Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

21 березня 2018 року [PERSON] звернулася до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 04 січня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя не склалося з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Все це призвело до того, що з вересня 2017 року шлюбно-сімейні стосунки між ними припинено, з того часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а тому вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам, проти надання часу на примирення категорично заперечує. У підготовче засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, враховуючи, що сторони у підготовче засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у підготовчому засіданні, за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне Судом встановлено, що 04 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Все це призвело до того, що з вересня 2017 року шлюбно-сімейні стосунки між ними припинено, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, проти надання часу на примирення категорично заперечують. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, від часу подачі позову до суду минуло понад п'ять місяці, за цей час сторони не примирилися. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, коли шлюб існує лише формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За відсутності спору між подружжям щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу зафіксувати спільне рішення батьків щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved