Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

20 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 27 листопада 2014 року громадянин України [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] гроші у розмірі 7250 доларів США, що згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України», складає 152663,25 грн. по офіційному курсу Національного банку України гривні до долара США. Вищевказану суму позики [PERSON] зобовязувався повернути [PERSON] до 27 грудня 2014 року. Відповідач у встановлений строк гроші не повернув, ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Позивач надав суду заяву, в якій просить розгляд справи, призначеної на 06.07.2015 року, проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Представник Відповідача, проти задоволення позову заперечувала, вказавши, що кошти в розмірі 7250 доларів США, відповідач [PERSON] від [PERSON] не отримував. В обґрунтування заперечень вказала, що [PERSON] отримував від [PERSON]В паливо протягом 2013-2015 року на суму, яку позивач просить стягнути. Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (надалі Договір), згідно з якого позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 7250 доларів США, що на день подання позову згідно офіційного курсу НБУ складає 152663,25 грн., зі строком повернення позиченої суми через один місяць, тобто до 27 грудня 2014 року. Договір був укладений в простій письмовій формі, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Допитані під час судового засідання, що відбулося 12 травня 2015 року, вищевказані свідки підтвердили, що 27 листопада 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів в розмірі 7250 доларів США, у звязку з чим і був письмово укладений Договір, в якому вони зазначені як свідки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що підписував договір позики від 27.11.2014 року і підпис в договорі його, але стверджував, що кошти не отримував. В підтвердження того, що кошти не отримував, просив допитати свідка [PERSON], що працює в нього трактористом по договору найму. Судом задовольнялись клопотання відповідача, про допит свідка [PERSON], але в судові засідання свідок не зявлявся. Представник відповідача, в судових засіданнях стверджувала, що свідок не може зявитися у звязку зі зайнятістю на роботі. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не забезпечив явку в судове засідання свідка [PERSON] посилаючись на те, що свідок зайнятий на роботі, хоча даний свідок працює у відповідача. Крім того, згідно ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Щодо посилання відповідача, на той факт, що [PERSON] отримував від [PERSON] паливо протягом 2013-2015 року на суму, яку позивач просить стягнути, слід зазначити наступне. Судом досліджено заправну відомість, згідно якої ФОП [PERSON] отримував у ФОП [PERSON] паливо, та дійшов висновку, що крім отримання коштів у позику по Договору, відповідач на протязі 2013 року отримував у ФОП [PERSON] паливо. Правовідносини, щодо склалися між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON], відносно отримання палива в борг, є господарськими, так як позивач і відповідач також є приватними підприємцями, і до даної цивільної справи не мають жодного відношення. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1526 гривень 64 копійки, розмір яких підтверджено платіжним дорученням На підставі викладеного,

Outcome: approved