Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

21 лютого 2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просив встановити факт постійного проживання з [PERSON] на день його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищезазначеною адресою. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено по причині пропуску процесуального строку звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Заявник з лютого 2019 року до смерті батька постійно проживав у нього, доглядав за ним та вів домашнє господарство, оскільки [PERSON] потребував стороннього догляду по причині важкого стану здоров`я та не міг самостійно себе обслуговувати. Заявник готував їжу, купував харчі та ліки. За місцем своєї реєстрації він навідувався рідко, не залишаючись на ніч щоб не покидати батька без догляду. Для оформлення спадщини заявнику необхідно встановити факт постійного проживання із [PERSON] , тому виникла необхідність підтвердження у судовому порядку факту його постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті та відкриття спадщини. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та наполягав на її задоволенні з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, направи заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень не має (а.с. 25). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні 26.06.2020 повідомив, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса він не звертався тому що вважав, що спадщину повинен прийняти [PERSON] який піклувався про батька, оскільки брат дійсно проживав із батьком. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] жив у себе вдома, це один двір за двома адресами. У заявника з померлим завжди був спільний бюджет, не лише на момент смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий із синами померлого, часто бував у нього вдома, в заявника є сім`я але вони переїхали проживати до [PERSON] . Беззаперечно стверджував, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю на момент смерті. Суд, заслухавши заявника, пояснення заінтересованої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2019 (а.с. 5). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 1983 року та серії [NUMBER] від 23 липня 1980 року (а.с. 4, 45). Згідно акту підтвердження фактичного місця проживання особи на території міста Миргород, складеного головою вуличного комітету в присутності сусідів від 19.02.2020 та засвідченого організаційним відділом Миргородської міської ради, [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , з батьком [PERSON] на день його смерті [INFO] (а.с. 8). Постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р. В. від 22 червня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав неподанням заяви про прийняття спадщини та не проживання на день смерті зі спадкодавцем (а.с. 46). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа у нотаріальній конторі не заводилася (а.с. 43-44). Отже, реалізація права на спадщину заявником [PERSON] за законом залежить від встановлення судом факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті та відкриття спадщини, який має юридичне значення для заявника. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами та беззаперечними твердженнями свідків. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , на день його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] , який має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved