Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, процесуальні дії суду. Позивач КУ «Сервісний центр закладів культури» ВРР Запорізької області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому зазначив, що [PERSON] з 02.09.2013 року обіймає посаду директора комунального спеціалізованого мистецького навчального закладу «Степногірська дитяча музична школа» Василівської районної ради Запорізької області (далі - КСМНЗ «Степногірська ДМШ» ВРР ЗО). 21 лютого 2017 року між Василівською районною радою Запорізької області (орган управління майном) та [PERSON] був укладений контракт, строком до 20.02.2020 року. На сьогодні розпорядженням голови Василівської районної ради Запорізької області від 19 лютого 2020 року №32-ксв з 21.02.2020 року [PERSON] , призначена на посаду виконуючої обов`язки директора КСМНЗ «Степногірська ДМШ» ВРР ЗО. Згідно Статуту КСМНЗ «Степногірська ДМШ» ВРР ЗО, музична школа є позашкільним навчальним закладом культури та мистецтв, заснованим на майні спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Василівського району рішенням сесії Василівської районної ради Запорізької області від 15.06.2006 №13. Засновником Музичної школи є Василівська районна рада. Музична школа підпорядкована, підзвітна та підконтрольна Василівській районній раді Запорізької області (далі - Власник) та за галузевою спрямованістю підвідомча органу управління культури району. Згідно Статуту КУ «Сервісний центр закладів культури» ВРР Запорізької області позивач - є комунальною установою Василівської районної ради та забезпечує раціональну діяльність закладів та установ галузі культури Василівського району. Сервісний центр створений відповідно до рішення Василівської районної ради Запорізької області від 15.11.2017 року №33 та є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Василівського району. Сервісний центр є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Василівській районній раді Запорізької області (далі - Уповноважений орган), а також за галузевою спрямованістю підвідомчий органу управління культури райдержадміністрації. Головною метою діяльності Сервісного центра є забезпечення дотримання закладами та установами галузі культури Василівського району вимог нормативно-правових актів щодо використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) та інформаційних ресурсів під час прийняття та оформлення документів щодо проведення господарських операцій; забезпечення зведення бухгалтерської, статистичної звітності; надання методичної допомоги з питань організації бухгалтерського обліку та звітності тощо. Враховуючи це позивач уповноважений подавати дану позовну заяву. Згідно статуту джерелами формування кошторису КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО є: кошти районного бюджету, благодійні внески юридичних та фізичних осіб, власні надходження, отримані згідно чинного законодавства, інші джерела, не заборонені законодавством (п.7.1). Фінансування Музичної школи здійснюється за рахунок коштів районного бюджету (основне джерело) та плати за навчання учнів, а також додаткових джерел, не заборонених законодавством (п.7.3). Додатковими джерелами формування коштів закладу є, зокрема, кошти, отримані за надання платних послуг відповідно чинного законодавства, добровільні грошові внески, матеріальні цінності юридичних та фізичних осіб. Кошти, отримані з додаткових джерел фінансування, використовуються на провадження діяльності, передбаченої Статутом Музичної школи. Розмір плати за навчання учнів установлюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та органами місцевого самоврядування (п.7.4). З 13 січня 2020 року по 21 лютого 2020 року ревізійною групою під керівництвом головного державного фінансового інспектора відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Яковлевої О.Г. проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КУ «Сервісний центр закладів культури» ВРР ЗО в частині діяльності КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року. Згідно акту проведення ревізії КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО від 21 лютого 2020 року №08.04-20/2 встановлено недоотримання музичною школою власних надходжень за послуги, які надавались на платній основі в 2018-2019 роках на загальну суму 27131,00 гривень внаслідок недоотриманої батьківської плати, чим нанесено збитків закладу у зазначеній сумі та порушено п.1.7 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами від 23 липня 2010 року №736/920/758, п.5 ст.79 Закону України «Про освіту», п.2.3 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів, зобов`язань бюджетних установ від 02 квітня 2014 року №372. На адресу позивача було направлено лист від 06 березня 2020 року №04-08-04-14/893 управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про вжиття заходів щодо усунення порушень, виявлених ревізією, який позивач отримав 11 березня 2020 року. 25.03.2020 року №133/01-10 позивачем було направлено лист до управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області про вжитті заходи щодо усунення порушень, відповідно до якого вимога щодо забезпечення відшкодування зайво отриманих [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , доходів, шляхом утримання із їх заробітної плати виконано, та з цього приводу підготовані всі документи. Стосовно відшкодування недоотриманих власних надходжень у вигляді батьківської плати за навчання, в сумі 27 131, 00 грн., зазначено, що установою направлені відповідні листи на Василівську районну державну адміністрацію Запорізької області, Василівську районну раду Запорізької області з пропозицією прийняття рішення про відшкодування відповідно до норм ст.ст.130-136 КЗпП України. Аналогічний лист від 06 березня 2020 року № 04-08-04-14/893 управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області було направлено також на адресу відповідача [PERSON] . Листом від 25 березня 2020 року №016/01-07 відповідач [PERSON] повідомила Василівську районну раду ЗО про вжитті заходи щодо усунення порушень, а саме: вимога щодо забезпечення відшкодування зайво отриманих [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , доходів, шляхом утримання із їх заробітної плати виконано, та з цього приводу підготовані всі документи, які залежать від неї, як від в.о. директора КСМНЗ «СДМШ» ВРР ЗО. Вимоги про відшкодування недоотриманих власних надходжень у вигляді батьківської плати за навчання, в сумі 27 131, 00 грн. залишені останньою без задоволення. Посадовою інструкцією директора КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО передбачено, що до основних напрямків його діяльності, зокрема, належить: забезпечення раціонального використання бюджетних асигнувань, а також коштів, які поступають з інших джерел; надання засновнику та громадськості щорічного звіту про надходження і витрати фінансових і матеріальних засобів. Також передбачено, що директор несе матеріальну відповідальність за спричинені школі чи учасникам навчально-виховного процесу збитки у зв`язку з виконанням (невиконанням) своїх посадових обов`язків в порядку і в межах, встановлених трудовим, цивільним законодавством. Відповідно до акту ревізії власні надходження КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО складалися виключно з плати батьків за навчання у державних школах естетичного виховання дітей. Розмір щомісячної плати батьків за навчання встановлюється відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про встановлення плати за навчання у державних школах естетичного виховання дітей» від 25.03.1997р. №260 один раз на рік директором Музичної школи за погодженням з Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області (далі - Василівська РДА). Так, на 2017-2018 навчальний рік директором виданий наказ «Про встановлення розміру плати за навчання на 2017/2018 навчальний рік» від 21.08.2017 №44-осн, який погоджено розпорядженням Василівської РДА від 30.08.2017р. №363. На 2018-2019 та 2019-2020 навчальні роки директором Музичної школи направлялися листи «Про погодження розміру плат за навчання» начальнику відділу освіти, культури і туризму, молоді та спорту Василівської РДА Запорізької області (листи від 28.08.2018 № 09/01-07 та від 14.08.2019 № 19/01-07), які погоджено Розпорядженнями Василівської РДА «Про затвердження контингенту учнів та погодження розміру батьківської плати за навчання в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах району» від 31.08.2018р. №307, від 30.08.2019р. №303 відповідно. Відповідно до розпоряджень Василівської РДА директором Музичної школи видавались накази. Ревізією законності встановлення пільг по оплаті за навчання, проведеною суцільним способом за весь період, що підлягав ревізії, встановлено, що згідно наказів директора Музичної школи потягом 2017, 2018, 2019 навчальних років були звільнені від оплати за навчання 12 учнів, які втратили годувальника, в особових справах наявні свідоцтва про смерть одного з батьків, у декількох учнів ще наявна довідка про отримання пенсії по втраті годувальника, але які не мали права на застосування пільги на оплату за навчання. Отже, внаслідок не підтвердження отримання родинами 3-х учнів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та надання пільг 12 учням, які втратили годувальника, що не передбачено ЗУ «Про позашкільну освіту» та розпорядженнями Василівської районної державної адміністрації від 30.08.2017р. №363, від 31.08.2018р. №307. від 30.08.2019р. №303, Музичною школою недоотримано власних надходжень по КПКВК 0211100 по коду 2501010 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю - батьківської плати за навчання в загальній сумі 27 131,00 грн, в т.ч. за 2018 рік - 13 576,00 грн, за 2019 рік - 13 555,00 гривень. В уточнених позовних вимогах позивач КУ «Сервісний центр закладів культури» ВРР ЗО просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок недоотримання власних надходжень - батьківської плати за навчання в розмірі 27131,00 гривень, та стягнути з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. У своїх заявах по суті справи (відзиві на позов та запереченнях) представник відповідача - адвокат Фоменко А.С. заперечувала проти задоволення позову мотивуючи тим, що позивачем не доведено обґрунтованих підстав вважати, що діями відповідача [PERSON] , яка обіймає посаду директора Комунального спеціалізованого мистецького навчального закладу «Степногірська дитяча музична школа» Василівської РР ЗО, заподіяно пряму дійсну шкоду в розмірі 27131 гривня. Крім того, з [PERSON] , не укладався договір про повну матеріальну відповідальність і Перелік посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність №447 не містить посади директора музичної школи. Отже, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодування матеріальної шкоди у повному розмірі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача Сорокіна О.О. позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Представник відповідача - адвокат Фоменко А.С. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав не доведення позовних вимог. 2. Встановлені судом фактичні обставини справи та застосовані судом норми права. Загальні підстави й умови матеріальної відповідальності працівників визначені ст. 130 КЗпП України. Відповідно до частин 1, 2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно ч.4 ст.130 КЗпП відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно з вимогами п.2 ст.133 КЗпП України керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, установах, організаціях та їх заступники несуть обмежену матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей. Відповідно до ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Статтею 135-1 КЗпП України встановлено, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-1, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відповідно до ст.138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Отже, обов`язок у спорах про покладення на працівника матеріальної відповідальності покладений на власника або уповноважений ним орган. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.09.2013 року обіймає посаду директора комунального спеціалізованого мистецького навчального закладу «Степногірська дитяча музична школа» Василівської районної ради Запорізької області. 21 лютого 2017 року між Василівською районною радою Запорізької області (орган управління майном) та [PERSON] був укладений контракт, строком до 20.02.2020 року, за умовами якого керівник зобов`язується безпосередньо здійснювати поточне керівництво комунальним закладом, забезпечувати його діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого закладом майна, а Орган управління майном зобов`язується створити належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника. Керівник спрямовує свою роботу щодо естетичного виховання через доступність до надбань вітчизняної і світової культури та мистецтва у відповідності до діючого законодавства, статуту та контракту і підзвітний органу управління майном. На час розгляду справи [PERSON] розпорядженням голови Василівської районної ради Запорізької області від 19 лютого 2020 року №32-ксв з 21.02.2020 року призначена на посаду виконуючої обов`язки директора КСМНЗ «Степногірська ДМШ» ВРР ЗО. Посадовою інструкцією директора КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО, затвердженою головою Василівської районної ради від 02.01.2019 року, передбачено, що директор дитячої музичної шкоди призначається на посаду та звільняється з посади засновником за результатами конкурсного відбору, шляхом укладення з ним контракту. Директор безпосередньо підпорядкований, підзвітний і підконтрольний засновнику та за галузевою спрямованістю підвідомчий органу управління культури (п.п.1.11., 1.13.). До обов`язків директора належить: забезпечення раціонального використання бюджетних асигнувань, а також коштів, які поступають з інших джерел; надання засновнику та громадськості щорічного звіту про надходження і витрати фінансових і матеріальних засобів (п.2.17.). Також передбачено, що директор несе матеріальну відповідальність за спричинені школі чи учасникам навчально-виховного процесу збитки у зв`язку з виконанням (невиконанням) своїх посадових обов`язків в порядку і в межах, встановлених трудовим, цивільним законодавством (п.4.1.). Згідно акту від 21.02.2020 року №08.04-20/2 планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КУ «Сервісний центр закладів культури» Василівської районної ради в частині діяльності КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 року, ревізією законності встановлення пільг по оплаті за навчання, проведеною суцільним способом за весь період, що підлягав ревізії встановлено наступне. Згідно ст.26 Закону України від 01.06.2000 року №1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» діти із багатодітних сімей, діти із малозабезпечених сімей, діти з інвалідністю, діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, здобувають позашкільну освіту безоплатно. Крім того, вказаною вище статтею зазначено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право встановлювати додаткові пільги з плати за навчання з урахуванням можливостей місцевих бюджетів. Так, розпорядженнями Василівської РДА щороку напередодні навчального року затверджувалися переліки пільгових категорій, які здобувають освіту у позашкільних спеціалізованих мистецьких навчальних закладах району. Згідно даних розпоряджень протягом періоду, що підлягав ревізії, до пільгових категорії відносились: діти з багатодітних сімей; діти з малозабезпечених сімей; діти-інваліди; діти-сироти; діти, позбавлені батьківського піклування; діти учасників бойових дій (з 31.08.2018); діти, один з батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час акцій громадянського протесту (з 31.08.2018); діти, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи (з 31.08.2018). В ході ревізії встановлено, що згідно наказів директора Музичної школи потягом 2017, 2018, 2019 навчальних років були звільнені від оплати за навчання 12 учнів, які втратили годувальника, в особових справах наявні свідоцтва про смерть одного з батьків, у декількох учнів ще наявна довідка про отримання пенсії по втраті годувальника, але які не мали права на застосування пільги на оплату за навчання. Внаслідок не підтвердження отримання родинами 3-х учнів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та надання пільг 12 учням, які втратили годувальника, що не передбачено Законом України «Про позашкільну освіту» 22.06.2000 року №1841-ІІІ та розпорядженнями Василівської районної державної адміністрації від 30.08.2017 року №363, 31.08.2018 року №307 та від 30.08.2019 року №303, Музичною школою недоотримано власних надходжень по КПКВК 0211100 по коду 2501010 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю - батьківської плати за навчання в загальній сумі 27131,00 грн., в т.ч. за 2018 рік - 13576,00 грн., за 2019 рік - 13555,00 гривень. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №522/4619/16-ц (провадження № 14-634цс18) суд дійшов висновку, що стаття 132 КЗпП передбачає матеріальну відповідальність у межах середнього місячного заробітку і не містить випадків повної матеріальної відповідальності. Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності передбачений статтею 134 КЗпП. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина, виражена у формі умислу або необережності. Відповідно до частин 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Під час судового розгляду встановлено, що між позивачем та відповідачем договір про повну матеріальну відповідальність не укладався, також не передбачена повна матеріальна відповідальність директораКСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО Статутом закладу і Контрактом. Також під час судового розгляду не встановлено жодної з інших підстав покладення на [PERSON] відповідальності у повному розмірі шкоди, передбачених ст.134 КЗпП. Таким чином, оскільки позивачем суду не надано доказів про те, що директорКСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» ВРР ЗО має нести повну матеріальну відповідальність, відповідач [PERSON] не може нести повну матеріальну відповідальність, а лише матеріальну відповідальність на підставі п.2 ч.1 ст.133 КЗпП у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Крім того, відповідно до Статуту Комунальної установи «Сервісний центр закладів культури» Василівської районної ради Запорізької області, затвердженого рішенням сесії районної ради від 26.09.2018 року, позивач по справі є комунальною установою Василівської районної ради Запорізької області та забезпечує раціональну діяльність закладів та установ галузі культури Василівського району. Сервісний центр створений відповідно до рішення Василівської районної ради Запорізької області від 15.11.2017 року №33 та є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Василівського району (п.1.1., 1.3. Статуту). Сервісний центр є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Василівській районній раді Запорізької області (далі - Уповноважений орган), а також за галузевою спрямованістю підвідомчий органу управління культури райдержадміністрації. Згідно п.3.1. Головною метою діяльності Сервісного центра є забезпечення дотримання закладами та установами галузі культури Василівського району вимог нормативно-правових актів щодо використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) та інформаційних ресурсів під час прийняття та оформлення документів щодо проведення господарських операцій; забезпечення зведення бухгалтерської, статистичної звітності; надання методичної допомоги з питань організації бухгалтерського обліку та звітності тощо. Одночасно з цим, відповідно до Статуту Комунального спеціалізованого мистецького навчального закладу «Степногірська дитяча музична шкода» Василівської районної ради Запорізької області, затвердженого рішенням сесії районної ради від 29.06.2016 року №10, відповідач по справі є позашкільним навчальним закладом культури та мистецтв, заснованим на майні спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Василівського району рішенням сесії Василівської районної ради Запорізької області від 15.06.2006 року №13 (п.1.1. Статуту). Згідно п.1.2.Заклад здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, чинного законодавства, у тому числі Законів України «Про освіту», «Про позашкільну освіту», Положенням про позашкільний навчальний заклад, затвердженим постановою КМУ від 06.05.2011 року №433, Положенням про початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади системи Міністерства культури і мистецтв України, затвердженим наказом Міністерства культури і мистецтв України від 06.08.2001 року №523. Засновником КСМНЗ «Степногірська дитяча музична шкода» є Василівська районна рада. Музична школа підпорядкована, підзвітна та підконтрольна Василівській районній раді Запорізької області (далі - Власник) та за галузевою спрямованістю підвідомча органу управління культури району (п.п.1.3., 1.4. Статуту). Згідно статуту джерелами формування кошторису КСМНЗ «Степногірська дитяча музична школа» Василівської районної ради Запорізької області є: кошти районного бюджету, благодійні внески юридичних та фізичних осіб, власні надходження, отримані згідно чинного законодавства, інші джерела, не заборонені законодавством (п.7.1). Відповідно до п.5.1. Статуту, управління Закладом здійснює Власник. Безпосереднє керівництво здійснює директор. Який призначається та звільняється з посади Власником за погодженням із уповноваженим органом управління галузі культури шляхом укладання з ним контракту. Фінансування КСМНЗ «Степногірська дитяча музична шкода» здійснюється за рахунок коштів районного бюджету (основне джерело) та плати за навчання учнів, а також додаткових джерел, не заборонених законодавством (п.7.3). Додатковими джерелами формування коштів закладу є, зокрема, кошти, отримані за надання платних послуг відповідно чинного законодавства, добровільні грошові внески, матеріальні цінності юридичних та фізичних осіб. Кошти, отримані з додаткових джерел фінансування, використовуються на провадження діяльності, передбаченої Статутом Музичної школи. Розмір плати за навчання учнів установлюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та органами місцевого самоврядування (п.7.4). Згідно п.7.11. Статуту, контроль за фінансово-господарською діяльністю та ефективним використанням спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Василівського району здійснюється Власником та іншими органами в межах своєї компетенції згідно з чинним законодавством України. Відповідно до Контракту від 21.02.2017 року з керівником КСМЗ «Степногірська дитяча музична школа» Василівського району Запорізької області, укладеного між Василівської районною радою Запорізької області, як уповноваженим органом управління майном спільної власності територіальних громад Василівського району, в особі голови районної ради Калініна Д.С., та громадянкою [PERSON] , керівник підзвітний Органу управління майном, у межах встановлених законодавством, статутом закладу та цим контрактом. Отже, позивач КУ «Сервісний центр закладів культури» Василівської районної ради Запорізької області не є власником або уповноваженим ним органом, а також не є розпорядником коштів (власних надходжень по КПКВК 0211100 по коду 2501010 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю - батьківської плати за навчання в загальній сумі 27 131,00 грн.), які він просить стягнути на його користь в якості відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків. Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої судом встановлено, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов пред`явлений не тією юридичною особою, якій належить таке право, а можливість заміни позивача на належного діючим Цивільним процесуальним кодексом не передбачена, а є підставою для відмови у задоволенні позову. За правилами ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню останньому, оскільки заявлений предмет спору визнаний судом не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed