Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

20.01.2021 позивачзвернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього непрацездатного сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки ( але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину) від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. В обґрунтування позову вказувала, що в період шлюбу у них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, на час звернення позивачки до суду є повнолітнім та потребує постійного стороннього нагляду, оскільки є інвалідом з дитинства 1групи підгрупи «А» безстроково та потребує постійного лікування, стороннього нагляду та придбання засобів особистої гігієни, зокрема памперсів. У зв`язку із проблемами в пересуванні сина, для його доставки до лікарні позивачка змушена користуватися послугами таксі або винайняти транспорт для огляду сина на дому. Крім того, позивачкою витрачаються кошти для лабораторних аналізів та особливого дієтичного харчування сина, а саме безглютенової їжі. Через інвалідність сина, який потребує постійного стороннього нагляду, позивачка позбавлена можливості самостійно заробляти кошти для його повноцінного утримання та забезпечення належного рівня його лікування, харчування та забезпечення засобами індивідуальної гігієни, одягом. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, не цікавиться життям сина та ігнорує дзвінки та повідомлення позивача щодо вирішення зазначеного питання в позасудовому порядку, у зв`язку із чим позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом. Як зазначає позивач, відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших аліментних платежів нікому не сплачує, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Позивач до суду не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі ( а.с. 24). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи , відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав (а.с. 16,18,19, 23). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів у силу ст. 280 ЦПК України. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09.01.2003 року, в період шлюбу між позивачем та відповідачем, народився [PERSON] , який на час звернення позивача із позовом є повнолітнім і батьками якого в свідоцтві про народження записані - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 2003 виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 6) Після розірвання шлюбу між сторонами позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] », яке вона змінювала на « [PERSON] » під час державної реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно ( а.с.4,5). Як зазначає позивач у позовній заяві та не заперечив відповідач повнолітній [PERSON] проживає з позивачем, що також підтверджується довідкою виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №193 від 19.01.2021 відповідно до якої [PERSON] проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с.7). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією психіатричною МСЕК №3 за №586130 серії 12 ААБ від 12.01.2021 [PERSON] [INFO] встановлена 1 група інвалідності підгрупи «А», із зазначенням причини інвалідності як «інвалідність з дитинства» із встановленням її безстроково без потреби чергового переогляду, якою також встановлено непрацездатність із потребою постійного стороннього нагляду ( а.с.9). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина не надає. Вказану обставину відповідач не заперечив. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст.ст.198, 200 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. При цьому суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свого повнолітнього непрацездатного сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), відповідачем до суду не надано. Тому суд, беручи до уваги обставини справи, стан здоров`я повнолітнього непрацездатного сина сторін, неможливість позивача працювати у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за сином, не доведення відповідачем перед судом неможливості сплати аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, або наявності інших обставин, що могли вплинути на розмір аліментів, суд вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати допомогу на утримання свого повнолітнього непрацездатного сина саме у такому розмірі. З урахуванням зазначеного та враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на утримання повнолітнього непрацездатного сина, який має І групу інвалідності підгрупи «А», потребує постійного стороннього нагляду, в примусовому порядку з дня пред`явлення позову до суду та безстроково, оскільки інвалідність [PERSON] встановлена безстроково (а.с.9). При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів - 50 % прожиткового віку для дитини відповідного віку, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються аліментів на дитину, а повнолітній [PERSON] є непрацездатним сином відповідача, та не є дитиною в розумінні положень СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved