Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

20 жовтня 2020 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява\~\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.\~Позов мотивований тим, що згідно договору дарування позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Разом з позивачем в квартирі зареєстровані її бабуся [PERSON] та її дядько відповідач по справі [PERSON] . З серпня 2010 року відповідач не проживає за місцем реєстрації та його місцезнаходження позивачу невідоме. Жодних стосунків, листування, чи іншого спілкування між позивачем та відповідачем весь час не було. Відповідач повністю втратив інтерес до житлового приміщення, у зв`язку з чим позивач самостійно сплачує всі комунальні рахунки та здійснює поточний ремонт квартири. На теперішній час позивач не підтримує зв`язків з відповідачем. Вжиті нею заходи розшуку відповідача результатів не дали, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. 21 жовтня 2020 року судом направлено запит до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.22). 29 жовтгня 2020 року до канцелярії Василівського районного суду Запорізької області надійшла відповідь на запит суду про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Ухвалою Василівського районного суду від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити (а.с.33-35). Відповідач\~\~ [PERSON] в судові засідання, призначені на 16 листопада 2020 року та 01 грудня 2020 року нез`явився, за даними наданими Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином за адресою реєстрації, проте судові повістки не отримує, поштова кореспонденція повертається з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.11\~ст.128 ЦПК України\~через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 37, 39, 41). Представник третьої особи Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Проти заявлених вимог не заперечують (а.с.32). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 22 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Никоноровим О.О., зареєстрованого в реєстрі за №352 (а.с.11-12) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №135171059 (а.с.13) позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до договору дарування від 22 серпня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (Дарувальники) з однієї сторони, та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (Обдаровуваний) з іншої сторони, уклали договір про таке: [PERSON] (Дарувальники) передає безоплатно у власність, а [PERSON] , приймає у власність, як дарунок, квартиру [ADDRESS] . Як вбачається із довідки Виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №10.1-17-981 від 07 жовтня 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.15) Відповідно до копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Дніпрорудненським МВМ Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області 19 січня 2000 року, зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). З актів перевірки реєстрації та проживання від 28 липня 2020 року та 27 вересня 2020 року, складених депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Рябчук О.М., в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , підпис яких засвідчено секретарем Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Решеняк Л.П., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] з серпня 2010 року не мешкає (а.с.16.17). Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.ч.1, 2\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Разом з тим, відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивача, зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу, проте більше року без поважних причин не проживає за вказаною адресою, підстав для збереження за ним права користування жилим приміщення не встановлено, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved