Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

20.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. 15 травня 2010 року в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області померла мати заявника [PERSON], з якою він постійно проживав на час відкриття спадщини. За життя, а саме 25.04.2007 року спадкодавець вчинила заповіт на імя заявника. Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 3,75 га, розташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №027863, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 16.04.2004 року. При зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON], заявнику було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON], у звязку з пропуском 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а також не надання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Посилаючись на ряд документів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Заявник в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, підтримуючи вимоги заяви в повному обсязі. Представник Борисівської сільської ради Татарбунарського району в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду довідки (а.с.18), вбачається, що заінтересована особа не заперечує проти вимог заяви та підтверджує факт проживання заявника разом з матір'ю за однією адресою та догляду за нею останні пів року до її смерті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 220721 від 25.05.2010 року (а.с.5), [PERSON] померла 15.05.2010 року в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області. Із копії повторного свідоцтва про народження серії І-ЖД №438074 від 22.06.2015 року (а.с.6) видно, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Копією заповіту від 25.04.2007 року (а.с.8) підтверджується, що заявник є спадкоємцем по заповіту на усе майно спадкодавця [PERSON], що буде належати їй на день смерті. Вказаний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі 19.07.2007 року за номером 11, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.03.2008 року (а.с.9). Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027863 (а.с.10) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,75 га, розташованої на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення фермерського господарства. Вказаний правовстановлюючий документ датований 16 квітня 2004 року. Із довідки за №294 від 22.06.2015 року, виданої Борисівською сільською радою Татарбунарського району (а.с.12) видно, що [PERSON] на день своєї смерті 15.05.2010 року була зареєстрована та проживала [INFO]. Разом з нею фактично проживав, але не був зареєстрований, син [PERSON] Листом нотаріуса (а.с.13) підтверджується, що нотаріальною конторою відмовлено заявниці у прийнятті заяви про прийняття спадщини та відкритті спадкової справи після померлої [PERSON] з причини втрати 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день його смерті. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що заявник [PERSON] був сином спадкодавця [PERSON] і дійсно, постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини по вул. Шкільна, 28 в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується дослідженими судом довідками Борисівської сільської ради Татарбунарського району (а.с.12, 18). Однак, прийняти спадщину за заповітом в установленому законом порядку він позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.13), якому необхідно надати докази постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважатиметься фактичним прийняттям спадщини останнім, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку . За встановлених обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного сумісного проживання заявника [PERSON], як спадкоємця по заповіту, з спадкодавцем [PERSON], до часу відкриття спадщини, а саме 15 травня 2010 року.

Outcome: approved