Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

20.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві посилаючись на те, що він працював на підприємстві вугільної промисловості ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» у шкідливих умовах на посаді гірника очисного вибою дільниці МДО-7, де 26.01.2014 року, о 18.40год. з ним стався нещасний випадок на виробництві, наслідками якого є закритий компресійний перелом тіла L1 хребця, забій спинного мозку, синдром повного порушення провідності, про що видано акт №10 форми Н-1 та акт форми Н-5. Після отриманої травми він довгий час лікувався, але відновити здоровя неможливо, тому згідно довідки Міжрайонної травматологічної медико-соціальної експертної комісії м.Красноармійська його визнано інвалідом першої групи «Б», в якій зазначено причиною інвалідності трудове каліцтво, ступень втрати працездатності 100%, потреба в сторонньому догляді. 22.05.2014 рок він був звільнений з підприємства за ст.40 п.2 КЗпП України в звязку з невідповідністю за станом здоровя. У звязку із ушкодженням здоровя, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку 26.01.2014року, у нього погіршилося здоровя, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, його стан здоровя постійно погіршується, він постійно проходить лікування, його рух обмежений і можливий лише за допомогою сторонніх осіб на інвалідній колясці, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 100000,00грн., заподіяної нещасним випадком на виробництві. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягають. Представник відповідача [PERSON] в судове засіданні не зявилася, надала суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, рішення по справі винести на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 11.02.2008 року по 22.05.2014 року та був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя (а.с.4-5). 26.01.2014року з позивачем [PERSON] під час виконання трудових обовязків стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, в результаті якого позивач отримав закритий компресійний перелом тіла L1 хребця, забій спинного мозку, синдром повного порушення провідності, про що було складено акт №10 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 31.01.2014 року (а.с.15-17) та акт розслідування нещасного випадку, що стався 26.01.2014року о 18.40год. (а.с.18-20). Тривалий час позивач знаходився на лікуванні в медичних закладах (а.с.6-12) і в звязку з одержаною травмою 22.05.2014 року, згідно довідки Міжрайонної травматологічної медико-соціальної експертної комісії м.Красноармійська, позивачу встановлено 100% первинно втрати професійної працездатності та першу групу інвалідності «Б» до 01.06.2016 року, потребує медикаментозного, оперативного лікування, постійній сторонній догляд (а.с.13). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику «внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 100% працездатності, визнаний інвалідом 1 групи «Б» до 01.06.2016 року, у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. 26.01.2014 року позивач [PERSON] отримав виробничу травму внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом №10 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 31.01.2014 року (а.с.15-17) і при цьому мало місце не тільки порушення позивачем вимог «Інструкції про охорону праці», безпечному виконанню і поведінки в шахті гірника, а також при цьому мала місце протиправність дій відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» повязаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку (а.с.16 обор.стор.). Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. П.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9/2004р. ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.\~ Факт ушкодження здоровя позивача підтверджений висновком МСЕК. Моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Виходячи із наведених вище обставин, довідок МСЕК, суд вважає, що [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 100% до 01.06.2016 року, позивач визнаний інвалідом 1 групи «Б» до 01.06.2016 року, одержує щомісячні виплати Фонду соціального Страхування у звязку з одержаною травмою в розмірі 8586,81грн. (а.с.45) та одержав одноразову допомогу в розмірі 70400,40грн. (а.с.46), тому суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України, виходячи із засад розумності та справедливості на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 50\~000,00 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 500,00грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial