Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

20 серпня 2014року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах до травня 2010року. Протягом спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. В даний час син проживає постійно з нею за адресою [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо в [ADDRESS] Синельниківського району Дніпропетровської області. 14.07.2014року вона зняла з реєстрації своє попереднє місце проживання за адресою [ADDRESS], після чого звернулася до Васильківського РС ГУ Державної міграційної служби Дніпропетровської області для того, щоб зареєструватися за адресою фактичного місця проживання в [ADDRESS] та зареєструвати сина. Однак, їй було відмовлено в реєстрації, оскільки п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, що затверджений в наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. ЇЇ намагання змінити місце реєстрації сина виявились марними, оскільки відповідач безпідставно відмовляється надати письмову згоду, необхідну для зміни місця реєстрації їхнього сина. Просила винести рішення, яким визнати незаконною відмову [PERSON] в наданні згоди на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] року разом з матір'ю. Надати їй дозвіл на реєстрацію місця проживання сина без письмової згоди батька [PERSON] за місцем її проживання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судове доручення направлене до Синельниківського міськрайсуду про допит відповідача не виконане, в зв'язку з неявкою [PERSON] в судове засідання з невідомих суду причин, хоча був належим чином повдомлений про день та час розгляду доручення, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток та довідка про доставку SМS-повідомлень. Представник третьої особи ГУДМС України в Дніпропетровській області просить розглядати справу у його відсутність, заперечень проти позову не має. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідача за наявних у справі доказів, застосувавши вимоги ст.ст.224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З довідки Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області вбачається, що дитина фактично проживає разом з матір'ю, знаходиться під її опікою та на її утриманні, за адресою [ADDRESS] Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] Вказане підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.7-8). Позивачка була зареєстрована з 03.12.2003 року за адресою [ADDRESS] знята з реєстрації за вказаною адресою 14.07.2014 року разом з сином [PERSON].(а.с.5-6,11). Неповнолітній [PERSON] за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області зареєстрованим не значиться. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву, паспортний документ (свідоцтво про народження дитини), квитанцію про сплату державного мита та ін. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. Від імені дітей, які не досягли 15 років така заява подається обома батьками. Відповідно до наказу МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] фактично проживає з позивачкою в [ADDRESS] без реєстрації. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням зареєструвати дитину за фактичним місцем проживання, проте відповідач відмовляв їй, щоб привести у відповідність фактичне місце проживання дитини з її реєстрацією. Ненадання відповідачем згоди в реєстраційні органи на реєстрацію місця проживання дитини порушує передбачене законом право дитини на реєстрацію місця проживання, а тому суд приходить до висновку про надання дозволу реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] без письмової згоди батька [PERSON] за адресою [ADDRESS] На підставі наведеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 7, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наказу МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів»,

Outcome: approved