Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

21.01.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.12.2017 року о 16 год. 30 хв. мала місце ДТП, де водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки Honda CR-V, р.н. [NUMBER] на 626 км автодороги Київ- Харків-Довжанський, рухаючись зі сторони с. Слов`янськ Донецької обл. в напрямку м. Харків, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Ізюмської ЦМЛ, де від отриманих травм помер. 09 квітня 2019 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» подало в інтересах [PERSON] заяву про виплату страхового відшкодування до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі Відповідач). Зміст заяви включав вимогу виплатити відшкодування у тому числі на утримання у розмірі 115200,00 грн. До заяви про виплату страхового відшкодування було додано усі необхідні документи, які надають право сину померлого на отримання страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 115200,00 грн. Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, однак саме страхове відшкодування Позивачу не виплачено в повному обсязі. Вважає відмову відповідача виплачувати страхове відшкодування необґрунтованою, безпідставною та такою, що грубо порушує права позивача на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на наступне. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України\~від 1\~липня 2004\~року №\~1961-IV\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закон). Метою - здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон стаття 3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну, потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Тобто, враховуючи вимоги п.36.2 ст.36 Закону страховик обмежений строком виплати і зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у 90-денний термін. Проте Відповідач незаконно затягує виплату страхового відшкодування і станом на 16 січня 2020 року виплатив лише 35555,68 грн. відшкодування витрат на утримання. Відповідно до розрахунку, страхове відшкодування, належне [PERSON] (сину померлого), буде виплачене не раніше 2024 року (тобто через 4 роки). При цьому, розрахунок, виконаний Відповідачем, не враховує інфляційних витрат, що суттєво занижує фактичний розмір відшкодування. Зважаючи на економічну ситуацію, а також тривалий час впродовж якого страхове відшкодування повинне виплачуватись, потерпілий не отримає реального відшкодування шкоди, завданої смертю батька. Внаслідок стійкої тенденції до підвищення середнього рівня цін, розмір страхових виплат Позивачу буде мізерним в порівнянні із загальним рівнем цін і не зможе забезпечити утримання [PERSON] . Таким чином мають місце порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», недотримання засад ПК України, а саме справедливості та розумності. Просить суд Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь позивача 79644,32 гривень страхового відшкодування однією виплатою. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою про стягнення аліментів, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надав. 25.02.2020 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія» подано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що 16.12.2017 р. на 626 км автодороги Київ-Харків-Довжанський сталась ДТП в ході якої водій [PERSON] керуючи ТЗ HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок отриманих в результаті ДТП травм [INFO] [PERSON] помер. Цивільно-правова відповідальність водіїв ТЗ HONDA CR-V, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ТДВ «МСК» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АК/5715861. 18.12.2019 р. ТДВ «МСК» було прийняте рішення про здійснення виплати суми страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого у розмірі 115 200 гри. З приводу обґрунтованості вимог, викладених у позовній заяві повідомляємо наступне. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.2. ст. 27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Дана норма є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Ч. 1 ст. 1200 ЦК визначає, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. При цьому необхідно зазначити, що положення норм ст. 1200 та 1202 ЦК перебувають у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. П. 36.2 ст. 36 Закону визначає, що Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Разом з тим, відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Аналіз даної норми дозволяє зробити висновок про те, що в даному випадку страховик має право, а не обов`язок здійснити відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого у вигляді одноразового платежу. Аналогічної позиції з даного питання підтримується й судовою практикою. Так, Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 05.02.2020 р. по справі № 326/440/19 зазначає, що положення ЦК України та Закону № 1961-ІУ у частині строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, не суперечать одне одному, а тому відсутні підстави для висновку про існування протиріччя між зазначеними нормами права та необхідністю подолання такої колізії між ними. Натомість має місце факт існування у Законі № 1961-ІУ відсилочної норми до положень ЦК України, а тому вказані нормативно-правові акти необхідно застосовувати у поєднанні. При цьому, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем. Позивач не оспорює суму страхового відшкодування, а просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування однією виплатою, при цьому не наводить жодних підстав з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача. 25.02.2020 року представником позивача Кульчицьким О. С. подано заяву про розгляд справи № 623/204/20 без участі позивача. Заяву підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 29 квітня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 7) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9) 16.12.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDACR-V, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої постраждав [PERSON] . Від отриманих ушкоджень потерпілий помер в лікарні. [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] . (а.с. 8) Листом № 3672 від 19 грудня 2019 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до полісу № АК5715861 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснює страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу HONDACR-V, державний номерний знак [NUMBER] . 16.12.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDACR-V, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої постраждав [PERSON] . Від отриманих ушкоджень потерпілий помер в лікарні. Про факти даної ДТП 16.04.2019 року від позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлено, що комісія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» визнає страхового відшкодування, передбаченого п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, яка належить [PERSON] і визначає наступний розмір страхового відшкодування: 115 200,00 грн. (сто п`ятнадцять тисяч двісті грн. 00 коп.). Вказана сума буде сплачена - в грудні 2019 року - 34 133,46 грн., далі щомісячно по 1 422,22 грн., з січня 2020 року по вересень 2024 року.(до досягнення [PERSON] повноліття). (а.с. 28) Згідно страхового акту № 12807/1 від 18.12.2019 року визнано, що подія є страховим випадком, сума страхового відшкодування на підставі Розрахунку 115200,00 гривень. Позивач вважає вказане рішення страхової компанії незаконним, оскільки спеціальним законодавством, яким є\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачена лише виплата страхового відшкодування одним платежем, а не щомісячними платежами. На думку позивача у даному разі, у зв`язку з існуванням спеціальної норми закону, застосування положень\~статті 1202 ЦК України, які є загальними і передбачають сплату щомісячних платежів, не можливе. Відповідач у письмовому відзиві позов заперечив з тих підстав, що відповідно до п.27.5\~ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Вказана норма не є імперативною та надає страхувальнику на власний розсуд вирішувати яким чином йому проводити відшкодування\~разовою виплатою, чи щомісячними платежами у порядку передбаченому\~ст.1202 ЦК України. Надаючи правову оцінку правомірності дій відповідача, що сплати страхового відшкодування у розмірі щомісячних платежів, суд зазначає наступне. Частиною першою\~статті 1202 ЦК України\~визначено, що Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування\~може бути\~виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Вказана норма цивільного законодавства кореспондується з приписами п.27.5\~ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі\~Закон), в якій зазначено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого,\~може\~бути\~виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. З аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, в тому числі виплата відповідного страхового відшкодування, може бути здійснена як шляхом одноразової виплати, так і шляхом щомісячними платежами. При цьому одноразова виплата може здійснюватися лише у разі наявності обставин, що мають істотне значення. Доводи позивача та її представників про те, що\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачена виплата лише одноразового страхового відшкодування є помилковим, оскільки п.27.5\~ст.27 вказаного закону, який містить словосполучення «може бути» не має імперативного характеру, а встановлює лише право, але не обов`язок, страхувальника здійснити виплату одноразовим платежем. В даному випадку положення\~ЦК України\~та Закону не суперечать одне одному, а підлягають субсидіарному застосуванню. Проаналізувавши всі наявні матеріали справи, враховуючи той факт, що у справі відсутні обставини, які мають істотне значення і на наявність таких обставин позивач не посилається як у позові, так і у заяві про виплату страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано та правомірно прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, яке передбачено у п.27.2 ст.27 Закону та\~ст.1200 ЦК України\~шляхом сплати відповідних щомісячних платежів. З матеріалів справи слідує, що відповідач продовжує виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів, і доказів протилежного позивач суду не надала. Виходячи з наведених мотивів та підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем залишаються за нею.

Outcome: dismissed