Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

20 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати договір підряду укладений між сторонами від 24.06.2017 року та стягнути з відповідача суму авансового платежу у розмірі 14000 грн., стягнути з відповідача на користь позивача суму процентів за користування коштами у період з 14.08.2017 року по 20.12.2017 року у розмірі 1236,99 грн., суму інфляційних нарахувань на суму боргу, за період з 14.08.2017 року по 20.12.2017 року, у розмірі 436,91 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 148,44 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 24.06.2017 року між сторонами був укладений договір підряду, за яким, [PERSON], [INFO] взяв у позивача грошові кошти у розмірі 12000 грн., та зобов'язався виготовити кухонні меблі, про що склав відповідну розписку власноруч. 15.07.2017 року позивачем було доплачено ще 2000 грн., про що відповідач також власноручно зробив запис у розписці та поставив підпис. Строків виконання умов договору у розписці зазначено не було, але в усній формі сторони домовилися, що робота буде виконана на протязі 2 тижнів з моменту укладення договору, а після виконаних робіт позивач зобов'язався доплатити 6000 грн. Загальна сума договору - 18000 грн. Однак робота виконана не була, а відповідач повідомив позивача про те, що необхідно сплатити ще суму авансу - 2000 грн., які позивач сплатив 15.07.2017 року та сторони знову в усній формі домовились про те, що робота буде виконана на протязі 2 тижнів з дати доплати. Відповідач знову не виконав умови договору, на неодноразові звернення до нього відповідав відмовою, через що позивач вимушений був звернутися до Павлоградського відділу поліції за захистом своїх прав. В ході проведення перевірки в межах заяви позивача, відповідачем 14.08.2017 року було власноруч написано пояснення з приводу цих обставин. В поясненнях відповідач підтверджує, що дійсно 24.06.2017 року прийняв у позивача замовлення на виготовлення кухонних меблів та грошові кошти в розмірі 12000 грн., а 15.07.2017 року отримав 2000 грн. в межах цього ж договору. Серед іншого стверджує, що позивач вимагав виконати зобовязання. Однак відповідач так і не виконав зобовязання, гроші не були повернуті. У судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом з повідомленням, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзиву відповідач не надіслав, тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24 червня 2017 року [PERSON] надав позивачу розписку якою зобовязався виготовити [PERSON] кухонні меблі. (а.с.6). На вказаній розписці зазначено, що замовником [PERSON] внесено передоплату 24.06.2017 в сумі 12000 грн. та 15.07.2017 в сумі 2000 грн., даний запис сторони засвідчили особистими підписами. Згідно із висновком Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 16.08.2017 позивач [PERSON] 09.08.2017 звертався до поліції із заявою щодо невиконання відповідачем [PERSON] зобовязання за договором на придбання та встановлення кухонних меблів. Проведеною перевіркою встановлено, що 24.06.2017 року [PERSON] уклав договір з [PERSON] на придбання та установку кухонної меблі та надав завданок в сумі 12000 грн. Після чого [PERSON] зробив замовлення на отримання меблів та 15.07.2017 року [PERSON] знову надав [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 грн. Через деякий час [PERSON] отримав меблі, які замовляв [PERSON] але меблі прийшли пошкодженні тому відправив назад та зателефонував [PERSON] з метою повідомити, що меблі були пошкодженні та [PERSON] повідомив, що хоче відмовитися від замовлення та повернути грошові кошти. Після чого [PERSON] повідомив, що на даний час не може повернути гроші та поверне через два-три тижні. (а.с.9). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно за ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку. Переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобовязаний виконати роботу у розумні строки, відповідно до суті зобовязання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовнику. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Одним із видів договору підряду є договір побутового підряду, який регламентований ст. 865 ЦК України, відповідно до якої за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно за ст. 4 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 № 313, встановлено, що виконавці здійснюють побутове обслуговування населення, після їх державної реєстрації як суб'єктів підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених законодавством, - за наявності торгового (спеціального торгового) патенту. Проте, до випадків оплатного виконання робіт за побутовим замовленням особою, яка не має статусу підприємця, мають застосовуватись відповідні положення щодо підрядника за договором побутового підряду, адже законодавцем встановлено превалювання фактичного статусу над відсутністю реєстрації (особа, яка розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем ч. 3 ст. 50 ЦК України). Згідно за ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Отже, що між сторонами було укладено змішаний договір побутового підряду та купівлі-продажу, предметом якого є придбання та встановлення кухонних меблів. Замовник за згодою сплатив підряднику передоплату до остаточного виконання робіт у розмірі 14000 грн. Судом встановлено, що у порушення умов вищевказаного договору відповідач станом як на 20.12.2017, та і у наступному до теперішнього часу вказані роботи не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно за ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, ухвалюючи дане рішення, виходить з наведених доказів, наданих позивачем на підтвердження обставин, зазначених в обґрунтування своїх вимог, оскільки відповідачем не надано відзиву на позов і будь-яких доказів на спростування заявленого і підтвердженого позивачем. Згідно за ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору підряду або інших недоліків у роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк, або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати, або повернення частини ціни, сплаченої за роботу, у разі невиконання безоплатного усунення недоліків роботи. Відповідно до ст.840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Оскільки відповідач уникає від повернення авансового внеску, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача авансового внеску в сумі 14000 грн. законні, обгрунтовані, доказово підтверджені та підлягають задодволенню. Позовні вимоги про розірвання договору підряду також підлягають задоволенню, так як відповідач істотно відступив від його умов, яким є строк виконання. Вимоги позивача про стягнення процентів за користування коштами у період з 14.08.2017 року по 20.12.2017 року у розмірі 1236,99 грн. не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. На порушення цієї норми відповідач станом на день подання позовної заяви не повернув сплачені позивачем гроші. Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення грошового зобовязання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Наслідки прострочення грошового зобовязання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, оскільки у справі йдеться про неправомірну поведінку боржника (в той час як частина 1 статті 1048 ЦК застосовується у випадку правомірної поведінки), вимога про стягнення процентів за користування коштами не підлягає задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 12-14гс18, яка відповідно до положень статті 263 ЦПК України враховується судом при ухваленні рішення по справі при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобовязань, зокрема, на позадоговірне грошове зобовязання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобовязання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Тому, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України проценти та інфляційні нарахування підлягають до стягнення виходячи з суми простроченого грошового зобовязання у розмірі 14000 грн. за період, заявлений позивачем, тобто з 14 серпня 2017 року по 20 грудня 2017 року, в сумі 585 грн. 35 коп. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial