Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ВСП «Дніпропетровське відділення» ТОВ «Карачунівське рибоводне господарство» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 07.05.2013 року вона була прийнята на роботу на посаду секретаря ВСП «Дніпропетровське відділення» ТОВ «Карачунівське рибоводне господарство», а наказом №80 від 15.05.2014 року була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку зі зміною місця проживання. Дівоче прізвище позивача - [PERSON]. 28.12.2013 року вона вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON]. На день її звільнення з роботи ТОВ «Карачунівське рибоводне господарство» надало їй довідку №20 про доходи по заробітній платі у розмірі 7843 грн. 20 коп., яку їй виплачено не було. Відповідно до довідки №20 від 15.05.2014 року станом на 15.05.2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі за останні шість місяців роботи у сумі 7843,20 грн. Довідки про доходи за перші пів року їй надано не було. Входячи з того, що мінімальна заробітна плата з 01.01.2013 року збільшилася до 1147 грн., позивач вважає, що заборгованість за перше півріччя роботи на підприємстві складає 6882 грн. Разом за рік заробітна плата складає 6882,00 +7843,20 грн. =14725,20 грн. Оскільки з вини відповідача позивачу не було виплачено заробітну плату, вона вважає також за необхідне стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6135 грн. 50 коп. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату у розмірі 14725 грн. 20 коп., а також середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 15.05.2014 року по 15.10.2014 року в сумі 6135 грн. 50 коп. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала та пояснила, що позивачка за весь роботи лише декілька разів з'явилася на робочому місці. Заробітну плату позивачу виплачували в повному обсязі. Зараз вони не можуть надати суду документи, що підтверджують виплату позивачці заробітної плати за весь час роботи, оскільки внаслідок рейдерського захвату у них на підприємстві зникла частина бухгалтерської документації. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] з 07.05.2013 року була прийнята на роботу на посаду секретаря у ВСП «Дніпропетровське відділення» ТОВ «Карачунівське рибоводне господарство». 15.05.2014 року вона була звільнена із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8-9). 28.12.2013 року [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Відповідно до відомості нарахування, утримання та виплати заробітної плати [PERSON] за період з травня 2013 року по травень 2014 року до виплати підлягає 13461,24 грн. (а.с. 59). Згідно відомостей на виплату грошей ТОВ «Карачунівське рибоводне господарство» позивачу була виплачена заробітна плата за жовтень 2013 року у розмірі 1016,06 грн., за листопад 2013 року у розмірі 1020,15 грн. (а.с. 33, 34). Документів, які б підтверджували факт виплати позивачці заробітної плати за період з травня по вересень 2013 року, а також з грудня 2013 року по травень 2014 року, суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи той факт, що представником відповідача на підтвердження своїх заперечень було надано суду докази виплати позивачці заробітної плати лише за 2 місяця, то за інший час роботи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Відповідно до ст.116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до Постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацбованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку у цифровому значені має такий вигляд: (1040,64+1036,54)/42*107 = 5291,15 грн. Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребували від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З позовної заяви та матеріалів вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача була принижена честь та гідність позивача, що виразилося в тому, що їй необхідно було неодноразово звертатися з вимогою про виплату грошей, у зв'язку з чим позивач просила стягнути і моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі 1000 грн. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути на її користь з відповідача заборгованість по заробітній платі з урахуванням виплачених коштів у розмірі 11425,03 грн. та суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 5291,15 грн. У зв'язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволенні, то з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial