Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

21.02.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] та просила суд: 1. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ACURA MDX білого кольору, 2007 р.в., обєм двигуна 3664, д.н.з. [NUMBER], загальною вартістю 510\~000 грн. в цілому, шляхом припинення права спільної часткової власності [PERSON] на ? частку даного транспортного засобу та визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN Crafter, срібного кольору, 2006 р.в., обєм двигуна 2461, д.н.з. [NUMBER], загальною вартістю 320\~000 грн. та автомобіль марки MERCEDES-BENZ Sprinter 316 CDI, чорного кольору, 2005 р.в., обєм двигуна 2685, д.н.з. [NUMBER], загальною вартістю 300\~000 грн., шляхом припинення права спільної часткової власності [PERSON] на ? частку даних автомобілів; 2. Зобовязати [PERSON] після набрання рішення суду законної сили, передати [PERSON] автомобіль марки ACURA MDX білого кольору, 2007 р.в., обєм двигуна 3664, д.н.з. [NUMBER], загальною вартістю 510\~000 грн.; 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості виділеного майна у сумі 55\~000 грн. та 3804,80 грн. витрат, понесених на оплату судового збору. Свій позов мотивує тим, що 29.07.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.12.2016 року (справа №711/10478/15-ц). У серпні 2017 року вона звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, та просила розділити майно, що є спільною сумісною власністю її та відповідача, виділивши і визнавши за нею право власності на автомобіль Аcura MDX, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] вартістю 510\~000 грн., а решту майна, у тому числі автомобіль Volkswagen Crafter 2.5, 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER] вартістю 320\~000 грн. та автомобіль MersedesBenz Sprinter 316 CDI, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER] вартістю 300\~000 грн. залишити у власності відповідача. За результатами розгляду даної справи, 14.11.2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було прийнято рішення згідно якого вищевказані транспортні засоби було поділено між нею та її колишнім чоловіком порівну, із зазначенням ідеальних часток (по ?) без їх реального поділу, а тому вважала, що фактично на підставі даного рішення у сторін виникло право спільної часової власності на дане майно. Однак, на сьогоднішній день, між сторонами відсутня домовленість про поділ вказаного майна в натурі. Зазначала, що [PERSON] одноосібно користується усіма автомобілями, передати їй у тимчасове користування автомобіль марки Аcura MDX відмовляється, через що вона фактично не має можливості користуватися своєю власністю та не має до неї доступу. Та ж сама ситуація виникає і з іншими автомобілями, що знаходяться у їх спільній частковій власності. На підставі наведеного, вважала, що спільне володіння і користування спірними транспортними засобами є неможливим, а також, не дійшовши з відповідачем згоди щодо мирного врегулювання порядку користування вказаними вище автомобілями вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Вважала за доцільне поставити питання про визнання права власності за кожною стороною на окремий обєкт рухомого майна шляхом припинення її права на частку в автомобілі Volkswagen Crafter 2.5, 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER] вартістю 320\~000 грн. та автомобіль MersedesBenz Sprinter 316 CDI, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER] вартістю 300\~000 грн. у звязку з тим, що автомобілі є неподільною річчю, а тому з компенсацією їй різниці їх вартості, що становить 55000 грн., передати дані автомобілі у власність [PERSON], а автомобіль Аcura MDX, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] вартістю 510\~000 грн. визнати на праві власності за нею, одночасно припинивши право [PERSON] на його частку в даному автомобілі. На думку позивача застосування саме такого поділу буде оптимальним та справедливим по відношення як до неї, так і до відповідача. Ухвалою суду від 07.03.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою суду від 27.04.2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/1357/18 та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Наголошував на тому, що після набрання законної сили рішенням суду про поділ спільного майна подружжя відповідач одноосібно користується всіма транспортними засобами та ігнорує будь-які прохання з боку позивачки щодо спільного користування ними. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі та просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Додатково вказав, що [PERSON] не визнає оцінку автомобілів вказану [PERSON] у позові. У відзиві на позов від 02.01.2018 представник відповідача зазначав, що після набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2017 року правовий режим спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] щодо спільного майна припинився, натомість виникло право спільної часткової власності двох фізичних осіб щодо автомобілів Volkswagen Crafter 2.5, MersedesBenz Sprinter 316 CDI та Аcura MDX. Вважав, що питання щодо виділу частки із майна, що є обєктом спільної часткової власності двох фізичних осіб, має вирішуватися окремо по кожному майну, що є обєктом спільної часткової власності. Відповідно, спосіб поділу, що застосовується при поділі спільного майна подружжя, не підлягає застосуванню при вирішенні питання про виділ частки фізичної особи із майна. Щодо доводів позивача про те, що відсутня домовленість про поділ майна в натурі, зазначав, що така домовленість і не може бути досягнута, оскільки з огляду на норми матеріального права автомобілі є неподільною річчю. Звертав увагу суду на відсутність доказів щодо порушення права [PERSON] на користування автомобілями. Суд вислухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 29.07.2006 року був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис 998. \~ \~ \~ \~Вказаний шлюб розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.12.2015 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2017 року по справі №711/6332/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було поділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по 1/2 частині за кожним на автомобілі Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER]; Volkswagen Crafter 2.5, 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER]; Acura MDX, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] (а.с. 11-12). Рішення суду від 14.11.2017 року по справі №711/6332/17 набрало законної сили 27.11.2017 року. При ухвалені рішення від 14.11.2017 року по справі №711/6332/17 суд виходив з того, що транспортні засоби - MersedesBenz Sprinter 316 CDI, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER]; Volkswagen Crafter 2.5, 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER]; Acura MDX, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] були придбані в період шлюбу сторін, однак приймаючи до уваги, те що відповідач не визнав вартість майна заявлену [PERSON], а позивачем не надано доказів вартості такого майна в розумінні ст. 57 ЦПК України, суд визначену позивачем [PERSON] вартість майна (автомобілів) вважав неприйнятною і не використовував під час розподілу майна. Судом було враховано, що сторони цивільного процесу не погоджувалися на половину компенсації від переданого одному із них будь-якого автомобіля як цілісного обєкту, а за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце на підставах передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, суд вважав, що транспортні засоби мають бути поділено порівну з визначенням ідеальних часток без їх реального поділу і залишив майно у спільній частковій власності сторін. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 358 ЦК України, - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 364 ЦК України, - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ст. 365 ЦК України, - право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В контексті ст. 183 ЦК України, - кожен із автомобілів Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER]; Volkswagen Crafter 2.5, 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER]; Acura MDX, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] є неподільною річчю, яку неможливо поділити в натурі без втрати цільового призначення. Суд погоджується із доводами представника відповідача, що після набрання законної сили рішення суду від 14.11.2017 у справі №711/6332/17 про поділ майна, спірні автомобілі втратили правовий статус спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], та стали кожен окремим обєктом спільної часткової власності сторін. Відповідно до Правої позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 15.05.2013 року по справі №6-37цс13, - для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивач фактично пропонує поділити три обєкта спільної часткової власності, шляхом обміну співвласниками своїх часток та додаткового стягнення із [PERSON] грошової компенсації. В той же час частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на вказані автомобілі є рівними, відповідач не погоджується на поділ шляхом обміну частками та виплату грошової компенсації. Крім того відповідач не визнав оцінку автомобілів вказану в позові [PERSON] та будь-яких доказів на підтвердження вартості спірних автомобілів позивачем суду не надано. Зважаючи на відсутність згоди відповідача на припинення свого права власності шляхом обміну та отримання в якості компенсації своєї частки у праві власності на автомобіль Acura MDX, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], часток [PERSON] у праві власності на автомобілі Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER]; Volkswagen Crafter 2.5, 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER], відсутність доказів неможливості спільного володіння і користування вказаним майном, шляхом встановлення відповідного порядку такого користування, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Частинами 2\~та 3\~статті 12\~ЦПК України\~визначено,\~що учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак фактично єдиним доказом наданим позивачем у розглядуваній справі є рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2017 року (справа №711/6332/17), яке саме по собі не доводить наявність правових підстав для задоволення позову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі ст. 15-16, 316, 319, 358, 364, 365, 367 Цивільного Кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed