Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

20 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Марганецької міської ради про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що поивачка [PERSON] , [INFO] , проживала та вела спільне господарство з 1982 року із [PERSON] , [INFO] . Вони проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] та з 27 січня 1983 року були обоє зареєстровані за вказаною адресою. 13 травня 1992 року [PERSON] купив вказаний будинок. [INFO] у них народився син [PERSON] , при народженні син був зареєстрований на прізвище позивача, а коли сину виповнилося сім років, батько переписав його на своє ім`я. [PERSON] та [PERSON] не реєстрували шлюбні відносини офіційно, але тридцять шість років вони фактично жили як чоловік та жінка. [INFO] [PERSON] помер, його похованням займалася позивачка, інші спадкоємці відсутні. 09 липня 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус повідомив, що позивачка повинна з`явитися до нього 13 серпня 2019 року. У вказану дату позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, бо нею не надано свідоцтво про шлюб. Відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача до суду. До спадкового майна входить будинок [PERSON] .. Встановлення факту їхнього проживання однією сім`єю необхідно для прийняття спадщини від [PERSON] . Просить суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років, з 1982 року до часу відкриття спадщини [PERSON] - [INFO] року. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на жилий будинок цегловий, розміром жилої площі 38,3 кв.м. з господарчими будівлями: цегловими гараж, літня кухня, кладова, сараї, баня, уборна, споруди, в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 1700 кв.м., відповідно до характеристик, вказаних у технічному паспорті та договору купівлі-продажу в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] . Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає та просить його задовільнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, у якій просив слухання справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке було видане Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Дніпропетровській області [INFO] року, актовий запис №126 (а.с.31). Відповідно копії договору купівлі-продажу від 13 травня 1992 року, посвідчений державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Єрьоменко Р.П., [PERSON] придбав житловий будинок з господарчими будівлями в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 1700 кв.м. Відповідно реєстрового запису на документі про право особистої власності, [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] (а.с.32-33). Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2019 року приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурного М.А., [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під [ADDRESS] , відмовлено. Причиною відмови являлося те, що [PERSON] у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зазначила, що [PERSON] є її чоловіком, проте документів, які б підтверджували родинні відносини із спадкодавцем, нею не були надані. Також в заяві нею було вказано, що в зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем вона не перебувала (а.с.39). Факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Марганець, Дніпропетровської області, підтверджено довідкою керуючого справами виконкому Марганецької міської ради Каленюк Н. від 06 березня 2019 року №40, відповідно якої [PERSON] фактично проживала, вела спільне господарство разом зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Відповідно довідки голови квартального комітету 35 кварталу Марганецької міської ради Гульченко О.М. від 04 липня 2019 року, [PERSON] , який помер [INFO] дійсно проживав за адресою [ADDRESS] (а.с.36). Відповідно копії домової книги, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 27.01.1983 року. [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за вказаною адресою з 10.11.1983 року (а.с.37-38). Відповідно до накладної №33 від [INFO] року, [PERSON] здійснювала поховання померлого (а.с.27). Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON] , з 1982 року вона проживала разом із [PERSON] Їхній спільний син зараз проживає у Хмельницькій області, відмову від спадщини він не писав, у свідоцтві про народження син записаний - [PERSON] , через сім років його переписали на [PERSON] , але по-батькові не змінили. Крім письмових доказів, факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, підтверджено показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , наданими ними у судовому засіданні, які підтвердили той факт, що позивачка [PERSON] з 1982 року проживала із [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство, вони мали двох синів: один [PERSON] їхній спільний син, а [PERSON] - син позивачки. Похованням [PERSON] займалася позивачка разом з дітьми. Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Відповідно довідки про склад сім`ї, наданої 04 липня 2019 року головою квартального комітету 35 кварталу Марганецької міської ради [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] значаться [PERSON] та її син [PERSON] , 1984 року народження (а.с.35). Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Верховний Суд в постанові № 129/2115/15-ц від 14 лютого 2018 року зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Судом також досліджено копію Спадкової справи №60-2019, заведеною щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , відповідно якої [PERSON] 19 липня 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини. Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), а також інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.07.2019 року щодо [PERSON] , інформація за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.58-70). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази достовірно підтверджують факт проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років з [PERSON] , який помер [INFO] , з 1982 року по день смерті [PERSON] , тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Щодо позовної вимоги про визнання з [PERSON] права власності на жилий будинок цегловий, розміром жилої площі 38,3 кв.м. з господарчими будівлями: цегловими гараж, літня кухня, кладова, сараї, баня, уборна, споруди, в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 1700 кв.м., відповідно до характеристик, вказаних у технічному паспорті та договору купівлі-продажу в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] , то суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного. Відповідно Постанови Верховного Суду від 21 березня 2019 року по справі №461/4689/15-ц, відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що наявні спадкоємці першої черги, які від спадщини не відмовились, відповідачами по даній справі не проходять, суд вважає, що у позивачки [PERSON] не виникає право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки вона є спадкоємцем четвертої черги права на спадкування за законом, при наявності спадкоємців попередньої черги - сина [PERSON] , встановлення спадкоємців покладається на нотаріуса, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом. Судові витрати, на підставі ч.7 ст. 294 ЦПК України, слід залишити за позивачем [PERSON] .

Outcome: dismissed