Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

19 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказала, що 23 квітня 2018 року на тимчасово окупованій території України, а саме в м.Донецьку помер її чоловік [PERSON], [INFO], який постійно мешкав в [ADDRESS], причина смерті набряк легенів, гострий інфаркт передньої стінки міокарда. Факт смерті підтверджено дублікатом лікарського свідоцтва про смерть № 1574, виданого 08 червня 2018 року Республіканським бюро судово-медичної експертизи. 19 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак, у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки виданий дублікат лікарського свідоцтва про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства. У звязку з вищевикладеним заявник був вимушений звернутися до суду та просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 23 квітня 2018 року в м. Донецьку. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У відповідності до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 18.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 вересня 1994 року, про що зроблено актовий запис № 499. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] Згідно дублікату лікарського свідоцтва про смерть № 1574, виданого 08 червня 2018 року Республіканським бюро судово-медичної експертизи, [PERSON], [INFO], помер 23 квітня 2018 року в м. Донецьку, причина смерті набряк легенів, гострий інфаркт передньої стінки міокарда. Однак, зазначена медична установа не здійснила своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. 19 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак листом вих. № 135/15.3-27 від 19.06.2018 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті, відповідно до діючого законодавства, проводиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть (або дубліката), за формою, затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до паспорту громадянина України серія ВС 531648, виданого 22.12.2000\~ року Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився 03 листопада 1973 року в м. Донецьку. Згідно довідки № [NUMBER] від 18.06.2018 року, виданої УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради, [PERSON] зареєстрована в [INFO], та взята на облік в Кальміуському районі міста Маріуполя як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка, який помер у м. Донецьку, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть [PERSON], виданого державним органом України.

Outcome: approved