Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

20 травня 2016 року представник позивача [PERSON], - [PERSON] (довіреність від 24 червня 2015 року, строк дії, до 24 червня 2020 року (а.с.7) звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про скасування постанови про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого, та стягнення заборгованості. Того ж дня, 20 травня 2016 року представником позивача [PERSON], - [PERSON] подано до суду ідентичний позов до одного і того ж самого відповідача з одними і тими ж самими вимогами, котрий також було передано на розгляд даному складу суду. Ухвалою суду від 24 травня 2016 року, вказані вище провадження були обєднані в одне, а справу призначено до загального розгляду. Позовні вимоги представником позивача вмотивовано тим, що 11 грудня 2014 року відповідачем було винесено постанову №0407/10272/10272.1/45, про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого. Вказував на те, що згідно даної постанови чоловік позивача [PERSON], - [PERSON], помер внаслідок професійного захворювання, що було отримане 20 жовтня 1962 року. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим 13 листопада 2011 року [PERSON] підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Довідкою серії АА №0000016 від 19 червня 2013 року, встановлено наявність причинного звязку між смертю чоловіка позивачки та отриманим професійним захворюванням. Зазначав, що 23 березня 2016 року відповідачем було винесено постанову №0407/10272.1/10272.2/45 «Про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого», котрою призупинено виплату з 01 лютого 2015 року. Посилався на ті обставини, що відповідач в даній постанові вказує на приписи ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105- XIV від 23 вересня 1999 року. На підставі наведеного відповідач постановив припинити виплату особі, яка має на неї право, [PERSON], номер справи 10272.1, номер випадку 10272.2, щомісячної грошової суми (вид виплати 310. КЕКВ 2730.06) в розмірі 749,59 гривень, та визначає причину припинення відповідно до п.6 ст.46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Таким чином відповідач на підставі вказаної постанови припинив здійснювані грошові виплати позивачу. Вважає, що дана постанова відповідача не відповідає нормам чинного законодавства України, є такою що порушує права та законні інтереси позивача, винесена з порушенням чинного законодавства України. На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, скасувати постанову №0407/10272.1/10272.2/45 від 23 березня 2016 року, винесену Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 10 494,26 гривень. В подальшому, 07 жовтня 2016 року представником позивача у звязку із добровільним виконанням відповідачем позовних вимог позивача в частині сплати грошових коштів, котрі були заявлені в ході судового процесу, було уточнено позовні вимоги та останній просив суд винести рішення, котрим скасувати постанову №0407/10272.1/10272.2/45 від 23 березня 2016 року, винесену відповідачем. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] надав пояснення по суті справи, підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Присутня у судовому засіданні представник відповідача, - ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, - [PERSON] (довіреність №38 від 31 грудня 2015 року, строк дії, до 31 грудня 2016 року (а.с.29), також надала пояснення по суті справи, проти уточнених позовних вимог не заперечувала, однак вказувала на те, що у ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відсутні повноваження на скасування спірної постанови. Вислухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено наступне. 11 грудня 2014 року відповідачем було винесено постанову №0407/10272/10272.1/45, про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого (а.с.3). Згідно даної постанови встановлено, що потерпілий [PERSON] помер 13 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №434854, виданого 14 листопада 2011 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5), внаслідок професійного захворювання, що було отримане 20 жовтня 1962 року. За висновком МСЕК від 19 червня 2013 року серії АА №0000016 встановлено причинний звязок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого професійного захворювання (а.с.4). З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.8) та померлий [PERSON] були чоловіком та дружиною. Факт їх родинних відносин підтверджується копіює наявного в матеріалах справи свідоцтва про одруження серії ЯУ № 191344, виданого 02 липня 1953 року (а.с.4). 23 березня 2016 року відповідачем було винесено постанову №0407/10272.1/10272.2/45 «Про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого», котрою призупинено виплату з 01 лютого 2015 року (а.с.6). В даній постанові відповідач вказує на приписи ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105- XIV від 23 вересня 1999 року. На підставі наведеного відповідач постановив припинити виплату особі, яка має на неї право, [PERSON], номер справи 10272.1, номер випадку 10272.2, щомісячної грошової суми (вид виплати 310. КЕКВ 2730.06) в розмірі 749,59 гривень, та визначає причину припинення відповідно до п.6 ст.46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Таким чином відповідач на підставі вказаної постанови припинив здійснювані грошові виплати позивачу. З наявної в матеріалах справи копії рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року (а.с.15-16) вбачається, що відповідачем 17 лютого 2015 року вже виносилася аналогічна постанова №0407/10272.1 /10272.2/43 «Про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого», котрою було призупинено виплату з 01 лютого 2015 року. Відповідач в даній постанові посилався на положення ст.38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-XIV від 23 вересня 1999 року. На підставі наведеного відповідач постановив припинити виплату особі, яка має на неї право, [PERSON], номер справи 10272.1, номер випадку 10272.2, щомісячної грошової суми (вид виплати 310. КЕКВ 2730.06) в розмірі 749,59 гривень, та визначає причину припинення згідно ст.44 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Вказаним вище рішенням суду позов [PERSON] до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про скасування постанови про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого, було задоволено, та скасовано постанову №0407/10272.1/10272.2/43 від 17 лютого 2015 року. Вказане рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 22 березня 2016 року. 08 квітня 2016 року представник позивача [PERSON], - [PERSON] звернулася на адресу начальника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області із заявою про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року (а.с.17). При цьому, постановою відповідача, - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області №0407/10272.1/10272.2/44 від 23 березня 2016 року, було скасовано постанову №0407/10272.1/10272.2/43 від 17 лютого 2015 року про припинення виплати позивачеві [PERSON] щомісячної грошової суми (а.с.30), та того ж дня, 23 березня 2016 року винесено постанову №0407/10272.1/10272.2/45 «Про припинення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого», котрою призупинено виплату з 01 лютого 2015 року. Постановою відповідача №0486/10272.1/10272.2/50 від 17 травня 2016 року, продовжено позивачеві [PERSON] раніше призначену щомісячну страхову виплату, як такій, яка має на неї право в разі смерті потерпілого в розмірі 749,59 гривень, та проведено донарахування щомісячних виплат з лютого 2015 року по квітень 2016 року в розмірі 749,59 гривень (а.с.31). Постановою відповідача №0489/10272.1/10272.2/51 від 17 травня 2016 року, призначено позивачеві [PERSON] розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (а.с.32). Дану суму заборгованості на загальну суму 11 585,49 гривень, було відповідачем виплачено позивачеві [PERSON] згідно платіжного доручення №1074 від 24 червня 2016 року (а.с.35). Тобто, на думку суду даними діями відповідач визнав неправомірність вчинених ним дій, оскільки 17 травня 2016 року продовжив виплату щомісячної страхової виплати та провів її індексацію при наявності постанови про її припинення від 23 березня 2016 року. Згідно діючого законодавства України, передбачено, що законодавство про соціальне страхування складається із основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором України, згода на обовязковість якою надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору, ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року. Крім того, ст.19 Конституції України чітко визначено як повинні діяти органи державної влади, а саме органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вищевказаного Закону №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року (в редакції чинній на час спірних правовідносин), ст.46 визначає підстави припинення страхових виплат і надання соціальних послуг. Згідно п.6 ч.1 даної статті передбачено призупинення страхових виплат і надання соціальних послуг в інших випадках, передбачених законодавством. З пояснень представника позивача судом встановлено, що на даний час в державі України нема будь якого кримінального чи адміністративного судочинства по якому громадянка України, - [PERSON] притягувалася до відповідальності за будь які незаконні дії з грошовими коштами відповідача. Таких даних не надано до суду і представником відповідача. При цьому відповідач у порушення чинного законодавства не конкретизував у своїй постанові конкретні порушення позивача та не навів конкретні норми права, які є порушеними. Тому посилання в постанові відповідача від 23 березня 2016 року №0407/10272.1/10272.2/45 на положення п.6 ч.1 ст.46 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не є законним, а таким що порушує чинне законодавство України та права позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити у повному обсязі та скасувати постанову №0407/10272.1/10272.2/45 від 23 березня 2016 року, винесену Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області повністю. Судові витрати суд вважає за доцільне віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved