Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

19 лютого 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2014 року на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, визначивши їх розмір у вигляді 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що розмір аліментів, який визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2014 року і який має сплачувати відповідач, є недостатнім для забезпечення належного матеріального утримання сина та є меншим від гарантованого розміру аліментів на одну дитину, а тому є підстави для зміни розміру аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що окрім сплати аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , 2014 року народження та падчерку [PERSON] , 2009 року народження, також сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу, інваліда першої групи, [PERSON] , 2003 року народження. Окрім грошового забезпечення за місцем проходження служби інших доходів не має та його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, вважає, що встановлений раніше судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі є співмірним з його матеріальними можливостями. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 6). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 17.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а/с 7). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що законом покладено на обох батьків обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей і на даний час розмір аліментів, який має сплачувати відповідач згідно рішення суду, є недостатнім та меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, суд, з метою як найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за можливе змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та беручи до уваги матеріальний і сімейний стан відповідача визнає розмір аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial