Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

21.11.2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивують тим, що у відповідності до кредитного договору №R53113269403В від 05.06.2012 року відповідачу було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 50000,00 грн. строком повернення до 05.06.2015 року з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 27% річних. Відповідач зобов'язаний належним чином використовувати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту, згідно графіку погашення кредитної заборгованості та погасити відсотки за користування цим кредитом. Проте відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 19.03.2014 має прострочену заборгованість на загальну суму 98938,20 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 98938,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 989,38 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, згідно заяви представника позивача, останній не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобов'язального права. Судом встановлено наступне. 05.06.2012 року ПАТ «ВТБ Банк» та фізична особа [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № R53113269403В, згідно якого банк надає кредит на споживчі потреби у розмірі 50000,00 грн. строком повернення до 05.06.2015 року. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в п.3.3 цього договору або у розмірі, який змінений відповідно до п.3.3 та п.5.2.7 цього договору. Відповідно до п.3.3 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 27% річних . Відповідно до п.4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць :17 числа та останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачується проценти - з 18 числа (включно) попереднього місяця по 17 число (включно) поточного місяця. Відповідно до п.4.6 кредитного договору, повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком. Відповідно до п.7.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та\\або сплати процентів за його користування та\\або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідач станом на 19.03.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53113269403В від 05.06.2012 року (а.с.15-17) вбачається, що станом на 19.03.2014 року існує заборгованість у сумі 98938,20 грн., яка складається з: суми кредиту, що залишилась неповернутою - 26673,25 грн., суми простроченого боргу по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 18732,55 грн., суми прострочених відсотків по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 15017,74 грн., суми непрострочених відсотків за користування кредитом за період з 18.02.2014 року по 18.03.2014 року - 966,18 грн., пені за прострочення кредиту - 20242,05 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 16670,60 грн., суми 3% річних від суми простроченого кредиту за прострочення кредиту (ст..625 ЦК України) - 347,89 грн., суми 3% річних від суми прострочених відсотків за прострочення відсотків (ст..625 ЦК України) -287,94 грн. За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст..625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи викладене, аналізуючи діюче законодавства, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «ВТБ Банк» є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Статею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при звернені до суду сплатив судовий збір в розмірі 989,38 грн. (а.с.1).

Outcome: approved