Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

21.01.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, в якій зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 26.09.2018 року № 0769 про присвоєння адреси об`єкту нерухомості його будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] . З його дозволу були зареєстровані його дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON] . У грудні 2018 року [PERSON] та [PERSON] змінили місце проживання не знявшись з реєстрації місця проживання у його домі і їх місце знаходження йому не відомо. В утриманні житла відповідачі участі не приймають, їх особистих речей в будинку не має і взагалі житлом вони не цікавляться. Реєстрація місця проживання відповідачів у його домі позбавляє його права на користування субсидією, а також перешкоджає праву розпорядитись своєю власністю. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житлом та зняти з реєстраційного обліку в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до свідоцтва № 330 про право власності на житловий будинок від 27 лютого 2004 року виданого управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.03.2004 року позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить цілий житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5,6) Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 26.09.2018 року № 0769 присвоєно житловому будинку площею 166,9 кв. м. та надвірній споруді під літ. Е - вбиральні, що розташовані за адресою: [ADDRESS] : [ADDRESS] .(а.с.8) Згідно довідки про склад сім`ї від 15.01.2020 року Голови квартального комітету № 9 [PERSON] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але мешкають за другою адресою з грудня 2018 року. (а.с. 9) Оскільки будинок за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв`язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачі втратили в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з грудня 2018 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживають. Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялися з реєстрації як такі, що не проживають і не користується жилим приміщенням. В зв`язку з тим, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 840,80 коп. залишити за позивачем.

Outcome: approved