складає 108.138 грн. 73 коп., при цьому вартість відновлювального ремонту становить 101.609 грн. 16 коп. (а.с. 12-34). На підставі заяви [PERSON] від 06.02.2012 року та Наказу МТСБУ № 976 від 26.03.2012 року, Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 50.000 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок останнього, відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в м. Києві, що підтверджується платіжним дорученням № 1426 від 26.03.2012 року (а.с. 7, 35, 36). Крім того, за послуги аварійних комісарів, позивачем було сплачено 200 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 15885 від 23.11.2011 року по справі МТСБУ № 15885 від 09.02.2012 року, рахунком № 15885 від 09.02.2012 року та платіжним дорученням № 972 від 29.02.2012 року (а.с. 37, 38, 39). Суд вважає, що страхове відшкодування проведене позивачем в розмірі, що відповідає вимогам п.п. 9.1, 9.2 та п. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», із змінами та доповненнями, від 22.09.2005 року № 2902-1У. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Враховуючи викладені обставини та роз'яснення щодо застосування понять «регресу» та «суброгації», суд дійшов до висновку, що до позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України перейшло не право регресної вимоги до відповідача [PERSON], а виникло право вимоги саме в порядку суброгації. Таким чином, враховуючи положення ст. 993 ЦК України, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] є винним в ДТП, що сталося 16.11.2011 року на перехресті вулиць Бальзака - Драйзера в м. Києві, то саме він повинен відшкодувати позивачу заподіяні збитки в розмірі відшкодування, тобто, в сумі 50.000 грн., а також витрати позивача на оплату послуг аварійного комісара в сумі 200 грн. Так як суд задовольняє вимоги позивача, то відповідно до ст.ст.84,86-88 ЦПК України стягує з [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 502 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2.000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved