Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

20 січня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивачі з врахуванням заяви від 08.06.2017 року просять: розірвати угоди № FT-00122-R від 06.10.2016 року та № FT-00125-R від 10.10.2016 року, укладені між [PERSON], [PERSON] та ФОП [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивачів кошти у розмірі 43 539,00 грн., пеню в розмірі 3 570 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 06 жовтня 2016 року та 10 жовтня 2016 року між позивачами (як подружжям) та відповідачем було укладено дві угоди № FT-00122-R та № FT-00125-R про виготовлення та передачу у власність позивачам ПВХ конструкцій (метало-пластикових вікон на 2 балкони). Відповідно до умов договору, позивач сплатила відповідачу суму коштів у розмірі 43 539 грн., а відповідач повинен був передати виготовлені конструкції з відповідними розмірами та належною якістю позивачам, протягом 18 днів з моменту укладання угоди. Як зазначають позивачі, відповідач не належно виконав зобов'язання щодо умов договору, а саме несвоєчасно передав позивачам у власність ПВХ конструкції метало-пластикові вікна, які не відповідають замірам, які необхідні для утеплення балкону. Крім того, вироби мали дефекти та пошкодження. Як зазначають позивачі, 11 листопада 2016 року вони звернулись до відповідача з претензією усунути недоліки та виконати зобов'язання за угодою, проте отримали відмову як усунути недоліки так і повернути грошові кошти. Позивач в письмовій формі, що зафіксовано на акті прийому-передачі відмовилась приймати конструкції неналежної якості та неналежних розмірів. Як зазначають позивачі, усі кошти за умовами угоди сплачувала [PERSON], оскільки отримувала кредит в банківській установі. Згідно умов договору за порушення зобов'язання за угодою, відповідач повинен сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від ціни угоди за кожний день прострочення, що станом на 20.01.2017 року становить 3 570,00 грн. Окрім, цього позивачі зазначають, що за невиконання умов договору, останні зазнали моральних страждань, а тому відповідач має сплатити на їх користь моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заперечення чи пояснення до суду не направила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивача та позивач не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку позивача та представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, 06.10.2016 року та 10.10.2016 року між позивачами [PERSON] та [PERSON] (далі - Замовники), з однієї сторони та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - Виконавець) були підписані Договори № FT-00122-R та № FT-00125-R предметом яких визначено виготовлення та передача у власність Змовнику ПВХ конструкцій. Договори підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. Згідно умов п.1.3 Договорів, якість виробів, які мають бути виготовлені за Договорами повинно відповідати технічним умовам Виконавця, нормам якості для даного виду виробів. Умовами договорів визначено колір профіля, заповнення, марку профіля. Вартість виробів за Договором №№ FT-00122-R склала 18 043,00 грн. із внесеним завдатком в сумі 3 000,00 грн. та за Договором № FT-00125-R - 23 984,00 грн. із внесеним завдатком 2 000,00 грн. За умовами пункту 3.2 вказаних договорів передбачено що після сплати коштів в повному обсязі за умовами договорів, Виконавець повинен передати виготовлені конструкції протягом 18 робочих днів з моменту укладання договору. В судовому засіданні встановлено, що кошти в сумі 37 820,00 грн. отримані за Кредитним договором №2933_0159 від 17.10.2016 року, укладеному між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] За умовами Кредитного договору, зазначена сума коштів була перерахована на рахунок ФОП [PERSON] 17.10.2016 року згідно меморіального ордеру №2933_0159. Крім того, згідно платіжного доручення №359266550 від 17.10.2016 року [PERSON] перерахувала на рахунок відповідача суму 4 207,00 грн. Отже, [PERSON] та [PERSON] виконали умови договору та сплатили всю суму за виготовлення ПВХ конструкцій. А тому у відповідності до умов договору саме з 17.10.2016 року відповідач зобов'язувалась протягом 18 робочих днів виконати належним чином свої зобов'язання та виготовити ПВХ конструкції. За умовами п.3.9 Договорів, зобов'язання Виконавця вважаються виконаними в повному обсязі після підписання Замовником акту приймання-передачі Виробів. 07.12.2016 року на виконання умов договору були доставлені ПВХ конструкції. Проте, позивачі скористалися своїм правом, передбаченим п.3.10 Договору та відмовилися від металопластикових конструкцій на тій підставі, що їх розміри не відповідають замовленим. В той же час на акті представником Виконавця зроблено запис про те, що конструкції відправлять на завод, так як переплутали виріб. Та представник зобов'язався протягом двох тижнів усунути недолік та доставити виріб Замовникам в розмірах відповідно до креслення. Як пояснив в судовому засіданні позивач, після того, як вироби Виконавець забрав, з ним неможливо було зв'язатись, так як телефон не відповідав, а офіс уже був зачинений. Також позивач зауважив, що вироби у відповідності до замовлених розмірів до даного часу не доставлені. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Окрім цього, ч. 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також, відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Крім того, варто зауважити, що відповідно до постанови Верховного суду України № 6-163цс12, при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що угоди щодо виготовлення ПВХ конструкцій метало-пластикових вікон було укладено позивачами [PERSON] та [PERSON], проте всі кошти за виготовлення вказаних конструкцій були сплачені позивачем [PERSON], тому суд вважає, що Договори були укладені в інтересах сім'ї. Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач істотно порушив умови договору, не передав у власність позивачів металопластикові конструкції в строки та розмірах, що визначені умовами договорів, внаслідок чого позивачі позбавлені можливості отримати вироби, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договорів. Крім того, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів сплачені кошти в сумі 37 820,00 грн. (перераховані банком на рахунок відповідача) та 4 207,00 грн. (сплачені квитанцією від 17.10.2017 року, а всього 42 027,00 грн. Так, п. 4.3 та п. 4.4 Договорів від 06.10.2017 року та 10.10.2016 року встановлено, що за порушення зобов'язань за угодою відповідач має сплатити позивачам неустойку в розмірі 0,1 % від вартості договору за кожен день прострочки. Тому оскільки умови договору відповідачем не виконані, ПВХ конструкції не передані позивачам, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів пеню в сумі 2 017,30 за період з 11.11.2016 року (останній день згідно з умовами договору, коли мали бути передані вироби) до 20.01.2017 року (згідно заявлених вимог), сума договорів становить 42 027,00 грн. та 48 робочих днів прострочки. Також позивачі в своїй заяві просять стягнути на користь обох моральну шкоду, зазначаючи, що обидва зазнали моральних та душевних страждань, оскільки протягом трьох місяців отримували від відповідача образи та погрози на їх усні прохання виконати умови договору. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Водночас, п.5 постанови Пленуму Верховного суду від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що підтверджують факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань, отриманих внаслідок невиконання умов договору, зокрема, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню коштиза невиконання умов Договорів у розмірі 42 027 грн. та пеня за неналежне виконання умов Договорів, яка становить 2 017,30 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів понесені останніми судові витрати.

Outcome: partial