Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

20.01.2021 представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 16.04.2016 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.12.2020 за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 42653,06 грн., яка складається з: 28427,91 грн. - заборгованість за кредитом, 14125,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, пеня 100 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.04.2016 у розмірі 42653,06 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача - АТ «А-БАНК» в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 3, 65). Відповідач позов не визнав та 10.06.2021 надав суду відзив на позовну заяву, зазначав, що умови та правила надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» не підписував, а копію кредитного договору б/н позивачем взагалі не надано. Умови та правила надання банківських послуг змінювались самим банком з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, а тому, за відсутності підпису відповідача в Умовах та Правилах, вони не можуть розцінюватися як складові кредитного договору. Вказував, що позивачем у справі не доведено, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, оскільки вказані суттєві умови кредитного договору - сума кредиту та яка саме видавалася кредитна картка і чи видавалася взагалі, є суперечливими, в наданій банком анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» за заявленими вимогами не доведені обставини кредитної заборгованості [PERSON] на загальну суму 42653,06 грн. Також позивачем пропущений строк позовної давності, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають. Позивач надав суду заперечення на відзив, де зазначив про фактичне користування відповідачем коштами, а відповідно прийняття умов договору та обізнаність з ними, в тому числі щодо процентів за користування кредитом. Посилаючись на здійснення останнього платежу 24.01.2020, вважав необґрунтованими вимоги про застосування строку позовної давності. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 16.04.2016 відповідач [PERSON] надав Банку анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», про надання кредитного ліміту, та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7 зворот). На виконання умов, визначених в анкеті-заявці, банк 16.04.2016 відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив кредитний ліміт, надав можливість користування кредитним коштами, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 71-73). Вказане спростовує твердження відповідача, викладені у відзиві, щодо не підтвердження факту отримання кредиту, користування ним. В підтвердження існування між сторонами кредитного договору, як договору приєднання, банк надав суду анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 7 зворот), яка містить підпис відповідача, що ним не заперечувалося, а також роздруківку витягу з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-банк», які не містять підпису позичальника [PERSON] (а.с. 8-20). У відзиві на позов, відповідач заперечив той факт, що він ознайомлювався з доданими до позову Правилами надання банківських послуг, оскільки вони не містять його підпису. Фактично, анкета заява, є єдиним документом наданим позивачем, що підтверджує факт укладення договору про надання банківських послуг. При цьому, вказана заява не містить даних щодо умов за якими кредитувався [PERSON] , умов щодо визначення певної відсоткової ставки за кредитом, пені (а.с. 7 зворот). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12.12.2020 становить 42653,06 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту - 28427,91 грн., заборгованість за простроченими відсотками 14125,15 грн., пеня 100 грн. (а.с. 6-7). Відповідач вказаний розмір заборгованості не визнав, зазначаючи про неузгодженість відсотків та пені за договором, просив застосувати строк позовної давності. З наданим позивачем розрахунком заборгованості суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним, при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даній справі, в анкеті-заяві, яка є єдиним документом, що містить підпис позичальника, процентна ставка за користування кредитним коштами не визначена, як і розмір та підстави, порядок нарахування пені (а.с. 7 зворот). Однак, предметом даного спору є стягнення не лише тіла кредиту, а й відсотків за користування кредитом та пені, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-7). Обґрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, банк посилався в тому числі на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які вважав невід`ємними частинами договору. Однак, з урахуванням заперечень відповідача щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, зокрема у заявленому позивачем розмірі. Роздруківка цих документів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, надані банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Вказаний договір укладався з [PERSON] як споживачем. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно [PERSON] , як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не міг ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України«Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, заперечення їх відповідачем та відсутності підпису останнього на них, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС у справі № 342/180/17 від 03.07.2019. У зв`язку з вище викладеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення відсотків та пені за користування кредитом. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту), яка відповідачем заперечується, суд здійснюючи дослідження наданих позивачем доказів в підтвердження вказаної заборгованості, в тому числі виписки по рахунку відповідача, що є первинним бухгалтерським документом необхідним для визначення заборгованості, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Так, як слідує з виписки по рахунку відповідача, останній за вказаний період використав 63258,86 грн. кредитних коштів (дані зняття готівки, придбання товарів за кредитні кошти, тощо) ( 1800 + 200 + 300 + 3 + 2000 + 880 + 500 + 500 + 180,53 + 63,40 + 1000 + 3000 + 1500 + 100 + 100 + 100.01+ 32 + 100 , 01 + 1000 + 150,12 + 700 + 300 + 150,18 +56,75 + 100.04 + 32 + 1000 + 1000 + 100,04 + 28,95 + 200,08 + 300,11 + 80 + 200,08 + 2000 + 32 + 150,18 + 100,04 + 150,18 + 1000 + 129,50 + 100,04 +100 + 500 + 1000 + 200.17 + 600 + 82,06 + 146,19 + 150,19 + 400 + 100,18 + 6500 + 140 +85,80 + 51,98 + 500 + 150,22 + 2000 + 150,22 + 2000 + 200,12 + 150,22 + 2000 + 200,12 + 700 + 51,98 + 40,80 + 150,22 + 1000 + 300 + 84 + 51,98 + 700 + 1000 + 29,40 + 200 + 150,22 + 100 + 200 + 200,12 + 2000 + 1000 + 1000 + 1000 + 80,15 + 1000 + 424,10 + 64,50 + 145,60 + 200,10 + 500 + 1000 + 254,90 + 115,50 + 1000 + 500 + 200,27 + 3000 + 162,60 + 376,11 + 41,90 +700 + 51 + 102 + 663 + 1836 + 505,50 +40 + 10,20 + 1500), а вніс на рахунок 82918,70 грн. (кошти внесені на рахунок, як депозит, поповнення картки в терміналі) ( 1300 + 1120 + 2000 + 2300 +1300 +1000 + 1000 + 1300 + 1500 + 2000 + 1000 + 800 + 1300 + 800 + 2000 +2000 + 2500 + 500 + 6000 + 2500 + 3500 + 1140 + 1402 + 1400 +1400 + 1363,20 + 1400 + 1400 + 1400 + 1400 + 1398 + 1400 + 1400 + 1400 + 4000 + 1400 + 1400 + 1400 + 1350 + 1450 + 1400 + 1400 + 900 + 505,50 +1490 + 1500 + 1500 + 1500 + 1500 + 1600 + 1500 + 1500 ), що підтверджується даними виписки по рахунку наданої позивачем (а.с. 71-73). Як слідує з виписки по рахунку, збільшення розміру простроченого тіла кредиту відбувалося за рахунок списання банком відсотків (зокрема, але не виключно 01.02.2019 на суму 1025 грн., 01.12.2019 на суму 1132,28 грн.). Аналогічне збільшення суми заборгованості за кредитом, за рахунок нарахування та списання відсотків та пені, нарахування яких не передбачено анкетою-заявою підписаною [PERSON] , прослідковується по всі виписці за рахунком. У зв`язку з чим, на переконання суду, суми списання відсотків, а також суми пені, доказів погодження яких відповідачем суду не надано, підлягають виключенню з суми заборгованості за тілом кредиту. У зв`язку з чим, враховуючи розмір отриманих відповідачем кредитних коштів, сум внесених відповідачем коштів на погашення кредиту, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача заборгованості за наданим кредитом, оскільки сума внесених (списаних) на рахунок коштів перевищує суму отриманих відповідачем кредитних коштів. Разом з тим, не заслуговують на увагу твердження відповідача щодо ненадання доказів отримання кредиту, оскільки факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , який суд вважає належним та допустимим доказом. Зі змісту абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму ВС України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», слідує, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові, якщо не встановлено недоведеність позову. З наявності недоведеності позову, це є самостійною підставою для відмови у позові. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю, відсутні підстави для вирішення питання про застосування строку позовної давності. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с. 4), однак враховуючи відмову в задоволенні позову,

Outcome: dismissed