Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Адвокат Чігур С.В. в інтересах довірителя - [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ФГ «Агроінвест», судом залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Галицьку району державну адміністрацію Івано-Франківської області та просить розірвати договір суборенди земельної ділянки, загальною площею 19,2874 га., укладений 01 січня 2018 року між [PERSON] та ФГ «Агроінвест», підписаний зі сторони відповідача Камінським І.Л. , за яким передано в суборенду земельну ділянку площею 19,2874 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2621285100:05:001:0016 терміном на 11 років 10 місяців до 01 листопада 2029 року. Вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 01 листопада 2004 року між [PERSON] та Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області укладено Договір оренди спірної земельної ділянки. 01 січня 2018 року між [PERSON] та відповідачем укладено Договір суборенди спірної земельної ділянки. Умовами Договору суборенди спірної земельної ділянки передбачено обов`язок суборендаря - ФГ «Агроінвест» сплачувати орендарю - [PERSON] щомісячно, не пізніше 30 числа кожного місяця, орендну плату. Суборендарем не виконується обов`язок по сплаті орендних платежів. Представник вважає, що невиконання умови Договору суборенди спірної земельної ділянки в частині сплати оренди є істотним порушенням договору і правовою підставою для розірвання такого. В судове засідання позивач [PERSON] , його представник не з`явились. Представником [PERSON] скеровано заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представником відповідача - адвокатом Шевчук Н.М. скеровано відзив на позовну заяву, яким представник позов заперечила. Заперечуючи позов представник покликається на те, що ФГ «Агроінвест» сплачувалась орендна плата. Відтак, відсутні зазначені позивачем підстави для дострокового розірвання договору. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не скерував. Жодних заяв щодо подальшого руху справи також не скерував. Представником залученої третьої особи - головою Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області скеровано до суду письмові пояснення за змістом яких третя особа визнає факт укладення 23 квітня 2004 року між [PERSON] та Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області Договору оренди спірної земельної ділянки. Обставини справи щодо передачі спірної земельної ділянки в суборенду адміністрації не відомі. Просить представник розглянути справу у його відсутності. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 01 листопада 2004 року між [PERSON] та Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області укладено Договір оренди спірної земельної ділянки (а.с. 13-17). 01 січня 2018 року між [PERSON] та ФГ «Агроінвест» в особі Камінського І.Л. укладено Договір суборенди спірної земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.1 Договору суборенди, місячна орендна плата складає 1045 грн. 68 коп. і сплачується в готівковому чи безготівковому порядку не пізніше 30 числа кожного місяця. Відповідно до пункту 4.1 Договору суборенди, строк суборенди складає 11 років та 10 місяців з моменту прийняття об`єкта оренди за договором і діє до 01 листопада 2029 року. 18 березня 2020 року та 31 березня 2020 року позивачем скеровувались відповідачу претензії з вимогами сплатити заборгованість за спірним договором в сумі 28 476 грн. 36 коп. та звільнити займану земельну ділянку (а.с. 25 - 33). Оплата орендної плати за Договором суборенди земельної ділянки в користь [PERSON] здійснено саме ФГ «Агроінвест»: 01 квітня 2020 року за січень - березень 2020 року (а.с. 126-135); 30 квітня 2020 року за квітень 2020 року (а.с. 138-141); 02 червня 2020 року за травень 2020 року (а.с. 142-145); 30 червня 2020 року за червень 2020 року (а.с. 146-149). Доказів сплати саме ФГ «Агроінвест» орендної плати за інші періоди судом не здобуто. 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин 1 та 2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим, як зазначалося вище, згідно із частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини 1 статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем - ФГ «Агроінвест» допущено істотне порушення умов договору, зокрема таке, при допущенні якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору - щомісячне отримання орендної плати. Відтак, позов слід задовольнити. По справі слід вирішити питання розподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України, зокрема стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved