Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

19 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом який обґрунтовує тим, що 02 жовтня 1971 року вона уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано Старосільською сільською радою Городищенського району Черкаської області. У 1980 році, тобто під час шлюбу, вона разом із [PERSON]Я, за спільні кошти подружжя, почали будувати житловий будинок по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області. 05.02.1987 року державною комісією Баришівської селищної ради Київської області було складено акт державної прийомки в експлуатацію спільного домоволодіння, який було затверджено рішенням виконкому Баришівської селищної ради Київської області № 25 від 15.06.1987 року. На підставі зазначених документів [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок та надвірні будівлі та споруди від 15.07.1987 року №1854. В даному свідоцтві, в якості власника вказаного нерухомого майна був зазначений лише [PERSON]. За наявності зазначених обставин позивачка вважає, що хоча на даний час титульним власником житлового будинку та надвірний будівель та споруд по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області є її колишній чоловік, [PERSON], вона, як один з подружжя, яке набуло дане майно під час шлюбу, має законне право володіти, користуватися та розпоряджатися 1\\2 частиною кожного обєкту цього майна. Однак, за відсутністю у неї особистого правовстановлюючого документу на належну їй частку вказаного майна, вона позбавлена можливості в повній мірі реалізувати своє право власності щодо вказаного житлового будинку та надвірних будівель і споруд по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області, на яке має речове право. Окрім того, в 2004 році [PERSON] пішов з дому та на даний час не повернувся, місце його перебування не відоме. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05.06.2014 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. З моменту побудови будинку і до даного часу, а також і за весь термін відсутності [PERSON], тобто більш тридцяти років, позивачка [PERSON], проживає в даній садибі, відкрито і безперервно володіє усім житловим будинком та надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області, утримує їх в належному стані. За даних обставин позивачка вважає, що має законне та обґрунтоване право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/2 частину нерухоме майно, що належить на даний час [PERSON] і розташоване по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], повністю підтримав позовні вимоги заявлені його довірителем та просить даний позов задовольнити. Представник відповідача, Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Від відповідача надійшло повідомлення про розгляд справи у їхню відсутність, з позовними вимогами погоджуються. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 02 жовтня 1971 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано Старосільською сільською радою Городищенського району Черкаської області. Після одруження, а саме, - в 1980 році, вона разом з чоловіком, за спільний кошт, розпочали будівництво житлового будинку та надвірних будівель і споруд по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області. 05.02.1987 року державною комісією Баришівської селищної ради Київської області було складено акт державної прийомки в експлуатацію спільного домоволодіння, який було затверджено рішенням виконкому Баришівської селищної ради Київської області № 25 від 15.06.1987 року. На підставі зазначених документів [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок та надвірні будівлі та споруди від 15.07.1987 року №1854. В даному свідоцтві, в якості власника вказаного нерухомого майна був зазначений лише [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України 1969 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. При цьому згідно з ч. 2 ст. 22 цього Кодексу подружжя має рівні права на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Така норма з юридичної точки зору фактично утверджує презумпцію належності подружжю на праві спільної сумісної власності всього майна, що набувається ним в період шлюбу. Існування такої презумпції має не лише теоретичне, а і практичне значення, адже вона полегшує суду визначення правової частки майна, особливо в тих випадках, коли подружжя шлюбним договором не встановлюють особливий правовий режим придбаного в період шлюбу майна. Таким чином, суд визнає, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області є спільною сумісною власністю подружжя Сонич і позивачка [PERSON] має право на ? його частку. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05.06.2014 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. З моменту побудови будинку і до даного часу, а також і за весь термін відсутності [PERSON], тобто більш тридцяти років, позивачка [PERSON], проживає в даній садибі, відкрито і безперервно володіє усім житловим будинком та надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області, утримує їх в належному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч.5 ст. 11 ЦК України «Підстави виникнення цивільних прав та обовязків» - у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Стаття 15 ЦК України в частині 1 передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України про «Захист цивільних прав та інтересів судом» - способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: 1)визнання права; Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду. За даних обставин суд вважає, що позивачка має законне та обґрунтоване право на визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/2 частину нерухоме майно, що належить на даний час [PERSON] і розташоване по вул. Ватутіна № 2 в смт. Баришівка Київської області. Встановлене судом підтверджується: -копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 05.06.2014 року; -копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок; -копією свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 15.08.1987 року; -копією свідоцтва про розірвання шлюбу ; -іншими матеріалами справи.

Outcome: approved