Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною, її скасування та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на наступне. [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] . 11 серпня 2006 року вона склала заповіт, яким заповіла належну їй вищезазначену квартиру своєму племіннику - позивачу [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори і подав заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Нотаріусом була проведена реєстрація спадкової справи № 54843931. У липні 2018 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до нотаріуса з питанням про отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та надала нотаріусу усі необхідні документи. Нотаріус тривалий час вивчав документи та 19.01.2019 своєю постановою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, і який було надано представником заявника для вчинення нотаріальної дії, є нікчемним. Однак, спадковий договір, укладений 15 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2016 та рішенням Апеляційного суду Луганської області від 28.03.2017 був визнаний недійсним та його державна реєстрація скасована, тому підстав вважати заповіт нікчемним немає. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що є всі законні підстави для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , тому він звернувся до суду з даною позовною заявою та просить визнати постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії №34/02-31, видану 19.01.2019 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, незаконною, скасувати її та зобов`язати державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 1.2. Ухвалою суду від 07.09.2020 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, було залучено Військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області та [PERSON] . 1.3. Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. 1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності представника відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29 квітня 1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Сєвєродонецької міської ради, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] згідно з розпорядженням (наказом) від 26 квітня 1999 року № 29. З копії заповіту, посвідченого 11.08.2006 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Луганської області Перепелицею Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1517, вбачається, що [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Згідно із копією спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В. 15 жовтня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1118, [PERSON] та [PERSON] уклали спадковий договір, за умовами пункту 1 якого, Набувач ( [PERSON] ) зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача ( [PERSON] ) і в разі його смерті набуває право власності на належне Відчужувачу ( [PERSON] ) майно, а саме квартиру [ADDRESS] . 2.2. З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року по справі № 428/6378/13-ц вбачається, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору були задоволені частково. Зокрема, було визнано недійсним спадковий договір, укладений 15 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , а також скасовано державну реєстрацію спадкового договору, укладеного 15 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення Апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 428/6378/13-ц вбачається, що було скасовано рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року по справі № 428/6378/13-ц в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання спадкового договору недійсним, скасування державної реєстрації спадкового договору, та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмолено. В іншій частині рішення суду було залишено без змін. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47955063 від 02.06.2017, наданого приватним нотаріусом Глаговською О.В., підтверджується, що на підставі рішення Апеляційного суду Луганської області № 428/6378/13-ц від 28.03.2017 проведено реєстрацію визнання недійсним вищевказаного спадкового договору. 2.3. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 937. Відповідно до копії витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 34762919 від 06.08.2013, Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 06.08.2013 проведена реєстрація спадкової справи №54843931 (номер у нотаріуса 422). Спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З копії спадкової справи, яка заведена в Першій Сєвєродонецькій державній нотаріальній конторі щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 06 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . З копії постанови державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. № 34/02-31 від 19 січня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі і який було надано представником заявника для вчинення нотаріальної дії є нікчемним, в той час як чинність зазначеного заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. 2.4. Вищенаведені обставини були встановлені судом на підставі письмових доказів, які містяться в матеріалах цієї справи, а також згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України на підставі змісту рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.04.2020 по справі № 428/13113/19 за позовом [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] та Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори. Рішення від 09.04.2020 по справі № 428/13113/19 не було оскаржено жодною особою, а отже набрало законної сили. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 1236 ЦК чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 3.2. Згідно із ч. 1 ст. 1302 ЦК за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ч. 2 ст. 1307 ЦК заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. 3.3. Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. 3.4. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1)\~вчинення такої\~дії суперечить\~законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8)\~особа,\~яка звернулася\~з проханням\~про вчинення\~нотаріальної дії,\~не внесла\~встановлені законодавством\~платежі,\~пов`язані з\~її вчиненням; 8-1)\~особа,\~яка звернулася\~з проханням\~про вчинення\~нотаріальної дії\~щодо відчуження\~належного їй\~майна,\~внесена до\~Єдиного реєстру\~боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно із статтею 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно до\~статті 69\~Закону України\~«Про нотаріат»нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Згідно із п. 5.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. В якості обґрунтування своєї постанови від 19 січня 2019 року про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину нотаріус Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори із посиланням на ч. 4 ст. 1236 та ч. 2 ст. 1307 ЦК України вказав, що заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, і який було надано представником заявника для вчинення нотаріальної дії є нікчемним, в той час як чинність зазначеного заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. У зв`язку із цим суд, зауважує, що норми ч. 2 ст. 1307 ЦК України розповсюджуються лише на той заповіт, який відчужувач склав після укладення спадкового договору. Це пояснюється тим, що у цій нормі відносно майна, яке є предметом заповіту, застосовано словосполучення в минулій формі часу «вказаного у\~спадковому договорі».\~Тобто,\~для застосування\~відносно заповітунорми ч. 2 ст. 1307 ЦК, майно, стосовно якого складено заповіт, станом на час складення заповіту вже має бути вказано у спадковому договорі. Якщо ж спадкодавець спочатку склав заповіт стосовно певного майна, а після цього уклав спадковий договір стосовно цього ж майна, то такий заповіт не стає нікчемним. В такому випадку майно, вказане у спадковому договорі, після смерті спадкодавця не входить до складу спадщини та набувається набувачем за спадковим договором в договірному, а не у спадковому порядку. При цьому заповіт зберігає свою чинність, проте вже не спричиняє виникнення спадкових прав у відповідного спадкоємця, адже майно, яке вказано у заповіті, не увійшло до складу спадщини після смерті спадкодавця і було передано набувачу за спадковим договором. В даному випадку заповіт на користь позивача було складено 11.08.2006, а спадковий договір було укладено 15.10.2012. У зв`язку із цим заповіт, який було складено на користь позивача, був чинним станом на час відкриття спадщини. 4.2. Суд також звертає увагу на те, що спадковий договір від 15.10.2012 було визнано недійсним за рішенням суду. Отже, в силу вимог ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 236 ЦК такий спадковий договір не може створювати юридичних наслідків у вигляді недійсності будь-яких заповітів. Як було встановлено судом в рішенні від 09.04.2020 по справі № 428/13113/19, копія рішення суду про визнання спадкового договору недійсним наявна в матеріалах спадкової справи, а отже нотаріус мав змогу врахувати його під час прийняття постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, у постанові нотаріуса не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про об`єктивну відсутність умов для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Підводячи підсумок, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сергієнко А.В. №34/02-31 від 19.01.2019 про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії. 4.3. Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання державного нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 161/9939/17 від 10.04.2019. За таких обставин у задоволенні позивних вимог про зобов`язання державного нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід відмовити. На думку суду, визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії саме по собі спричиняє виникнення у нотаріуса державної нотаріальної контори обов`язку повторно розглянути питання про вчинення нотаріальної дії за раніше поданою заявою позивача, адже така заява вважається нерозглянутою належним чином. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial