Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

19 січня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору № 175АІ10131225001 від 25 грудня 2013 року [PERSON]. було надано у користування кредит для оплати придбаного автомобіля у сумі 136 850 гривень, зі сплатою 15,65 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 24 грудня 2016 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 09 листопада 2015 року заборгованість перед банком становить 173 626 гривень 67 копійок. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подавали, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 175АІ10131225001 для оплати придбаного автомобіля, відповідно до умов якого відповідачу було надано у користування кредит у сумі 136850 гривень, зі сплатою 15,65 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 24 грудня 2016 року. Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України,якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 136850 гривень, зі сплатою 15,65 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 24 грудня 2016 року. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків/ термінів повернення кредиту чи відповідної його частини та/або строків/термінів, сплати процентів чи комісій у випадках, визначених в будь-якому з п.п. 3.2.3., 3.3.4, 3.3.6, 3.3.7., 3.3.9.-3.3.19, цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 0,5 процента від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими відсотками за кожний випадок. Згідно п. 4.2.1. кредитного договору, у разі порушення відповідачем вимог будь-якого п.п. 3.3.3., 3.3.8. кредитного договору, відповідач сплачує кредитору штраф у розмірі 1 процент від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 09 листопада 2015 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість перед банком в сумі 173626,67 гривень, з яких: 110240,27 гривень - сума заборгованості за кредитом; 22587,61 гривень - сума заборгованості за відсотками; 17680,90 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 6686,06 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 11878,51 гривень інфляційні витрати за кредитом; 4553,33 гривень інфляційні витрати за відсотками. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved