Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

20 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, мотивуючи свій позов тим, що [PERSON] листом на адресу [PERSON] Міністрів України поширив недостовірну інформацію про його діяльність на посаді виконуючого обов»язки директора Національного природного парку «Нижньосульський» (наказ Міністерства екології та природних ресурсів №382-о від 26.09.2014 року), яку він займає більш ніж дев»ять місяців, чим порочить його особисту ділову репутацію, дискредитує його як досвідченого фахівця. В листі, написаному відповідачем [PERSON] Міністрів України, вказано на незаконне призначення його на посаду виконуючого обов»язки директора НПП «Нижньосульський», що в котре підтверджує розповсюдження відповідачем недостовірної інформації, хоча законодавчої заборони щодо такого роду призначень не встановлено. Більше того, відповідно до пункту 2 роз»яснень Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Секретаріату всесоюзної центральної ради професійних спілок №30/39 від 29.12.1969 року призначення працівника виконуючим обов»язки по вакантній посаді не допускається, але таке призначення можливе на посаду, призначення на яку здійснюється вище стоячим органом управління. Таким чином, призначення його виконуючим обов»язки директора парку відбувалося в рамках чинного законодавства. Також вказаним вище листом від 22.05.2015 року №50-Р, [PERSON] було звинуваченого його в тому, що він своїми управлінськими рішеннями перетворив роботу персоналу НПП «Нижньосульський» на повну деструкцію, що дискредитує його як керівника, який має багатий управлінський досвід та принижує його честь і гідність, а також порочить його ділову репутацію. При цьому відповідачем не було вказано про те, яким саме рішеннями (наказами, розпорядженнями, тощо) та в чому саме виражається деструкція роботи персоналу. Зазначені висловлювання на його адресу є неправдивими та необґрунтованими, але мають значний вплив на формування загального враження членами [PERSON] Міністрів України, особисто Міністром екології України та членами цього міністерства, як профільного в діяльності Парку та іншими громадянами та посадовими особами, які отримали цю інформацію під час руху вказаного листа в ході його розгляду. Особливо гострим це питання постало на передодні вирішення однієї із найважливіших подій в його житті проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду Міністерства екології та природних ресурсів України, проведення якого відбулося 25.06.2015 року, одним із учасників якого був саме він. За результатами конкурсного відбору, переможця на посаду директора НПП «Нижньосульський» не визначено. На прийняття такого рішення конкурсної комісії, неабиякий вплив мало саме написання відповідачем даного листа на адресу [PERSON] Міністрів України. Розповсюдження неправдивої інформації [PERSON] шляхом надіслання листа на адресу [PERSON] Міністрів України, спричинило йому значну моральну шкоду, яка виражається у приниженні ділової репутації, сильних душевних хвилюваннях, які мали тривалий характер і збільшувалися з кожним днем до наближення дня проведення конкурсу щодо вирішення питання про призначення на посаду директора НПП «Нижньосульський», а також мало неабиякий вплив на оцінку членів конкурсної комісії по відношенню до його кандидатури, що і було основоположною метою відповідача при написанні вказаного листа. Завдану відповідачем моральну шкоду оцінює в 5\~000 грн. При всьому цьому [PERSON] написав лист від імені виконуючого обов»язки голови Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи, хоча керівником організації на сьогоднішній день є [PERSON] і потреби в посаді В.о. голови не має. Вважає, що інформація викладена у листі від 22.05.2015 року №50-Р та направленого до [PERSON] Міністрів України, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, а також відомості, які не відповідають дійсності та є нічим іншим, як поширення недостовірної інформації відносно нього як керівника, яка порочить його ділову репутацію і має бути спростована особою, яка її поширила, а саме [PERSON]. Вважає, що оскаржувана інформація містить конкретні факти, висловлювання, а також містить інформацію, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність і ділову репутацію в громадській думці з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі і підлягає спростуванню. Просив суд визнати інформацію, викладену у листі від 22.05.2015 року №50-Р на адресу [PERSON] Міністрів України, недостовірною та такою, що порочить його ділову репутацію та зобов»язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, розповсюджену ним відносно нього, шляхом направлення відповідачем на адресу [PERSON] Міністрів України відповідного листа, а також шляхом виступу, з метою спростування неправдивих відомостей в регіональних засобах масової інформації, зокрема, на телеканалі «Лтава». Стягнути з відповідача компенсацію за завдану своїми діями моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн. та витрати на сплату судового збору за подання позову в сумі 243 грн. 60 коп., а також за відшкодування моральної шкоди в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] з позовом не згодний. Просив суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що відповідно до наказу заступника Міністра керівника апарату Міністерства екології та природних ресурсів України [PERSON] №382-о від 26.09.2014 року «Про призначення [PERSON]М.» [PERSON] призначено виконуючим обов»язки директора Національного природного парку «Нижньосульський» з 26 вересня 2014 року, тимчасово на період до призначення директора зазначеної установи у встановленому законодавством порядку, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (а.с.6). 22 травня 2015 року з листом до [PERSON] Міністрів України звернувся В.о. голови Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи [PERSON] (а.с.7). На 25 червня 2015 року було призначено проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду Міністерства екології та природних ресурсів України, одним із учасників даного конкурсного відбору був [PERSON]. За результатами конкурсного відбору переможця на посаду директора Національного природного парку «Нижньосульський» не визначено. Позивач вважає, що саме написання відповідачем листа за №50-Р від 22.05.2015 року до [PERSON] Міністрів України, в якому викладена неправдива інформація, яка не відповідає дійсності, порочить його честь та гідність, стало підставою для не призначення його на посаду директора Національного природного парку «Нижньосульський». Позивач вважає, що відповідач [PERSON] розповсюдив неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності, порочить його честь та гідність, як керівника, який має багатий управлінський досвід та принижує його честь та гідність, порочить його ділову репутацію, завдає йому морального болю та страждань, що і змусило звернутися позивача з позовом про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації в суд. Але з позовними вимогами позивача [PERSON] суд не може погодитись з наступних підстав. В листі від 22 травня 2015 року за №50-Р В.о. голови Полтавської обласної організації Українського товариства природи [PERSON] до [PERSON] Міністрів України була викладена інформація наступного змісту: «Подив і жаль викликає у полтавської громадськості дії посадовців Мінприроди України щодо координації діяльності національного природного парку «Нижньосульський». Призначений незаконно на посаду в.о. директора цього парку [PERSON] (такої посади у штатному розпису даної організації не існувало, а заступником чи директором громадянин [PERSON] до призначення не працював) через ряд своїх управлінських рішень перетворив роботу персоналу на повну деструкцію, навіть без натяку на природоохоронну діяльність. Обстеження території парку навесні цього року виявило жахливу картину, на яку жодної реакції до сьогоднішнього дня. На островах р.Сула були виявлені шкури та інші залишки забитих диких тварин (кабанів), місця спилу дерев твердих листяних порід. Також виявлено місяця великих площ спалювання водно-болотної рослинності, глибоко вражала засміченість в урізі води (склотара, сміття пластикового походження). Розроблений проект організації природного парку «Нижньосульський» настільки недосконалий, що деякі позиції, зазначені в ньому, скоріше відносяться до гумористично-віртуальних, при цьому жодне з зауважень з боку Полтавського обласного управління екології та природних ресурсів не було враховано. Нагадування про ці факти директору Департаменту заповідної справи [PERSON] під час спільних нарад не призвело до жодної реакції, окрім посмішки та здвигу плечима. Натомість педалюються питання запровадження режиму рибальства без вивчення місць масового скупчення водних живих ресурсів та зимувальних ям. На даний час проводиться конкурс на посаду директора НПП «Нижньосульський» і в черговий раз в порушення законодавства допущений [PERSON], бо ні в які часи він не надбав 5 років роботи на керівній посаді, бо ця норма поширюється на нього як і на всіх конкурсантів.» Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечував відповідач по справі, що даний лист на адресу [PERSON] Міністрів України був написаний саме ним, [PERSON]. В судовому засіданні відповідач наполягав на тому, що [PERSON] прийнятий на посаду В.О. директора Національного природного парку «Нижньосульський» незаконно, оскільки такої посади у штатному розпису даної організації не існувало. Але судом враховано ту обставину, що [PERSON] міг і не знати (він і не повинен знати) щодо правомірності прийняття [PERSON] на посаду Виконуючого обов»язки директора Національного природного парку «Ніжньосульський», оскільки відповідач за фахом є не юрист. Разом з тим, судом встановлено і дану обставину не заперечував сам позивач, що до призначення на посаду Виконуючого обов»язки директора Національного природного парку «Ніжньосульський» він ні заступником, ні директором в природоохоронних організаціях не працював. В судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON], які підтвердили ті обставини, про які в листі до [PERSON] Міністрів України вказував [PERSON], а саме, що обстеження території парку навесні цього року виявило жахливу картину, на яку жодної реакції до сьогоднішнього дня. На островах р.Сула були виявлені шкури та інші залишки забитих диких тварин (кабанів), місця спилу дерев твердих листяних порід. Також виявлено місця великих площ спалювання водно-болотної рослинності, глибоко вражала засміченість в урізі води (склотара, сміття пластикового походження). Крім того, факти викладені в листі [PERSON] до [PERSON] Міністрів України, які також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], знайшли своє підтвердження в листі Полтавської обласної державної адміністрації Департаменту екології та природних ресурсів від03.07.2015 року за №0836/05-02-05 (а.с.51) до Виконуючого обов»язки директора НПП «Нижньосульський» [PERSON]: «Разом з цим, факти спалювання водно-болотної рослинності, засмічення водної акваторії і, особливо, прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища в межах НПП, наявність браконьєрів у нерестовий період, мають місце і в цьому пересвідчились як посадові особи облдержадміністрації, так і представники громадськості, депутат обласної ради, помічник депутата Верховної Ради України, представник громадської ради при облдержадміністрації. Браконьєрський вилов риби в зимовий період було знято журналістами ТРК «Лтава». Проте що розроблений проект організації природного парку «Нижньосульський» є недосконалий йде також в вищезгаданому листі до Виконуючого обов»язки директора НПП «Нижньосульський» [PERSON]: «А відсутність будь-якої реакції від адміністрації парку і Мінприроди України на чисельні зауваження та пропозиції до Проекту організації території Національного природного парку «Нижньосульський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об»єктів підтверджується спеціалістами Департаменту екології та природних ресурсів облдержадміністрації». Факти незаконного вилову водних ресурсів на зимувальних ямах було також підтверджено довідкою Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (Сулинськрибоохорона) від 15.09.2015 року №05-26/944 за підписом його начальника [PERSON] (а.с.52) до Голови Сектору охорони тваринного світу Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи. Щодо зауваження відповідача [PERSON] в своєму листі до [PERSON] Міністрів України від 22.05.2015 року за №50-Р, що на даний час проводиться конкурс на посаду директора НПП «Нижньосульський» і в черговий раз в порушення законодавства допущений [PERSON], бо ні в які часи він не надбав 5 років роботи на керівній посаді, бо ця норма поширюється на нього як і на всіх конкурсантів, то дана інформація щодо трудової діяльності позивача є правдивою та підтверджується його трудовою книжкою, ксерокопія якої мається в матеріалах цивільної справи. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення є сукупність таких обставин: поширення інформації, поширена інформація стосується певної особи, тобто позивача, поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам; недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Таким чином, відомості, які зазначені в листі від 22.05.2015 року за №50-Р за підписом В.о. голови Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи [PERSON] до [PERSON] Міністрів України, на спростуванні яких наполягає позивач по справі, відповідають дійсності. Частина 1 статті 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов»язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, чим і скористався [PERSON], звертаючись до [PERSON] Міністрів України з листом від 22.05.2015 року за №50-Р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання інформації, яка викладена в листі від 22.05.2015 року №50-Р на адресу [PERSON] Міністрів України, недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію [PERSON] та зобов»язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, розповсюджену ним відносно позивача, шляхом направлення відповідачем на адресу [PERSON] Міністрів України відповідного листа, а також шляхом виступу, з метою спростування неправдивих відомостей в регіональних засобах масової інформації, зокрема, на телеканалі «Лтава», задоволенню не підлягають. За змістом пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій його заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою й протиправним діянням заподіювача і провини останнього в його заподіянні. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в сумі 5\~000 грн., оскільки моральна шкода [PERSON] позивачу не завдавалась, а відтак і відшкодовуватись не може. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до статті 88 ЦПК України судового збору у суду відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed