Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

21.07.2020р. представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість за Кредитним договором №4335 від 25.06.2007 в сумі 14 369,87 грн. та судовий збір у сумі 2 102,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] (далі - Позичальник, Відповідач-1) був укладений Кредитний договір №4335 від 25.06.2007 (далі - Кредитний договір) зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами від 20.12.2007, 20.05.2008, 30.09.2008, 29.10.2009 За умовами кредитного договору та додаткових угод у Банк зобов`язався надати Позичальнику Кредит в сумі 110 000 гривень, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 19,2 % річних, а з 20.05.2008 - 20,2% річних Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 25.06.2017 на придбання житлового будинку з земельною ділянкою. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 25.06.2007 з [PERSON] . За договором поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Починаючи з 2014 року Відповідач-1 почав порушувати умови Кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 станом на 14.04.2017, яка становить 112 216,99 грн, яка складається з: борг за Кредитом в розмірі 55 298,94 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 по 13.04.2017 в розмірі 31 114,81 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 13 695,56 грн.; інфляційні втрати Банку з жовтня 2008 року по березень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в сумі 8 824,88 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.09.2014 по 13.04.2017 в розмірі 1 995,35 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.10.2007 по 13.04.2017 в розмірі 1 287,45 грн. Проценти по Кредиту розраховані по 13.04.2017 року. В зв`язку з тим, що відносини між Банком та Позичальником не припинялися, відповідно до умов Кредитного договору, Позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом (п. 1.5.1.1 - до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит). Відповідно до розрахунку, з урахуванням рішення Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17 про стягнення заборгованості з Відповідачів та періоду нарахування, починаючи з 14.04.2017, заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 складає 14 369,87 грн., в тому числі: -прострочені проценти за користування Кредитом за період з 14.04.2017 по 24.06.2017 - 2 203,47 грн; -три проценти річних за прострочення процентів за користування Кредитом за період з 14.04.2017 по 08.07.2020 - 3 211,63 грн; -інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 - 8 954,77 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Марківського районного суду Луганської області від 27.07.2020 було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву, заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідачами не подано. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі доказами. Сторони в судове засідання не з`явились. Оскільки боржники мають зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Луганської області - м. Луганськ та не мають офіційної електронної адреси, то про дату, час і місце розгляду справи вони повідомлені згідно з порядком, визначеним ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», відповідно до якої учасники справи, місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про судове засідання шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.59). Позивач повідомлений належним чином (а.с.60) клопотань не надано У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] (далі - Позичальник, Відповідач-1) був укладений Кредитний договір №4335 від 25.06.2007 (далі - Кредитний договір) зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами від 20.12.2007, 20.05.2008, 30.09.2008, 29.10.2009 За умовами кредитного договору та додаткових угод у Банк зобов`язався надати Позичальнику Кредит в сумі 110 000 гривень, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 19,2 % річних, а з 20.05.2008 - 20,2% річних Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 25.06.2017 на придбання житлового будинку з земельною ділянкою (а.с.8-12) В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 25.06.2007 з [PERSON] (а.с.13-14). За договором поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Починаючи з 2014 року Відповідач-1 почав порушувати умови Кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість( а.с.21-32) Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 станом на 14.04.2017, яка становить 112 216,99 грн, яка складається з: борг за Кредитом в розмірі 55 298,94 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 по 13.04.2017 в розмірі 31 114,81 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 13 695,56 грн.; інфляційні втрати Банку з жовтня 2008 року по березень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в сумі 8 824,88 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.09.2014 по 13.04.2017 в розмірі 1 995,35 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.10.2007 по 13.04.2017 в розмірі 1 287,45 грн. Проценти по Кредиту розраховані по 13.04.2017 року. (а.с.17-20) Відповідно до розрахунку, з урахуванням рішення Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17 про стягнення заборгованості з Відповідачів та періоду нарахування, починаючи з 14.04.2017, заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 складає 14 369,87 грн., в тому числі: -прострочені проценти за користування Кредитом за період з 14.04.2017 по 24.06.2017 - 2 203,47 грн; -три проценти річних за прострочення процентів за користування Кредитом за період з 14.04.2017 по 08.07.2020 - 3 211,63 грн; -інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 - 8 954,77 грн.(а.с.5-7) Відомостей щодо сплати заборгованості в сумі 112 216,99 грн., що стягнута рішенням суду з відповідачів не надано. Також із виписок банку вбачається, що сплат після ухвалення рішення судом не було ( а.с.21-32) . Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір, з приводу несплати відповідачем процентів за користування кредитом, після ухвалення судом рішення про стягнення основної суми боргу, що регулюється параграфами 1,2 Глави 71, а відповідальність за порушення грошового зобов`язання Главою 51 Книги 5 Зобов`язальне право. Вирішуючи спір по суті зявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зіст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 станом на 14.04.2017, яка становить 112 216,99 грн, яка складається з: -борг за Кредитом в розмірі 55 298,94 грн.; -відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 по 13.04.2017 в розмірі 31 114,81 грн.; -інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 13 695,56 грн.; -інфляційні втрати Банку з жовтня 2008 року по березень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в сумі 8 824,88 грн.; -три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.09.2014 по 13.04.2017 в розмірі 1 995,35 грн.; -три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.10.2007 по 13.04.2017 в розмірі 1 287,45 грн. Проценти по Кредиту розраховані по 13.04.2017р. Рішення суду набрало законної сили 18.09.2017 та є приюдиційним у даній справі. Щодо стягнення нарахованих прострочених відсотків по кредиту за період з 14.04.2017 по 24.06.2017 - 2 203,47 грн; 3% річних по прострочених відсотках за період з 14.04.2017 по 08.07.2020 - 3 211,63 грн. та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування Кредитом заперіод з 01.04.17 по червень 2020 - 8 954,77 грн. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк видав відповідачеві кредит строком до 25.06.2017, 2017 році банк скористався своїм правом на пред`явлення до позичальника позову про виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав (рішення Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017, що набрало законної сили 18.09.2017), оскільки пред`явив позов про повне стягнення тіла кредиту. Таким чином, положення аб.2 ч.1 ст.1048 ЦПК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним, як і нарахування інфляційних втрат на ці проценти та 3 % річних. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у зв`язку з його необгрунтованістю. Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки судом приймається рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі то вимоги про стягнення судового збору з відповідачів на користь позивача теж не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed