Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

21.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.10.1990 року у Страшевицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області він зареєстрував шлюб із відповідачкою. Від спільного подружнього життя мають троє дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачкою не склалося у їхньому спільному сімейному житті із самого початку, вона часто вчиняла сварки і скандали через будь-яку дрібницю, мало уваги приділяла йому як чоловіку. Через постійні сварки стали віддалятися один від одного і тому виникали між ними непорозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, понад три роки не підтримують сімейних зв'язків та не ведуть подружнього життя, через що втратив почуття поваги та любові. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає не можливим і прийшов до висновку, що зберегти шлюб неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 20.10.1990 року у Страшевицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №13. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином(а.с.17,23). Його представник [PERSON] позовні вимоги позивача підтримує, стверджує, що позивач на примирення з відповідачкою не згідний, про всі обставини, які відомі позивачу ним суд повідомлено, докази, на які вони посилаються у позові, подані. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, але від неї в канцелярію суду поступила заява (а.с.24), в якій вона просить проводити судове засідання у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 20.10.1990 року, зареєструвавши шлюб у Страшевицькій сільській Раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №13 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають троє дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6-8), які є повнолітніми. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо з літа 2014 року, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки, проживає з іншою жінкою, з якою в подальшому має намір зареєструвати їхні відносини офіційно. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред'явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачкою однією сім'єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При подачі позивачем позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 352 гривні 40 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved