Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

20 серпня 2020 року позивач ККП «Маріупольтепломережа», в особі представника, що діє на підставі довіреності, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» власник (наймач) квартир зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В результаті того, що оплата за користування послугами по теплопостачанню за вищезазначеною адресою відповідачем вносилася не в повному обсязі, за період з 01.08.2017 року утворилася заборгованість у сумі 10404,58 грн. Протягом спірного періоду позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких не відмовлялись та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. 01.08.2017 р. з метою погашення заборгованості і на підставі ЗУ « Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» № 554 IV від 20.02.2003 р., Постанови КМУ № 976 від 27.06.2003 р. «Про затвердження порядку погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги», відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги № 49/Л ( далі договір). Згідно умов зазначеного договору позивач надає відповідачу по справі розстрочку у погашенні заборгованості з оплати послуг з теплопостачання, яка утворилась на 01.08.2017 р. у розмірі 10404, 58 грн. Умовами договору визначено, що договір діє з 01.08.2017 р. по 31.07.2019 р. та визначено розмір обов`язкових щомісячних платежів, які становлять 433,52. Відповідачу було повідомлено про необхідність здійснення сплати щомісячні нарахування за теплову енергію. У зв`язку із тим, що відповідачем сплата за щомісячні нарахування проводились не в повному обсязі, станом на 01.08. 2019 р. виникла заборгованість, яка становить 20437,44 грн. В своїй заяві відповідач не заперечувала, що у разі недотримання умов договору, вся сума заборгованості буде стягнута з неї в судовому порядку. Поточні нарахування вона також зобов`язувалась сплачувати щомісяця. Однак боржник визначені договором та законодавством зобов`язання не виконала. Крім того, за період з 01.08.2019 р. по 01.08.2020 р. утворилась нова заборгованість 6324,42. Всього сума заборгованості становить 26761,86 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідачі мають сплатити на користь позивача 3% річних в сумі 1669,90 грн. та інфляційні витрати в сумі 3427,64 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача Коляда Ю.Г. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за місцем реєстрації та проживання, проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. За загальним правилом (ч.1ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до особового рахунку № [NUMBER] є споживачем теплової енергії (а.с.4). Згідно з відомостями відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 27.08.2020 року №099-99.02-05124, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.03.1997 року по теперішній час, (а.с.16). Згідно з розшифровкою особового рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», заборгованість за користування тепловою енергією за період з 01.08.2017 року по 01.08.2020 року становить 26761,86 грн., 3 % річних 1669,90 грн., інфляційні витрати 3427,64 грн. Згідно договору № 49/Л про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01 серпня 2017 року, боржнику [PERSON] було розстрочена заборгованість з умовами якого остання ознайомлена під особистий підпис. Відповідно до ст. ст.68,162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники (наймачі) квартир зобов`язані вчасно оплачувати квартплату й комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачка перебуває у фактичних договірних відносинах з позивачем, користується його послугами з теплопостачання, однак не виконує зобов`язання щодо оплати за надані послуги теплової енергії, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку, що ККП «Маріупольтепломережа» має право вимагати повернення заборгованості за користування тепловою енергією, 3 % річних, а також інфляційні витрати, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає до стягнення сплачена позивачем при подачі позову сума судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved