Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

21 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 2103 помаранчевого кольору, 1977 року випуску, державний номер 326 79 НИ; стягнути з позивача на користь відповідачки грошову компенсацію ? частини вартості автомобіля; припинити право власності [PERSON] на вказаний автомобіль; визнати за [PERSON] право власності на худобу двох дойних корів; стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію ? вартості двох дойних корів; припинити право власності позивача на худобу двох дойних корів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони, перебуваючи у шлюбі, придбали спірний автомобіль та худобу. Оскільки згоди між подружжям щодо поділу майна немає і відповідачка відмовляється отримувати компенсацію ? вартості автомобіля, [PERSON] звернувся з позовом до суду. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що спірний автомобіль належить третій особі [PERSON], а тому не може бути обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, за період спільного проживання сторони придбали дві телички, одну з яких було оформлено на позивача, а іншу на відповідачку. Однак, у в серпні 2015 року позивач продав відповідачці теличку за гроші в сумі 3\~349 грн 50 коп., які відповідачка сплатила в рахунок погашення кредиту позивача за власним клопотанням останнього. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 6). Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 вересня 2015 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірваний (а.с. 26). Судом також встановлено, що за період шлюбу сторони придбали двох телят, яких було записано на відповідачку. Сторони не заперечують, що за домовленістю між ними одне теля належало позивачу, а друге відповідачці. Крім того, кожен з подружжя уклав кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 28-33). З матеріалів справи вбачається, що сторони домовилися, що позивач продав відповідачці теля за гроші в сумі 3\~500 гривень в рахунок погашення кредиту позивача. В підтвердження цього факту відповідачкою надано копію розписки, складеної позивачем 01 серпня 2008 року (а.с. 23). Відповідач вказану обставину визнав та пояснив, що дійсно погодився продати теля, оскільки банк вимагав погашення кредиту. За положеннями\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про поділ автомобіля, суд виходить з того, що жодна із сторін не довела того факту, що автомобіль був придбаний за період шлюбу. З матеріалів справи вбачається, і сторони не заперечують, що в 2011 році [PERSON] були видано нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження спірним автомобілем на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34). Однак, 26 жовтня 2014 року строк дії довіреності сплив. Оскільки за вказаний проміжок часу жоден із сторін не здійснив переоформлення автомобіля на своє імя, а строк дії довіреності сплив, власником автомобіля є [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, в судовому засіданні сторонам було розяснено зміст ст.60 ЦПК України, зокрема, про те, що обовязок доказування покладений на них в рівній мірі. Так як позивач свого процесуального обовязку доказування не виконав, не довів суду того факту, що автомобіль є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині вимог. Вирішуючи спір в частині вимог про поділ худоби, суд виходить з такого. Статтею 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Дружина та чоловік, відповідно до ст. 64 СК України, мають право на укладення між собою усіх договорів які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки. Оскільки факт продажу позивачем теля підтверджений його власноручно складеною розпискою та не заперечується ним самим, суд дійшов висновку, що подружжя скористалося своїм правом на укладення угоди щодо свого майна, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed