Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

1. Стислий виклад пояснень учасників справи. В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, який обґрунтовує тим, що він є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 29.11.2012 року, Державним актом про право на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2011 року. В даному будинку зареєстровані та проживають: він, його дружина [PERSON] та син [PERSON] Декілька років назад у зв'язку із виселенням з гуртожитку він дозволив тимчасово проживати в житловому будинку по [ADDRESS] сестрі його дружини - [PERSON], її чоловіку [PERSON] та їх синам. Відповідачі проживають та користуються половиною всього будинку, хоча місце їх проживання зареєстроване по [ADDRESS]. Також [PERSON] має у власності будинок у с. Гута Деражнянського району отриманого в порядку спадкування. В даний час в нього виникла необхідність та бажання користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності будинком в повному обсязі. На його вимогу добровільно виселитись з будинку відповідачі відмовляються, погрожуючи зруйнувати будинок та фактично чинять йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Тому просив усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом виселення відповідачів з належного йому на праві власності будинку . В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали та просять його задоволити із викладених у заяві підстав. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні проти позову заперечили і просять в його задоволенні відмовити, пояснивши, що вони з позивачем мали усну домовленість про створення спільної власності, та спільними коштами і працею спорудили будинок по [ADDRESS] в рівних частинах з двома окремими входами. Будівництво тривало з 1991 року по 1996 рік, вони проживали в ньому усією сім'єю та проживають у ньому до цього часу. Однак в 2012 році позивач зареєстрував право власності на даний будинок лише за собою, про що вони дізнались в 2016 році. В даний час вирішив їх виселити о означеного будинку, хоча вони по суті були однією сім'єю та мають право на проживання у ньому. Позивач [PERSON] весь час визнавав їх право на одну другу частину будинковолодіння, обіцяв здійснити належне його оформлення, проте з часом зареєстрував право власності лише за собою. Вважають, що вони не чинять дій, що передбачені частиною першою статті 166 ЖК України, а тому не можуть бути виселеними із займаного ними жилого приміщення. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засіданні не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. До початку розгляду справи по суті позивач позовні вимоги збільшив та просив ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком [ADDRESS] шляхом виселення відповідачів разом із малолітньою [PERSON]. Ухвалою судді від 18 квітня 2016 року відкрито провадження у справі та справу призначено до попереднього судового засідання на 27квітня 2016 року. Ухвалою суду від 06 липня 2016 року провадження у справі зупинено до вирішення іншої справи, що розглядалась в порядку цивільного судочинства за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на одну другу частину житлового будинку. Ухвалою судді від 22 лютого 2017 року провадження у справі відновлено. 20 березня 2019 року судом ухвалено рішення по суті спору. 3.Фактичні обставини справи. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідачів та їх представника, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що на підставі рішення сьомої сесії Хмельницької міської ради від 15.06.2011 року № 24 [PERSON] 28.12.2011 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000 га, що розміщена по [ADDRESS] для цільового призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.. Позивач [PERSON] став власником житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого управлінням житлово-комунального господарства 29.12.2012 року, загальною площею 364,0 кв.м., житловою - 142,6 кв.м. Право власності відповідача належно зареєстровано. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.11.2012 року серії [NUMBER] виданого управлінням житлово-комунального господарства 29.11.2012 року. На час розгляду справи не скасоване та є чинним. У вказаному будинку зареєстровані та проживають позивач - [PERSON], його дружина - [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується копією домової книги. У іншій половині цього будинку, що облаштована окремим виходом та комунікаціями з 1996 року мешкає родина [PERSON]: його дружина [PERSON], що являється рідною сестрою дружини позивача, їх діти - [PERSON] з дружиною [PERSON] та малолітніми дітьми - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], син [PERSON] з дружиною [PERSON] та малолітньою [PERSON] без реєстрації. Позивач питання про виселення малолітньої [PERSON] не ставить. Вказані обставини підтверджуються актом, затвердженим комітетом самоорганізації населення мікрорайону Книжківці, від 06.04.2016 року, домовою книгою на будинок [ADDRESS] та вказаних обставин сторони не заперечують. Позивач обґрунтовує поданий позов тим, що декілька років назад він дозволив тимчасово проживати в спірному житловому будинку сестрі його дружини [PERSON], її чоловіку [PERSON] та їх синам - [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з їх одруженням в будинку в даний час проживають їх дружини та діти. Відповідачі проживають у будинку без реєстрації. Місце проживання відповідачів зареєстроване по [ADDRESS] в спадковому житловому будинку, що належав батькові [PERSON] Крім того. [PERSON] належить будинковолодіння в с. Гута Деражнянського району, одержаного в порядку спадкування. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 19.06.2017 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] Подружжя [PERSON] та [PERSON] не заперечують, що мешкають у спадковому будинку по [ADDRESS], їх сини з дружинами та дітьми проживають по [ADDRESS] Проте у позивача, як власника житла, виникла необхідність у користуванні та розпорядженні належним йому будинком в повному обсязі, тому він ставить питання про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом їх виселення із вказаного будинку. Відповідачі заперечують позов тим, що між позивачем та [PERSON] існувала домовленість про спільне будівництво означеного будинку, про що свідчить і облаштування будинку двома окремими виходами, вкладення особистих коштів та праці у його будівництво, тому вважають, що мають право на проживання у ньому. Не заперечували про наявність іншого житла у м. Хмельницькому та с. Гута Деражнянського району, а відсутність реєстрації у спірному будинку пояснюють тим, що позивач обіцяв зареєструвати право власності на половину будинку за [PERSON], однак не дотримався такої домовленості. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, права власника порушеними і необхідним застосувати до спірних правовідносин вимоги статті 391 ЦК України і захистити права власника. Згідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так судом установлено,що сторони у справі не є членами однієї сім'ї, відповідачі проживаючи у частині будинку, що належить позивачеві на праві власності, не мали з його сім'єю спільного сімейного бюджету, не були пов'язані спільним побутом та не були членами однієї сім'ї. Цих обставин вони не заперечували, при розгляді справи про визнання права власності та про виселення, посилалися на них в позовній заяві про визнання права власності на одну другу частину цього будинку, зокрема про домовленість будівництва будинку для двох сімей. Такі обставини підтверджені і показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Їх покази стосовно участі у будівництві спірного будинку, суд до уваги не бере, оскільки цих обставин у цій справі не досліджує. Щодо проживання у будинку відповідачів з 1996 року не заперечуються самим позивачем проте допитані судом свідки не підтвердили, що сторони були членами однієї сім'ї із позивачем, оскільки цих обставин не підтвердили і самі відповідачі. Їх змінені покази вході розгляду справи спростовуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду та постановою Хмельницького апеляційного суду та згідно наведеної норми закону не потребують доказування. Позивач мотивує поданий позов тим, що йому як власнику нерухомого майна чиняться перешкоди відповідачами, а йому це майно необхідне для власних потреб. В добровільному порядку звільнити належний йому будинок відповідачі відмовляються, мотивують, що на користування цим майном вони мають право. Суд вважає право позивача порушеним. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2018 року відповідачеві [PERSON] відмовлено у визнанні за ним права на одну другу частину спірного житлового будинку. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду залишене без змін та набрало законної сили. Означені рішення мотивовані тим, що [PERSON] не доведено факту існування між ними домовленості про створення спільної власності на житловий будинок, і саме в цих цілях він із своєю сім'єю вкладали свою працю у будівництво будинку. В цій справі [PERSON] упродовж всього розгляду справи пояснював, що вони членами однієї сім'ї не являлись та допомога ними надавалася позивачу не безоплатно, оскільки взамін на власну допомогу в будівництві працею та коштами він набув право на частину будинку. Згідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що позивач з відповідачами спільним побутом не пов'язані, тому їх право на користуванню чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. За таких обставин право позивача на користування своєю власністю є порушеним та підлягає захисту. 5. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Право власності є непорушним. Ніхто е може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні( частина перша статті 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі проживали у спірному будинку не як члени сім»ї власника, а тому права обмеженого користування чужою нерухомістю права користування чужим майном не набули. Таким чином, позовні вимоги знайшли підтвердження в ході розгляд справи, тому позов слід задоволити в повному обсязі. 6. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються зі сплаченого позивачем судового збору на загальну суму 551,2 грн., які в зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved