overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

21.01.2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 25.09.2006 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, будь-яких заперечень до суду не надав, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки забов,язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, а відповідач зобов,язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших доходів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

21.01.2015 року позивач ТОВ Артемівськ енергія звернувся до суду з заявою, в якій вказує, що відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою: [INFO], підприємство ТОВ Артемівськ-енергія регулярно надає послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати вартості наданих їм послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.05.2011 року по 01.11.2014 року, не погашають. Розмір заборгованості складає 8\~846 грн. 58 коп. Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, вони у встановленому порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вони суд не сповістили, від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі дійсно зареєстровані за адресою: [INFO]. ТОВ Артемівськ енергія дійсно надають їм послуги по теплопостачанню за вказаною адресою. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 160 ЖК України, повнолітні члени сімї несуть солідарну майнову відповідальність за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням. Судом встановлено, що відповідачі дійсно не виконують своїх обовязків по оплаті за надані їм послуги і мають заборгованість, що виникла за період з 01.05.2011 року по 01.11.2014 року у розмірі 8\~846 грн. 58 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 61949, відкритого на імя [PERSON] Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

21.01.2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 27.08.2008 року [PERSON] за кредитним договором отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки умови договору порушені, зобов'язання не виконуються, кредитні кошти не повертаються, то виникла необхідність стягнути з [PERSON] борг у сумі 8217.87 гривень та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач була належно повідомлена про дату, час і місце слухання справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору б/н від 27.08.2008року (а.с.8-11) [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 10000 гривень на платіжну картку під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором б/н від 27.08.2008 року борг [PERSON] перед позивачем складається із заборгованості 7350.35 гривень - різниця між поточною заборгованістю та задоволеними позовними вимогами за рішенням Старосамбірського районного суду від 15.08.2012 року, а також відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф - 500 гривень - фіксована частина, 367.52 гривень - процентна складова, всього 8217.87 гривень. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати 243.60 гривні (а.с.23). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

21.01.2015 року Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК (далі ПАТ ІМЕКСБАНК) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 51772,23 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ ІМЕКСБАНК та [PERSON], 08.02.2013 року укладений кредитний договір № 999-00039994/1, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] за допомогою платіжної картки Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 50000,00 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості та датою остаточного повернення овердрафту 07.02.2016 року. В п.п. 4.9. Договору встановлена відповідальність за повне або часткове прострочення повернення овердрафту та/або сплати процентів за користування тим та/або інших платежів за договором у вигляді обов'язку сплатити Банку штраф у розмірі 200 грн. за перший прострочений платіж, та 500 грн. за кожен наступний прострочений платіж. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 22.09.2014 року складає 51772,23 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 37423,57 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 5168,66 грн.; комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 5480,00 грн.; штраф - 3700,00 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

21.01.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 30872,21 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд увалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], 19.12.2013 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 25.11.2014 року складає 30872,21 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 19054,00 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 9021,91 грн.; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 850,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1446,30 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

21.01.2015 р. ПАТ «Північний ГЗК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 602,70 грн. матеріальної шкоди завданої злочином. В обґрунтування вказує, що з 28.02.2014 р. по 04.03.2014р. відповідач скоїв злочин - викрадення з території ПАТ «Північний ГЗК» огорожі мосту шляхопроводу довжиною 15м.. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області [PERSON]був засуджений за ст.ст.185 ч.2 КК України у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі. Згідно з довідкою - розрахунком, яка є в матеріалах зазначеного кримінального провадження позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 602,70грн. Представник позивача Удовіченко А.Г. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлений листом до ВК №45. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження позов слід задовольнити. Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області [PERSON] був засуджений за ст.ст.185 ч.2 КК України у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі, а.с. 14-15, згідно довідки - розрахунок спричинено позивачу матеріальну шкоду в розмірі 602,70грн.. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.1166 ЦК України, - згідно норм яких, особа яка заподіяла шкоду своїми протиправними, винними діями, зобов'язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі, яку заподіяно з її вини. Таким чином позивач обґрунтовано вимагає стягнення матеріальної шкоди в розмірі 602,70 грн., яку слід стягнути з відповідача, як заподіяної з його вини. В зв'язку з задоволенням позову згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.1166 ЦК України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

21.01.2015 р. позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 24.06.2006 р. Від шлюбу дітей не мають. Як вказує позивач, відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2014 року, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл майна не мають. На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву, якою просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, вказаної в заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2006 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 182. Спору з приводу розподілу майна немає, шлюб фактично розпався, причина розпаду - несумісність характерів сторін, постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги, сім'я фактично розпалась, поновлювати її сторони не збираються, збереження сім'ї неможливе. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

21.01.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20 листопада 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, через труднощі, які виникли після народження дитини, та з листопада 2011 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач також зазначає, що відповідач сплачує аліменти на сина, спору між ними про поділ майна не має, а також, що подальше збереження шлюбу є неможливе. В судому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги просила їх задовольнити. Відповідач позов, а також викладені в позовній заяві обставини визнав повністю. Сторони вважають їх примирення неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 20 листопада 2010 року у виконавчому комітеті Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 13 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, тривалий час проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.1) підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

21.01.2016 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 23.12.2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 739. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що він не працював. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2011 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 739 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: донька - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Сторони припинили шлюбні стосунки з 06.11.2015 року, з того часу спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що відповідач не працював, а також відсутність спільних інтересів та різність характерів. Майновий спір у сторін відсутній. Між сторонами досягнуто угоди про утримання дитини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд дійшов висновку, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

21.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 04.11.1995 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2819. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них [INFO] році народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Сімейне життя у них не склалось. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Подружжя з 2003 по 2011 роки майже не проживали разом, т.я. відповідач увесь цей час перебував у м.Києві. Останні два роки чоловік навідується до сімї, однак сімейних відносини не підтримують. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні позов підтримав та просив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 04.11.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2819 (а.с.3). Від спільного подружнього життя у них [INFO] році народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім і на час розгляду справи проживає разом з мамою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved