overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

20.11.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1989 року, від якого неповнолітніх дітей не має. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, різницю характерів, внаслідок чого виникали сварки. Стверджує, що з січня 2017 року шлюбні стосунки припинені та спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності( а.с.8, 17), відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 04 листопада 1989 року у Галицькій сільраді Ніжинського району Чернігівської області, про що зроблений запис за № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]( а.с.7). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640грн. (а.с.9) підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

20.11.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що з 27.02.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не працював і не утримував матеріально сім'ю. Вона втратила почуття любові та довіри до нього. Нічого спільного крім дитини у них немає. На даний час вони не спілкуються та проживають окремо. Тому просить позов задовольнити. Сторони у судове засідання не з'явилися. 12.01.2018 року позивачка подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Вказала, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач 12.01.2018 року подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.02.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], відділом ДРАЦС реєстраційної служби Червоноградського МУЮ у Львівській області, актовий запис №32. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження [NUMBER] Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, останні проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

20.11.2017 року представник банку звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11403,22 грн. за кредитним договором №б/н від 26.04.2013 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 11403,32 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26.04.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.09.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 11403,32 грн. (а.с.4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

20.11.2017 року представник банку звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14368,10 грн. за кредитним договором №б/н від 10.01.2015 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 14368,10 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання нею судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 10.01.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.09.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 14368,10 грн. (а.с.4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

20.11.2017 року представник банку звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17260,28 грн. за кредитним договором №б/н від 30.12.2014 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отрима кредит у розмірі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 17260,28 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30.12.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.09.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 17260,28 грн. (а.с.4). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

20.11.2017 року представник заявника звернулася із заявою до суду та просить встановити факт належності [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №418869 та серія ЯГ №419578 видані на імя [PERSON] 21 липня 2006 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації № 165 від 16.05.2006 року на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4266 га та 0,3831 га, які знаходяться на території Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастрові номери земельних ділянок №1824280300:05:000:0469 та №1824280300:12:000:0581. Мотивує це тим, що її матері на праві власності належать земельні ділянки площею 0,4266 га та 0,3831 га, мати померла, а вона як спадкоємець, не може оформити спадщину, оскільки в державних актах на право власності на земельну ділянку мати значиться як «Кудря», а в свідоцтві про смерть «Кудра». Представник заявника надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 04.04.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 253780 та є матір»ю заявника, про що свідчить копія посвідки про народження серії УИ №746486. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. З копії державних актів на земельну ділянку серії ЯГ №418869 та серії ЯГ №119578 видно, що прізвище [PERSON] зазначено «Кудря», в той час як у свідоцтві про смерть її прізвище вказано «Кудра». Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 09.11.2017 року №1670/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON], оскільки не встановлений факт належності державних актів померлій [PERSON]. З огляду на це суд дійшов висновку, що від встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] на нерухоме майно залежить виникнення права спадкоємця [PERSON] на оформлення спадщини, а саме земельних ділянок після смерті [PERSON]. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних документів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючих документів доведеним. Заявником сплачено судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

20.11.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено декілька договорів банківського рахунку, на підставі Договору пакетного обслуговування, згідно з якими та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

20.11.2018 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву у якій вимоги позову підтримала, справу просила розглянути у її відсутності (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.18), про причини неявки суду не повідомив. Відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а. с. 5), але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.; -ч. ч. 1, .2 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обовязку по утриманню малолітньої дитини, чим порушує її майнові права, то на користь позивача з нього необхідно стягувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

20.11.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.01.2013 р. В період перебування у шлюбі у них [INFO] народилась донька Милана. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з березня 2018 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді від 11.12.2018 р. було відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 23.01.2019 р. 23.01.2019 р. закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 21.02.2019 р. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

20.11.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2015 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з серпня 2018 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кулик». Ухвалою судді від 04.12.2018 р. було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 17.01.2019 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять не надавати строк на примирення, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, вважають, що примирення не можливо. Згідно ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved