Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

20 березня 2019 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2006 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 123 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак на даний час дитина сторін потребує значно більших витрат на придбання продуктів харчування, одягу та шкільного приладдя, необхідних для її нормального розвитку. Також 01 грудня 2009 року позивач була звільнена з роботи, а 10 червня 2010 року їй припинена виплата допомоги по безробіттю, внаслідок чого матеріальний стан позивача погіршився. За таких підстав позивач просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів на утримання дитини з 123 грн. на 1/4 частину зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 02 липня 2019 року, відповідачу наданий строк для подання відзиву. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Середюк В.В. у судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Частина 4\~ст.\~206\~ЦПК України\~визначає,\~що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки виконкому Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 58 від 06 лютого 2019 року дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 9). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 123 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Факт зміни матеріального стану позивача підтверджується тим, що 01 грудня 2009 року [PERSON] звільнена з роботи, а 10 червня 2010 року позивачу припинено виплату допомоги відповідно до ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На даний час позивач є непрацевлаштованою. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 11-12) та довідкою виконкому Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району № 59 від 06 лютого 2019 року (а.с. 10). Крім цього,\~згідно з\~копією Свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~(а.с.\~6)\~ [INFO] \~липня 2012\~ [INFO] у\~позивача народилась\~дитина [PERSON] ,\~яка також перебуває на її утриманні. При цьому доходи позивача не збільшились і вона перебуває у важкому матеріальному становищі. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, частиною 2 статті 182 встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на зміну з часу ухвалення рішення суду від 13 червня 2006 року мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, погіршення матеріального стану позивача, на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved