Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про повернення грошових коштів, посилаючись на те, що між сторонами були укладені договори строкового банківського вкладу «Зростаючий прибуток» №279-Д від 16 грудня 2013 року за умовами якого вкладник передав в управління банку грошові кошти в сумі 1 000 грн., «Максимальний прибуток» №333-Д від 10 лютого 2014 року на суму 39 500 грн., «Бонус до свят» №345-Д від 19 лютого 2014 року на суму 150 000 грн. На звернення позивача повернути вклади за договорами банк взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим [PERSON] просить його позов задовольнити стягнути з ПАТ «ФІНРОСТБАНК» суми вкладів, невиплачені відсотки, втрачену вигоду та моральну шкоду в сумі 2 000 грн. Позивачем до суду було подано заяву про розгляд справи без його участі, уточнив позовні вимоги, просив також відповідно до ст.625 ЦК України стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні витрати за весь період прострочення до 20 червня 2014 року включно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 16 грудня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ФІНРОСТБАНК» було укладено договір про строковий вклад «Зростаючий прибуток» з щомісячною виплатою процентів з можливістю поповнень №279-Д, за умовами якого вкладник передав в депозит грошові кошти в сумі первинного внеску 1 000 грн. під 21,5 відсотка річних строком до 16 грудня 2014 року. 10 лютого 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ФІНРОСТБАНК» було укладено договір про строковий вклад №333-Д з щомісячною сплатою процентів «Максимальний прибуток», за умовами якого вкладник передав в депозит грошові кошти в сумі первинного внеску 39 500 грн. під 23 відсотка річних строком до 10 серпня 2015 року. 19 лютого 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ФІНРОСТБАНК» було укладено договір про строковий вклад №345-Д з щомісячною сплатою процентів «Бонус до свят», за умовами якого вкладник передав в депозит грошові кошти в сумі первинного внеску 150 000 грн. під 24 відсотка річних строком до 19 серпня 2015 року. 2 квітня 2014 року, 4 квітня 2014 року, 5 травня 2014 року [PERSON] звертався із заявами до ПАТ «ФІНРОСТБАНК», про те, що у зв'язку із невиконанням умов договорів щодо виплати відсотків просить розірвати вищезазначені договори про строковий вклад та повернути кошти. Однак банк ніяким чином на ці заяви не відреагував. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ПАТ «ФІНРОСТБАНК» не виконав взяті на себе зобов'язання за Договорами про строкові вклади, а саме у визначений договорами строк через 2 робочих дні з моменту отримання заяви позивача про повернення вкладів, коштів не повернув, договори не розірвав, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивач слід стягнути грошові кошти по трьом вкладам, 3 відсотків річних, інфляційні втрати за весь час прострочення банком виконання своїх зобов'язань починаючи з 5 квітня 2014 року . За договором №333-Д [PERSON] отримав відсотки на суму 1219 грн. 63 коп., за договором №279 відсотки в сумі 61 грн. 85 коп., за договором №345 відсотки в сумі 5 945 грн. 20 коп. Умовами трьох договорів, зокрема п.2.1.2 визначено, що при достроковому поверненні вкладу банк має право знизити відсоткову ставку для договорів оформлених на строк 6, 12,18 місяців до 1 відсотка річних. У випадку дострокового повернення вкладу відповідно до п.2.3.2 Договору банк повертає відсотки відповідно до умов договору, зокрема і з урахуванням п.2.1.2. Оскільки банком зобов'язання щодо повернення коштів позивачу мало бути виконане до 5 квітня 2014 року (заяву про це було зареєстровано 2 квітня 2014 року), прострочення виконання зобов'язання з боку відповідача має місце з 5 квітня 2014 року. 1 відсоток річних за договором про строковий вклад №279-Д від 16 грудня 2013 року, за період з 16 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року становить 44 коп. = 1000 грн. х 1%/100% х 16 днів; за період з 1 січня 2014 року по 4 квітня 2014 року становить 2 грн. 57 коп. = 1000 грн. х 1%/100%/365 днів х 94 дні. 3 відсотка річних за період з 5 квітня 2014 року 20 червня 2014 року становить 6 грн. 33 коп. = 1000 грн. х 3%/100%/365 днів х 77 днів. сума боргу з урахуванням інфляційних втрат становить 72 грн.25 коп. = 1000 грн. х 1,033 х 1,038 - 1000 грн. Всього ж за даним договором сума, яка підлягає стягненню становить 1081 грн. 59 коп., з урахуванням сплачених процентів в сумі 61 грн. 85 коп., з банку підлягає стягненню сума 1 019 грн. 74 коп. За договором про строковий вклад №333-Д від 10 лютого 2014 року 1 відсоток за користування коштами становить 24 грн. 89 коп. = 39 500 грн. х 1%/100%/365 днів х 23 дні. 3 відсотка річних за період з 5 квітня 2014 року по 20 червня 2014 року становить 249 грн. 99 коп. = 39 500 грн. х 3%/100%/365 днів х 77 днів прострочення. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 2 854 грн. 03 коп. = 39 500 х 1,033 х 1,038 - 39 500 грн. Всього ж за даним договором сума, яка підлягає стягненню становить 42 628 грн. 91 коп. коп., з урахуванням сплачених процентів в сумі 1 219 грн. 63 коп. з банку підлягає стягненню сума 41 409 грн. 28 коп. За договором про строковий вклад №345-Д від 19 лютого 2014 року 1 відсоток за користування коштами становить 57 грн. 53 коп. = 150 000 грн. х 1%/100%/365 днів х 14 днів. 3 відсотка річних за період з 5 квітня 2014 року по 20 червня 2014 року прострочення виконання зобов'язань становлять 949 грн. 31 коп. = 150 000 грн. х 3%/100%/365 днів х 77 днів. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 10 838 грн. 10 коп. = 150 000 грн. х 1,033 х 1,038 - 150 000 грн. Всього ж за даним договором сума, яка підлягає стягненню становить 161 844 грн. 94 коп., з урахуванням сплачених процентів в сумі 5 945 грн. 20 коп., з банку підлягає стягненню сума 155 899 грн. 74 коп. Що стосується стягнення моральної шкоди в сумі 2 000 грн., суд виходив з такого. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п 2. постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із наступними змінами спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки ні нормами Конституції України, ні законом чи іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, ні договором не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з неповерненням банківського вкладу, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. В силу ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач просив стягнути з відповідача також упущену вигоду в сумі 80 грн. 50 коп., однак доказів того, що за обставин, якби його право не було порушено, отримані доходи становили суму 80 грн. 54 коп. не надав. З огляду на що така вимога задоволенню також не підлягає. Позов задоволено на суму 198 328 грн. 76 коп., судовий збір від цієї суми становить 1 відсоток, що дорівнює 1 983 грн. 28 коп., який відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial