Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

21.03.2018 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння, різниця характерів та поглядів на життя, відсутність довіри. У звязку з зазначеним між сторонами постійно виникали сварки та скандали. Протягом останнього року вони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин, втратили один до одного почуття любові та поваги та стали чужими людьми. На примирення не згідна, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище «Винницька». Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав. Сторони 18.12.2012 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Солонківської сільської ради Пустомитіського району Львівської області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане 18.12.2012 року серії 1-СГ № 201708. Від шлюбу у сторін народилися сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони протягом року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні звязки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 704,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved