Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

20.06.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON] , 2011 року народження, та її вихованні. Посилаючись на перешкоди з боку відповідачки, позивач просить суд встановити систематичні побачення з дитиною тричі на тиждень. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідачка позов не визнала, зазначивши, що ніколи не створювала позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною. Стверджує, що після розірвання шлюбу позивач за власним бажанням припинив будь-яке спілкування з дитиною та не цікавився її розвитком. В 2014 році позивач з`явився за місцем її проживання у стані алкогольного сп`яніння, почав ображати її, а потім вчинив бійку з її чоловіком. Після цього він жодного разу не висловлював свого бажання бачитися з дитиною. Представник органу опіки та піклування вважає, що позивач не довів наявність спору з приводу створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, але просила суд при вирішенні справи врахувати висновок органу опіки та піклування. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України (далі - Кодекс) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписом статті 76 Кодексу доказами в цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивач надав суду лише копію рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.02.2013 про розірвання шлюбу з відповідачкою і копію свідоцтва про народження дочки [PERSON] (а.с. 6, 7). Втім, зазначені копії документів підтверджують лише факт батьківства позивача по відношенню до [PERSON] , [INFO] , при цьому не є доказом створення йому відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною. Водночас, позовні вимоги позивача спростовуються наданими відповідачкою довідками Чернігівського дошкільного навчального закладу № 70 та Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 (а.с. 22, 23) з яких убачається, що за час перебування [PERSON] в цих закладах (з 01.09.2014 по теперішній час) позивач жодного разу не брав участі у вихованні дитини, не цікавився її розвитком і навчанням, та не відвідував батьківські збори. Вказану інформацію відповідач у суді не заперечував, при цьому він не надав жодного належного доказу на підтвердження вчинення відповідачкою перешкод у спілкуванні позивачем з дочкою [PERSON] . Досліджені судом письмові докази в сукупності з поясненнями сторін, дають суду підстави для висновку, що відсутність спілкування позивача з дочкою [PERSON] обумовлена виключно небажанням позивача виконувати свої батьківські обов`язки та брати участь у вихованні дитини, а не поведінкою відповідачки. За таких обставин, пред`явлений позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений належними доказами по справі.

Outcome: dismissed