Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

21.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Комунальної п`ятої стоматологічної поліклініки про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року в сумі 57 200, 00 (п`ятдесят сім тисяч двісті грн. 00 коп.). Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова і працює на момент подання позову на посаді лікаря стоматолога. За період з 01.01.2018р. по 30.11.2018р. заробітна плата працівникам комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова, в тому числі і їй, не нараховується та не виплачується, а тому змушена звернутись до суду із заявленими вимогами, просить позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 03.06.2019 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак у позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Свої вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи /арк..спр.8,13/. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України та провести заочний розгляд справи. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] працює на посаді лікаря стоматолога терапевта в комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м.Львова, що підтверджується записом в трудовій книжці, копія якої міститься в матеріалах справи /арк.спр.4/. З довідки про доходи №12 від 03.01.2019 вбачається, що [PERSON] працює в Комунальній 5-та стоматолічній поліклініці лікарем стоматологом з місячним окладом 5300.00грн. та за період з січня по червень, серпень, жовтень 2018 року позивачу не нараховано заробітну плату. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Так, відповідно довідки про доходи [PERSON] від 03.01.2019 року, її місячний оклад становить 5200,00 грн. Враховуючи наведене, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з січня по листопад 2018 року становить 57200,00 грн., тобто з розрахунку за 11 місяців. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем і з січня по листопад 2018 року, йому не було нараховано та виплачено заробітну плату, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача 57200,00 грн. заборгованості. На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768, 40 грн. На підставі ст. ст. 7, 43 Конституції України, ст. ст. 2, 94, 115. 232, 233, 235 КЗпП України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: approved