Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

20 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 11871,27 доларів США, 3% річних у розмірі 237,41 доларів США, пеню у розмірі 3294,27 доларів США, а всього 15402, 95 доларів США, що станом на 20.01.2017року складає 422690 грн.20 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.03.2016року відповідач отримав у нього в борг суму валютних цінностей у розмірі 12300 доларів США на строк до 01.04.2016року. 31.03.2016року [PERSON] надав другу розписку, яка доповнює зміст першої. Зі змісту другої розписки виходить, що сторони домовилися, що боржник буде виплачувати неустойку у вигляді пені у розмірі 2,25 % в місяць від фактичної суми боргу, а також що пеня буде виплачуватись 2 рази на місяць: перша половина у 16-18 числах поточного місяця, та друга половина в 1-3 числах наступного. У випадках прострочення виплати пені розмір пені становить 3,3 %. 20.01.2016року [PERSON] повернув валютні цінності у розмірі 428,73 доларів США. Пеня сплачувалась лише за квітень у повному обсязі, а саме 2 рази суму грошових коштів у гривнях, еквіваленту 138,27 доларів США, а також за першу половину травня 2016року суму грошових коштів у гривнях еквіваленту 138,37 доларів США. З 19 травня 2016року відповідач більше не повертав борг та не сплачував пеню. Заходи досудового врегулювання спору не мали результату, у звязку з чим він був змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,\~\~причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 11.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, викладений в письмовій формі, за яким [PERSON] передав, а відповідач [PERSON] прийняв у власність 12300 доларів США, які зобовязався повернути в термін до 1 квітня 2016 року /а.с.5/. 31.03.2016року [PERSON] надав другу розписку, яка є доповненням до першої, відповідно до якої, сторони домовилися, що [PERSON] з 01.04.2016року буде виплачувати пеню у у розмірі 2,25 % в місяць від суми боргу, а також що пеня буде виплачуватись 2 рази на місяць: перша половина у 16-18 числах поточного місяця, та друга половина в 1-3 числах наступного місяця. У випадках прострочення виплати пені розмір пені збільшується до 3,3 % в місяць /а.с.6/. 19.05.2016року [PERSON] повернув частину боргу у розмірі 428,73 доларів США. Крім того, пеня сплачувалась [PERSON] 20.04.2016року, 03.05.2016року та 19.05.2016року в розмірі еквівалентному 138,27 доларів США. Відповідно ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Крім того, ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі №6-1967цс15 та постанові від 08 червня 2016 року в справі №6-1103цс16, які з огляду на положення\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для застосування судами України. На підтвердження своїх доводів позивачем були надані для огляду оригінали розписок, як це передбачено\~ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. ст.\~526,\~530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобовязанням строк (термін). Згідно зі ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 2\~ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем його зобовязань з повернення позивачу позики. Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно з частиною 2\~статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми неповерненого боргу за договором позики (борговою розпискою),\~шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 11871,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення 11.05.2017року становить 314866 грн. 44 коп.\~(11871,27 х 2645.5859). Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунки загальної суми трьох відсотків річних за період з 04.06.2016 року по 04.02.2017 року, наданий позивачем, погоджується із вказаною сумою та вважає її обґрунтованою, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 237,41 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 11.05.2017року становить 6280 грн. 89 коп.\~(237,41 х 2645.5859). Частиною\~1\~ст.546 ЦК України, визначено, що\~\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень\~ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.\~\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми\~\~несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Оскільки письмовою розпискою за порушення грошового зобов'язання повернення переданих у позику грошей передбачена пеня, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача пені\~за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кожний день прострочення відповідно до розрахунку позивача за період з 19.05.2016року по 04.02.2017рік в розмірі 3294,27 доларів США що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 11.05.2017року становить 87152 грн. 74коп.\~(3294,27 х 2645.5859). Крім того, на підставі\~ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати, вважаючи стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. \~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: partial