Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

20 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі начальника відділу - Денисенко Сергія Анатолійовича про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди, завданої бездіяльністю Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, в якій просив суд відшкодувати матеріальну шкоду у вигляді вартості мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 5 згідно товарного чеку в сумі 2380 гривень та 450 грн. як результат бездіяльності Жовтневого підрозділу поліції по заяві від 16 січня 2019 року з порушенням Закону України «Про Національну поліцію» ч.1 п.5 своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 січня 2019 року він звернувся із заявою про скоєне правопорушення до чергової частини Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та зіткнувся з небажанням реєструвати заяву зі сторони посадової особи чергової частини Новобаварського відділу поліції. Лише після неодноразових звернень на гарячу лінію його заява була прийнята. Будь-яких дій щодо розшуку вкрадених речей посадовими особами Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області не було вчинено. Лише у березні 2019 року позивач отримав відповідь по факту роботи чергової частини. Скоєне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань протягом 24-х годин занесено не було та досудове розслідування не розпочато, а заява від 16 січня 2019 року розглядалась в порядку Закону України «Про звернення громадян». Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 червня 2019 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовлено. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі начальника відділу - Денисенко Сергія Анатолійовича про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди, завданої бездіяльністю Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області. Призначено судове засідання. Позивачв судовому засіданні заявлений ним позов підтримав, просив суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував позивач по справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справа, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 16 січня 2019 року позивач звернувся до Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області з заявою у якій зазначає, що близько 18 годин, 16 січня 2019 року на кінцевій зупинці тролейбусу № 5 по вул. Університетська, він помітив що його сумка відкрита. При огляді він побачив що зник його телефон Xiaomi Redmi 5, а також зникла сума грошових коштів, яка знаходилась у сумці разом з телефоном у розмірі 450 гривень. Просив органи внутрішніх справ внести заяву в єдиний реєстр та прийняти міри щодо розшуку особи, яка здійснила крадіжку телефона Xiaomi Redmi 5 та суми коштів у розмірі 450 грн. (а.с. 4) Відповіддю від 21.01.2019 року позивача було повідомлено, що заява від 16.01.2019 року зареєстрована до ЖЄО № 888 Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області і розглянута та списана згідно із Законом України «Про звернення громадян». Під час виконання матеріалу ЖЄО № 888 від 16.01.2019 року було встановлено, що факт виявлення відсутності мобільного телефону та грошових коштів був виявлений на території Основ`янського району м. Харкова. Даний факт не був внесений до ЄРДР, через відсутність у даній події даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення - злочину, про що наявний відповідний супровідний лист СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, який знаходиться в матеріалах перевірки ЖЄО № 888 від 16.01.2019 року. ( а.с. 5) 05 січня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою, в якій просив суд надати інформацію про стан розгляду заяви від 16.01.2019 року та як розшукується мобільний телефон значною вартістю щодо його матеріального стану та вкрадених у нього грошей та прийняти міри щодо бездіяльності чергового Новобаварського відділу поліції про реєстрацію та розкриття злочину по гарячим слідам. (а.с. 6) Листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.03.2019 року позивача було повідомлено, що розгляд його заяви подовжено на 10 діб, про результати розгляду його буде повідомлено додатково. (а.с. 7) На думку позивача, вказаними діями Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у вартості мобільного телефону Xiaomi Redmi 5 в сумі 2380 гривень та 450 грн., які були в нього вкрадені та моральної шкоди у сумі 3 000, 00 грн. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124). Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповіднодо ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. ст. 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду . Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Вказані підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом завдання шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Отже, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440 цс16. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затверджене постановою Кабінету Міністрів від 21.12.2005р. №1232 - Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст.176 ЦК України юридичні особи створені державою не відповідають за зобов`язання держави. Згідно пунктів 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011(далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Казначейства України є: 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 4 Положення). Згідно ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте, Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. В ст. 25 БК України встановлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку. Відповідно до п.8 ст.7, пунктів 1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про державний бюджет». Отже, відшкодування громадянам шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень проводиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові кошти відшкодовуються Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Отже, при звернені до суду з позовом [PERSON] невірно визначився із колом сторін у справі, а саме невірно вказав відповідача у справі, яким повинна бути - Держава України, в особі Державної казначейської служби України. Окрім того, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вказаним вимогам закону позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Окрім того, позивач в своїй позовній заяві також фактично ставить питання про невнесення посадовими особами Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відомостей щодо факту вчинення щодо нього злочину. З приводу цього суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Зазначене не позбавляє позивача звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі начальника відділу - Денисенко Сергія Анатолійовича про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди, завданої бездіяльністю Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області задоволенню не підлягає. У відповідності до п. 13 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed