Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що вона з метою придбання за межами м.Херсона земельної ділянки звернулась до відповідача, як до власника земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], які розташовані на території садівничого товариства «Платан». Відповідно до позовної заяви, сторони домовились про суму придбання земельних ділянок та звернулися до нотаріальної контори за консультацією щодо належного оформлення договору купівлі-продажу. Так, 09.08.2011р. позивачем було надано в якості завдатку 1500,00грн. та 3500,00грн. для поточних витрат відповідача для придбання вищевказаних земельних ділянок, про що було написано відповідну розписку. З моменту укладення розписки до липня 2012р. відповідач отримала від позивача додатково 4000,00грн. для оформлення необхідної документації з метою укладення договору купівлі-продажу зазначених земельних ділянок, яку відповідач зобов'язалася повернути протягом одного року та шести місяців, про що 21.07.2012р. написала розписку. Позивач зазначає, що на теперішній час документи необхідні для оформлення договору купівлі-продажу з вини відповідача не виготовлені, що унеможливлює право позивача на набуття права власності зазначених земельних ділянок. В добровільному порядку повернути грошові кошти відповідач відмовилась. У зв'язку з наведеним просила позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 10500,00грн., судові витрати покласти на відповідача. 2. У судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. 2.1. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у зв'язку з необґрунтованістю. Відповідач вказала, що власноручно написала розписки, долучені до матеріалів справи позивачем. Зазначила, що 5000,00грн. вона взяла як завдаток для придбання земельних ділянок в рахунок відшкодування витрат на оформлення документації, необхідної для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Підтвердила, що відповідно до іншої розписки від 21.07.2012р. зобов'язалась повернути позивачу 4000,00грн. протягом одного року та шести місяців з моменту її підписання. 3. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, позивача, допитаної у якості свідка, свідків [PERSON], [PERSON], суд встановив: - між позивачем та відповідачем 21.07.2012р. був укладений договір позики. В підтвердження угоди була надана розписка в присутності свідка [PERSON], згідно якої відповідач отримала від позивача 4000,00грн. та зобов'язалась повернути грошові кошти протягом одного року та шести місяців з моменту підписання; - 09.08.2011р. відповідач отримала від позивача в якості завдатку за дачні земельні ділянки №№[NUMBER], [NUMBER] на території садівничого кооперативу «Платан» 1500,00грн. та на поточні витрати 3500,00грн., про що власноручно написала розписку; - як у встановлений строк, так і на час розгляду справи в суді кошти не були повернуті позивачу; - судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений позивачем. 4. Відповідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно ч.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно ч.1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. 5. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки судом встановлено укладання між сторонами 21.07.2012р. договору позики та невиконання відповідачем грошових зобов'язань за даним договором у встановлений строк, суд вважає доцільним позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 4000,00грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 1500,00грн та 3500,00грн., які відповідач отримала від позивача 09.08.2011р., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з розписки про отримання відповідачем коштів від позивача на загальну суму 5000,00грн від 09.08.2011р. вбачається, що дані грошові кошти були отримані на поточні потреби в якості завдатку з метою укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки. Суд приходить до висновку, що вищевказані правовідносини між сторонами містять ознаки попереднього договору купівлі-продажу, який не був укладений у встановленій законом формі, що регулюється нормами ст.635 ЦК України. Таким чином, вказані позовні вимоги не відносяться до предмету позову щодо стягнення боргу за договором позики. Крім того, позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача ще 1500,00грн., проте доказів отримання їх відповідачем взагалі суду не надано, у зв'язку з чим вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 243,60 грн. 6.

Outcome: partial