Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

21.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 27.09.2002 року. В даній квартирі зареєстрован відповідач, котрий з жовтня 2015 року не мешкає за місцем реєстрації та вибув з даної квартири на постійне місце проживання в інше жиле приміщення і до теперішнього часу в квартирі не проживає і не зявляється. Відповідач не бере участі в утриманні квартири і оплаті комунальних послуг за користування квартирою. Своїми діями відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Позивачка не може отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №5 по вул. В. Стуса в м. Краматорську Донецької області. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлен належним чином, про що свідчить оголошення у газеті «Урядовий курєр». Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 27.09.2002, посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №2-1948), [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Як вбачається з акту Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» м. Краматорська від 23.10.2017 року [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: . Краматорськ, [ADDRESS], з жовтня 2015 року. (а.с.5). Згідно довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» м. Краматорська від 23.10.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Як вбачається з заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Відповідно до ст. 15 Цивільного Процесуального Кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків коли розгляд справи проводиться за правилами іншого судочинства. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач в квартирі за адресою [ADDRESS] тривалий час не проживає, його речей в ній немає, тому відповідача можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved