Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

20 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 24 вересня 2012 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та отримав у користування кредитну картку. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26 серпня 2020 року у нього утворилася заборгованість у сумі 462592,54 грн, яка складається з такого: 2325,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 453516,90 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 6750 грн - нарахована пеня. Посилаючись на викладене, а також на те, що банк на свій розсуд може вимагати від боржника повернення будь-якої частини заборгованості, позивач просить стягнути з [PERSON] 139558,18 грн, яка складається з: 2325,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 137232,54 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 24 вересня 2012 року по 02 жовтня 2018 року. Ухвалою від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився повторно без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 13). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодивсь з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. З матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаної анкети-заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив свою назву на АТ КБ «ПриватБанк», відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а саме: 2100 грн, який потім збільшив до 2290 грн та видав кредитну картку. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 24 жовтня 2013 року йому було встановлено кредитний ліміт в сумі 2100 грн на картку, який станом на 20 січня 2020 року складає 0,00 грн (а. с. 25). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідачка отримала: 25 вересня 2012 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2015 року; 24 вересня 2012 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до січня 2016 року; 24 жовтня 2013 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до травня 2017 року (а. с. 26). З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за кредитним договором. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 26 серпня 2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 462592,54 грн, яка складається з такого: 2325,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 453516,90 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 6750 грн - нарахована пеня (а. с. 7-13). При цьому позивач просить стягнути з боржника лише частину заборгованості в сумі 139558,18 грн, яка складається з: 2325,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 137232,54 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 24 вересня 2012 року по 02 жовтня 2018 року. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати за судовим збором у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved