Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

20.12.2018 року позивач Койчева звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 9/20 часток житлового будинку, розташованого з адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 3,9493 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батьку [PERSON] . [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дочка спадкодавця [PERSON] та дружина [PERSON] Позивач прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] від спадщини відмовилась. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про відмову від спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить справу розглянути за її відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 9/20 часток житлового будинку, розташованого з адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2004 року, в реєстрі №3/590, свідоцтва про право власності [NUMBER] від 24.10.2003 року, виданого Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2008 року, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №60 від 09.01.2019 року; - земельна ділянка площею 3,9493 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 25.02.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 10-10-197. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.08.2009 року Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 9/20 часток житлового будинку, розташованого з адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 3,9493 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54272077 від 28.11.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.11.1970 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.05.1990 року Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.07.1976 року Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 771 від 19.11.2018 року, наданою виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того, відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] , що підтверджується відповідною заявою. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 786/02-14 від 03.12.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про відмову від спадщини. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved