Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

20.11.2014 року Заступник прокурора Дніпропетровської області у відповідності до ст.121 Конституції України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради, Відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Управління Державної казначейської служби України у м. Нікополі Дніпропетровської області про стягнення шкоди, завданої злочином, яким просить стягнути на користь Нікопольської міської ради шкоду, заподіяну злочином: з [PERSON] - 500037 грн. 37 коп., з [PERSON] - 232773 грн. 82 коп., з [PERSON] - 514037 грн. 37 коп., з [PERSON] - 516539 грн. 33 коп., з [PERSON] - 513486 грн. 97 коп., судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову послався на наступні обставини. Встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року у справі № 182/5264/14-к відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України. На підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році» їх звільнено від відбування основного та додаткового покарання за вироком суду. Зазначені злочини відповідачами вчинено за наступних обставин. Так, [PERSON] з 1992 року, перебуваючи на посаді в.о. керівника розрахункового відділу централізованої бухгалтерії Нікопольського міського відділу охорони здоровя, а з травня 2010 року на посаді бухгалтера цього ж відділу, в посадові обовязки якої входило, зокрема нарахування заробітної плати працівникам КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня», на початку 2008 року разом із співробітниками розрахункового відділу [PERSON], [PERSON], [PERSON] і головним бухгалтером [PERSON], вирішила викрадати бюджетні кошти, а саме вирішила грошові кошти, що залишились після нарахування заробітної плати, виділені за лімітами кожній лікарні, перераховувати на свої карткові зарплатні рахунки. На початковому етапі скоєння злочину, з метою незаконного виділення надлишкової суми бюджетного фінансування оплати праці у межах затверджених лімітів з місцевого бюджету, при складанні на підставі табелів обліку відпрацьованого часу та наказів керівництва установи бухгалтерських реєстрів, а також заявки в Управління державного казначейства в м. Нікополь на видачу готівки та перерахування коштів на рахунки, [PERSON] повинна була внести у вказані офіційні документи завідомо неправдиві відомості - завищені суми необхідних для виплати заробітної плати грошових коштів. Схема розкрадання грошових коштів полягала в тому, що на початку кожного року по кожній лікарні на кожен місяць виводився місячний ліміт на фінансування заробітної плати. Цю суму визначав економічний відділ централізованої бухгалтерії з урахуванням лімітів за попередній рік, індексу інфляції та ін. Після надходження табелів обліку робочого часу, кожен працівник розрахункового відділу справляв нарахування заробітної плати по закріпленій за ним лікарні. Після проведення розрахунків, від ліміту залишалися невитрачені суми. Вирішивши здійснювати розкрадання, відповідачі домовилися, що при утворенні надлишку фінансування, тобто коли ліміти повністю не вичерпані, вони ділитимуть ці суми на пятьох порівну, вносячи у відомості на виплату заробітної плати працівникам медичних установ, що подаються до банку з платіжними дорученнями, поряд з працівниками цих установ, свої прізвища, номери карток і суми зарплат. Для здійснення розкрадання кожен бухгалтер два рази на місяць після нарахування заробітної плати (авансу і зарплати) мав по закріпленому за ним медичному закладу, скласти відомість на отримання заробітної плати, в яку вже були внесені їхні прізвища. Потім спрямовувалась заявка на перерахування грошових коштів на вкладні рахунки вже із завищеною сумою, але в межах встановлених лімітів. На підставі цієї заявки фінансовий відділ друкував платіжні доручення, відносив їх в казначейство. Казначейство на підставі платіжних доручень перераховувало суми в банк. Також готувався в банк список працівників із зазначенням номерів банківських карток і сум заробітної плати для зарахування грошей на картки працівників. Всі відомості передавалися головному бухгалтеру [PERSON], яка в свою чергу їх підписувала і завіряла печаткою централізованої бухгалтерії. Після цього [PERSON] відносила ці відомості в «Промінвестбанк», де грошові кошти зараховувалися на зарплатні картки. При цьому в матеріалах бухгалтерії залишалися списки без зазначення їх прізвищ, тобто правильні, а сума в заявках на перерахування грошових коштів і в списках на перерахування була різна. [PERSON] з 01.02.2008, працюючи головним бухгалтером централізованої бухгалтерії Нікопольського міського відділу охорони здоровя, в підпорядкуванні якої був розрахунковий відділ, в обовязки бухгалтерів якого входило нарахування заробітної плати співробітникам медичних установ у лютому 2008 року була запрошена працівниками розрахункового відділу до їх кабінету, де їй запропонували здійснювати розкрадання грошових коштів, що залишилися від ліміту, шляхом зарахування сум заробітної плати в медичних установах на свої зарплатні картки, а саме шляхом внесення в списки працівників лікарень на отримання заробітної плати прізвищ бухгалтерів розрахункового відділу та її прізвища. Відповідач пристала на вказану пропозицію. Відомості по кожній лікарні складали працівники розрахункового відділу, підписували їх, а потім передавали їй на підпис. [PERSON] підписувала 2 відомості - одну для направлення в банк де були вказані їх прізвища, і одну без їх прізвищ, яка залишалася в матеріалах бухгалтерії. Банк проводив зарахування грошових коштів на карткові рахунки на підставі відомостей. [PERSON] знала, що підписує відомості і заявку із завищеними сумами. 30.03.2010 року [PERSON] звільнилась із займаної посади за власним бажанням за станом здоровя. [PERSON] з травня 1989 року по травень 2010 року працюючи бухгалтером в розрахунковому відділі централізованої бухгалтерії Нікопольського відділу охорони здоровя, а з травня 2010 року начальником розрахункового відділу, в посадові обовязки якої входило нарахування заробітної плати працівниками КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок», на початку 2008 року разом із співробітниками розрахункового відділу домовилися, що надлишкову заробітну плату вони будуть викрадати, поділивши порівну між усіма, перераховуючи суми на карткові рахунки. Після нарахування заробітної плати та визначення суми економії, [PERSON], поділивши викрадену суму на себе, [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], складала списки працівників пологового будинку, в одному з яких були вказані їх прізвища з сумами, що викрадались. На підставі цього списку готувалася заявка на перерахування грошових коштів, яку підписували головний бухгалтер та головний лікар. Для того, щоб безперешкодно викрадати гроші, вони повинні були діяти спільно, тобто кожна перераховувала гроші за своєю установою на всіх співучасників. При цьому, [PERSON] як керівник, координувала рівномірний розподіл грошей між ними. Наприкінці березня 2010 року [PERSON] звільнилася і прийшов новий головний бухгалтер - [PERSON], а також була введена нова програма. По ній підписи на списках ставили вже 3 людини: головний лікар, головний бухгалтер і бухгалтер. Тоді [PERSON]В, [PERSON], [PERSON], [PERSON] домовилися, що продовжать працювати за старою схемою, але не будуть залучати [PERSON] до розкрадань. При цьому вирішили надавати йому на підпис відомості із законними даними в 2-х примірниках, а потім складати 3-й примірник і в нього вносити свої прізвища з сумами, що викрадалися. На цьому примірнику [PERSON] ставила свій підпис, а підписи головного бухгалтера і головного лікаря підробляла. Робила цей екземпляр на чистому аркуші паперу, на якому вже були печатки. [PERSON] працюючи з серпня 1995 року в розрахунковому відділі централізованої бухгалтерії відділу охорони здоровя, нараховувала заробітну плату працівникам КУОЗ «Дитяча міська лікарня». Керівником розрахункового відділу була [PERSON] З початку 2008 року вона після нарахування зарплати, грошові кошти, що залишилися від ліміту за такою ж схемою перераховувала на карткові рахунки відповідачів. [PERSON], з вересня 2004 року, працюючи бухгалтером розрахункового відділу в централізованій бухгалтерії відділу охорони здоровя, в обовязки якої входило нарахування заробітної плати працівникам КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги», після нарахування заробітної плати працівникам, грошові кошти, що залишилися від ліміту за такою ж схемою перераховувала на карткові рахунки відповідачів. За результатами вказаних злочинних дій організованої групи у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на основі складених та наданих до Нікопольського відділення Промінвестбанку офіційних документів, що містять завідомо неправдиві відомості, були зараховані бюджетні кошти у вигляді заробітної плати на розрахункові рахунки у вказаному відділенні банку: № 2782 (з 24.09.2010 року - 2625050098369297), що належав [PERSON], № 5616 (з 24.09.2010 року - 2625050037052624), що належав [PERSON], № 2197 (з 24.09.2010 року - 2625050036492409), що належав [PERSON], № 4496 (з 24.09.2010 року - 2625050052689789), що належав [PERSON], № 2779, що належав [PERSON] Загалом по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» сума коштів, присвоєних відповідачами, склала: [PERSON] 161494 грн. 41 коп., [PERSON] 154592 грн. 34 коп., [PERSON] 160867 грн. 35 коп., [PERSON] 163926 грн. 69 коп. Загалом по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» сума присвоєних коштів склала: [PERSON] 89340 грн. 24 коп., [PERSON] 103886 грн. 62 коп.., [PERSON] 100781 грн. 36 коп., [PERSON] 103990 грн. 94 коп., [PERSON] 103922 грн. 58 коп. Загалом по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» сума присвоєних коштів склала: [PERSON] 105687 грн. 75 коп., [PERSON] 193585 грн. 16 коп., [PERSON] 190660 грн. 06 коп., [PERSON] 193559 грн. 03 коп., [PERSON] 193613 грн. 14 коп. Загалом по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» сума незаконно присвоєних коштів склала: [PERSON] 37745 грн. 83 коп., [PERSON] 55071 грн. 18 коп., [PERSON] 54730 грн. 84 коп., [PERSON] 55069 грн. 65 коп., [PERSON] 55076 грн. 92 коп. Таким чином, [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] в період часу з січня 2008 року по грудень 2010 року та [PERSON] в період часу з січня 2008 року по березень 2010 року, діючи у складі організованої групи, шляхом зловживання службовими повноваженнями заволоділи державними грошовими коштами у особливо великих розмірах на загальну суму 2277602,08 грн., чим спричинили збитки державі на вказану суму. Під час судового розгляду вказаної кримінальної справи відповідачі свою вину визнали в повному обсязі, обставини справи не оспорювали, внаслідок чого вона була розглянута в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України в редакції 1960 року. При цьому, під час розгляду справи цивільний позов виконавчого комітету Нікопольської міської ради про відшкодування шкоди залишено без розгляду. До теперішнього часу шкода, завданої злочином, відповідачами відшкодована не була. З огляду на вищевикладене, просить позов задовольнити. Прокурор Ковальов А.В. у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Суду пояснив, що позов поданий до суду в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради, Відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року у справі № 182/5264/14-к відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України. На підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році» їх звільнено від відбування основного та додаткового покарання за вироком суду. Розмір шкоди, завданої відповідачами, встановлений вищевказаним вироком суду, який є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій відповідачів, стосовно який ухвалений вирок. Представник Нікопольської міської ради [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що розмір шкоди не такий як у позові, вважає, що менший. Вказала, що під час розгляду кримінальної справи вона погодилась на будь-яку суму шкоди, вину визнала та вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року не оскаржувала, так як до неї застосовувалась амністія. На питання прокурора Ковальова А.В. щодо розміру завданої нею шкоди, відповідач відповісти не змогла, пославшись на те, що їй потрібні документи. На запитання представника Відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради [PERSON] щодо того, чи знала відповідач суми, коли вона крала грошові кошти, вона відповіла, що знала, а тепер не знає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, з сумою шкоди, визначеною в позові не згодна, вважає, що вона значно менша. Суду пояснила, що в кримінальній справі був поданий цивільний позов, суми в якому змінювались 3 рази. Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року не оскаржувала, оскільки їй хотілось додому. Вона не згодна ні з загальною сумою, ні з тією, які їй предявляють. На запитання представника Нікопольської міської ради [PERSON] щодо того, чи памятає вона, яка саме сума надійшла їй на картку, вона відповіла, що не памятає. На запитання представника Відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради [PERSON] щодо того, яку саме суму вона вкрала, відповідач відповіла, не може сказати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, з сумою шкоди, визначеною в позові не згодна, вважає, що вона значно менша. Суду пояснила, що у кримінальній справі був поданий цивільний позов, по якому декілька разів змінювались суми, які не були доведені. З вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року вона погодилась, оскільки вони перебували під вартою 3 роки, змінювався склад суду, і їм і адвокат, і прокурор сказали, що потрібно зізнатись. До них була застосована амністія. На запитання прокурора Ковальова А.В. щодо розміру завданої нею шкоди та щодо того, яка сума надійшла на її картку, відповідач відповіла, що не знає. На запитання представника Нікопольської міської ради [PERSON] щодо того, чи не виникало у неї питань, коли на її картку надходили кошти, відповідач відповіла, що питань у неї не виникало. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Адвокати сказали їм, щоб вони не писали апеляційні скарги на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року, тому вони і не писали. Їй не зрозуміло, яким чином була розрахована сума збитків, адже суми були різні в кримінальній справі. На запитання прокурора Ковальова А.В. щодо розміру завданої нею шкоди, відповідач відповіла, що не може сказати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про слухання справи 23.06.2015 року об 11.00 год. (а.с.114). Причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні 09.06.2015 року (а.с.111-113) відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Суду пояснила, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Суми не відповідають дійсності. На запитання прокурора Ковальова А.В. щодо того, яку суму збитків вона визнає, відповідач відповіла, що вона не винна, жодних збитків не завдала. Представник Управління Державної казначейської служби України у м. Нікополі Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Вислухавши прокурора Ковальова А.В., представника Нікопольської міської ради [PERSON], представника відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представника третьої особи [PERSON], вивчивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні том 24 кримінальної справи № 182/5264/14-к провадження № 1/0182/20/2014, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року у справі № 182/5264/14-к провадження № 2/0182/20/2014 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України. На підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році» відповідачів звільнено від відбування основного та додаткового покарання за вироком суду (а.с.10-35). Вказаним вироком було встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у складі організованої злочинної групи незаконно умисно шляхом зловживання службовою особою своїми службовими повноваженнями, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів заволоділи державним майном в особливо великих розмірах - бюджетними коштами, призначеними для оплати праці працівників закладів охорони здоровя м Нікополя Дніпропетровської області, а також у складі організованої злочинної групи для організації заволодіння зазначеними коштами вносили в офіційні документи завідомо неправдиві відомості (а.с.11). Вироком було встановлено, що в результаті вказаних злочинних дій організованої групи у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на основі складених та наданих до Нікопольського відділення Промінвестбанку офіційних документів, що містять завідомо неправдиві відомості, були зараховані бюджетні кошти у вигляді заробітної плати на особові рахунки у вказаному відділенні банку: № 2782 (з 24.09.2010 року - 2625050098369297), що належав [PERSON], № 5616 (з 24.09.2010 року - 2625050037052624), що належав [PERSON], № 2197 (з 24.09.2010 року - 2625050036492409), що належав [PERSON], № 4496 (з 24.09.2010 року - 2625050052689789), що належав [PERSON], № 2779, що належав [PERSON] Загалом по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» сума коштів, присвоєних відповідачами, склала: [PERSON] 161494 грн. 41 коп., [PERSON] 154592 грн. 34 коп., [PERSON] 160867 грн. 35 коп., [PERSON] 163926 грн. 69 коп. (а.с.19-21). Загалом по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» сума присвоєних коштів склала: [PERSON] 89340 грн. 24 коп., [PERSON] 103886 грн. 62 коп., [PERSON] 100781 грн. 36 коп., [PERSON] 103990 грн. 94 коп., [PERSON] 103922 грн. 58 коп. (а.с.21-24). Загалом по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» сума присвоєних коштів склала: [PERSON] 105687 грн. 75 коп., [PERSON] 193585 грн. 16 коп., [PERSON] 190660 грн. 05 коп., [PERSON] 193559 грн. 03 коп., [PERSON] 193613 грн. 14 коп. (а.с.24-26). Загалом по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» сума незаконно присвоєних коштів склала: [PERSON] 37745 грн. 83 коп., [PERSON] 55071 грн. 18 коп., [PERSON] 54730 грн. 84 коп., [PERSON] 55069 грн. 65 коп., [PERSON] 55076 грн. 92 коп. (а.с.26-29). Після чого дані кошти, отримані завідомо злочинним шляхом, у складі організованої групи та розподілені між її учасниками, знімалися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у готівковій формі в мережі банкоматів, присвоювалися і використовувалися ними на свій розсуд. Таким чином, [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] в період часу з січня 2008 року по грудень 2010 року та [PERSON] в період часу з січня 2008 року по березень 2010 року, діючи у складі організованої групи, шляхом зловживання службовими повноваженнями заволоділи державними грошовими коштами у особливо великих розмірах на загальну суму 2277602,08 грн., чим спричинили збитки державі на вказану суму. Відповідно до п.п.23,27 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно до повноважень сільських, селищних, місцевих рад відноситься затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету, прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», фінансування охорони здоровя здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоровя, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоровя та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Відповідно до п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на охорону здоровя: а) первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги); б) програми медико-санітарної освіти (міські та районні центри здоров'я і заходи з санітарної освіти); в) інші державні програми медичної та санітарної допомоги (територіальні медичні обєднання, центри медичної статистики, автопідприємства санітарного транспорту, інші програми і заходи). З огляду на це, Нікопольська міська рада є органом, уповноваженим розпоряджатися коштами місцевого бюджету, зокрема і щодо фінансування закладів охорони здоровя міста. Відповідно до п.п.1) п. а) ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, з управління закладами освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення. Відділ охорони здоровя Нікопольської міської ради є виконавчим органом Нікопольської міської ради, уповноваженим здійснювати управління закладами охорони здоровя, оздоровчими закладами, що знаходяться на території м. Нікополь, організовує їх матеріально-технічне та фінансове забезпечення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі своїми злочинними діями завдали матеріальної шкоди на суму 2277602 грн. 08 коп. державі в особі Нікопольської міської ради та відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради. Згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року, відповідачем [PERSON] було присвоєно коштів: 154592 грн. 34 коп. по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» + 100781 грн. 36 коп. по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» + 190660 грн. 05 коп. по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» + 54730 грн. 84 коп. по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» - всього на загальну суму 500764 грн. 59 коп.; відповідачем [PERSON] було присвоєно коштів: 89340 грн. 24 коп. по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» + 105687 грн. 75 коп. по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» + 37745 грн. 83 коп. по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» всього на загальну суму 232773 грн. 82 коп.; відповідачем [PERSON] було присвоєно коштів: 161494 грн. 41 коп. по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» + 103886 грн. 62 коп. по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» + 193585 грн. 16 коп. по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» + 55071 грн. 18 коп. по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» всього на загальну суму 514037 грн. 37 коп.; відповідачем [PERSON] було присвоєно коштів: 163926 грн. 69 коп. по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» + 103922 грн. 58 коп. по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» + 193613 грн. 14 коп. по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» + 55076 грн. 92 коп. по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» - всього на загальну суму 516539 грн. 33 коп.; відповідачем [PERSON] було присвоєно коштів: 160867 грн. 35 коп. по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» + 103990 грн. 94 коп. по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» + 193559 грн. 03 коп. по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» + 55069 грн. 65 коп. по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» - всього на загальну суму 513486 грн. 97 коп. Під час судового розгляду кримінальної справи № 182/5264/14-к провадження № 2/0182/20/2014 відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожна окремо, свою вину визнали в повному обсязі, обставини справи не оспорювали, що підтверджується вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року (а.с.29-31). Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року набув чинності 03.08.2014 року, відповідачами не оскаржувався (том 24 кримінальної справи № 182/5264/14-к провадження № 1/0182/20/2014). Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року, цивільний позов виконавчого комітету Нікопольської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди було залишено без розгляду. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року, відповідачем [PERSON] було присвоєно коштів: 154592 грн. 34 коп. по КУОЗ «Нікопольський пологовий будинок» + 100781 грн. 36 коп. по КУОЗ «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» + 190660 грн. 05 коп. по КУОЗ «Дитяча міська лікарня» + 54730 грн. 84 коп. по КУОЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня», на загальну суму 500764 грн. 59 коп. Однак, заступник прокурора у позовній заяві (а.с.9), вимоги якої були підтримані в судовому засіданні прокурором, представником Нікопольської міської ради, представником відділу охорони здоровя Нікопольської міської ради, просив стягнути з відповідача [PERSON] шкоду, заподіяну злочином в розмірі 500037 грн. 37 коп. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути на користь Нікопольської міської ради шкоду, заподіяну злочином: з [PERSON] в межах заявлених вимог - в розмірі 500037 грн. 37 коп.; з [PERSON] - в розмірі 232773 грн. 82 коп.; з [PERSON] - в розмірі 514037 грн. 37 коп.; з [PERSON] - в розмірі 516539 грн. 33 коп.; з [PERSON] - в розмірі 513486 грн. 97 коп. Посилання відповідачів на те, що розмір завданої ними шкоди був визначений невірно, - суд не може покласти в основу рішення, оскільки такі посилання спростовуються вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року у справі № 182/5264/14-к провадження № 2/0182/20/2014 (а.с.10-35). Окрім того, під час судового розгляду кримінальної справи № 182/5264/14-к провадження № 2/0182/20/2014 відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожна окремо, свою вину визнали в повному обсязі, обставини справи не оспорювали, що також підтверджується вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2014 року (а.с.29-31). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до пп.1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн. 00 коп.) Відповідно до п.11 ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури звільнені від сплати судового збору при здійсненні своїх повноважень. Тому, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, на користь держави слід стягнути судовий збір: з [PERSON] - в розмірі 3654 грн. 00 коп.; з [PERSON] - в розмірі 2327 грн. 74 коп.; з [PERSON] - в розмірі 3654 грн. 00 коп.; з [PERSON] - в розмірі 3654 грн. 00 коп.; з [PERSON] - в розмірі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved