Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

20.03.2019 адвокат Сердюк О.В. звернулася до суду в інтересах позивачки з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з позивач перебуває у зареєстрованому щлюбі з відповідачем з 27.01.2001. Під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти було побудовано двоповерховий будинок за адресою [ADDRESS] , площею 217,38 кв.м. Будинок та земельна ділянка, площею 0,1000 га, на якій він побудований зареєстровані та належать відповідачу. Дане майно являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто у рівних частинах позивача та відповідача. Позивач вважає, що оскільки житловий будинок та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, тому просить суд визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки з цивільним призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Представник позивача та позивачка у судове засідання не з`явилися, до суду надіслали заяви із клопотанням про слухання справи у їх, позовні вимоги підтримують повністю та не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач\~в судове засідання не з`явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи через повідомлення на сайті суду. Причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Ухвалою суду у день розгляду справи вирішено проводити розгляд у заочному проваджені. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2001, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у м. Суми . (а.с. 7). Відповідно до відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , право власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами належить [PERSON] , право власності зареєстровано 27.10.2016, номер запису 17182039. (а.с. 8-12). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:02:003:0555 належить відповідачу. (а.с. 13) Тобто, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі було збудовано житловий будинок за адресою [ADDRESS] , тому слід визнати зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша,\~другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364\~Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23,24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.\~63, ч.1 ст.\~65 СК України. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, в силу\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved