Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

20.04.2021р. позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є її чоловік [PERSON] та її син [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) як спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім того, 26.03.2021р. він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому нотаріусом було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. У зв`язку з цим він не може в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався і на даний час не бажає приймати спадщину. Крім того, оригінал свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.03.1998р., виданого Хортицькою районною радою, на підставі якого вказана квартира належить позивачам, та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності втрачено, а отримати дублікат неможливо, оскільки помер один із співвласників квартири. Просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з втратою свідоцтва про власності на житло, за [PERSON] - право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з втратою свідоцтва про власності на житло. Ухвалою суду від 21.04.2021р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.05.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Земцова В.О. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Третя особа - приватний нотаріус ЗМНО Чернявський В.В. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.03.1998р., виданого Хортицькою районною радою м.Запоріжжя (арк.12). Інформація про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 15.04.2021р. відсутня (арк..13). [PERSON] померла [INFO] (арк.9). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] - позивачі у цій справі. Вказані особи були зареєстровані та проживали на момент відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] 26.03.2021р. позивач [PERSON] звернувся до приватного ЗМНО Чернявського В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (арк.32.). 26.03.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Чернявським В.В. заведена спадкова справа №67/2021, в Спадковому реєстрі №67411171, яка на час розгляду справи є чинною (арк.31-41). Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Чернявським В.В. від 02.04.2021р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (арк.41). Позивач [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В частині позовних вимог про визнання за позивачами права власності на частки квартири [ADDRESS] , суд виходить з такого. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Так, згідно з ст.328 ЦК України 2003р. право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачі [PERSON] та [PERSON] разом з померлою [PERSON] правомірно набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації. Право власності було зареєстровано в установленому на той час порядку. Вказані особи проживали та користувались квартирою, тобто фактично володіли та користувались своєї власністю. Разом з тим, у зв`язку із втратою оригіналу свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.03.1998р., виданого Хортицькою районною радою, та смертю одного із співвласників [PERSON] позивачі не можуть підтвердити своє право власності в позасудовому порядку, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на спільну квартиру з урахуванням принципу рівності часток - за кожним на 1/3 частку, оскільки кожний з них, а також померла [PERSON] за свого життя, заперечень щодо розміру часток не виказували. Ухвалюючи рішення в частині визнання права на спадщину, суд виходить з того, що [PERSON] померла [INFO] , тобто правовідносини щодо спадкування виникли до 01.04.2004р., у зв`язку з чим відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року повинні регулюватися Цивільним кодексом УРСР 1963 року. Так, згідно з ст.529 ЦК УРСР в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, суд виходить з того, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому законом порядку. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, в т.ч. з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набув право власності на частку спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері, оскільки на момент її смерті проживав з нею в цій квартирі, до т.ч. зареєстрований та проживає в ній, здійснює заходи щодо утримання квартири, тобто позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Нотаріусом заведена спадкова справа, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки спадкового майна нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановчого документу на спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчого документа не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини. Отже, позивач [PERSON] позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді частки зазначеної квартири, яке залишилось після смерті його матері, чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно. Таким чином, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим їх позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved