Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

20 грудня 2013 року [PERSON]звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON],третьої особи Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області ,посилаючись на те,що вона є одноособовим власником квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 23.05.2011 року,що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 23.05.2011 року. 08.09.2011року вона зареєструвала у своїй квартирі відповідача як чоловіка своєї доньки,шлюб між донькою та відповідачем розірвано 24 жовтня 2013 року,а відповідач ще з лютого 2013 року в її квартирі не проживає,але по теперішній час не знімається з реєстрації в ній,порушуючи її права як власника квартири. Позивачка просить суд визнати відповідача таким ,що втратив право користування житловим приміщенням- її квартирою та зобов»язати третю особу у справі зняти відповідача з реєстрації в її квартирі. Позивачка подала суду заяву про слухання справи у її відсутність,просить винести заочне рішення по справі. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з»явився,про день слухання справи повідомлений належним чином,причини неявки суду не повідомив,заяву про розгляд справи у його відсутність не подав. Третя особа у справі Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про день слухання справи повідомлений, заперечень у справі не подано,представник в судове засідання не направлений,причини суду не повідомлені. Зі згоди позивача справа розглянута у порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи,суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,оскільки наданими позивачкою доказами підтверджено,що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2011 року,що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 23.05.2011 року. 08.09.2011 року позивачкою було зареєстровано у належній їй квартирі чоловіка її доньки,який згідно акту ПП «Комунальщик-4» в квартирі не проживає з лютого 2013 року,24 жовтня 2013 року шлюб доньки позивачки та відповідача було розірвано. Зазначене свідчить про те,що по теперішній час відповідач зареєстрований у квартирі позивачки,порушуючи її право користування та розпорядження квартирою. Згідно ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно ст..391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв»язку з зазначеними обставинами та вимогами закону суд вважає за можливе визнання відповідача таким,що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі позивачки. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з зазначеної квартири є зайвими,оскільки вони безпідставно заявлені до третьої особи у справі , та оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення,яке набрало законної сили ,про позбавлення права власності на житлове приміщення,або права користування житловим приміщенням,про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed