Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики (розписки) від 18.06.2014 року у розмірі 25\~000 доларів США, що станом на 14.12.2015 року за курсом НБУ складає 596\~500 гривень. А також стягнути з відповідача на її користь відсотки за користування позикою у розмірі 759\~671, 54 гривень та всі судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона передала, а [PERSON] прийняла 25 000 доларів США. Позивач стверджує, що зазначену суму відповідач зобовязалась повернути готівкою строком до 01.01.2015 року, однак до теперішнього часу не виконала взяті на себе зобовязання і борг та відсотки їй не повернула, вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, окрім того просила стягнути суму боргу за курсом долара на день ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Неодноразово представник відповідача [PERSON] зверталась до суду з заявами щодо відкладення судового розгляду. Остання заява надійшла від представника відповідача до канцелярії суду 14.12.2016 року, в якій [PERSON] повідомила про хворобу її довірительки, у зв'язку з чим просила знову відкласти слухання справи. Однак, жодних доказів поважності своєї неявки у судове засідання не надала, що, зважаючи на тривалий час перебування справи в провадженні суду (майже 1 рік!), дало суду підстави розглянути справу у відсутності відповідача та її представника. Також суд вважає безпідставними твердження [PERSON] щодо бажання [PERSON] надати особисті пояснення, так як жодних заперечень на поданий позов стороною відповідача надано не було, з будь-якими клопотаннями про призначення судової-почеркознавчої експертизи відповідач та її представник до суду не звертались. Розглянувши поданий позов, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 18 червня 2014 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого Позикодавець передала, а Позичальник прийняв у власність 25\~000 дол. США, та остання зобовязалась повернути вищевказані грошові кошти в строк до 01.01.2015 року. На підтвердження укладення даного договору відповідачем 18.06.2011 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 25\~000 дол. США, які зобовязалась повернути в строк до 01 січня 2015 року. Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, [PERSON] борг визнає, обіцяє його погасити, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернула, посилаючись на особисті майнові труднощі. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень представника позивача, свої зобовязання за договором позивач виконала у повному обсязі, а саме передала відповідачу гроші у розмірі 25\~000 дол. США, а відповідач зобовязалась повернути гроші в строк, однак свої зобов`язання не виконала, гроші не повернула. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні. Суд приймає дану розписку в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобовязання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростувала. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписки) перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу за договором позики (розписки) від 18.06.2014 року у розмірі 25\~000 доларів США, що на день ухвалення рішення за курсом НБУ України (100 дол. США = 2629, 85 гривень) складає 657\~500 гривень (25\~000 х 26, 30). Крім того згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В даному випадку сторони домовились, що на суму боргу нараховуються відсотки за користування в розмірі 2 % від загальної суми боргу в місяць (або 0,07% в день від суми боргу), за прострочення повернення на суму боргу підлягають відсотки в розмірі 10 % в місяць (або 0,33 % в день від суми боргу). Отже відповідачка [PERSON] повинна сплатити позивачу відсотки за користування грошовими коштами у розмірі, що встановлений в розписці від 18.06.2014 року 2 % щомісячно до 01 січня 2015 року, які розраховуються наступним чином: 25\~000 дол. США х 2 % х 6 місяців = 3000 дол. США, а також 25\~000 дол. США х 2 % : 31 день х 13 днів =209, 67 дол.. США, а разом становить 3209, 67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2629, 85 гривень) на день ухвалення рішення становить 84409,7 гривень. Також у звязку з простроченням повернення боргу відповідачка [PERSON] повинна сплатити позивачу відсотки за користування грошовими коштами у розмірі, що встановлені у розписці 10 % щомісячно в період з 02 січня 2015 року до 14 грудня 2015 року, які розраховують наступним чином: 25\~000 дол. США х 10% х 11 місяців = 27\~500 дол. США , а також 25\~000 дол. США х 10% : 31 день х 14 днів = 1129,03 дол.. США, а разом складає 28 629, 03 дол.. США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2629, 85 гривень) на день ухвалення рішення становить 75290 гривень. Отже загальна сума простроченого боргу становить 25 000 + 3209, 67 + 28 629, 03 = 56 838,7 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2629, 85 гривень) на день ухвалення рішення становить 1 494 772, 55 гривень. Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved