Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

20 травня 2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь 53\~252 грн 76 коп. в рахунок відшкодування заподіяної підприємству матеріальної шкоди, а також судові витрати у розмірі 2\~102,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , працюючи на посаді головного інженера ДП «Остерський військовий лісгосп», здійснив відпуск продукції без належної оплати та документів, у зв`язку з чим завдав підприємству значної матеріальної шкоди на загальну суму 53\~252 грн 76 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.05.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. 02.06.2020, на виконання вимог ухвали судді від 25.05.2020 про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.08.2020. 06.08.2020 розгляд справи відкладено на 26.08.2020, у зв`язку з клопотанням представника позивача. 26.08.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 22.09.2020. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» з 06.06.2016 по 28.09.2017, де обіймав посаду головного інженера (а.с. 58, 59). 19 квітня 2017 року між ДП «Остерський військовий лісгосп» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір куплі-продажу № 152 (далі за текстом Договір) на продаж деревини пиловника соснового, підписаний головним інженером підприємства [PERSON] , який на час його укладення мав право підпису документів, пов`язаних із здійсненням діяльності підприємства (а.с. 60, 63-64). Згідно з пунктом 4.3 Договору попередня оплата продукції покупцем проводиться в розмірі 100 % вартості продукції, зазначеної в рахунку-фактурі та товарній накладній, на розрахунковий рахунок «Постачальника» Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп». Відповідно до\~пункту 3.1\~Договору вартість\~автотранспортних послуг\~(навантаження,\~вивезення та\~навантаження лісопродукцї\~на транспорт\~споживача)\~складає 100,00 грн з ПДВ за 1 м3. Покупцем фізичною особою-підприємцем [PERSON] було здійснено попередню оплату продукції в розмірі 28\~500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 65 від 20.04.2017 (а.с. 65), після чого Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» виписано наряд на відпуск деревини (пиловника соснового) за № 105 від 20.04.2017, за підписом головного інженера [PERSON] , на загальну суму 30 624,03 грн (а.с. 66). Як убачається з товаро-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЧНВ № 280367 від 20.04.2017, вищевказану продукцію було відпущено для фізичної особи-підприємця [PERSON] Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» на загальну суму 30 624,04 грн (а.с. 19) та складено акт надання послуг № 246 від 20.04.2017 на суму 3 187,50 грн, який фізичною особою-підприємцем [PERSON] не підписаний (а.с. 68). 05.05.2017 головним інженером [PERSON] видано наряд № 23 на відпуск деревини (пиловника соснового) для фізичної особи-підприємця [PERSON] на загальну суму 43 896,23 грн (а.с. 69), без надходження попередньої оплати, що суперечить вимогам пункту 4.3 Договору, внаслідок чого Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» було відпущено продукцію по товаро-транспортній накладній при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЧНВ № 400982 на суму 43 896,23 грн (а.с. 70) та складено акт надання послуг № 284 від 05.05.2017 на суму 4 045,00 грн, який фізичною особою-підприємцем [PERSON] також не був підписаний (а.с. 71). 20.09.2017 у працівників ДП «Остерський військовий лісгосп» відібрані пояснення з приводу відпуску деревини: інженера [PERSON] , головного економіста [PERSON] , головного лісничого [PERSON] , лісничого [PERSON] , адміністратора систем електронного обліку лісопродукції [PERSON] (а.с. 24-28). На підставі наказу № 105-ОС від 28.09.2017, [PERSON] звільнений із займаної посади за угодою сторін, відповідно до пункту першого статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 64). 30.10.2017 на адресу фізичної особи-підприємця [PERSON] Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» направлено претензію про сплату боргу в сумі 53\~252 грн 77 коп (а.с. 77). Як убачається з відповіді на претензію про сплату боргу від 15.12.2017, фізична особа-підприємець [PERSON] здійснила попередню\~оплату на\~суму 28\~500,00\~грн,\~та відповідно\~їй було\~відвантажено продукцію\~за накладною\~від 20.04.2017,\~а продукцію\~за накладною\~від 05.05.2017\~вона не\~замовляла,\~не оплачувала\~і не\~отримувала.\~Також повідомила,\~що їй\~стало відомо\~про отримання\~продукції громадянином\~ [PERSON] ,\~який договорів\~з Державним\~підприємством «Остерський військовий лісгосп» на купівлю продукції не укладав, але отримав її від імені [PERSON] шляхом шахрайства, за участі посадової особи Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» Шестака Ярослава Леонідовича. 24.10.2018 за вих. № 466 до Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» направлено заяву про вчинення\~кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що в діях головного інженера [PERSON] вбачалися ознаки злочину, передбаченого статтями 190 та 191 Кримінального кодексу України (а.с. 79). Як убачається з листа заступника начальника Управління захисту\~економіки в\~Чернігівській області\~Департаменту захисту\~економіки Національної\~поліції України\~№ 4414/39/124/03-2019\~від 25.06.2019,\~матеріали перевірки\~за зверненням\~Державного підприємства\~«Остерський військовий\~лісгосп» про\~вчинення кримінальних\~правопорушень,\~передбачених статтями\~190,\~191\~Кримінального кодексу\~України,\~з боку\~службової особи\~Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» [PERSON] , було скеровано до Слідчого відділення Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для прийняття рішення згідно з чинним законодавством (а.с. 82). 05.07.2019\~за вих.\~№ 194\~Державним підприємством\~«Остерський військовий\~лісгосп» направлено\~запит до\~Слідчого відділення\~Козелецького відділення\~поліції Ніжинського\~відділу поліції\~ГУНП в\~Чернігівській області стосовно прийняття рішення по заяві про скоєння\~кримінального правопорушення [PERSON] (а.с. 84). Листом № 3334 від 18.07.2019 Державне підприємство «Остерський військовий лісгосп» повідомлено, що вищевказані матеріали надійшли до Слідчого відділення Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області 29.12.2018, зареєстровані в журналі Єдиного обліку відділу за № 7418 від 29.12.2018, та передані 25.01.2019 за вих. № 393 до Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУНП в Київській області, у зв`язку з чим Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» було направлено два запити до Рокитнянського відділення поліції за вих. № 258 від 29.08.2019 та № 350 від 08.11.2019 (а.с. 86, 87). Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» було повторно подано до Слідчого відділення Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області заяву про вчинення кримінального правопорушення головним інженером [PERSON] з відповідними матеріалами за вих. № 205 від 15.07.2019, а 28.11.2019 за вих. № 367 направлено запит про результати розгляду заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 88, 89). Як убачається з листа Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області № 4084 від 15.08.2019, отриманого Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» 03.12.2019, у викладених даних відсутні факти, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, у зв`язку з чим неможливо внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, рекомендовано звернутися до суду, так як з матеріалів перевірки вбачаються ознаки цивільно-правових відносин (а.с. 90). Таким чином, [PERSON] , працюючи на посаді головного інженера Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп», здійснив відпуск продукції (пиловника соснового) [PERSON] без належної оплати та документів, завдавши підприємству матеріальної шкоди на загальну суму 53\~252 грн 76 коп. Відповідно до\~частини першої\~статті 130\~Кодексу законів\~про працю\~України (далі\~за текстом\~ КЗпП\~України)\~працівники несуть\~матеріальну відповідальність\~за шкоду,\~заподіяну підприємству,\~установі,\~організації внаслідок\~порушення покладених\~на них\~трудових обов`язків. За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (стаття 132 КЗпП України). Враховуючи відсутність правових підстав, передбачених статтею 134 КЗпП України, для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності, його відповідальність в даному випадку обмежується середнім місячним заробітком. Разом з тим, частиною третьою статті 233 КЗпП України\~передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк\~в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~(з наступними змінами) роз`яснено, що\~днем виявлення шкоди\~слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. За\~статтею 234 КЗпП України\~у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233 цього кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно з пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~встановлені статтями\~228, 233 КЗпП України\~строки звернення до суду\~застосовуються незалежно від заяви сторін.\~У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Як убачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, ДП «Остерський військовий\~лісгосп»,\~виявивши у\~грудні 2017\~року факт\~завдання відповідачем\~матеріальної шкоди,\~з позовом до суду про її відшкодування звернулося лише 20 травня 2020 року, тобто після спливу\~одного року з дня виявлення шкоди. Обставини, на які посилається позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки повністю залежали від волі позивача та не перешкоджали зверненню до суду у встановлений законом строк. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано. Встановлений частиною третьою статті 233 КЗпП України строк\~в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу, а також в аспекті розумних строків є важливою гарантією справедливості, правової визначеності та верховенства права. Посилання позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду на постанову Верховного Суду № 210/3915/17 є помилковим, оскільки дана постанова ухвалена з приводу скасування постанови заступника начальника Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лаби Т.М. №37-КР про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення. Також, доводи позивача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 267 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), відповідно до якої, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту, не приймаються до уваги, оскільки за змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову з причин пропуску встановленого частиною третьою\~статті 233 КЗпП України\~строку звернення до суду.

Outcome: dismissed