Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

19 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про стягнення моральної шкоди, отриманої у зв`язку з професійним захворюванням. Позовна заява мотивована тим, що з 04.07.1990 позивач працював електрослюсарем підземником, прохідником підземником, гірником очисного забою у приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу». 22.10.2012 звільнений у зв`язку з виходом на пенсію. Із загального стажу роботи 27 років 10 місяців 05 днів працював в умовах шкідливого фактору 24 роки 05 місяців 23 дні. Висновком Центральної лікарської експертної комісії від 21.08.2014 виданою клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук» мені було встановлено хронічне професійне захворювання: пневмоконіоз ЛН-І ступеня захворювання професійне. Як супутні діагнози вказано: гіпертонічна хвороба ІІ (АС), ст 2. Дифузний кардіосклероз. Ризик 3 (вис.) СН 0. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопія І-ІІ ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) Змішаний астигматизм. Ангіопатія сітківки. Висновком МСЕК від 15.04.2019 первинно позивачу було встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, строком з 08.04.2019 до 01.05.2020 з наступним переоглядом 01.04.2020, а з 18.05.2020 визначена ступінь втрати працездатності 15 % безстроково. Професійне захворювання виникло в результаті недосконалості технологічних процесів, перевищення концентрації пилу на робочому місці гірника очисного забою, невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом. В результаті отриманих захворювань позивач щоденно відчуває болісні фізичні страждання, а саме: бронхіт, задишка під час руху та під час фізичних навантажень, кашель з виділенням гнійного мокротиння, біль у грудях після кашлю, хрипи, слабкість, головні болі, біль в області серця давлючого характеру. Для підтримання стану здоров`я позивач змушений лікуватися амбулаторно та стаціонарно. Крім фізичного болю позивачу також було завдано і моральних страждань, які проявилися у негативних змінах в його житті, можливості відновлення стану здоров`я. Моральну шкоду оцінює в розмірі 97922,18 грн., із розрахунку по 4000 грн. за кожен відпрацьований рік на підприємстві. Разом з тим, позивач вважає, що ним не було порушено строк позовної давності, оскільки медичний висновок ЦЛЕК про наявність професійного захворювання він отримав в 2014 році, проживав у м. Кіровське Донецької області, та у зв`язку з бойовими діями у Донецькій області був вимушений покинути своє місце мешкання, отримавши статус особи-переселенця. Після цього, отримання всіх необхідних документів для визначення ступеня втрат професійної працездатності затягнулося до 2019 року. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 04.07.1990 [PERSON] працював у приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», та був звільнений 22.10.2012 у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.10, 11). Висновком Центральної лікарської експертної комісії від 21.08.2014 № 28/1095 виданого клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук» позивачу було встановлено хронічне професійне захворювання: пневмоконіоз ЛН-І ступеня (а.с.12), супутніми діагнозами вказано: гіпертонічну хворобу ІІ (АС), ст 2. Дифузний кардіосклероз. Ризик 3 (вис.) СН 0. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопія І-ІІ ст. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) Змішаний астигматизм. Ангіопатія сітківки, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.14). Висновком МСЕК від 15.04.2019 первинно позивачу було встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, строком з 08.04.2019 до 01.05.2020 з наступним переоглядом 01.04.2020, а з 18.05.2020 визначена ступінь втрати працездатності 15 % безстроково (а.с.17,18). Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частиною 4 статті 43, частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно із частинами 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище норми закону свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до Закону України «Про охорону праці» на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку причиною виникнення у позивача професійних захворювань стала його праця на підприємстві відповідача, що підтверджено вказаним актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання\~щодо розміру\~відшкодування моральної шкоди, судом враховується розмір втрати позивачем професійної працездатності, характер та тривалість душевних страждань, нервових переживань, істотності недоотриманих благ, та

Outcome: partial