Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

21.12.2016р. заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] у м.Харцизьку Донецької області помер її батько - [PERSON], [INFO]. Факт смерті підтверджується довідкою про причину смерті по формі 106/у №291 від 09.12.2015р., яка видане Харцизьким відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я ДНР. Також вона отримала в м.Харцизьку Донецької області свідоцтво про смерть, але оскільки воно видано органом, що розташований на території тимчасово непідконтрольній українській владі, тому є недійсним і не тягне ніяких правових наслідків. Встановлення факту смерті їй необхідно для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті батька. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер у м.Харцизьку Донецької області [INFO]. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її батько [PERSON] був людиною похилого віку, тривалий час хворів і помер [INFO] вдома за місцем своєї реєстрації - [ADDRESS]. Вона є донькою померлого, під час хвороби батька здійснювала догляд за ним і потім здійснила його поховання. Батько похований на міському кладовищі біля померлої матері. Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті батька. Представник заінтересованої особи - Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо заяви не мають, просять прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Ст.257-1 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Згідно з роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Сухопутна територія Автономної республіки Крим та місто Севастополь, внутрішні води України цих територій, визнаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Ч.1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. П.5 р.ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Суд встановив, що заявниця зареєстрована 16.08.2016р. за адресою: [ADDRESS], як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території - м.Харцизьк Донецької області. Судом також встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 22.03.1974р. Бюро-ЗАГС Харцизької міської ради Донецької області та свідоцтвом про укладання шлюбу з [PERSON], виданим 23.05.1992 р. відділом ЗАГС м.Харцизька Донецької області. Відповідно до даних пенсійного посвідчення серії [NUMBER], виданого УПФУ м.Харцизька Донецької області 23.10.2003р., [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в УПФУ та є пенсіонером за віком. Згідно з копією довідки про причину смерті №291 від 09.12.2015р., яке видане Харцизьким відділенням Бюро СМЕ, [PERSON], [INFO] помер [INFO]. Причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність. Коронарний атеросклероз. 15.12.2015р. Харцизьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м.Харцизьку ДНР, актовий запис про смерть № 829. Згідно з копією свідоцтва про поховання [NUMBER], виданого Комунальним підприємством «Стимул» [PERSON], вона є користувачем місця поховання на кладовищі с.Гірне м.Харцизька, де 09.12.2015р. провела поховання [PERSON]. Також судом встановлено, що органи реєстрації актів цивільного стану в м.Запоріжжі відмовились видати заявниці свідоцтво про смерть [PERSON], оскільки надані нею документи не можуть бути підставою для видачі свідоцтва про смерть. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв'язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що батько заявниці [PERSON] помер [INFO] в м.Харцизьку Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Цей факт підтверджується поясненнями самої заявниці, копією пенсійного посвідчення, копією свідоцтва про поховання на кладовищі, які суд вважає належними та допустимими, тому приймає за основу при винесенні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON] суду не надано. Суд при постановленні рішення не приймає до уваги копію довідки про причину смерті №291 від 02.12.2015р. та копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2015р. як допустимі докази на підтвердження факту смерті особи, оскільки вони видані установами, які розташовані на тимчасово окупованій території, і в силу вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють ніяких правових наслідків. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, заявниця не має можливості. В позасудовому порядку встановити факт смерті батька заявниця також не може. Крім того, суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення її заяви повністю.

Outcome: approved