Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

20.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2012 року по жовтень 2015 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя вони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Але після народження дочки відповідач припинив її виховання та надання матеріальної допомоги на її утримання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. [PERSON] є непрацевлаштованим, інших дітей не має. Позивач [PERSON], посилаючись на ст. ст. 180, 181, 184 СК України просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп., щомісячно до повноліття дитини. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. Відповідач [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області, в порядку виконання доручення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, пояснив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони у справі, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дитину - дочку [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.3). Довідкою, виданою 18.09.2018 року квартальним комітетом №29 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.4). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на зазначене вище, суд, з урахування визнання відповідачем позову, вважає доцільним та необхідним здійснити стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини у зазначеній позивачем [PERSON] твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Сторонам роз'яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дітей, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180, 181, 184, ч. 1 ст. 191, ст. 192 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: approved