Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

21.12.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені вже більше одного року, відповідач проживає окремо у Львівській області у своїх батьків та вони не спілкуються, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них втрачені почуття. Від даного шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], 15.11.2007р.н., та [PERSON], 15.11.2008р.н. Позивач має намір створити іншу сімю, тому строк для примирення їм не потрібен. Також позивач вказує на те, що майнового спору немає, діти залишаються проживати з нею та на її утриманні. Позивач також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати при подачі позову до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просила винести рішення за результатами проведення підготовчого провадження у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Позивач також просила залишити за нею понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 21.02.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розгляд справи провести за його відсутності. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи 12.01.2007р. сторони зареєстрували шлюб, про що Доброжанівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 1 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 021746 від 12.012.007р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Танащук було змінено на Назар. Від шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ № 123467, видане 01.12.2007р., свідоцтво про народження серії І-ФП № 091468, видане 20.11.2008р.), які проживають біля матері. Спору щодо місця проживання дітей та майнового спору у сторін не має. З тексту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що\~подружжя фактично не проживають однією сімєю вже більше одного року, не мають жодних відносин та не спілкуються, не ведуть спільного побуту, шлюб носить формальний характер, позивач має намір створити іншу сімю, місцем проживання відповідача є вул. Січових стрільців, 5, с. Спасів Сокальського району Львівської області, позивач проживає окремо від чоловіка по вул. Степова, 5, с. Доброжанівка, Врадіївського району Миколаївської області. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином за позивачем слід залишити шлюбне прізвище Назар. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу залишаються за останньою.

Outcome: approved