Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

21 вересня 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до\~відділу державної виконавчої служби Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-994, виданий 27 вересня 2006 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини доходів боржника щомісячно. Позивач сумлінно сплачує аліменти і жодної заборгованості з їх сплати немає. У лютому 2018 року позивач отримав постанову про накладення арешту на все його майно і у звязку з цим звернувся до Відділу ДВС Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві з вимогою про зняття арешту з майна, який було накладено державним виконавцем по виконавчому провадженні № 15712167 під час примусового виконання виконавчого листа № 2-994. Станом на 23.02.2018 року заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня, державна виконавча служба відмовила йому у знятті арешту з майна. Позивач вважає, що постанова державного виконавця про накладення арешту на майно є незаконною, тому\~ просить в судовому порядку\~ зняти арешт з усього належному їй майна. Ухвалою Обухівського районного суд Київської області від 24 вересня 2018 року у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного\~ЦПК України. В судовому засіданні\~позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач відділ\~державної виконавчої\~служби Святошинського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби м.\~Київ Головного\~територіального управління\~юстиції у\~м.\~Київ про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання представника не направив, заяв та клопотань до суду не подав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер 3223110100:01:104:0119 за адресою: Київська область Обухівський район провул. Драна Гора, та земельної ділянки площею 0,12 га. кадастровий номер 3221081000:02:002:1326 за адресою: Київська область Бородянський район сільська рада Дружнянська, Садівницьке товариство громадське обєднання, вул. Молодіжна, земельна ділянка 218. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 132820896 від 01.08.2018 року, постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 23.02.2018 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. Згідно довідки виданої Святошинським районним\~відділом державної\~виконавчої служби\~м.\~Київ ГТУЮ\~у м.\~Києві від 10.09.2018 року заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.09.2018 року відсутня. Згідно ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016р., позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно із ст. 59 даного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої\~статті 34 цього Закону. Отже, можливість звернення з таким позовом передбачена для особи, якій належить майно, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, але яка не являється боржником у цьому виконавчому провадженні, а відповідачами можуть бути боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, але не відділ державної виконавчої служби, який лише забезпечує примусове виконання судових рішень. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, позивач [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні, арештоване майно належить саме йому та ніким його право власності на це майно не оспорюється, зокрема, і виконавчою службою. [PERSON], звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилався на те, що накладення арешту на нерухоме майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено\~ст.ст.\~319,\~321,\~391 ЦК України. З позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з діями, рішенням державного виконавця, який на думку позивача, повинен здійснити всі відповідні дії щодо зняття арешту з належного йому майна. В даному випадку, позовні вимоги спрямовані до особи, яка не оспорює будь-які його права на майно, яке арештовано, між позивачем та державним виконавцем існують процесуальні відносини, які вирішуються в іншому порядку, отже у таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту. Позов про зняття арешту з майна, як спосіб захисту в межах\~виконавчого провадження, може бути використаний особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. Таким чином, арешт майна, який не пов'язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~не стягуються. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed