overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

20.06.2018 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей ХМР задоволені, та позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та вирішено питання про розподіл судових витрат. 25.06.2019 року до суду звернулась третя особа [PERSON] із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій зазначає, що їй повернуто виконавчий лист в частині стягнення аліментів без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що в рішенні суду не зазначено прізвище, ім`я по-батькові дитини та дату її народження, що виключає подальше виконання виконавчого провадження, тому заявник просить зазначити в рішенні суду вказані відомості. Відповідно до вимог ч.4 ст. 270 ЦПК України, судом не викликались учасники судового розгляду в судове засідання. Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо суд, вирішив питання про право, не зазначив точної грошової суми присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати (п.2 ч.1 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до матеріалів вказаної цивільної справи, рішенням суду, а саме її резолютивною частиною, не конкретизовано на користь якої дитини стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] . Як вбачається з матеріалів відповідача позбавлено батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та на утримання останньої також стягнуто аліменти. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, так як у рішенні суду дійсно не зазначено ім`я, прізвища, по-батькові дитини, та дату її народження, що призводить до порушення прав малолітньої дитини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне доповнити вказане рішення суду даними, які просить заявник у своїй заяві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

20.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 15.08.2009 року. Від подружнього життя в сторін дітей немає. Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного, не проживають разом. Оскільки їхній шлюб носить формальний характер, просить такий розірвати. 20.06.2018року позивач [PERSON] подав до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позовну заяву про розірвання шлюбу із [PERSON] 15.08.2018року відповідно до ухвали суду цивільну справу скеровано за підсудністю у Миколаївський районний суд Львівської області. 04.09.2018року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання на 08.10.2018року. 05.11.2018року вищевказану цивільну справу призначено до судового розгляду на 29.11.2018року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, тому вважаю за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 15.08.2009 року. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Від подружнього життя в сторін по справі дітей немає. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, сторони проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати та стягнути з відповідача судовий збір

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

20.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 24 грудня 1996 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, про що є актовий запис за № 1417, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Позивач позов підтримав, просив задовольнити, справу слухати за його відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася,\~ про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює\~ рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1996 року, актовий запис № 1417 у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Харкова. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

20.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між ними, як подружжям, припинені фактичні шлюбні відносини протягом останніх трьох років внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги. З цього часу вони припинили ведення спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 27.12.2008 року зареєстрували шлюб, про що Анадольською сільською радою Волноваського району в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №01 (а.с.5) Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд також приймає до уваги, що про наявність спору про поділ майна сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило почуття взаєморозуміння та поваги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не надала, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON], вимогами якого є розірвання шлюбу зареєстрованого 11.02.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 144. Предметом позову є розірвання шлюбу, підставою позову є припинення шлюбних відносин. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.07.2018 р. провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2006 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 144 та видано відповідне свідоцтво (а.с.6). За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №5 по вул.Я.Мудрого, 314 в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області. В обґрунтування свої вимог позивач вказав, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає у квартирі з 2012 року, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. У суді позивач позовні вимоги повністю підтримав, надав пояснення аналогічні до змісту позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування 09.07.2018 року оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив (а.с.28). Згідно спадкового договору від 30.07.2007 року [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належну на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] (а.с.7-11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25228897 від 04.02.2010 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], мається відмітка, що адреса домоволодіння після перепланування, перенумерації, перейменування вулиць вважати [ADDRESS] (а.с.12). Із записів будинкової книги вбачається, що [PERSON] зареєстрований у квартирі позивача з 21.01.2011 року (а.с.13-15). Згідно довідки, виданої КП «ВЖ РЕУ» від 20.06.2018 року [PERSON] зареєстрований в [INFO], але з 2012 року за місцем реєстрації не проживає (а.с.16). Вислухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. З 21.01.2011 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], який з 2012 року не проживає за місцем реєстрації, вимоги позивача про зняття з реєстрації ігнорує і у такий спосіб без поважних причин відсутній за місцем реєстрації. Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування спірним будинком не встановлено. Відповідно до приписів ч.2.ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідач у строк понад один рік без поважних причин відсутній у житлі позивача, приймаючи до уваги, що інших домовленостей між сторонами немає, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до повного задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивача. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], зареєстрований 20.05.2015 року Посольством України в Королівстві Таїланд, актовий запис №3. Позивач та його представник, діючий на підставі довіреності, до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином відповідно до норм чинного законодавства шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному сайті Київського районного суду м.Одеси, причини неявки суду невідомі. Стаття 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умов, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 травня 2015 року Посольством України в Королівстві Таїланд, актовий запис про шлюб №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з кінця 2017 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 704,80 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі не проживають за зазначеною адресою понад рік без поважних причин, житло залишили добровільно. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на заочний розгляд справи згодна. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином і завчасно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. В будинку також зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї. Відповідачі у вищевказаному будинку не проживають більше одного року, що в судовому засіданні підтверджено свідками [PERSON], [PERSON] Відповідачі виїхали з будинку добровільно, перешкод щодо користування житлом ніхто не чинив. Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.07.2018 року провадження у вказаній справі відкрито. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 03.11.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції сторони уклали шлюб, актовий запис № 2899. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з відповідачем. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сім'ю та шлюб, розв'язання сімейних та побутових проблем, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду [PERSON] надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03.11.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції сторони уклали шлюб, актовий запис № 2899. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

20.06.2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, який обгрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2015р. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. В теперішній час мешкають з відповідачем окремо. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дитини. 31.08.2018 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження по вказаній справі та проведення розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що відповідач не надав в суд клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позовну заяву, суд вважає можливим, в порядку ст. 280 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Вислухав пояснення позивача, проаналізував зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved