Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

20 грудня 2020 р. до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 21 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 17 січня 2020 року. Встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, тому бажає розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, якою вимоги підтримав, просив їх задовольнити. прохав розглядати справу без його участі, але за участю його представника адвоката Бойка Ю.О. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги, викладені позивачем у позовній заяві, підтримав у повному обсязі та прохав задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2001 року виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис про шлюб № 02, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . (а. с. 5) Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим виконкомом Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. (а. с. 6) та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. (а. с. 7) Фактично шлюбні відносини припинені, сторони тривалий час живуть окремо та своїми інтересами. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права малолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved