Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

21.01.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 01.09.1991 року, від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, відносини між ними є напруженими та неприязними, всі її зусилля щодо налагодження відносин з чоловіком та збереження шлюбу позитивного результату не дали, фактично їхні сімейні відносини припинені, спільного господарства вони не ведуть, а подальше спільне життя вважає неможливим. Наголошує, на тому, що їхній з відповідачем шлюб на протязі останніх 3 (трьох) років існує лише формально, вважає примирення неможливим, після розірвання шлюбу просить залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем, зміненим внаслідок укладення шлюбу «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.09.1991 року, зареєстрованому в Виконавчому комітеті Березецької сільської ради Городоцького району Львівської області, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 14.01.2014 року, повторно. Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 02.10.1995 року, та сина [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 27.08.2000 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем, зміненим нею внаслідок укладення шлюбу - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved