Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

19 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого з урахуванням уточнених позовних вимог посилався на те, [INFO] помер його брат [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою житлового будинку та земельну ділянку (пай) площею 3,1600 га. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 10 лютого 2011 року секретарем виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Козаченко Т.Й. за реєстровим № 05, згідно якого житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належний йому на підставі договору дарування за № 1-2822 від 27.10.2006 року, земельну ділянку площею 0,25 га в [ADDRESS] , належну йому на підставі договору дарування від 27.10.2006 року за № 1-2824, а також земельну ділянку (пай) площею 3,1600 га, належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 021647, заповів позивачу [PERSON] , 1952 р.н. [PERSON] зазначає, що 15 травня 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ріхтер Н.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , проте відповіддю нотаріуса від 15 травня 2020 року за вих. № 241/01-16 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із пропуском ним строку для прийняття спадщини. Водночас, позивач вказує, що про смерть свого брата він дізнався лише у травні 2020 року, оскільки останній проживав в Новокодацькому району у м. Дніпрі, а тому у встановлений законом для прийняття спадщини 6-місячний строк він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За вказаних обставин [PERSON] вважає, що причина пропуску ним строку для прийняття спадщини є поважною, а тому є достатні підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті брата. У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, [PERSON] просив суд: визнати йому поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном в два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталію Володимирівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив слухати справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ріхтер Н.В.в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розгляд справи проводити у її відсутність. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м. Новомосковськ Дніпропетровської області народився позивач [PERSON] , про що 11 червня 1952 року складено відповідний актовий запис № 94. Його матір`ю зазначена [PERSON] , відомості про батька зазначено лише ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 червня 1952 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00026324845 від 13 травня 2020 року вбачається, що померлий [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 95 від 11 червня 1952 року. Його матір`ю зазначена [PERSON] , відомості про батька відсутні. Таким чином, позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [INFO] у віці 67 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 27 серпня 2019 року Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 1904, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 13 травня 2020 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою житлового будинку та земельну ділянку (пай) площею 3,1600 га. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 10 лютого 2011 року секретарем виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Козаченко Т.Й. за реєстровим № 05, згідно якого житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належний йому на підставі договору дарування за № 1-2822 від 27.10.2006 року, земельну ділянку площею 0,25 га. в [ADDRESS] , належну йому на підставі договору дарування від 27.10.2006 року за № 1-2824, а також земельну ділянку (пай) площею 3,1600 га, належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 021647, заповів позивачу [PERSON] , 1952 р.н. Встановлено, що земельна ділянка (пай) площею 3,1600 га, що розташована на території Мар`янівської сільської ради належить спадкодавцю [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого 30 червня 2006 року секретарем виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Козаченко Т.Й. за реєстровим № 32, складеного від імені його матері [PERSON] , 1921 р.н. Зазначена ділянка належала останній на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 077290, виданого 21.03.2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом не видавались, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64728870 від 17 травня 2021 року. Встановлено, що відповіддю приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ріхтер Н.В. від 19 травня 2021 року за вих. № 224/01-16 позивачу [PERSON] було відмовлено у відкритті спадкової справи у зв`язку із пропуском ним строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Стаття 3 Конституції України\~визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держав. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців як за законом, так і заповітом судом не встановлено. Статтею 1223 ЦК України\~визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що станом на складення заповіту 10.022011 року [PERSON] , [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] . Про останнє місце проживання [PERSON] по день його смерті відомості відсутні. У відповідності до\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Доказів спільного проживання позивача із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 1,3,6\~п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач [PERSON] зазначає, що про смерть свого брата він дізнався лише у травні 2020 року, оскільки останній проживав в Новокодацькому району у м. Дніпрі, а тому у встановлений законом для прийняття спадщини 6-місячний строк, він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України\~є переважно письмові докази, а саме: довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені\~ст. 1270 ЦК України. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. Доводи, викладені позивачем у позові розцінюються судом, як поважні причини, пов`язані з істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії. Відповідності до правових позицій, висловлених у п. 24 Пленуму Верховного суду України у\~постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності спадкоємців за законом або заповітом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є\~територіальні громадив особі відповідних органів місцевого самоврядування\~за місцем відкриття спадщини. На підставі\~ст. 1221 ЦК України, 1. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 2. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. 3. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Як вже встановлено вище, спадкодавець [PERSON] , [INFO] станом на складання заповіту 10.02.2011 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Про останнє місце проживання [PERSON] по день його смерті відомості відсутні, в той час згідно свідоцтва про смерті останній помер у м. Дніпро Новокодацького району Дніпропетровської області. В той же час, за наявності відомостей про місцезнаходження основної частини спадкового нерухомого майна у с. Скотувате Новомосковського району Дніпропетровської області, місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є с. Скотувате, що знаходиться на території Мар`янівської сільської ради, яка відноситься до територіальної громади Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а тому Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як орган місцевого самоврядування, є належним відповідачем у справі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Внаслідок викладеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , [INFO] з поважних причин і є підстави для застосування приписів ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~до спірних правовідносин, а тому позов підлягає задоволенню, та позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати. В тому числі на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В той же час, враховуючи відсутність вини відповідача у пропущенні позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Outcome: approved