Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

20.07.2020 до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 19.06.2013 сторони перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося. З 2017 року сторони спільно не проживають, не спілкуються, не ведуть спільне господарство. Оскільки відповідач веде бродячий спосіб життя, сторони не можуть розлучитися через органи РАЦС. Оскільки шлюб існує лише формально, позивач звернулась до суду та просить його розірвати. Представник позивача надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не прибув. Згідно ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 травня 2018 року, виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19 червня 2013 року, про що зроблено актовий запис № 120 (а.с. 4). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved