Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

1 жовтня 2014 року [PERSON] звернулався до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання або до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. Від спільного проживання із відповідачем у позивачки є дитина [PERSON], яка в даний час є повнолітньою і навчається у вищому професійному училищі № 7 м.Вінниця. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є батьком [PERSON] Позивачка вказує, що дочка знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач, який є працездатною, здоровою особою, має змогу заробляти кошти та допомагати дитині матеріально, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, оскільки відповідач ніде не працює, має мінливий дохід, та попросила стягувати з [PERSON], на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн щомісячно до закінчення навчання, а саме до 30.06.2015 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] є дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд, що [PERSON], яка є дочкою відповідача, досягла вісімнадцяти років, тобто є повнолітньою, та не досягла двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студентом державного навчального закладу «Вище професійне училище № 7 м.Вінниця». Суд уважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури, оплату за навчання та інших витрат, що виникають у зв'язку з навчанням. Також суд уважає, що відповідач [PERSON], який з його ж слів, утримує підсобне господарство, має можливість надавати допомогу на утримання дочки [PERSON], окрім того, відповідач визнав змінені позовні вимоги позивачки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я платника аліментів, який є працездатним, а також той факт, що на його утриманні не має інших дітей, що відповідач визнав. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище [PERSON], яке у зв'язку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним. Таким чином, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] на період її навчання в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до закінчення [PERSON] навчання без урахування часу канікул, та таким чином змінені позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 1 жовтня 2014 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», установлена на 2014 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved