Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

20 травня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 29 березня 2017 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та отримав у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 20 квітня 2020 року у нього утворилася заборгованість у сумі 12129 грн 48 коп., яка складається з такого: 7782,78 грн - заборгованість за тілом кредиту (за простроченим тілом кредиту); 517,94 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 2774,98 грн - заборгованість за пенею; 500 грн - штраф (фіксована частина) та 553,78 грн - штраф (процентна складова). У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, пені та штрафів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останнього вказану суму боргу. Ухвалою від 27 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25 червня 2020 року. Представник позивача Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 березня 2017 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 16). Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідач погодився та засвідчив своїм підписом, що дана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами використання, головними умовами обслуговування та кредитування, розміщені в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид зазначений у Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін з одночасним перевипуском картки. Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт установлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а. с. 18-69). З матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаної анкети-заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив свою назву на АТ КБ «ПриватБанк», відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а саме: 5000 грн та видав кредитну картку (а. с. 14). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток для картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (яка з 01 січня 2013 року переведена на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового період») базова % ставку в місяць становила - 3 % та для картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова % ставка становила - 2,5 %, пізніше встановлено базову % ставку в місяць: за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, - 2,9 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, - 3,6 %. Для картки «Універсальна Contrakt» (з 01 вересня 2014 року проводиться зміна тарифного плану на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold») - базова % ставка в місяць становила - 1,7%. Для картки «Універсальна Gold» базова % ставка в місяць становила - 2,5 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2013 року - 2,3 %, за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, - 2,7 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, - 3,5 %. Для усіх видів карток встановлено однакову суму штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а саме: 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 17). Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачене п. 2.1.1.12.13. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Умов та Правил у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25 числа поточного місяця, клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період, рівну діючій базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до пункту 2.1.1.12.7.4 у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі, вказаному в пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування та тарифах, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100 - % від розміру неналежним чином сплачених процентів, встановлених у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування та тарифах. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом. Згідно з п.2.1.1.12.8 банк стягує комісію за обслуговування у відповідності до тарифів/пам`ятки клієнта/довідки про умови кредитування, тарифів банку, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Сплата комісії здійснюється з п. 2.1.1.3.3 Умов та правил. (а. с. 18-69). З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за кредитним договором. Останній платіж було здійснено 31 травня 2019 року у розмірі 4606 грн. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 20 квітня 2020 року у [PERSON] утворилася заборгованість у загальному розмірі 12129,49 грн, яка складається з наступного: 7782,78 грн - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі простроченим); 517,94 грн- заборгованість за відсотками, в тому числі нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 2774,98 грн - заборгованість за пенею; 1053,79 грн заборгованість за судовими штрафами (а. с. 7-11). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 07 серпня 2017 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 5000 грн на картку, станом на 18 січня 2019 року кредитний ліміт складає 0,00 грн (а. с. 14). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримав: 29 березня 2017 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до липня 2020 року; 07 серпня 2017 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до березня 2021 року; 03 листопада 2017 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до травня 2021 року (а. с. 15). Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачу та порушення останнім зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 11075,70 грн, яка складається із поточної заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості за пенею. Що стосується вимог про стягнення з відповідача штрафів у загальному розмірі 1053,78 грн, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тобто, з огляду на викладене, а також зважаючи на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15), з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строків платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів у сумі 1053,78 грн необхідно відмовити. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1, п.п. 1.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам 1919,38 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial