Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

1. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 09 липня 2019 року [PERSON] ( далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] ( далі відповідач) про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28.10.2016 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Посилаючись на нестачу коштів для повноцінного утримання дитини, оскільки витрати, в тому числі на продукти харчування, одяг, тощо зросли, просить суд постановити рішення про зміну розміру аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 28.10.2016 року в розмірі 800 грн. щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. Заперечуючи проти пред`явленого позову, відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву пояснив, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку буде протиправним, не відповідає змісту та вимогам ст. 181 СК України оскільки стягнення з нього аліментів в частці від заробітку ( а враховуючи, що він ніде не працює, то виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості), поставить його у скрутне матеріальне становище. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач, користуючись своїм правом, гарантованим ст.ст. 43, 223 ЦПК\~ України подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач,\~ користуючись своїм правом, гарантованим ст.ст. 43, 223 ЦПК\~ України подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.\~ ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 25 липня 2019 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження справи за правилами ЦПК в редакції 15 грудня 2017 року та призначено до розгляду по суті з викликом сторін у відкритому судовому засiданнi. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені cудом та зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] \~\~\~ перебували\~ у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2002 року у виконкомі Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області . Від спільного подружнього проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 2004 року ( а.с.8) На підставі\~\~ рішення Баришівського районного суду Київської області від 28.10.2016 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття ( а.с.9 ). Відповідно до довідки виданої старостинським округом виконавчого комітету Березанської міської ради № 179 від 08.07.2019 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] \~ за адресою [ADDRESS] \~ та перебуває на її утриманні.\~ ( а.с.10 ).\~ Окрім того судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 12 вересня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданий 12 вересня 2019 року ( актовий запис № 601). Відповідно до довідки № 265 від 25.09.2019 року Жіночої консультації Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування, [PERSON] , 1988 року народження, знаходиться на обліку по вагітності в Бориспільській ЦРЛ, жіночій консультації, вагітність 29 тижнів.\~\~ Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] тимчасово не працює та не має стабільного доходу, що підтверджується формою ОК-7 ( індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 26.09.2019 року) V. Мотивація позиції суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН\~ держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~ (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~ Відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VIII із 01 липня 2019 року встановлені нові ставки прожиткового мінімуму для різних груп населення, в тому числі для дітей віком до 6 років 1699 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 2118 грн. Як вбачається із матеріалів справи, від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , а тому на думку суду розмір аліментів, які стягуються із відповідача [PERSON] в розмірі 800 грн. за рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28.10.2016 року ( Справа № 355/1240/16-ц) , є недостатнім для задоволення потреб дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~ підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~\~ ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином суд вважає, що вимога позивачки\~ про зміну способу стягнення аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України ( позиція ВС в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.0219 року у\~ справі № 152/100/18, провадження № 61-40460 св.18). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази покращення матеріального стану платника аліментів [PERSON] , а тому суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, що є підставою для відмови в задоволені вказаного позову. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини сьомої\~ статті 141 ЦПК, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрві України. Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а рішення постановлено не на її користь, суд вважає за необхідне покласти витрати по розгляду справи за рахунок держави.

Outcome: dismissed