Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд звільнити з під арешту, накладеного постановою про арешт майна, серія та номер: 59420156, від 26.06.2019 року винесеної Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що права позивача як власника даного майна, який здійснив у позасудовому порядку звернення на іпотечне майно, порушуються арештом, який накладено на майно колишнього власника даної квартири [PERSON] по виконавчому провадженню про стягнення заборгованості на користь [PERSON] за договором позики. Відповідач [PERSON] у відзиві заперечує проти задоволення позову вважаючи, що зняття арешту з даної квартири завдасть шкоди його інтересам як кредитора якому боржник [PERSON] повинен повернути 3 932 290,43 грн. отримані в якості позики а також відшкодувати понесені судові витрати. Від відповідача [PERSON] подана заява про відкладення розгляду справи , так як в іншої справі вирішуються питання про законність перереєстрації права власності на зазначене майно за позивачем. Від третій особи - Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надані заперечення в яких зазначено, що арешт на нерухоме майно було накладено правомірно . як на майно боржника а тому відсутні правові підстави для скасування постанови незважаючи на здійснення перереєстрації права власності на іншу особу. 2. Процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 02.06.2020 року ( а/с 3) та оплачена судовим збором у розмірі 2102,00 грн..(а/с 1). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2020 року головуючим визначено Луняченко В.О. (а/с 32) Ухвалою суду від 17.06.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з викликом учасників справи ( а/с 45 ). 15.07.2020 року від Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області подана письмові пояснення ( а/с 77) а 17.07.2020 року заперечення на позов (а/с 85). 24.07.2020 року від відповідача [PERSON] подано відзив ( а/с 91). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 26.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту №2007/13-2.06/418 на загальну суму 145 000 доларів США (а/с 8) в якості забезпечення якого АКБ « Укрсоцбанк» та [PERSON] 26.06.2007 року уклали договір іпотеки ( а/с 11) , згідно умов якого квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2002 року, виступає в якості гарантії повернення кредиту. У договорі іпотеки сторони погодили статті 4 що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або продажем предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу (а/с 12 на звороті). У зв`язку із наявною заборгованістю по кредитному договору позивач, який є правонаступником АТ « Укрсоцбанк» у зазначених правовідносинах, здійснив звернення на предмет іпотеки шляхом здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень на іпотечне майно на іпотекодержателя 29.07.2019 року (а/с 14). Однак на підставі виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №520/13290/15ц від 18.08.2018 року на підставі рішення від 31.10.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 3 932 290,43 грн., Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження : 59420156 була винесена постанова від 26.06.2019 року про накладення арешту на майно боржника, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо зняття з арешту на майно власника врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК) а також Законом України « Про виконавче провадження» ( далі Закон). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Непорушність права власності регулюється ст.317,319,321 ЦК, які визначають непорушне право власності, тобто право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, який вважає що його права власності не визнаються або порушуються має право у відповідності до вимог ст. 386,391 ЦК звернутись до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 56 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може згідно вимог ст. 59 Закону, звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з під арешту. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин є правомірним , якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним (ст. 204 ЦК). Таким чином поки рішенням суду не визначена неправомірність набуття права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем, саме він вважається дійсним власником даної квартири та має право вимагати від суду усунення перешкод у вільному користуванні та розпорядженні квартирою у тому числі шляхом зняття арешту, накладеному на майно колишнього власника як боржника по зобов`язанням перед третіми особами. У даному випадку пропозиція державного виконавця, яка викладена у запереченнях о можливості при реалізації даної квартири задовольнити вимоги кількох боржників не можуть прийматись судом так як власником даної квартири не є сам боржник. Також судом вважається що відсутні підстави для зупинення провадження по даної справи до розгляду іншої справи , в якої вирішується спір про правомірність набуття права власності іпотекодержателем, так як з наданих суду документів вбачається що у справі №947/28483/19 позовні вимоги [PERSON] до АТ « Альфа-Банк», АТ « Укрсоцбанк», державного реєстратора Манюти С.В. позовні вимоги про визнання неправомірними дій та скасування державної реєстрації на зазначену квартиру за іпотекодержателем ухвалою суду від 26.11.2019 року забезпечені шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» як власника квартири, на яку постановою виконавчої служби в рамках здійснення виконання по стягнення з колишнього власника квартири на користь іншої особи заборгованості, про скасування зазначеного арешту підлягають задоволенню. Суд не визнає рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року у справі №947/30079/19 яким було відмовлено АТ « Альфа-Банк» у скасування зазначеного арешту як підставу для закриття провадження у справі або підставу для відмови у позові так як у зазначено рішенні судом визначена підстава відмови у позові - не залучення позивачем в якості співвідповідача кредитора по виконавчому провадженню, який залучений у даній справі. 6.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору розміром 2102,00 гривні підлягають стягненню з співвідповідачів у рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved