Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

20 листопада 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 листопада 1992 року він, згідно договору купівлі-продажу, придбав у радгоспу «Любомльський» нерухоме майно в селі Бірки Любомльського району Волинської області. У вищевказаному договорі вказано, що предметом є цегляний будинок з надвірними спорудами, що не відповідає дійсності, оскільки фактично він придбав квартиру у цегляному будинку і сарай-літню кухню. Довідкою сільської ради також стверджується, що згідно договору купівлі-продажу було придбано саме квартиру. Жодних претензій щодо проживання чи володіння вказаною квартирою з боку продавця радгоспу «Любомльський» чи інших осіб не надходило. Таким чином, враховуючи те, що він добросовісно заволодів майном і понад 25 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме квартиру та сарай-літню кухню, що розташовані за адресою: вулиця Зелена, 1/2 в селі Бірки Любомльського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що проти задоволення позову вони не заперечують. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно договору продажу-купівлі від 02 листопада 1992 року радгосп «Любомльський» в особі директора [PERSON] (продавець) продав [PERSON] (покупцю) житловий цегляний будинок з надвірними спорудами, площею 42 кв.м., який знаходиться в селі Бірки Любомльського району Волинської області. Водночас, із довідки Любомльської міської ради Волинської області від 23 серпня 2017 року №713 слідує, що на підставі вищевказаного договору [PERSON], посвідченого секретарем Бірківської сільської ради Любомльського району Волинської області, належить квартира, яка на даний час має адресу: [ADDRESS]. Вищевказана обставина підтверджується і витягом із по господарської книги №2 за 2017 рік , де вказано, що по особовому рахунку №0101381 квартира, 1985 року побудови, з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS]. Як вбачається з акту обстеження прибудинкової території, 20 лютого 2018 року комісією в складі в.о. старости [PERSON], депутата Любомльської ОТГ [PERSON] та сусіда [PERSON] при обстеженні прибудинкової території будинку за адресою вулиця Зелена, 1 в селі Бірки Любомльського району Волинської області встановлено, що на прибудинковій території багатоквартирного будинку по вул. Зелена, 1, с. Бірки на земельній ділянці площею 0,3 га, наданій гр. [PERSON], згідно рішення Бірківської сільської ради від 30.03.1994р. № 17/5 «Розгляд заяв громадян про виділення їм земельних ділянок», розташована літня кухня-сарай площею 41,1 м кв, яка належить гр. [PERSON]. Зазначену надвірну споруду гр. [PERSON] купив разом із квартирою № 2 по вул. Зелена, 1, с. Бірки згідно договору купівлі-продажу від 02.10.1992р. у радгоспі «Любомльський». Літня кухня-сарай-Б-1 (згідно технічного паспорта від 01.08.2017 р.) площею 41,1 м кв, яка розташована на земельній ділянці площею 0,3 га, наданій гр. [PERSON], згідно рішення Бірківської сільської ради від 30.03.1994р. № 17/5 «Розгляд заяв громадян про виділення їм земельних ділянок» належить гр. [PERSON]. Технічний паспорт комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 01 серпня 2017 року виготовлено на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] відкрито, добросовісно та безперервно користується вищезазначеним нерухомим майном більше 25 років, ніхто ніяких претензій щодо вказаного нерухомого майна не заявляв та на нього не претендував. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Представник відповідача у своїй заяві, поданій до суду, позов визнав, що в силу ст.\~82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме квартиру і господарські споруди літньої кухні-сараю-Б-1, що розташовані за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю згідно з ч.1ст. 344 Цивільного кодексу України. Судові витрати суд вважає за необхідне віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved