Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

19 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», в якій просив зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок заборгованості за спожитий природний газ за період з 27 квітня 2016 року по вересень 2019 року та повернути зайве сплачені суми, у зв`язку з визнанням протиправною та нечинною Постанови КМУ №315 від 27 квітня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] на підставі заяви-приєднання до умов постачання природного газу побутовим споживачем. Зазначає, що з 01 липня 2015 року господарську діяльність з постачання природного газу на території м. Харкова здійснює ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», якому на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1588 від 21 травня 2015 року, видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу. З 01 липня 2015 року Оператором ГРМ (ПАТ «Харківміськгаз») щомісячно надаються дані про обсяг спожитого природного газу, на підставі яких ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» проводить відповідні нарахування. Норми споживання природного газу встановлюються Кабінетом Міністрів України та є єдиними для всіх населених пунктів. 12 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок за спожитий останнім природний газ за період з 27 квітня 2016 року по вересень 2019 року та повернути йому зайве сплачені суми, у зв`язку з визнанням рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року. Однак у порушення вимог, встановлених «Правилами постачання природного газу», затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року, відповідачем не було надано відповіді за зверненням позивача у встановлений законом строк, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свої прав. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2021 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 березня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 26 квітня 2021 року на адресу надійшло клопотання представника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» - адвоката Чикаліної Г.В. про поновлення строку на подання відзиву, посилаючись на те, що матеріали та інформація, яка необхідна для підготовки відзиву на позов знаходиться в різних структурних підрозділах ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», та збір інформації потребує більш тривалого часу, ніж наданий судом. Разом з вказаним клопотанням представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області. Правилами постачання природного газу встановлено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім цін постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Постановою КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), яким покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області на ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». До вказаного Положення неодноразово вносились зміни та доповнення, якими уточнювався його зміст, у тому числі у частині встановлення цін. Зокрема, Постановою КМУ №872 від 30 жовтня 2015 року встановлено на період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) пільгову граничну роздрібну ціну на природний газ, який використовується населенням для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) у розмірі 3,6 гривні за 1 куб. метр у разі використання до 1200 куб.метрів природного газу (включно) протягом зазначеного періоду. Крім того, Постановою КМУ №872 від 30 жовтня 2015 року встановлювалися граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природнього газу, а саме: для приготування їжі та/або підігріву води -7,188 грн за 1 метр кубічний; для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) -7,188 грн за 1 метр кубічний, крім обсягів до 1200 метрів кубічних, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2016 року (включно) за ціною 3, 60 грн за 1 метр кубічний. Після чого, Постановою КМУ № 234 від 30 березня 2016 року були внесені чергові зміни до Положення №758 в частині граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів на період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, якою фактично з 01 квітня 2016 року встановлювалася єдина уніфікована ціна за 1 куб.метр природного газу незалежно від способу використання у розмірі 7,188 грн. При цьому, пільгова ціна газу, що використовувалася для опалення в розмір 3,60 грн. за 1 куб.метр діяла тільки на обсяг, що не перевищував 1200 куб.метрів за споживчий період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року. Проте, за газ, спожитий у квітні 2016 року, оплату необхідно було проводити за ціною 7,188 грн.1 куб.м незалежно від того, чи був використаний обсяг 1200 куб.м з 01 жовтня 2015 року, при цьому, невикористані в період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року обсяги газу в межах 1200 куб.м на квітень не переносились. Чергові зміни до Положення № 758 були внесені Постановою КМУ №315 від 27 квітня 2016 року, якою встановлювалася гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року на рівні 6,879 грн. за 1 куб.метр. 19 жовтня 2018 року Положення №758 втратило чинність на підставі Постанови КМУ №867, а відповідно втратила чинність і Постанова КМУ №315 від 27 квітня 2016 року. Тому, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 березня 2019 року у справі № 826/9665/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, яким визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття постанову КМУ №315 від 27 квітня 2016 року, жодним чином не впливає на перегляд ціни на природний газ, оскільки зазначена постанова на час ухвалення судового рішення вже втратила чинність. Крім того, Окружний адміністративний суд міста Києва, визнаючи Постанову КМУ №315 нечинною, не зобов`язав ні учасників ринку природного газу, ні КМУ здійснити перерахунки чи внести зміни до господарських договорів. Більш того, Постановою Верховного Суду від 25 червня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі №826/9665/були скасовані та справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, на даний час рішення по справі не прийнято. Представник відповідача вказує, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» є недержавним господарським суб`єктом-постачальником природного газу, на якого до 01 серпня 2020 року було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу для потреб населення по встановленим державою цінами, у зв`язку з чим ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в частині позовних вимог щодо проведення перерахунку вартості спожитого природного газу є неналеженим відповідачем. Враховуючи, що КМУ не ухвалював будь - яких інших рішень про встановлення ціни на природний газ на період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, не ініціював проведення перерахунку вартості спожитого населенням міста Харкова у вищезазначений період в сторону збільшення представник відповідача просив у позові відмовити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні доводи, викладені у позовній заяві підтримав, та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у позові відмовити. Суд, вислухавши думку сторін по справі, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON] є споживачем природного газу, який постачає ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», за особовим рахунком № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] одержує послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] на підставі заяви-приєднання до умов постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно з відповідд ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» від 10 лютого 2020 року за адресою: м. Харків, вул. Двінська, буд.40 заборгованість за період з 01 липня 2017 року по 30 вересня 2020 року складає 5087,81 грн. Як слідує зі змісту таблиці, наданої ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на адвокатський запит 11 грудня 2020 року про постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] та проведення нарахувань ціна за 1 000 куб.м. за період з 01 квітня 2016 року становить7188 грн., з 01 травня 2016 року - 6879 грн., з 01 квітня 2017 року - 6957,90 грн., з 01 листопада 2018 року - 8548,92 грн., з 01 травня 2019 року - 7879,25 грн., з 01 червня 2019 року - 7342,84 грн, з 01 липня 2018 року - 6545,53 грн., з 01 серпня 2019 року - 6235,41 грн., з 01 вересня 2019 року - 6038,72 грн. 12 березня 2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з заявою, в якій просив здійснити перерахунок за спожитий ним природний газ за період з 27 квітня 2016 року по вересень 2019 року та повернути зайве сплачені суми, у зв`язку з визнанням протиправною та нечинною Постанову КМУ №315 від 27 квітня 2016 року. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Зі змісту приписів ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні позовних вимог суд виходить з того, що взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №2494 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з пунктом 17 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Статтею 11 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що з 01 жовтня 2015 року Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу покладаються спеціальні обов`язки, у тому числі, на НАК «Нафтогаз України» як оптового продавця та на Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» як постачальника природного газу для побутових споживачів Харківської області. В період з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року діяло Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року. Під час проведення розрахунків оплати за газ ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» керувався зокрема пунктом 13 Положення№ 758 від 01 жовтня 2015 року, у який неодноразово вносилися зміни. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою вносилися зміни в пункт 13 Положення, затвердженого постановою КМУ № 768 від 01 жовтня 2015 року, було визначено, що з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн за 1 куб. метр та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний. Вказана постанова КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року набула чинності 30 квітня 2016 року та втратила чинність 01 листопада 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови КМУ № 867 від 19 жовтня 2018 року. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив здійснити перерахунок заборгованості за послуги з природнього газу, оскільки на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року з моменту її прийняття. Матеріали справи свідчать про те, що нарахування позивачу плати за надані послуги з постачання природного газу за 1000 куб м. складає: в квітні 2016 року - 7188 грн., в травні 2016 року - 6879 грн., в квітні 2017 року - 6957,90 грн., в листопаді 2018 року - 8548,92 грн., в травні 2019 року - 7879,25 грн., в червні 2019 року - 7342,84 грн, в липні 2018 року - 6545,53 грн., в серпні 2019 року - 6235,41 грн., в вересні 2019 року - 6038,72 грн. При нарахуванні плати за спожитий газ відповідач застосовував положення Постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758, відповідно до якої з 01 жовтня 2015 року діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме: для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 грн за 1 куб м; для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) - 7,188 грн за 1 куб м, крім обсягів до 1200 куб м, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) за ціною 3,6 грн за 1 куб м (пункт 13). Постановою КМУ від 27 квітня 2016 року № 315 були внесені зміни до вищезазначеної Постанови, зокрема, пункт 13 викладено в новій редакції, якою передбачено, що з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн за 1 куб м. Отже, Постановою КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів всіх категорій була знижена в порівнянні з ціною, визначеною пунктом 13 Постанови КМУ від 1жовтня 2015року №758 у попередній редакції. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 березня 2019 року у справі № 826/9665/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315. За таких обставин, визнання нечинною постанови Уряду № 315 від 27 квітня 2016 року ставить під сумнів законність застосування тарифу 6,879 грн за 1 куб м при нарахуванні плати за спожитий газ для побутових споживачів протягом періоду з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року. Однак, вказана обставина не свідчить про можливість здійснення позивачу перерахунку за спожитий газ із застосуванням тарифу 3,60 грн за 1 куб м протягом спірного періоду, адже в даному випадку слід керуватись пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року в редакції, яка була чинною до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, та якою ціна на природний газ була встановлена на рівні 7,188 грн за 1 куб метр, а тариф у розмірі 3,6 грн за 1 куб м застосовувався лише протягом періоду з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року. Разом з тим, постанови Кабінету Міністрів України, якими встановлювались граничні ціни на природний газ з квітня 2017 року, в судовому порядку не визнавались нечинними, а тому роздрібні ціни на природній газ, які ними визначались, були дійсними на період, зазначений у цих нормативно-правових актах. Враховуючи, що на час скасування Постанови № 315 відсутня інформація про ціну природного газу для потреб побутових споживачів в період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, а тому вимоги позивача про здійснення йому перерахунку заборгованості за спожитий природний газ за період з 27 квітня 2016 року по вересень 2019 року та повернути зайве сплачені суми не можна вважати обґрунтованим. Крім того, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі №826/9665/19, якими визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315, були скасовані та справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed