Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

20.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд збільшити розмір та спосіб аліментів, що стягуються на її користь з відповідача [PERSON] на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 року на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн., на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з відповідачем [PERSON] має спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2015 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріальний стан позивача не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, оскільки фактичний розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру, передбаченому законом, а відповідач працездатний, фізично та інтелектуально здоровий чоловік, тому позивач просить суд збільшити розмір та спосіб стягуваних з відповідача аліментів на її користь з 600,00 грн., до 1/4 частини від заробітку відповідача. Відомостей, щодо працевлаштування відповідача у позивача немає. Спроби позивача урегулювати сплату аліментів з відповідачем в позасудовому порядку не були позитивними. Також позивач підкреслила, що у відповідача перед нею є заборгованість по сплаті аліментів. На підставі вищевикладеного позивач звернулася з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, обґрунтовуючи заперечення тим, що відповідач офіційно не працює, тому має нерегулярний мінливий дохід. Також він сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 400, 00 грн. Підкреслив, що не відмовляється сплачувати аліменти на доньку, але проти зміни способу їх утримання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, заслухавши пояснення та заперечення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2015 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулися зміни у житті одержувача аліментів. Так, на даний час дитина підростає, в зв'язку із чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії, та змін до сімейного законодавства. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, але не для зміни способу стягнення аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України. Так судом встановлено, що відповідач не має постійного працевлаштування, має мінливий дохід та сплачує аліменти на другу малолітню дитину, сина [PERSON], 05.10.2012 року. Згідно п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи вищенаведене,\~суд вважає,\~що аліменти\~слід стягнути\~з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн., з огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору при звернені до суду.

Outcome: partial