Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд визнати договір №1514/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх А.В. та зареєстрований в реєстрі за №1126, недійсним в частині відступлення прав вимоги відносно боржника [PERSON] за кредитним договором № 11095844000 від 15.12.2006 року та іпотечним договором, посвідченим 15.12.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., реєстраційний номер №5030; відносно боржника [PERSON] за договором поруки №75888 від 15.12.2006 року; відносно боржника [PERSON] за договором поруки №75892 від 15.12.2006 року, а також стягнути судові витрати у вигляді сплаченого у розмірі 1536,80 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2015 року було ухвалено рішення суду про стягнення на користь ПАТ « Дельта Банк» у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] і ТОВ « Арді» заборгованість за кредитним договором № 11095844000 від 15.12.2006 року у розмірі 964 262,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом та за відсотками, а тому зазначена у договорі відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року сума заборгованості у розмірі 1 283 783, 07 грн., визначена всупереч діючому законодавству, що свідчить про недійсність правочину у відповідності до вимог ст. 215 Цивільного Кодексу України. Крім того, всупереч обставинам встановленим рішенням суду від 16.02.2015 року про те, що [PERSON] не укладав договір поруки №75888 від 15.12.2006 року, він зазначений як солідарний боржник у оспорюваному правочину. Представник відповідача ТОВ « Фінансова компанія « Укрфінанс Груп» надавши письмовий відзив на позов і в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що оспорюваний договір відповідає вимогам ст. 203 Цивільного Кодексу України в частині форми та змісту, розмір заборгованості визначений у договорі про відступлення прав вимоги був визначений ПАТ « Дельта Банк» , а крім того сам договір не порушує прав позивачів, так як визначає лише право ТОВ « ФК « Урфінанс Груп» вимагати повернення заборгованості, розмір якої повинен бути доведеним вже під час вирішення питання про стягнення. Від Ат « Дельта Банк» подано відзив , в якому заперечує проти задоволення позову, вважаючи його не обґрунтованим, а оспорюваний договір таким. Що відповідає вимогам законодавства. А розбіжність у розмірі заборгованості пов`язаний із тим, що судом сума заборгованості визначена в гривневому еквіваленти, хоча кредит було отримано у доларах США. А тому існує курсова різниця. 2. Процесуальні дії у справі Позов подано до суду 02.10.2019 року ( а/с 4) та позивачами [PERSON] та [PERSON] було сплачено судовий збір по 768,40 грн. кожним ( а/с 1,2 ) , а [PERSON] , яка особа з інвалідністю 2 групи, звільнено від сплати судового збору (а/с 10). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 02.10.2019 року головуючим визначено суддю Луняченко В.О. ( а/с 26), та ухвалою від 07.10.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження ( а/с 27). 31.10.2019 року від АТ « Дельта Банк « подано відзив на позов ( а/с 32). Представником позивачів 06.11.2019 року було подано відповідь на відзив АТ « Дельта Банк» (А\\С 39). 06.11.2019 року від представника ТОВ « ФК « Укрфінанс Груп» подано відзив на позов ( а/с 46). Ухвалою суду від 06.11.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про витребуванні доказів та зобов`язано ТОВ «ФК» Укрфінанс Груп» надати для огляду оригінал оспорюваного договору та для залучення у справі завірену копію ( а/с 96). 13.01.2020 року від представника позивачів надано відповідь на відзив ТОВ «ФК» Укрфінанс Груп» ( а/с 102). Ухвалою суду від 16.01.2020 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про витребування розгорнутого розрахунку заборгованості по кредитному договору № 11095844000 від 15.12.2006 року на час укладення оспорюваного договору ( а/с 138 ). Ухвалою суду від 16.01.2020 року. У судовому засіданні за участю представників сторін, закрите підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті ( а/с 136). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні на підставі кредитного договору № 11095844000 від 15.12.2006 року [PERSON] отримав у Пат « Дельта Банк (у подальшому реорганізовано у АТ « Дельта Банк» ) кредит у розмірі 76 000, 00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 15.12.2013 року ( а/с 111 ). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2015 року по справі 520/5779/13ц ( а/с 21)., яке набрало законної сили, було частково задоволені позовні вимоги ПАТ « Дельта Банк» та стягнуто в солідарному порядку із [PERSON] та поручителя по договору поруки №75892 від 15.12.2006 року [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11095844000 від 15.12.2006 року у загальному розмірі 964262,29 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом у розмірі 570310,71 грн., та заборгованості за відсотками у розмірі 393951,51 грн. Відмовлено у стягненні заборгованості у солідарному порядку із [PERSON] , так як не доведено що дана особа уклала договір поруки №75888 від 15.12.2006 року. 13 червня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - АТ «Дельта Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (надалі - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп») укладено договір № 1514/К про відступлення прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1126 ( а/с 17, 60). За цим договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених в Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги. Права вимоги означає всі права вимоги Банку в якості Кредитора до Боржників за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Банку до осіб, які надали забезпечення (згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору) за всіма договорами забезпечення, включаючи будь-які з прав та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Банку щодо виконання Позичальниками та особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (п.1). Згідно п.2 Договору, розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказані у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. В Додатку № 1 до Договору № 1514/К про відступлення прав вимоги від 13 червня 2019 року, під № п/п 52 зазначено: Боржник - [PERSON] , кредитний договір № 11095844000, дата укладення договору - 15.12.2006 року, дата закінчення договору - 15.12.2013 року Згідно Витягу з Додатку до договору відступлення прав вимоги за кредитами фізичних осіб станом на 13.06.2019 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 11095844000, позичальник [PERSON] , становить З 767 646, 76 грн., у тому числі: основна заборгованість - 1 283 783,07 грн., заборгованість за нарахованими доходами - 2 324 416,32 грн. ( а/с 19,63). Ухвалою Київського районного суду від 03.10.2019 року по справі №520/5779/13ц задоволена заява ТОВ «ФК « Укрфінанс Груп» та замінена сторона у виконавчому провадженні стягувача Пат « Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ « ФК « Фінанс Груп» за виконавчими листами, виданими на підставі рішення суду від 16.02.2015 року ( а/с 72). Ухвалами Київського районного суду від 04.11.2019 року по справі 520/5779/13ц було відмовлено у задоволені заяв [PERSON] та [PERSON] про визнання такими що не підлягають виконанню виконавчих листів виданих 04.06.2015 року ( а/с 80,81 ). 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо визнання правочину недійсним врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 203 ЦК визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.: 1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( ч.1 ст. 204 ЦК). Відповідно до вимог ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини ( ч.1 ст. 217 ЦК ). 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Як визначено у ч.1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно договору про відступлення права вимоги №1514/К від 13.06.2019 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», правонаступником ПАТ « Дельта Банк» по кредитному договору № 11095844000 від 15.12.2006 року стало ТОВ « ФК « Укрфінанс груп», отримавши право вимоги за невиконаними зобов`язаннями. Реалізуючи своє право правонаступника по вищевказаному кредитному договору ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» звернулась із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженню по виконанню рішення суду від 16.02.2015 року по справі №520/5779/13ц. Інших вимог про стягненню заборгованості з боку боржників від ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» не заявлялось, що визнається сторонами по справі, а тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК не підлягає додатковому доказуванню. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що у судовому засіданні з боку позивачів не доведено, які саме права позивачів порушені оспорюваним правочином. Посилання не невідповідність суми заборгованості у договорі фактичної суми заборгованості, встановленої рішенням суду, на думку суду, не є підставою для визнання в даної частині договору недійсним, так як дана сума не має преюдиціального значення у випадку розгляду питання про розмір суми яка підлягає стягненню. Визначення факту відсутності порушення прав позивачів договором про відступлення права вимоги №1514/К від 13.06.2019 року є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 7.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку відмова у задоволенні позову у повному обсязі означає відсутність у позивачів права на відшкодування відповідачами понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed