Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

20.07.2020 [PERSON] звернувся із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований Виконавчим комітетом Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 11.09.2014 вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через втрату почуття любові один до одного, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вже чотири роки разом не поживають. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідачка до суду спрямувала заяву про визнання позову. Ухвалою від 31.07.2020 позовну заяву прийнято до свого провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Від відповідачки у матеріалах справи також наявна заява про розгляд справи без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 11.09.2014 Виконавчим комітетом Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6 ). Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини п`ятої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами розладналися, сторони не клопотали перед судом про надання строку для примирення, наполягали кожен на розлученні. З цих підстав, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а отже шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved