Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] .\~В будинку\~зареєстрований її\~батько [PERSON] ,\~який з\~2001\~року в\~ньому не\~проживає.\~Його реєстрація\~у будинку\~перешкоджає позивачу\~розпорядитися своїм\~майном.\~У зв`язку\~з тим,\~що відповідач\~без поважних\~причин не\~проживає понад\~1\~рік в\~її будинку,\~просила визнати\~його таким,\~що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, пояснивши, що не проживає у будинку позивача з 2001 року, на даний час проживає у своїх батьків в с. Красний Став Славутського району. Не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2021 року. Ухвалою суду від 02.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 04.10.2021 року. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права користування жилим приміщенням, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 15.09.2016р. є власником 24/100 частин будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у будинку, як член сім`ї позивача, однак не проживає у ньому з 2001 року, має інше постійне місце проживання. Відповідач визнав вказані обставини, а тому вони не підлягають доказуванню. 4. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Права членів\~сім`ї власника\~на користування\~жилим приміщенням\~врегульовані ст.\~405\~ЦК України,\~відповідно до\~вимог якої\~члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом,\~відповідно до\~закону. Житлове приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 5. Оцінка суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З урахуванням положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд дійшов висновку, що [PERSON] добровільно залишив жиле приміщення і постійно, більше 1 року, проживає за іншою адресою. Будь-які поважні причини, які б перешкоджали йому проживати у будинку за місцем своєї реєстрації, відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і [PERSON] слід визнати особою, що втратила право користуватися жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved