Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

21.02.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа [PERSON] , яку в подальшому уточнив та в якій вказав, що відповідач є його батьком. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що його батьки перебували у шлюбі, який 08 квітня 2016 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області було розірвано. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що він проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Також позивачем вказано, що з відповідача були стягнуті аліменти на його утримання на користь матері до досягнення ним повноліття. На теперішній час позивач досяг повноліття і навчається на 1 курсі Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія, денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач вказує, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на його утримання на період навчання та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на своє утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання, починаючи з дати звернення до суду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Негодуйко Г.В. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, в матеріалах справи на а. с. 38 міститься заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивильного процесуального кодексу України. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивильного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі змістом ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 90. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2001 року, батьком дитини записаний [PERSON] . (а. с. 3). Як вбачається з судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2001 року народження, та сина [PERSON] , 2006 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця,, починаючи з 29 вересня 2017 року до досягнення повноліття [PERSON] , після чого стягувати аліменти по 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання сина [PERSON] , 2006 року народження, до його повноліття. (а. с. 12). Відповідно до довідки Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» № 75-370 від 18.12.2018 року (а. с. 9) [PERSON] є студентом 1 курсу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання за напрямом 081 «Право» (Кримінальна юстиція), термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. З договору про надання освітніх послуг № 5686540-2018 від 07.08.2018 року вбачається, що розмір плати за надання освітньої послуги за перший рік навчання становить 21\~700,00 грн., за кожен наступний рік 24\~673,00 грн. Позивач вказує, що мати на даний час самостійно його матеріально забезпечує, оскільки особистих грошових коштів у позивача немає у зв`язку з тим, що він навчається на денній формі. Зазначає, що відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, ч. 1 - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ч. 2 - право на утримання припиняється у разі припинення навчання; ч. 3 - право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до вимог ст. 200 Сімейного кодексу України, ч. 1 - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; ч. 2 - при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з положеннями статті 182 СК України, роз`яснень викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Як передбачено ст. 13 Цивильного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивильного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов`язок доказування своїх доводів і заперечень. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, той факт, що повнолітній [PERSON] здобуває вищу освіту, навчання на денній формі проходить у м. Києві, він потребує витрат на проїзд, харчування, одяг, та обов`язок відповідача, який є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на рівні з матір`ю надавати допомогу сину, оскільки той навчається, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а тому призначає до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання на час його навчання в розмірі 1/6 частини його доходів щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивильного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, тому ці витрати в порядку ст. 141 Цивильного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Outcome: approved