Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

19 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач до суду не з'явилась, подала письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд розглядати справу без її участі та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, згідно зі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно ст. 180 Сімейного кодексуУкраїни, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексуУкраїни, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги проживання дитини разом з матір'ю, перебування на її утриманні, обов'язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави та позивача в розмірі по 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved