Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

20 липня 2014 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся з вказаною позовною заявою до [PERSON] до суду, та свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину, що видане 15 липня 1999 року Першою Сумською державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] його батька [PERSON] , а також в порядку ч. 2 ст. 1268 ЦК України після померлої [INFO] його матері [PERSON] . На початку літа 2014 року йому стало відомо про те, що в належному йому на праві власності будинку з 31 грудня 2003 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка, можливо, з дозволу його покійної матері проживає в будинку до даного часу, що підтверджується копією будинкової книги, а також довідкою, що видана Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради 02 липня 2014 року, де зазначено, що разом з ним в будинку зареєстрована відповідачка, яка не має з ним родинних відносин. Намагаючись потрапити в домоволодіння та реалізувати права власника домоволодіння, а саме він має намір навести лад в домоволодінні та продати вказаний будинок, про що подав оголошення в засоби масової інформації, що підтверджується копією з рубрики оголошень в газеті «Ваш шанс», він не може потрапити в будинок, оскільки, відповідачка йому в цьому перешкоджає, змінила в дверях будинку замки, відмовляється добровільно виселитись з будинку та знятись з реєстрації в будинку. Відповідачка здійснює відносно нього обмеження у здійсненні права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом про усунення відповідних перешкод, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення. Згідно поданих оголошень про продаж домоволодіння, йому телефонують покупці, які мають намір придбати домоволодіння, але відповідачка перешкоджає оглянути домоволодіння йому разом з покупцями, влаштовує сварки та скандали, відмовляється виселятись з будинку та знятись з реєстрації в домоволодінні, що унеможливлює здійснення ним права власності, а саме вільного володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном. Він не надавав відповідачці згоди на її реєстрацію та проживання в будинку, вона не є членом його родини, вчиняє дії, які перешкоджають йому здійснити права власника. Тим більше йому відомо, що вона, маючи у власності квартиру, продала її та придбала своїй доньці автомобіль, а також має спадковий будинок в селі після померлих батьків. Посилаючись на вказані обставини, просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] права користування домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та виселити її з даного домоволодіння. 15 вересня 2014 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, яку мотивує тим, що [PERSON] є її цивільним чоловіком, з яким вони проживають разом з 1997 року без реєстрацій шлюбу. Спочатку вони проживали разом на зйомній квартирі по [ADDRESS] . Але після смерті батька відповідача, його мати [PERSON] запропонувала їм проживати разом із нею і вони перейшли проживати в належний їй буд. [ADDRESS] . [INFO] мати відповідача померла, вони із відповідачем поховали її та залишились проживати в її будинку. Після оформлення спадщини на своє ім`я, [PERSON] 31 грудня 2003 року зареєстрував її в своєму будинку в якості члена своєї сім`ї, що підтверджується довідкою голови квартального комітету. Тобто її заселення і реєстрація в будинку відбулися за згодою [PERSON] . Вони із [PERSON] на протязі 17-ти років проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом працювали, мали спільний сімейний бюджет, сплачували комунальні платежі, разом проводили вільний час, їздили до друзів, приймали друзів у себе в будинку, разом їздили на відпочинок на море, вона лікувала відповідача від алкогольної залежності, піклувалась за нього та інше. Вони були щасливими разом, доки в їхнє життя не втрутилась її найближча подруга, до якої [PERSON] пішов від неї у травні 2014 року. В зв`язку із тим, що відповідач заперечує те, що вони проживали однією сім`єю без реєстрацій шлюбу, їй необхідно встановити даний факт в судовому порядку. Встановлення даного факту необхідне для того, щоб довести, що вона придбала право користування будинком [ADDRESS] , належним [PERSON] , а також придбала право власності на частку спірного будинку. Під час сумісного проживання починаючи з 2004 року вони із відповідачем добудували спірний будинок, а саме збудували ванну кімнату, туалет, коридор і ганок. Побудовані приміщення ванни і туалету, вони обладнали сантехнічними приладами, водонагрівачем, обклали керамічною плиткою. В будинку за спільні сумісні кошти вони із [PERSON] зробили капітальний ремонт, а саме: поставили 9 пластикових вікон, 9 батарей опалення, стіни в кімнатах облаштували гіпсокартоном, обклеїли шпалерами, а в кухні, коридорі і вітальні пластиком. Зробили підвісні стелі. У всіх кімнатах, поклали ковролін, в спальні зробили підлогу із підігрівом. В будинку вони поставили двоє броньованих дверей, та двоє міжкімнатних дверей. Весь будинок зовні утеплили пінопластом та обштукатурили. З надвірних будівель вони за спільні кошти побудували бесідку, зробили нову огорожу і ворота з металевого профілю, у дворі поклали тротуарну плитку. Всі виконані роботи були проведені спільно із відповідачем за гроші із спільного сімейного бюджету для створення спільної сумісної власності. Інвентарна вартість домоволодіння в 1999 році складала 12447 грн. Вважає, виконані за її участю капітальні роботи в будинку значно збільшили його вартість, що є підставою для визнання за нею права власності на частку домоволодіння. Вони із відповідачем витратили для добудови і для поліпшення домоволодіння не менш 100000 грн. Спірне домоволодіння є її єдиним місцем проживання, ніякого іншого житла в неї не мається. Під час сумісного проживання вони із [PERSON] купили 3 автомобілі. Перший автомобіль «Seat» був придбаний ними в 1998 році на її ім`я. Відповідач керував ним за її довіреністю. Після продажу цього автомобілю, в 2004 році купили автомобіль BA3-21093 у [PERSON] за еквівалент 5-ти тисяч доларів США. На придбання якого нею були внесені гроші, виручені від продажу першого автомобілю, а також нею надано [PERSON] 1500 доларів США, про що мається розписка останнього. На придбання цього автомобілю її донька надала 1000 євро, із грошей виручених після продажу належної їй та бувшому чоловікові квартири. Остання сума внеску за автомобіль є її спільною із відповідачем. Автомобіль був придбаний під час відсутності [PERSON] , але вона зареєструвала його на ім`я останнього. Вартість автомобілю становить 40000 грн. Третій автомобіль АУДІ - 0232 був придбаний ними в 2012 році у їхнього знайомого Школи, за еквівалент 8 тисяч доларів США, яким [PERSON] керує за довіреністю. Вона претендує на поділ між ними наявних автомобілів. Під час їхнього сумісного проживання, починаючи з 2005 року вони із [PERSON] придбали наступне майно: м`який куточок, обтягнутий гобеленової тканиною сіро коричневого кольору вартістю 3000 грн., м`який куточок у кухню синє-білого кольору із штучної шкіри із обіднім столом 2000 грн., музичний центр Panaconik 2000 грн., стереосистему ODEON - 2000 грн., у 2006 році придбали плазмений телевізор SAMSYNG 4000 грн., в 2011 році холодильник АТЛАНТ 2-х камерний 3000 грн., в 2005 році газову плиту VEKO 1000 грн., в 2008 р.- мікрохвильову піч LG в 2008 р. 400 грн., мийку металеву 400 грн., змішувач води 200 грн., телевізор в кухню DVC в 2007 р. 600 грн., відеокасетний плеєр АКАІ 1000 грн., газовий котел ПРАГА 3000 грн., пральну машину INDEZIT, яка була придбана мною в кредит 2000 грн, а всього на 24600 грн. Все майно знаходиться в буд. [ADDRESS] . Вважає, що частки кожного з них в придбаному майні є рівними та складають по 12300 грн. Вона бажає отримати 1/2 частку спільно набутого майна, а саме м`який куточок із гобеленовою обшивкою сіро-коричньового кольору 3000 грн., плазмений телевізор SAMSYNG 4000 гри., холодильник АТЛАНТ 2-хкамерний 3000 гри., пральну машину INDEZIT 2000 грн. , мікрохвильову піч LG 400 грн., а всього 12400 грн. Відповідачу виділити все інше рухоме майно. Посилаючись на вказані обставини, просить суд встановити факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 1997 року по травень 2014 року. Визнати добудову до будинку [ADDRESS] , а саме приміщення : ганок, коридор, ванну кімнату і туалет, а також надвірні будівлі: бесідку, огорожу і ворота, загальною попередньою вартістю 60000 грн. об`єктом права спільної сумісної власності. Визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеної прибудови до будинку і надвірних будівель . Визнати за нею право на отримання грошової компенсації за 1/2 частку вартості проведеного капітального ремонту спірного будинку, а саме 9-ти пластикових вікон, 9 батарей опалення, облаштування стін в кімнатах гіпсокартоном, обклеювання стін шпалерами, в кухні, коридорі і вітальні пластиком, підвісних стель у кімнатах, вартість покриття підлоги ковроліном, вартість підлоги із підігрівом, вартість 2-х броньованих дверей, 2-х міжкімнатних дверей, утеплення зовнішніх стін будинку пінопластом і об штукатурення їх, замощення двору тротуарною плиткою, всього за попередньою вартістю 40000 грн. Розділити між нею та [PERSON] спільно нажите майно: м`який куточок, обтягнутий гобеленовою тканиною сіро коричневого кольору, вартістю 3000 грн., кухонний куточок, обтягнутий штучною шкірою синє- білого кольору із обіднім столом 2000 грн., музичний центр Panaconik 2000 грн., стереосистему ODEON 2000 грн., плазмений телевізор SAMSYNG 4000 грн., холодильник 2-х камерний Атлант 3000 грн., мікрохвильову піч LG 400 грн., газову плиту VEKO- 1000 грн., мийку- 400 грн., змішувач 200 грн., телевізор DVC в кухню 600 грн., відеокасетний плеєр АКАІ 1000 грн., газовий котел Прага- 3000 грн., пральну машину INDEZIT 2000 грн., а всього на 24600 грн. Виділити [PERSON] 1/2 частку спільно набутого майна, а саме м`який куточок, обтягнутий гобеленовою тканиною сіро-коричньового кольору - \~ \~ \~ \~3000 грн., плазмений телевізор SAMSYNG 4000 грн.,холодильник 2-хкамерний АТЛАНТ- 3000 грн., мікрохвильову піч LG 400 грн., пральну машину INDEZIT 2000 грн., а всього 12400 грн. Відповідачу виділити все інше рухоме майно: м`який куточок в кухню обтягнутий штучною шкірою синє-білого кольору із обіднім столом 2000 грн., музичний центр Panaconik 2000 грн., стереосистема ODEON 2000 грн., газову плиту VEKO 1000 грн., мийку металеву 400 грн., змішувач 200 грн., телевізор DVC 600 грн., відеокасетний плеєр АКАІ- 1000 грн., газовий котел 3000 грн. а всього на 12200 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за Ѕ частку вартості автомобілю ВАЗ 21093 в розмірі 20000 грн., та за Ѕ частку вартості автомобілю АУДІ, залишивши їх в користуванні відповідача. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2016 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, та виселення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку прибудови до будинку та надвірних будівель, визнання добудови та надвірних будівель об`єктом права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації за Ѕ частину автомобілем, визнання права на отримання грошової компенсації за частину вартості капітального ремонту будинку та замощення двору тротуарною плиткою, поділ майна, відмовлено [PERSON] в задоволенні позову та відмовлено [PERSON] в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі (т.IV, а.с.190-197). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21 листопада 2016 року рішення Зарічного районного суду м. Сум від 21 листопада 2016 року залишено без змін (т. V, а.с. 63-65) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22 листопада 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 листопада 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду 1 інстанції ( т.V, а.с.150-153). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2018 року вказана справа прийнята в провадження судді Сидоренко А.П., справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 31 січня 2018 року на 10 год. 00 хв. 31 січня 2018 року підготовче засідання відкладено до 26 лютого 2018 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення. 26 лютого 2018 року у зв`язку з неявкою [PERSON] підготовче засідання відкладено до 21 березня 2018 року, 10 год. 40 хв. 21 березня 2018 року в підготовчому засідання оголошено перерву до 16 квітня 2018 року, 14 год. 00 хв. 16 квітня 2018 року по справі оголошено перерву до 16 травня 2018 року за клопотанням представника [PERSON] 02 квітня 2018 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (т. V, а.с. 222-223). 12 квітня 2018 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позов [PERSON] (т. IV, а.с.233-241) та заперечення на відзив (т.V, а.с.242-243). 11 травня 2018 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (зустрічну уточнену) (т.VІ, а.с.25-33) 16 травня 2018 року у зв`язку з відсутністю енергопостачання в Зарічному районному суді м. Суми, справа не слухалася підготовче засідання перенесено на 04 липня 2018 року. 04 липня 2018 року підготовче засідання відкладено до 07 серпня 2018 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представника [PERSON] - [PERSON] 23 липня 2018 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позов (уточнений зустрічний) (т. VI, а.с.60-61). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2018 року відмовлено у прийнятті уточненої зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] 07 серпня 2018 року в підготовчому засідання оголошено перерву до 01 жовтня 2018 року у зв`язку з закінченням процесуального часу та неможливістю представника [PERSON] [PERSON] приймати участь в судовому засіданні після обідньої перерви. 01 жовтня 2018 року справа знаходилась в апеляційному суді Сумської області на розгляді апеляційної скарги на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2018 року. 30 жовтня 2018 року справа повернута до Зарічного районного суду, призначено підготовче засідання на 16 січня 2019 року. 15 січня 2019 року [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову (т.VІ, а.с. 128-132) 16 січня 2019 року підготовче засідання відкладено до 14 лютого 2019 року у зв`язку з тим, що [PERSON] , подала заяву про зміну предмету позову, яка не була отримана відповідачем [PERSON] та його представником. 08 лютого 2019 року представником [PERSON] ,- [PERSON] подано відзив на заяву про зміну предмета позову (т.VI, а.с.148-157). 14 лютого 2019 року представником [PERSON] , - [PERSON] заявлено відвід судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2019 року провадження по справі зупинено. Передано заяву про відвід судді в канцелярію для визначення судді, в порядку ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2019 року суддею Грищенко О.В, у задоволенні заяви представника [PERSON] адвоката Солошенко Л.Є. відмовлено. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2019 року поновлено провадження по справі, призначено підготовче засідання на 11 квітня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2019 року у прийнятті [PERSON] про зміну предмету позову до [PERSON] , поданої 15 січня 2019 року відмовлено. 11 квітня 2019 року підготовче засідання відкладено до 21 травня 2019 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у колегіальному розгляді кримінальної справи, яка призначена на 11 квітня 2019 року,11 год. 30 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 02 серпня 2019 року. 02 серпня 2019 року розгляд справи відкладено до 17 вересня 2019 року, враховуючи емоційну поведінку учасників справи та клопотанням представника позивача-відповідача про відкладення. 17 вересня 2019 року розгляд справи відкладено до 25 вересня 2019 року у зв`язку з клопотанням представника позивача-відповідача про відкладення. 25 вересня 2019 року по справі оголошено перерву до 02 грудня 2019 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у розгляді справи №591/5568/19, яка призначена 25 вересня 2019 року о 16 год. 00 хв. 02 грудня 2019 року по справі допитано свідків [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , по справі оголошено перерву до 27 січня 2020 року у зв`язку з необхідністю виклику свідків. 27 січня 2020 року допитано свідка [PERSON] по справі оголошено перерву до 12 лютого 2020 року для виклику свідків. 12 лютого 2020 року розгляд справи відкладено до 13 березня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника позивача-відповідача. 13 березня 2020 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по справі оголошено перерву до 28 квітня 2020 року для виклику свідків. 28 квітня 2020 року у зв`язку з клопотаннями представника позивача-відповідача та відповідачки-позивачки про відкладення через карантин, розгляд справи відкладено до 13 липня 2020 року. 01 липня 2020 року від представника [PERSON] адвоката Дяченка Ю.В. надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення (т.VI, а.с.67-69). 09 липня 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (т. VI, а.с.97-98). 13 липня 2020 року допитано свідка [PERSON] , по справі оголошено перерву до 21 вересня 2020 року для повторного виклику свідків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2020 року відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, стягнення грошової компенсації, поділ майна, поданий до суду 09 липня 2020 року, залишено без розгляду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2020 року в задоволенні клопотання представника [PERSON] [PERSON] про скасування заходів забезпечення у даній справі, відмовлено. 21 вересня 2020 року оголошено перерву до 02 жовтня 2020 року у зв`язку з закінченням процесуального часу та розглядом інших справ після обідньої перерви. 02 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено до 27 жовтня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника позивача-відповідача [PERSON] про відкладення. 27 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено до 11 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою позивача-відповідача [PERSON] в судове засідання. 11 грудня 2021 року розгляд справи відкладено до 08 лютого 2021 року у зв`язку з клопотанням [PERSON] про відкладення. 08 лютого 2021 року по справі оголошено перерву до 23 березня 2021 року у зв`язку з закінченням процесуально відведеного часу та неможливістю представників сторін прийняти участь у судовому засіданні після обідньої перерви. В судовому засіданні представник позивача-відповідача адвокат Солошенко Л.Є. первісний позов підтримує, просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. \~Відповідачка-позивачка\~ [PERSON] ,\~та її\~представник \~адвокат Сукач\~Л.С.\~проти первісного\~позову заперечували,\~зустрічні позовні\~вимоги \~підтримують в\~повному обсязі,\~просять задовольнити. Позивач-відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений судом належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] та зустрічна позовна зава [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що на підставі\~свідоцтв про\~право на спадщину за законом від 15 липня 1999 року після померлого [INFO] [PERSON] позивач-відповідач [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] набули у власність будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 8-9). [INFO] [PERSON] \~померла,\~що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. І а.с. 15). Згідно матеріалів спадкової справи після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно він до цього часу не отримав (т. ІІІ а. с. 37-49). Після смерті батьків [PERSON] у вказаному будинку було облаштовано цегляну прибудову розміром 2 на 5,45 м з тамбуром і санвузлом, а також виконано ремонт будинку з його утепленням та заміною пластикових вікон (т. ІІІ, а. с. 105-130). З будинкової книги прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] вбачається, що в будинку були зареєстровані батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , які померли, [PERSON] , який зареєстрований з 1988 року, а з 31 грудня 2003 року в будинку також зареєстрована [PERSON] (т. І, а.с.16-17). З копії поквартирної картки, наданої Зарічним РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] як наймач з 30.08.1988 року, а [PERSON] зареєстрована як піднаймач з 31.12.2003 року; згідно картки реєстрації [PERSON] вона прибула із с. Бездрик Сумського району Сумської області, працює ЧП «Авангард» заступник директора (т. І а. с. 154-156). До 04 липня 2000 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (т. ІІІ, а. с. 54). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2003 року [PERSON] , [PERSON] продали належну їм квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. І, а. с. 123). В договорі зазначено, що [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . За обліковими даними АІПС «Автомобіль», станом на 19.08.2014 року за громадянкою [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований автомобіль SEAT Ibiza, номерний знак [NUMBER] . 30.01.2001 року вказаний автомобіль знятий з обліку. 10.06.2008 року за [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано автомобіль ВАЗ 21093, номерний знак [NUMBER] . Станом на 19.08.2014 року вказаний автомобіль перебуває на обліку у Центрі ДАІ № 5901 м. Суми. Автомобіль AUDI за [PERSON] не реєструвався. Відомості щодо права керування транспортними засобами по довіреності відсутні (т. І а. с. 107). Згідно довіреності від 10.08.1998 року [PERSON] надала право [PERSON] керувати автомобілем марки SEAT Ibiza, номерний знак м [NUMBER] . Строк дії довіреності до 10.08.2001 р.(т. І, а. с. 108). 07 грудня 2011 року [PERSON] видав довіреність на [PERSON] на належний йому автомобіль AUDI 100 2.6, р. н. [NUMBER] , згідно якої уповноважив його розпоряджатися автомобілем на свій розсуд, в тому числі зняти його з обліку в органах ДАІ чи поставити на облік, продати за ціну та на умовах на свій розсуд, а також експлуатувати цей автомобіль на території України та за її межами. Строк дії довіреності до 07 грудня 2041 року (т. І а. с. 169-170). Відповідно до повідомлення управління ДАІ УМВС України в Сумській області від 13.10.2015 року автомобіль ВАЗ 21093, р. н. [NUMBER] 19.03.2015 року перереєстрований за громадянином [PERSON] Автомобіль AUDI 100 2.6, р. н. [NUMBER] 27.07.2011 року був зареєстрований за громадянином [PERSON] , а 14.08.2015 року перереєстрований на громадянку [PERSON] , право користування ним має громадянин [PERSON] (т. ІІІ а. с. 79; 89). В матеріалах справи також містяться документи про придбання меблевих куточків та побутової техніки. Відповідно до довідок ДПІ у м. Сумах [PERSON] перебувала на обліку як платник податків суб`єкт підприємницької діяльності з 19.10.2004 року. Знята з обліку 30.01.2013 року. В 2004 році, з 2006 року по 2009 рік податків не сплачувала, що свідчить про відсутність у неї в зазначений період доходів від підприємницької діяльності. В 2010 році сума її одержаного валового доходу (обсяг виручки) склав 0 грн., в 2011 році 82925,70 грн., тобто по 6910,48 грн. щомісячно. В період 1998-1999, 2000-2001 роки [PERSON] перебувала на обліку в Центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. В 1999-2000 роках працювала в кооперативі «Авангард», де отримувала не значні доходи. (т. І а. с. 127; 171-173; т. ІІ а. с. 37; 63). Будь-які інші докази про наявність у [PERSON] відповідних доходів та вкладення їх у придбання зазначеного нею майна та поліпшення будинку, матеріали справи не містять. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він хотів придбати будинок по [ADDRESS] у [PERSON] у 2014 році, і тоді познайомився з [PERSON] . Про те, що будинок продається дізнався з оголошення в газеті, можливо в «Данкор». Він оглянув будинок, але коли [PERSON] хотів показати, що в середині будинку, то не міг відкрити двері. [PERSON] дістав ключ, намагався відкрити, але не вийшло. Він сказав, що тут зареєстрована особа, яка заважає, яка або змінила замок, або пошкодила його. Після цього він уже не хотів мати справу щодо купівлі цього будинку, відмовився. Купив будинок в іншому місці. Будинок був одноповерховий, обшитий світлий фасад, покритий чимось утеплюючим. [PERSON] він не бачив, ким вона доводиться [PERSON] не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його другом з дитинства, знав його і батька , і матір. Заходив в гості до [PERSON] в будинок по [ADDRESS] , майже по сусідству. [PERSON] з 2000 року знає, познайомився тоді, як заходив в гості. Вони жили разом [PERSON] і [PERSON] . Зі [PERSON] робили разом, допомагали один одному по дому. Стосовно добудов пояснив, що він їх будував також. Вони працювали в м. Київ вахтовим методом. Кухню добудували, коридор, двері, забор, навіс. Прибудова з цегли, а раніше була дерев`яна. Проекту на добудову не було. Будівельні матеріали завозив [PERSON] друг [PERSON] , хто їх замовляв йому не відомо. Чи приймала участь [PERSON] у придбанні будівельних матеріалів йому не відомо. Він виготовляв для Славіка 2 дверей металевих: вхідну в коридор, і вхідну в будинок. Навіс один над вхідними дверями. Коли він заходив до [PERSON] , то [PERSON] і [PERSON] жили в одному будинку, як сім`я. Він у них був на святкуванні Дня народження, вони запрошували його удвох, як сім`я. Щодо придбання меблів нічого пояснити не може. Вікна у будинку [PERSON] замінював. Міряв вікна [PERSON] з [PERSON] , коли не пам`ятає, можливо у 2005 році, хто за них платив йому не відомо. Метал на забор купував [PERSON] , вони з ним установлювали забор. Він не оздоблював ванну плиткою, товариш з [PERSON] робив. Хто придбавав плитку, йому не відомо. [PERSON] міняв батареї і труби пластикові, замінив котел на двоконтурний. Коли саме не пам`ятає. Свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] він не бачив, на весіллі не був.Про те, чи є [PERSON] жінкою [PERSON] він не питав, жили разом, і все. [PERSON] в м. Київ працював десь з 2000 року, навіть раніше. Він раніше пішов, пів року поїздив, і все, а [PERSON] довго ще після нього працював. Йому не відомо, чи мали [PERSON] і [PERSON] спільний бюджет, чи були у них спільні гроші. Він зі [PERSON] займався лише будинком. Все будувалося після смерті матері [PERSON] . [PERSON] люди не хочуть щось змінювати. [PERSON] і [PERSON] їздили на відпочинок, він тоді годував їхню собаку. У будинку бачив дочку [PERSON] і онуку, у них у всіх були гарні стосунки. Зараз в будинку ніхто не проживає, бо там немає світла. [PERSON] живе на [ADDRESS] з жінкою, в будинку не живе бо відрізаний газ, вода злита з системи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони їй не відомі. Влітку 2014 року вона шукала будинок для батьків на Хіммістечку. В газеті Шанс» чи «Данкор» знайшла об`яву, прийшла дивитися будинок з чоловіком по [ADDRESS] . Пояснила, що в будинок вона не могла потрапити, бо не відчинявся замок. Продавець пояснив, що в будинку прописана якась жінка. Її цей момент не влаштував, і вона цей варіант не розглядала взагалі. Вони купили будинок по [ADDRESS] був утеплений, в хорошому стані. Земельна ділянка не дуже велика. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] . В будинку проживали [PERSON] та [PERSON] , жили дружно. Вона часто на городі, і їх бачила. Їй не було відомо, чи були вони розписані. Мати [PERSON] не хотіла, щоб [PERSON] та [PERSON] так жили. Мати [PERSON] у добрих стосунках з нею, гроші від них вона ховала у неї. Знайшлася інша жінка, вона їздила до [PERSON] . Потім вона забрала [PERSON] , а [PERSON] залишила одну. Вони почали судитися. Як оженилися, з`явилася машина, машини мінялися, меблі купували, робили ремонт. [PERSON] і [PERSON] хоронили батька, і матір, як вдвох уже були. [PERSON] при матері у спірному житлі. Спочатку, як батько був живий, [PERSON] та [PERSON] жили на квартирі, а потім повернулися в будинок жити. У [PERSON] були родичі: дочка, батько та зять. Родичі [PERSON] - дядько його допомагав. Усі сприймали [PERSON] як дружину [PERSON] . Коли [PERSON] заселялася, вона працювала, де їй не відомо. Коли [PERSON] почала з [PERSON] жити, то він випити любив. Працювали обоє [PERSON] , вона на базарі у м`ясному павільйоні, він десь у Київі працював. Щодо ремонту пояснила, що була дерев`яна хатка помазана, не було ванної кімнати, туалету. Коли стала [PERSON] там проживати з [PERSON] , то все по іншому стало. Вже після смерті матері зробили кухню, туалет і прихожу. Після роботи [PERSON] і [PERSON] мішали суміш, цеглу носили. Приходив батько [PERSON] і зять допомагали. Поштукатурили хату, зробили потолки, провели світло, камін, підлога утеплена, вікна нові поставили. Ванна і туалет добудували. У дворі виклали плиткою, і плиткою бесідку виклали літню. На море їздили два рази, в якому році це було не пам`ятає. Коли [PERSON] був у лікарні, то [PERSON] його провідувати ходила. Купували меблі стінку купили, раніше меблів не було у них. Їй відомо, що спочатку мати не хотіла прописувати [PERSON] у будинку, а потім дала згоду. Мати не хотіла прописувати, щоб нікому хата не дісталась, хотіла хату церкві подарити. [PERSON] не говорила, що буде змінювати замки. Викликали міліцію, був шум, вона по сусідськи приходила, бо [PERSON] двері не відкривала. Їй не відомо кому не відкривала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює офіцером поліції. Пояснив, що близько 2, 5 роки був дільничним інспектором по вул. Карбишева, і до нього з обох сторін надходили заяви. Він проводив перевірку, опитував сусідів. [PERSON] звертався з приводу того, що вона не могла потрапити до будинку, подробиць не пам`ятає. Декілька разів виходив на домоволодіння, нікого не було, ходив до сусідів. З приводу звернення щодо перешкод у користуванні будинком не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є головою квартального комітету з кінця 2004 року, а з 2016 року головою ради квартальних та вуличних комітетів при міському голові. Пояснила, що на її кварталі живуть [PERSON] та [PERSON] . Вона обходила усі помешкання. В домоволодінні прописані [PERSON] і [PERSON] у 2003 році її попередником. Також пояснила, що у неї є прийомні дні, [PERSON] і [PERSON] неодноразово приходили разом з проханнями, наприклад, засипати ями біля будинку восени, також вона бачила, як [PERSON] щось робила в полісаднику, і поруч був [PERSON] . До неї приходили разом, завжди з посмішкою [PERSON] , і вона сприймала їх як сім`ю. У 2018 році приїжджав [PERSON] з іншою жінкою, щоб надала довідку про те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , для суду. Їй було відомо, що [PERSON] була прописана по [ADDRESS] з 2003 року згідно записів. Коли вони приходили до неї, [PERSON] говорив, що це його дружина. Вони заповнювали бланки з Департаменту, і йшли на [ADDRESS] , господар заповнював бланки, вона як квартальна, ставила печатку, і без господаря не приймали там. У 2018-2019 р.р. її запрошували подивитися на замки, вони були старі, не змінені. Вона не один раз була, і було помітно, якщо б замок було змінено. Газ був відрізаний. Вона не має ніякого відношення до реєстрації [PERSON] у спірному помешканні, оскільки реєстрація проводилася її попередником. За дозволом господаря робиться реєстрація особи у будинку, на той час була жива мати [PERSON] . [PERSON] не показував їй свідоцтво про шлюб. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вона бачила, що вони разом ходять, виходять вранці з двору, їздять на машині. сусіди розповідали, і [PERSON] говорила, і [PERSON] говорив, що вони мешкають разом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою сторін, проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був вперше одружений, потім розлучився. Потім пив. Колись вона йшла з [PERSON] матір`ю [PERSON] , і вона сказала, що [PERSON] одружився. [PERSON] представляв [PERSON] своєю дружиною. Коли [PERSON] померла, вони робили ремонт. Вони жили дружно, смажили шашлики. [PERSON] вилікувала [PERSON] від алкоголізму, купили одну машину, потім другу. Потім з`ясувалося, що [PERSON] та [PERSON] жили не в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] була привітною. Вони пристройку зробили, ремонт зробили, купували меблі. Вона не була в будинку, її дочка була та все розповідала. Її дочка та зять [PERSON] та [PERSON] добре дружили з [PERSON] та [PERSON] . Пояснила, що сприймала [PERSON] та [PERSON] як одну сім`ю, бо вони були постійно разом, і на відпочинку, і на городі. Де [PERSON] працював їй не відомо, а [PERSON] продавала м`ясо на ринку. З приводу прописки [PERSON] в домоволодіння їй нічого не відомо. Прожили [PERSON] і [PERSON] десь близько 18 років. Її діти поїхали в Крим десь у 2010 році, на той час вони ще жили разом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий познайомився з [PERSON] та [PERSON] у 2003 році, йому представили йому як чоловіка та дружину. В 2004 році був у гостях на Басах в житловому будинку [PERSON] . Будинок був без особого ремонту, дерев`яний забор. Років через 2-3 зробили ремонт, і поставили новий забор, обшили будинок, утеплели його пінопластом, пофарбували. В якому році не пам`ятає. Коли вони познайомилися, у них був автомобіль ВАЗ 2109 чорного кольору, який років через 4-5 змінили на Аудіо. У веранді поставили бойлер, в туалеті зробили ремонт, поставили нові вікна, камін поставили, новий телевізор купили. На [PERSON] вони були частенько, і вони в гості до них приходили на вул. Черепіна. [PERSON] та [PERSON] жили дружно, онуки приїжджали, і вони святкували і ремонт, і День народження. Вони частенько до [PERSON] приходили, вона працювала на базарі. Часто [PERSON] і [PERSON] запрошували їх в баню. Свідок пояснив, що сприймав [PERSON] і [PERSON] як одну сім`ю. Вони разом проживали, разом придбавали автомобілі. на кого були оформлені, йому не відомо. Про це розмови не було. Дохід був не офіційний, [PERSON] працювала на базарі в м`ясному павільйоні. Як заселялася [PERSON] у спірне житло йому не відомо, це було раніше, до того, як вони познайомилися. Ремонт в будинку робив [PERSON] , і [PERSON] заробляла кошти, і він. Спільно робили ремонт, на тій підставі, що вони спільно проживали, і у них були добрі стосунки. У [PERSON] з донькою [PERSON] і онуками були добрі стосунки, він вважав їх своїми онуками. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою [PERSON] , з [PERSON] раніше були гарні відносини. Суду пояснила, що її мати та [PERSON] познайомилися у 199-1996 р.р. на Дні народження в с. Бездрик. У них закрутився роман, почали зустрічатися З 1997 року вони почали проживати разом на зйомній квартирі по [ADDRESS] . Через деякий час і вона пішла жити до них. Мати працювала в кооперативі заступником директора, і влаштувала на роботу [PERSON] . Були добрі стосунки, їздили в село. Жили однією сім`єю. У 1997 чи 1998 р.р. помер батько [PERSON] . Вона у 2000 році вийшла заміж, і вони перебралися жити на [PERSON] , де жила мати [PERSON] . Будинок був у поганому стані. Мати [PERSON] померла десь у 2002 році. У неї не дуже добрі стосунки були з матір`ю. Після смерті матері [PERSON] , потрошку почали робити ремонт. Вона допомагала, і її чоловік робили ремонт. [PERSON] на той час поїхав у м. Київ робити у 2000-2001 р.р. Вони підкопили грошей, і почали робити ремонт. Спочатку у дворі, провели воду, добудували туалет, ванну та коридор. Мама з [PERSON] побудували бесідку у дворі, купували меблі, телевізор. Жили гарно, її діти називали [PERSON] дідусем. Їздили 2 рази на море, їздили в м. Донецьк. Усі знали, і думали, що вони є чоловіком та дружиною. Свідок пояснила, що записала розмову на телефон, бо стала підозрювати, що у [PERSON] інша жінка. Він приїхав, вона його не попереджала, що увімкнула диктофон, і вони дізналися, що у [PERSON] є інша жінка, і що він не вижене ніколи маму. Резніков піклувався як чоловік, мати була у лікарні по поза маточній вагітності, і він був постійно біля неї, їздив у лікарню, приводив їжу. Разом вони садили город на басах, у с. Бездрик у маминої мами, вона, мама, і [PERSON] обробляли город. В квартирі по [ADDRESS] жили квартиранти, потім вирішили, що всі влаштовані, вирішили продати квартиру. Мама і [PERSON] хотіли купити автомобіль. Продали квартиру, і частину грошей 1000 євро вона зняла з депозиту, і купили автомобіль. Спочатку вони купили у 1998-1999р.р. Сіат червоного кольору, який був зареєстрований на маму. На другу машину вона добавляла 1000 євро у 2003-2004 р.р. «дев`ятка» чорного кольору. У кума [PERSON] придбали. [PERSON] бувало сідав за руль п`яний, і машина зламалась, її продали. [PERSON] не брав кредитів та позик, вони обоє працювали. усе було куплено за спільні кошти. В с. Бездрик мати не проживала, бо там нічого від спадщини батьків немає. Коли батьки писали заповіт, сказали, що у матері є жило. Ніякої спадщини у мами від батьків немає. Як продали квартиру по [ADDRESS] , то після того вона прописалася у спірному будинку. На той час батько з мамою розлучилися у 2000 році. З 1997 року проживати почали з [PERSON] , бо з батьком були уже погані відносини, у батька була інша жінка, і вони розійшлись. Батько через 2-3 місяці пішов жити до іншої жінки. [INFO] батько помер. Щодо ремонту: замінено каналізацію, опалення, воду провели, замінили пластикові вікна, замінили підлогу, купили м`який диван, музичний центр, великий м`який куток, 2 телевізора, куток на кухню, столи, сантехніку, в спальню шафу-купе. Зробили капітальний ремонт двору- замінили забор, обклали плиткою двір, побудували бесідку у дворі і утеплили будинок, килими купили. [PERSON] вважав маму дружиною, представляв її завжди як дружину. Вони відкладали це питання, бо ремонт вирішили робити. [PERSON] казав, що розпишуться. Свідок також пояснила, що [PERSON] не раз потрапляв до лікарні. Ще коли жили по [ADDRESS] , він випивав, колись порізав руку, лежав у лікарні. Декілька разів його в нарко возили, проводили лікування від алкогольної залежності. Гроші у них завжди були спільні, і вона знала, де вони лежать. Мама казала, що він взяв гроші, тобто гроші були спільні, сімейний бюджет. Коли мама познайомилась з [PERSON] , то вона була у 9 класі, їй було 15 років. Їй не відомо розмір доходу матері у період з 1997-2014 р.р., але мама працювала, а [PERSON] - ні. Відповідно до частини першої\~\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою\~Прикінцевих положень Сімейного кодексу України\~цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності\~Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»\~\~(у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом\~1 статті 17\~Закону України «Про власність», відповідних норм\~ЦК Української РСР\~та з урахуванням пункту 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».\~\~Правила статей\~22,\~28,\~29 КпШС України\~в цих випадках не застосовуються. Так, згідно із частиною першою статті 17\~Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Частиною другою статті 112 Української РСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність»,\~стаття 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 стаття 17, стаття 18, пункт 2 стаття 17 Закону України «Про власність»), тощо. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.\~\~ Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини 1 статті 17\~Закону України «Про власність»\~вважається правильно застосованим. Вказаний висновок узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 та від\~\~\~\~ 23 вересня 2015 року № 6-1026цс15.\~\~ Відповідно до статей 16, 17 Закону України «Про власність»,\~статті 22 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності\~СК України\~та\~\~\~\~ЦК України\~з 1 січня 2004\~року. КпШС\~Української РСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Відповідно до\~ст.74 СК України\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. При застосуванні\~ст.74 СК України\~судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, для вирішення спору за позовними вимогами [PERSON] у даній справі правове значення має встановлення\~факту спільного проживання\~її з [PERSON] у період,\~коли жоден з них\~не перебував у іншому шлюбі,\~а також факт існування між ними усталених, притаманних подружжю, відносин, а саме\~факт ведення спільного господарства, побуту та бюджету. Сам по собі факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету сторін не дає підстав вважати набуте в цей час майно їх спільною сумісною власністю. З урахуванням зазначених норм законодавства, а також факту перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі до 04 липня 2000 року, та виходячи з положень\~статті 58 Конституції України\~про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, факт спільного проживання сторін до 01 січня 2004 року однією сім`єю не має юридичного значення як підстава для визнання набутого майна спільним сумісним майном подружжя. За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.\~\~ Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Під час судового розгляду [PERSON] не надано належних та безспірних доказів на підтвердження того, що вони з [PERSON] проживали однією сім`єю в період придбання майна, яке є предметом заявленого нею позову. Показання свідків про спільне проживання сторін та фотознімки їх спілкування, медична документація [PERSON] , в якій вона зазначила [PERSON] своїм чоловіком, самі по собі не підтверджують, що в період придбання спірного майна, між нею та [PERSON] існували усталені відносини, що притаманні подружжю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України. З висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року, справа № 6-1447цс17, слідує, що для застосування передбачених\~статтею 62 СК України\~правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. За таких наведених обставин, для застосування передбачених\~статтею 62 СК України\~чи\~статтею 25 КпШС України\~правил і наслідків, позивач має довести перед судом крім іншого факт збільшення вартості майна та істотність такого збільшення. Належними доказами на підтвердження цих обставин є документи, які нададуть змогу зробити порівняльний аналіз вартості спірного майна до моменту збільшення його цінності та після цього. Під час судового розгляду [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона вкладала свої кошти в будівництво прибудови до належного [PERSON] будинку, його ремонт та в облаштування подвір`я бесідкою, огорожею та тротуарною плиткою. Що стосується позовних вимог [PERSON] , то суд приходить до такого. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою\~статті 109 ЖК\~Української PCP передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до\~статті 99 ЖК\~Української PCP піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Під час судового розгляду не встановлено беззаперечних доказів, які б підтверджували факт того, що [PERSON] вселилась та була зареєстрованою в будинку по [ADDRESS] неправомірно. Сторонами не заперечується факт постійного відкритого та тривалого користування спірним житловим приміщенням [PERSON] . Обставини неправомірності її реєстрації за вказаною адресою, яке відбулося в той час, коли [PERSON] набув право власності на зазначене домоволодіння, не підтверджені жодними доказами. При цьому суд враховує те, що питання про виселення [PERSON] [PERSON] порушено у 2014 році, що обумовлено виниклими неприязними стосунками між сторонами. Відомостей про наявність у [PERSON] іншого житла суду не надано. Згідно зі\~статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» та частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Навіть, якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції. Отже, врахування пропорційності, яке є принципом цивільного судочинства (пункт 6 частини третьої статті\~2, стаття\~11 ЦПК України) забезпечує розумний баланс між інтересами позивача і відповідачів. Тому суд вважає, що така крайня ступінь втручання в права особи не буде справедливою і пропорційною, а буде надмірною при оцінці даних обставин, а відтак слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . З огляду на вказане відсутні правові підстави як для задоволення первісного позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком з надвірними спорудами, позбавлення права користування будинком з надвірними спорудами та виселення, так і для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, стягнення грошової компенсації, поділ майна. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed