Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Жердєв Сергій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що з 21.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між позивачем та відповідачем у 2011 році був розірваний. Рішенням Сєвєродонецького міського суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. З 01.09.2013 по 01.06.2016 року позивач не отримувала від відповідача зазначені аліменти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 66000 грн. За розрахунком (довідкою) державного виконавця нарахована заборгованість по аліментам за [PERSON] станом на лютий 2020 року складає в загальній сумі 154000 грн. В результаті невиконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів утворилася заборгованість по аліментам, яка на теперішній час так і залишається непогашеною, виконавче провадження відкрите, та відповідно до довідки Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість складає 154000 грн. У зв`язку із цим представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача неустойку в розмірі 65900 грн. за прострочення сплати аліментів на неповнолітніх дітей, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 1.2. Відповідач надав до суду письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що він сплачував аліменти на користь позивача як до подання позовної заяви про стягнення аліментів, так і після її подання до прийняття судом рішення від 25.03.2015. Рішення суду від 25.03.2015 було заочним, тобто справа розглядалась без участі відповідача. Лише на початку 2018 року йому стало відомо, що 14.08.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Ним щомісячно надавалися документи державному виконавцю, які підтверджували сплату аліментів на користь позивача, а у подальшому він та державний виконавець домовилися про щоквартальне надання відповідних документів. Станом на 01.08.2018 після проведення звірки по сплаті аліментів у нього відсутня заборгованість, а на даний час існує переплата у сумі 6100,00 грн. Така заборгованість була відсутня і до 01.08.2018 з дня подання позивачем позову про стягнення аліментів. Відомості про наявність за відповідачем заборгованості зі сплати аліментів в сумі 154000 грн. не відповідають дійсності. Проти стягнення з нього витрат на правову допомогу відповідач також заперечує у зв`язку із відсутністю доказів оплати цих витрат та у зв`язку із безпідставністю позову. 1.3. Ухвалою суду від 10.06.2020 було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та витребувано відповідні докази. Ухвалою суду від 19.08.2020, яка відображена у протоколі судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик та допит в якості свідків державних виконавців, адже наявних у справі письмових доказів достатньо для повного та всебічного з`ясування обставин справи. 1.4. У судовому засіданні представник позивача Жердєв С.М. підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, які викладені у письмовому відзиві. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.03.2015 по справі № 428/7011/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно від дня подання позовної заяви 03.09.2013 і до досягнення дітьми повноліття. Рішення було допущено до негайного виконання у межах сплати платежу за один місяць. Відомості про оскарження вказаного рішення у суду відсутні. 14.08.2015 державним виконавцем відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ було відкрито виконавче провадження № 48464187 з виконання виконавчого листа, виданого за вищевказаним рішенням суду. В цей же день, 14.08.2015 виконавцем було сформовано супровідний лист до цієї постанови на адресу відповідача. 2.2. Відповідно до копії довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 48464187 від 13.02.2020, виданої старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А., починаючи з 03.09.2013 по 31.01.2020 відомості про сплату аліментів та розмір заробітної плати боржника [PERSON] в матеріалах виконавчого провадження відсутні, заборгованість по аліментам нарахована згідно розміру визначеному у виконавчому документі та станом на 31.01.2020 року становить 154000 грн. У вказаній довідці відсутні будь-які відомості про сплату відповідачем аліментів в період з 01.09.2013 по 01.01.2020. Разом з тим, відповідно до копії довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 48464187 від 22.05.2020, виданої старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровським Р.А., боржником [PERSON] були подані докази про сплату аліментів (копії квитанцій). У вказаній довідці відображені суми сплачених відповідачем аліментів в період з 01.09.2013 по 01.04.2020 та вказано, що станом на 01.04.2020 відповідач немає заборгованості, а навпаки має переплату в розмірі 6100 грн. В листі в.о. начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.07.2020 вказано, що починаючи з 03.09.2013 по 13.02.2020 відомості в матеріалах виконавчого провадження № 48464187 про сплату аліментів боржником були відсутні, у зв`язку із чим державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості в розмірі 154000 грн. В травні 2020 року на адресу Відділу надійшла заява боржника про здійснення перерахунку заборгованості з доказами сплати аліментів за період з 2013 по 2020 роки. 22.05.2020 державним виконавцем з урахуванням наданих доказів було здійснено перерахунок заборгованості, а тому заборгованість зі сплати аліментів стала відсутньою. В матеріалах справи наявні також копії фіскальних та службових чеків з УДППЗ «Укрпошта», які підтверджують дати та суми переказів аліментів відповідачем на користь позивача, які відображені у довідці-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 48464187 від 22.05.2020. 3. Релевантні джерела права 3.1. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. До 08.07.2017 частина 1 статті 196 СК України встановлювала, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до чинної редакції частин 1, 2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно із частинами 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. 3.2. Згідно із частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 3.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц вказано, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача просить стягнути з відповідача пеню у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів в період з 01.09.2013 по 01.06.2016. Розрахунок пені представник позивача обмежує датою 27.03.2020. З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядатиме позовні вимоги саме в цих межах, які були заявлені представником позивача. 4.2. Суд звертає увагу на те, що одним із обов`язкових елементів настання цивільної відповідальності особи за ч. 1 ст. 196 СК України є вина у невиплаті або несвоєчасній виплаті аліментів за рішенням суду або за домовленістю між батьками. В даному випадку позивач вважає, що відповідач винний у щомісячній несплаті аліментів в період з 01.09.2013 по 01.06.2016 за рішенням суду від 25.03.2015. Перш за все суд зазначає, що надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП № 48464187 від 13.02.2020 містить недостовірні відомості та не враховує фактів часткової сплати аліментів відповідачем в період з 01.09.2013 по 01.06.2016. Достовірними є відомості щодо сплати відповідачем аліментів, які викладені у довідці-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 48464187 від 22.05.2020. Згідно із цими відомостями за період з 01.09.2013 по 01.06.2016 за відповідачем утворилася заборгованість у зв`язку із неповною сплатою аліментів в загальній сумі 29615 грн. На думку суду, вина у невиплаті або несвоєчасній виплаті аліментів за рішенням суду може мати місце тоді, коли особа не сплачує аліменти умисно, хоча має можливість їх сплачувати, або ж коли особа не сплачує аліменти внаслідок своєї недбалості, недисциплінованості, відсутності бажання працевлаштуватися, невжиття заходів для отримання доходу, який дозволяє сплачувати аліменти. В будь-якому випадку, винна поведінка особи у невиплаті аліментів за рішенням суду може наступати не раніше дня ухвалення такого рішення, якщо воно звернуте до негайного виконання. В даному випадку рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей було ухвалене 25.03.2015. В судовому засіданні 19.08.2020 відповідач повідомив суду, що про наявність цього рішення він дізнався приблизно через 10 днів, отримавши копію рішення по пошті. При цьому суд враховує, що відповідач був обізнаний про факт розгляду в суді справи про стягнення аліментів, що підтверджується змістом рішення суду. Також суд враховує, що відповідач є чоловіком працездатного віку, розмір аліментів складає лише 2000 грн. щомісячно на двох дітей, в той час як відповідачем не було надано доказів наявності у нього інших дітей та утриманців в період з 2015 року, а також не було надано доказів того, що він здійснював спроби офіційно працевлаштуватися або отримати кредит чи позику з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає встановленою вину відповідача у неповному та несвоєчасному виконанні рішення суду про стягнення аліментів щонайменше з 01.05.2015 - коли минув один місяць з часу ухвалення рішення суду, а відповідач так і не розпочав погашення боргу зі сплати аліментів, який утворився згідно із цим рішенням з 03.09.2013. 4.3. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує наступне. По-перше, згідно із чинною редакцією ч. 1 ст. 196 СК України пеня за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. На думку суду, це правило хоча і виникло з 08.07.2017, проте згідно із нормами ч. 1 ст. 58 Конституції України підлягає застосуванню до спірних правовідносин з часу настання вини відповідача у невиконанні рішення суду, адже попередня редакція ч. 1 ст. 196 СК України запроваджувала більш жорстку цивільну відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів (без обмеження розміру пені 100 відсотками заборгованості). На думку суду, правило щодо обмеження розміру пені 100 відсотками заборгованості зі сплати аліментів слід розуміти так, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків того розміру заборгованості, який утворився в конкретному місяці. Наприклад, якщо заборгованість зі сплати аліментів за вересень 2013 року склала 1500 грн., то пеня за несплату цієї суми заборгованості не може перевищувати 1500 грн. В даному випадку загальний розмір заборгованості за період з 01.09.2013 по 01.06.2016 складає 29615 грн., а тому пеня за несплату цих сум не може перевищувати цього загального розміру. По-друге суд враховує, що погашення вказаного розміру заборгованості за період з 01.09.2013 по 01.06.2016 вперше було здійснено відповідачем в сумі 200 грн. в квітні 2016 року, коли він сплатив щомісячний платіж за квітень в сумі 2000 грн. та додатково переплатив 200 грн. Ці 200 грн. мали бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за вересень 2013 року. Наступне погашення заборгованості за період з 01.09.2013 по 01.06.2016 відбулося в жовтні 2017 року, коли відповідач сплатив відразу 6000 грн., з яких 4000 грн. мали бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за вересень, жовтень та листопад 2013 року. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для наведення детальних розрахунків пені за прострочення сплати кожного із щомісячних платежів в період з 01.09.2013 по 01.06.2016. В будь-якому випадку, пеня за період з часу виникнення вини відповідача у простроченні, тобто з 01.05.2015, до часу погашення заборгованості в жовтні 2017 року значно перевищує суму заборгованості. Це пояснюється тим, що вже через 100 днів прострочення кожного щомісячного платежу сума пені досягає стовідсоткової граничної межі від суми заборгованості (по 1 відсотку на день). Таким чином, розмір неустойки (пені), який утворився станом на 27.03.2020 та який можливо стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення сплати аліментів, що мали бути сплачені період з 01.09.2013 по 01.06.2016, складає 29615 грн. 4.4. Разом з тим суд враховує, що згідно із поясненнями відповідача, які він надав у судовому засіданні, його дохід протягом 2015-2016 років складав близько 5000 грн. на місяць, адже він неофіційно працює майстром з виготовлення меблів. В 2017 році його дохід став більшим і він почав поступово погашати заборгованість зі сплати аліментів. Доказів на користь того, що відповідач у 2015-2016 роках мав більший дохід, до суду надано не було. Тобто, щомісячний розмір аліментів в сумі 2000 грн. складав близько 40% від доходу позивача протягом 2015-2016 років. На підставі ч. 2 ст. 196 СК України, з урахуванням вищенаведених обставин щодо матеріального стану платника аліментів, а також з урахуванням тих фактів, що платник аліментів в даному випадку регулярно вносив платежі в рахунок сплати аліментів і лише в 2015 році дізнався про розмір аліментів, які були стягнуті з нього за рішенням суду за період з вересня 2013 року, виходячи з принципів добросовісності, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки за несплату відповідачем аліментів з 29615 грн. до 10000 грн. 4.5. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і їх необхідно задовольнити в сумі 10000 грн. 00 коп. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено частково (задоволено 15,17% вимог, адже 10000 від 65900 складає 15,17%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 127 грн. 55 коп. (15,17% від 840 грн. 80 коп.) 5.2. Стосовно витрат на правову допомогу представник позивача в судовому засіданні 19.08.2020 зробив заяву згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання відповідних доказів після ухвалення рішення суду.

Outcome: partial