overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 27.08.1994 року, який зареєстрували у Словянському міськвідділі РАЦС Донецької області, актовий запис № 552. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-НО № 291128, 27.08.1994 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Хамраєва) Дільбар Шабідінівною зареєстровано шлюб у Словянському міськвідділі РАЦС Донецької області, актовий запис № 552. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Чернявська», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 25 травня 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 17 липня 2017 року, після чого стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто до 08 липня 2020 року. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, при цьому вказав, що позивні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 14 листопада 1981 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають чотирьох дітей, двоє з яких вже повнолітні, а ще двоє повноліття не досягли [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але вказаних коштів недостатньо для їх належного утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1997 року, від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 16 серпня 1997 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому Чернігівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1289. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 січня 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 січня 2007 року, актовий запис № 77 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, обовязок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

21 лютого 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 03 червня 2006 року, який розірвано 23.12.2016 року рішенням Шевченківським районним судом м. Чернівці. Від спільного подружнього життя з відповідачем народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю. Зазначає, що домовленості про сплату аліментів в позасудовому порядку досягнути не вдалося. Відповідач [PERSON] не має постійної роботи, а отже має нерегулярний мінливий дохід, інших дітей на утриманні не має. З метою забезпечення повноцінного розвитку та утримання дитини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

21 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 21 червня 1985 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з жовтня 2016 року через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV - НО №392664, виданого 21 червня 1985 року Палацом одруження міста Жданова Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 21 червня 1985 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1952. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін «Халімончук». Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

21 лютого 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 30.09.2007 року він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 03.01.2013 року народився син [PERSON] Станом на момент подання позовної заяви до суду сторони не підтримують сімейних стосунків, а їхній шлюб носить формальний характер. Спору про поділ майна між [PERSON] і [PERSON] немає. Позивач вважає, що подальше сумісне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам, надії на нормалізацію відносин і можливості примирення між ним та відповідачем немає. Просить розірвати шлюб між ним і [PERSON] Позивач у судове засідання не зявився, однак 19.03.2018 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позовну заяву до суду не подала. Таким чином, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

21 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 17 серпня 2002 року уклав шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у нас різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини між нами фактично припинилися.Уже більше місяця проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Строк на примирення просив не надавати. Позивач в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 17 серпня 2002 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 28 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

21 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 08 червня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №155. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд\~вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 червня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №155, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.18). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved