Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

20.03.2016 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Київського районного суду м. Полтава з позовом до Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області, третя особа: [PERSON] про зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Посилався на те, що 03.08.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого стало ЗАТ «ОТП Банк», якому на даний час змінено назву на ПАТ «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-D00/54/2006. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 03.08.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PCNL-D00/54/2006, відповідно до пункту 1.1 якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобовязань іпотекодавець надав у іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. 29.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-D00/059/2007. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 29.08.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки наступної черги № PCNL-D00/059/2007, відповідно до якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобовязань іпотекодавець надав у іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. 10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» продає ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель та зобовязується сплатити винагороду. 10.12.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг України» перейшли права іпотеко держателя за договором іпотеки № PCNL-D00/54/2006 та № PCNL-D00/059/2007. У звязку із неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за даними кредитними договорами ТОВ «ОТП Факторинг України» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки 2 кімнатну квартиру, загальною площею 43,0 кв.м., житловою 31,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. Реалізації ТОВ «ОТП Факторинг України» свого законного права на продаж предмету іпотеки, на який звернено стягнення в позасудовому порядку перешкоджає обтяження щодо іпотечного майна, що виникло на підставі постанови Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 27699873 від 20.07.2011 року, якою накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 20.07.2011 року за № 11408632. Просили, зняти арешт з майна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського округу [PERSON] 11.06.2004 року за реєстровим № 1620, що був накладений постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 27699873 від 20.07.2011 року та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження реєстраційний номер 11408. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити повністю, розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача, Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області, в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимг в повному обсязі. Третя особа, [PERSON] надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглядати справ уу його відсутність. Дслідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Установлено, що 03.08.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого стало ЗАТ «ОТП Банк», якому на даний час змінено назву на ПАТ «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-D00/54/2006 ( а.с.6-10). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 03.08.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PCNL-D00/54/2006, відповідно до пункту 1.1 якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобовязань іпотекодавець надав у іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності ( а.с.16-18). 29.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-D00/059/2007 ( а.с.11-15). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 29.08.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки наступної черги № PCNL-D00/059/2007, відповідно до якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобовязань іпотекодавець надав у іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності ( а.с.19-22). 10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» продає ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель та зобовязується сплатити винагороду. 10.12.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг України» перейшли права іпотеко держателя за договором іпотеки № PCNL-D00/54/2006 та № PCNL-D00/059/2007 ( а.с.38-39). У звязку із неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за даними кредитними договорами ТОВ «ОТП Факторинг України» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки 2 кімнатну квартиру, загальною площею 43,0 кв.м., житловою 31,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. Так приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою позивача 15.07.2013 року посвідчила виконавий напис № 2667 про звернення стягнення на нерухоме майно, квартиру , що знаходиться за адресою [ADDRESS] власником якої є [PERSON] Реалізації ТОВ «ОТП Факторинг України» законного права на продаж предмету іпотеки, на який звернено стягнення в позасудовому порядку перешкоджає обтяження щодо іпотечного майна, що виникло на підставі постанови Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 43560842 від 01.08.2014 року, якою накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 69200664 Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України \~гарантовано право кожному захищати свої права та інтереси в суді. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Також, відповідно до п.6.2 договору іпотеки, іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку несплати боржником будь-якої сумми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитому договорі. Відповідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Правовою позицією викладеною Верховним судом України у справі у справі № 6-13цс14 роз»яснено « З урахуванням положень частини восьмої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання здійснюється за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.». Оскільки позивач є іпотеко держателем спірної квартири та має намір реалізувати її в порядку примусового виконання за виконавчим написом для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, суд не приймає заперечення відповідача щодо заявленого позову та дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved