Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

21.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається на першому курсі інженерно будівельного факультету в Вологодському державному університеті (Російська Федерація) з 01.09.2017 року та у звязку з навчанням потребує кошти на утримання та повноцінне навчання. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, працює в Южненській філії ДП «Адміністрація морських портів України», має стабільний заробіток, стан здоровя у нього нормальний, інших утриманців відповідач не має. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.10.2017 року відкрито провадження по справі. 06.07.2018 року до Южного міського суду Одеської області надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, зазначає, що він добровільно допомагає [PERSON], за період з 01.09.2017 року по 01.05.2018 року відповідачем було надано [PERSON] багаторазову матеріальну допомогу на загальну суму коштів у розмірі 1090 доларів США та 56000 російських рублів, що за курсом НБУ, на час переводу коштів складає 61259 грн., що відповідає 25% загального доходу [PERSON] Також відповідач надає постійну матеріальну допомогу матері [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Син [PERSON] 01.09.2016 року переїхав до м.Вологда (Російська Федерація) з метою вступу у вищий навчальний заклад, але поступив тільки у 2017 році у Вологодський державний університет на комерційну форму навчання, та з цього часу відповідач щомісячно надсилає [PERSON] кошти на оплату навчання за контрактом, на оплату мешкання, та на інше за його проханням. Позивач також матеріально допомагає сину, регулярно (щомісячно) перераховує кошти йому у розмірі 500 доларів США. Таким чином сукупний дохід [PERSON] від обох батьків становить в середньому не менше 670 доларів США, що складає 95% середньомісячного доходу відповідача впродовж року з урахуванням утримання на ПДФО та військовий збір. Таким чином на думку відповідача [PERSON] отримує достатню матеріальну допомогу від відповідача, у звязку з його навчанням у відповідності до ч.1 ст.199 СК України. Також ні позивач, ні [PERSON] не надали суду доказів, що останній потребує матеріальної допомоги. Крім того, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.02.2014 року по справі №504/3895/13-п було визначено місце проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] На теперішній час [PERSON] мешкає окремо від батьків на території Російської Федерації, в звязку з чим позивач [PERSON] не має права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, а спір між [PERSON] та [PERSON] відсутній. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що дійсно син після ухвалення рішення не проживав з нею та підтвердила факт, що відповідач направляв кошти сину, це їй відомо зі слів сина, але чи всі кошти отримав син їй не відомо. Відповідач в судовому засіданні підтримав раніше поданий відзив на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити та пояснив, що він продовжує щомісячно сплачувати кошти на навчання сину, та надав квитанцію про відправлення коштів сину за серпень 2018 року. З 2013 року син проживав з відповідачем, а потім поїхав до м. Вологда на навчання весь цей час син знаходився на його утриманні. Третя сторона по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, згідно якої просить суд справу розглядати в його відсутності, підтримує позовні вимоги. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2000 року по 12.03.2019 року. Від сумісного життя у них є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.02.2014 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи комісії з питань захисту прав дітей Южненської міської ради про зміну місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, змінено місце проживання [PERSON], визначивши місцем проживання: [INFO] та залишивши його на утриманні батька [PERSON], в іншій частині відмовлено (а.с.68). Відповідно до довідки від 16.07.2018 року №1283 [PERSON] є студентом 1 курсу, очної форми навчання по основній професійній освітній програмі академічний бакалавр у Вологодському державному університеті (інженерно-будівельний факультет), що міститься в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає син, а також син, який продовжує навчання. Таким чином позивач не має права звернення до суду з даним позовом, оскільки згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.02.2014 року визначено місце проживання сина з батьком та до виїзду на навчання до Російської Федерації син проживав з батьком та перебував на його утриманні. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того батько добровільно, щомісячно надає матеріальну допомогу на навчання та утримання сина, що підтверджується заявами про відправлення коштів «Western Union», квитанціями та скан-копіями листування через мережу Facebook (а.с.41-63). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволені позову необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed