Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

20.10.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 44337,10 грн. за кредитним договором № б/н від 15.12.2010 року та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 15.12.2010 року було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків на рік за користування кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, до суду надано заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того, до суду надано клопотання представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Частиною другою ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1)наказного провадження; 2)позовного провадження (загального або спрощеного); 3)окремого провадження. З огляду на імперативний характер положень ч. ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України щодо того, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд приходить до висновку про необхідність розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 15.12.2010 року. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків за користування кредитом /а.с.6-31/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 30.06.2017 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 44337,10 грн., з яких: 2717,83 грн. - заборгованості за кредитом; 35431,79 грн. - заборгованість за процентами, в тому числі: несплачені проценти на поточну заборгованість - 145,61 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 35286,18 грн.; 3600,00 грн. - комісія; 2587,48 грн. - заборгованість по судовим штрафам /а.с.4-5/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилався позивач, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved