Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «НОВАПЕЙ» звернулося до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної працівником, посилаючись на те, що [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду начальника пункту надання фінансових послуг Філії №16 з 07.04.2021 та з ним був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 07.04.2021. 13.07.2021 в результаті інвентаризації виявлена нестача коштів у розмірі 42254,70 грн, які відповідач привласнив на власні потреби. [PERSON] звільнено з посади начальника пункту надання фінансових послуг з 22.07.2021 та під час його звільнення із заробітної плати утримано 5100 грн. 22.07.2021 відповідач добровільно вніс 3000 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої працівником. Після звільнення відповідач повністю не відшкодував заподіяну ним шкоду, а тому просив стягнути з нього матеріальну шкоду у розмірі 34154,70 грн та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09.09.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.10.2021 року. Ухвалою суду від 22.09.2021 постановлено проводити судові засідання в режимі відеоконференції. У зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладено на 02.11.2021 року. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 06.12.2021. 23.11.2021 від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання додаткових доказів та додаткові докази у справі. Ухвалою суду від 06.12.2021 заява представника позивача задоволена. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами\~виникли трудові\~правовідносини щодо\~стягнення шкоди,\~заподіяної працівником,\~які регулюються\~нормами Кодексу\~законів про\~працю України\~(далі\~КЗпП України) та іншими актами законодавства України, прийнятими відповідно до нього. Судом встановлено, що [PERSON] з 07.04.2021 року по 22.07.2021 року працював у ТОВ «НОВАПЕЙ» на посаді начальника пункту надання фінансових послуг Філії №16 і був звільнений на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довіри. 07.04.2021 з [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до акта про результати інвентаризації наявних коштів у матеріально-відповідальної особи [PERSON] від 13.07.2021 виявлено нестачу коштів у розмірі 42254,70 грн, які він привласнив на власні потреби. Із заробітної плати [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди було утримано 5100 грн та сплачено ним добровільно 3000 грн. Вказані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: копіями наказів про прийняття на роботу від 06.04.2021 та звільнення з роботи від 20.07.2021, копією посадової інструкції, затвердженої 19.03.2021, копією акта про результати інвентаризації наявних коштів від 13.07.2021, копією пояснювальної записки [PERSON] від 13.07.2021, копією меморіального ордеру від 22.07.2021, копією договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 07.04.2021, копією розрахункового листка за липень 2021, копіями видаткового касового ордеру від 13.07.2021, прибуткового касового ордеру від 13.07.2021, вкладним аркушем касової книги від 13.07.2021, реєстром прийнятих переказів від 13.07.2021, витягом з Положення про ведення внутрішніх касових операцій у національній валюті, затвердженого 24.06.2021. 4.Норми права, які застосував суд. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю працівника). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт першийстатті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Перелік вказаних посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність має бути затверджений в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Проте чинною наразі є постанова Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24. Зазначеною постановою затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва. Договір про повну матеріальну відповідальність можна укладати у письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом, [PERSON] займав посаду та виконував роботу, безпосередньо зв`язану із зберіганням, обробкою переданих йому грошових коштів. Згідно вказаного переліку посад і робіт від 28 грудня 1977 року № 447/24 робота відповідача з грошовими коштами позивача відноситься до категорії працівників, з якими укладається договір про повну матеріальну відповідальність. Як визнав сам відповідач, кошти у розмірі 42254,70 грн ним витрачені на власні потреби, з них відшкодовано 8100 грн. Отже, у зв`язку з укладеним письмовим договором про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цінностей, переданих йому для зберігання, [PERSON] є суб`єктом повної матеріальної відповідальності. Тому, на користь позивача з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 34\~154 грн 70 коп. 6.Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2270 грн.

Outcome: approved