Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

20 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом і до досягнення повноліття дітьми. На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що з 15 листопада 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені і у провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу, їх діти проживають разом з позивачем та перебувають повністю на її утриманні, а відповідач з січня 2018 року припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання доньки та сина. Ухвалою суду від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила провести розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку, проте до суду він не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). У вересня 2018 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с.11-12). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8,9), які на даний час проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні. Згідно письмових пояснень позивача, вона не має змоги влаштувати сина [PERSON] у дитячий садочок, у зв'язку з відсутністю вільних місць у дошкільному закладі, а тому не має змоги влаштуватисьна роботу, оскільки постійно перебуває з сином. Також вказує, що донька [PERSON] пішла в перший клас до середньої загальоосвітньої школи, що в своб чергу потребує значних фінансових витрат. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається законом рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно письмових пояснень позивача, вона не працевлаштована, не має достатніх коштів для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дітей, а відповідач працездатний, працює не офіційно та не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків. Виходячи з викладеного, враховуючи майновий стан позивача, матеріальне становище дітей, а також обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання їх малолітніх доньки та сина в розмірі по 3000,00 грн щомісячно, на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є достатнім для забезпечення належного розвитку та утримання дітей, починаючи з дня подання заяви, а саме з 20 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Також відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. На підставі ст.ст. 84,180-184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved