Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

20 вересня 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування вимог посилалась на те, що з 03.07.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами припинено, відповідач проживає окремо. Діти знаходяться на утриманні позивача та проживають разом із нею. 10 серпня 2017 року донька [PERSON] потрапила до реанімаційного відділення внаслідок важкого захворювання на двосторонню пневмонію із бронхіальною обструкцією, розриву бронхіоли та пневмомендиастинумом, дитина потребувала негайного лікування. Після виписки з лікарні дитина потребує подальшого лікування та оздоровлення на протязі близько півроку. Витрати на лікування на даний час склали 8350,00 гривень. Також впродовж наступних 6 місяців на лікування та оздоровлення дитини плануються додаткові витрати близько 766,00 гривень на місяць. Матеріальної допомоги на лікування дитини відповідач у добровільному порядку не надає, хоча і має таку змогу. Просила стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частку від понесених нею додаткових витрат на дитину у загальній сумі 8350,00 гривень, що складає 4175,00 гривень, а також додаткові витрати у розмірі 383,00 гривень щомісячно, починаючи з вересня 2017 року і до березня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому суд, зважаючи на наявність письмової згоди позивача, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Залізничним відділом РАЦС Сімферопольського МУЮ Автономної Республіки Крим від 03 липня 2010 року, актовий запис № 220. Як вбачається зі свідоцтва про народження І-НО № 490131, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 14.11.2012, [PERSON] народилася 28 жовтня 2012 року, про що вчинено актовий запис № 1107. В графі батьки зазначені: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. З довідки, наданої Лівобережним районним відділом надання адміністративних послуг від 20.09.2017, вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає спільно із [PERSON] в місті Маріуполі по вулиці Олімпійській, 161-1. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2016 року, яке набрало чинності 29 квітня 2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 лютого 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Разом із тим, як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 7684/1387-908, [PERSON], [INFO], у період з 15.08.2017 по 23.08.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні у Педіатричному відділенні-2 м. Маріуполя внаслідок захворювання на двосторонню пневмонію гострого типу протікання, ускладнену обструктивним синдромом і пневмомедиастинумом, що супроводжувалася нормохромною анемією легкого ступеню, диспластичною кардіопатією, транзисторною гіпергликімією. Після виписки дитині призначено додаткове лікування із застосуванням медичного препарату «Сингуляр» 4 мг х 1 раз на ніч впродовж шести місяців. В судовому засідання, з боку відповідача не надано доказів на спростування того, що середня вартість препарату «Сингуляр табл.жев. №28» у мережах аптек міста Маріуполя становить 714,86 гривень. Таким чином, прогнозовані додаткові витрати на дитину в вигляді необхідності придбання призначеного медичного препарату «Сингуляр» впродовж наступних шести місяців, тобто у період з вересня 22017 року по березень 2018 року, складуть 766,00 гривень на місяць (714,86/28*30). Крім того, як вбачається з низки наданих позивачем [PERSON] копій первісних платіжних документів, за період знаходження дитини на стаціонарному лікуванні нею було витрачено кошти на придбання медикаментів та супутніх товарів на загальну суму 8350,00 гривень. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним свого батьківського обовязку щодо участі у додаткових витратах на дитину, викликаних виключини обставинами, зокрема, важкою хворобою, і тим самим його не оспорює. Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину від фактично понесених нею додаткових витрат на дитину, що складає 4175,00 гривень (8350,00/2), а також 1/2 частину прогнозованих витрат на лікування дитини, що складає 383,00 гривень (766,00/2) щомісячно і до березня 2018 року. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved