Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

19 червня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування позову зазначено, що 11 листопада 2019 року відповідачем по справі було затоплено квартиру позивача в результаті якого її було пошкоджено, згідно звіту матеріальний збиток склав 30 001 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідачки 31 461 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди, 6 000 грн. витрат на правничу допомогу, та 1 681,60 грн. судового збору. (а.с. а.с. 1 - 4) Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 липня 2020 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с. а.с. 74 - 76). В судовому засіданні 04 серпня 2020 року в якому в присутній лише представник позивача було задоволено його клопотання про відкладення розгляду справи через неотримання відзиву по справі. (а.с. 80) 27 серпня 2020 року від представника відповідача надійшла заява проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій вона просила проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження щоб з`ясувати обставини справи та заявити клопотання про проведення експертизи. (а.с. а.с. 88 - 89). Клопотання не було задоволено судом, з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1 - 2 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому ч. 2 ст. 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Натомість, згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відносяться до категорії малозначних. Таким чином, оскільки предметом позову є стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона відноситься до категорії малозначних та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розглядається виключно в порядку спрощеного провадження. Судове засідання 27 серпня 2020 року в якому були присутні представники позивача та відповідача за клопотанням представника відповідача було перенесено на 14 вересня 2020 року для надання їй часу ознайомитись з матеріалами справи. (а.с. а.с. 93 - 94) 14 вересня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідачка придбала квартиру в 2016 році і не здійснювала втручання у центральну систему опалення шляхом встановлення насосу і теплої підлоги, вказане було здійснено попередні власником. Відповідачка стверджує про цілісність системи теплових полів. Докази надані позивачкою відповідачка вважає недопустимими, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства. Просила відмовити у задоволенні позову, а також призначити рецензування звіту про оцінку вартості матеріального збитку складеного ПП «Новомосковське бюро експертної оцінки. Також відповідачка зазначила у звіті попередній розрахунок судових витрат по зазначеній цивільній справі які вона понесе (а.с. а.с. 105 - 110) Судове засідання 14 вересня 2020 року в якому були присутні представники позивача та відповідача за клопотанням представника позивача було перенесено на 21 вересня 2020 року для надання їй часу ознайомитись з відзивом. (а.с. 117) 18 вересня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що дійсно затоплення квартири позивача відбувались і раніше, проте вимоги які зазначені у позовній заяві стосуються лише тих затоплень, які відбулись 11 листопада 2019 року та 11 січня 2020 року, коли власником квартири вже була позивачка, у зв`язку із чи саме відповідачка повинна нести відповідальність за збитки завдані позивачці. Щодо доказів по справі, то позивачка зазначає, що вказані докази були отриманні в порядку чинного законодавства, та підтверджують вказані у позові факти. З приводу звіту зазначила, що він виготовлений у відповідності до усіх норм чинного законодавства та є обґрунтованим, тому позивачка просила відмовити у призначенні рецензування. (а.с. а.с. 119 - 122) 21 вересня 2020 року судове засідання було перенесено на 05 жовтня 2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Шамета І.В. про витребування доказі та витребувано у Обслуговуючого кооперативу «Будинок 27Д»: інформацію про те, чи надходила заява від [PERSON] про спуск води із центральної системи опалення для встановлення теплої підлоги у коридорі квартири [ADDRESS] в період з 25.11.2016 по 31.07.2020 р., витяг з журналу із зазначенням часу і дати затоплення квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , в період з 2013 по 2020 роки; копію заяви чи витяг з журналу телефонограм Обслуговуючого кооперативу «Будинок 27Д» від [PERSON] про залиття квартири [ADDRESS] в період з 2012 по 2020 роки; копії документів розташування внутрішніх інженерних мереж будинку [ADDRESS] , а саме: водопостачання, опалення, каналізація, електропостачання. (а.с.а.с. 97 - 99, 135 - 140) Ухвала про витребування доказів 23 вересня 2020 року була направлена на адресу Обслуговуючий кооператив «Будинок 27Д». (а.с. 141) На день винесення рішення витребувані документи на адресу суду не надійшли. 05 жовтня 2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що доводи позивача на належну оцінку вартості матеріального збитку не знайшли свого підтвердження, сам звіт не відповідає вимогам нормативно правових актів. Надані позивачкою докази є неналежними, та не підтверджують факт причетності відповідачки к залиттю. (а.с. а.с. 143 - 145) В судовому засіданні 05 жовтня 2020 року за клопотанням представника відповідача було оголошено перерву. (а.с. 146) 06 жовтня 2020 року від представника позивача надійшли заперечення на рецензію відповідача, в яких вона зазначає, що позивачка вважає надану відповідачем рецензію неналежним та непустими доказом, а тому просить суд не приймати її в якості доказу, та також додатково стягнути з відповідачки на користь позивачка витрати пов`язані з проведенням рецензування в розмірі 1000 грн. (а.с. а.с. 152 - 153) В судовому засіданні 12 листопада 2020 року було задоволено клопотання обох сторін про відкладення розгляду справи до 01 грудня 2020 року. (а.с. 166) 01 грудня 2020 року від представника позивача на адресу суд надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що надані позивачко докази є належними та допустимими та підтверджують факт залиття відповідачкою квартири позивачки. (а.с. а.с. 177 - 178) В судовому засіданні 01 грудня 2020 року було встановлено порядок розгляду справи, надано представником позивачки пояснення з приводу позовної заяви та оголошено перерву до 11 грудня 2020 року для виклику свідка. (а.с. а.с. 179 - 180) В судовому засіданні 11 грудня 2020 року, за участю представника позивачки та відповідачки проведено розгляд справи по суті. Представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, з мотивів зазначених у позовній заяві та з доданих додаткового пояснень. Позивачка для розгляду справи не з`явилась про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, через свого представника. Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та вказувала, що позивачем недоведений факт залиття відповідачкою квартири позивачки, надані докази є неналежними та недопустимими. Відповідачка в жодне судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток та через свого представника. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. а.с. 8 - 9). 11 листопада 2019 року було обстежено квартиру [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] на 8 поверсі 25-и поверхового будинку, де на день обстеження було встановлено, що під час залиття квартири [ADDRESS] було частково пошкоджено стелі коридору 2,5 м2 і стіни коридору 2,5 м2, стелі ванної кімнати 2 м2. В результаті обстеження вище розташованої квартири [ADDRESS] виявлено порушення в центральній системі опалення, а саме встановлено заборонений насос системи теплової водяної підлоги та систему водяної теплої підлоги. Причиною залиття квартири [ADDRESS] стало встановлення забороненого насосу тису води, в якому виявлено підтікання на монтажних з`єднаннях. В результаті обстеження [PERSON] , [PERSON] , підрядником по обслуговуванню будинку [PERSON] , виконуючим обов`язки ОК «Будинок 27Д» Гоголь Ю.О., сусідкою з квартири [ADDRESS] [PERSON] було складено акт № 01/1 про наслідки залиття житлового приміщення. (а.с. 14) 11 січня 2020 року було повторно обстежено квартиру [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] на 8 поверсі 25-и поверхового будинку, де на день обстеження було встановлено повторне часткове залиття, встановлено часткове пошкодження стелі коридору 0,5 м2, стіни коридору 2 м2. Причина залиття підтверджена актом № 01/1 від 11 листопада 2019 року. В результаті обстеження [PERSON] , підрядником по обслуговуванню будинку [PERSON] , виконуючим обов`язки ОК «Будинок 27Д» Гоголь Ю.О., сусідкою з квартири [ADDRESS] [PERSON] було складено акт № 01/2 про наслідки залиття житлового приміщення. (а.с. 15) Згідно п.7 ч.2 ст.7 Житлового кодексу Української РСР (який зберігає свою чинність на території України) індивідуальний споживач зобов`язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Допитаний при розгляді справи [PERSON] пояснив, що 11 січня 2020 року [PERSON] не надала доступу до своєї квартири, тому висновки з причин залиття були зроблені на підставі раніше складеного акту. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири укладеного 25 листопада 2016 року, посвідченого 25 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. за реєстровим № 868, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна. (а.с. а.с. 13, 113 - 116) При розгляді справи сторонами не заперечувався факт розташування квартири відповідачки зверху над квартирою належною позивачці. В судовому засіданні представником відповідача не заперечувався факт встановленого у відповідачки насосу системи теплової водяної підлоги та систему водяної теплої підлоги, які без будь-яких дозвільних та проектних документів приєднані до системи централізованого опалення будинку. При цьому, факт залиття квартири саме з цієї причини підтверджується актом про залиття, складеним під час оглядом обох квартир, показаннями свідка [PERSON] , який безпосередньо оглядав ці квартири та є особою, що безпосередньо виконує функції з обслуговування будинку. Доводи відповідачем про те, що акт про залиття має бути визнаний недопустимим доказом через те, що він не відповідає типовій формі, не може бути взятий до уваги, оскільки будинок, де проживають сторони, не знаходиться на обслуговування житлово-експлуатаційної контори, а в ньому утворений обслуговуючий кооператив. Крім того, за змістом, акт про залиття має всі необхідні відомості, які передбачені в типовій формі. Так само, суд не може взяти до уваги пояснення свідка [PERSON] , який не зміг повідомити ні час його виклику, ні точну адресу, ні підтвердити свою кваліфікацію. Крім того, в своїх показаннях він висловив свої припущення про причини залиття, а не твердження про факти, які йому достеменно відомі. Крім того, свідок [PERSON] вказував на неможливість залиття квартири позивачки внаслідок пошкодження системи трубопроводу теплих полів, в той же час, як пояснив свідок [PERSON] , залиття відбулось не з цієї причини, а у зв`язку з неправильним приєднанням теплих полів до системи централізованого опалення. Доводи відповідачки про те, що вона придбала квартиру з вже зміненою системою опалення, не мають правового значення, оскільки саме на неї як на власника покладено обов`язок забезпечити усунення наявних порушень шляхом отримання необхідно дозвільної документації чи демонтажу такої системи. При цьому, на час залиття відповідачка майже три роки була власником квартири та мала достатній час для усунення порушень. Так само, не можуть бути взяті до уваги надані відповідачкою акти огляду системи опалення від 02 грудня 2020 року про її належний стан, оскільки відповідний огляд був зроблений майже через рік після обставин, які розглядаються в справі, крім того, сам цей акт не є дозвільним документом на зміну системи опалення в квартирі. З вказаних підстав суд приходить до висновку, що відповідальною за залиття квартири позивачки є відповідачка. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абз. 2 ст. 10 Житлового кодексу Української РСР (який зберігає свою чинність на території України) громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Житлового кодексу Української РСР (який зберігає свою чинність на території України) індивідуальний споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини, забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу, власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку, забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період. Згідно абз.2 п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу № 76 від 15 травня 2005 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Відповідно до пп.4, 6, 8 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вище викладене, та приймаючи до уваги, що залиття квартири належної позивачці сталось з вини відповідачки, суд приходить до висновку, що позивачка має право вимагати від відповідачки відшкодувати майнову шкоду завдану її майну. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість матеріальної шкоди від залиття квартири [ADDRESS] , склала 30 001,00 грн., що було встановлено звітом про оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири, вчиненого внаслідок залиття за адресою: [ADDRESS] (а.с. а.с. 17 - 53) Вартість проведення оцінки склала 1200 грн., що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг (а.с. 56) Згідно висновків рецензії ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» на звіт оцінювача про оцінку матеріального збитку від 14 вересня 2020 року № VR200914-003-R1, на дату проведення оцінки суб`єкт оціночної діяльності та оцінювач мали чинні дозвільні і кваліфікаційні документи, що надавало їм право здійснювати оцінку. Вибраний вид вартості не відповідає вимогам Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10 грудня 2003 року № 1891 та вимогам Постанови КМУ № 1440 від 10 вересня 2003 року «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано порушення Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10 грудня 2003 року № 1891, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року № 1440, Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» затвердженого постановою КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1442, та інших нормативно-правових документів з методичного врегулювання оцінки. Відповідно до пункту 67 Національного стандарту № 1 затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року № 1440, звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний. (а.с. а.с. 128 - 131) Відповідно до висновків рецензії ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» від 30 вересня 2020 року на звіт про оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири, вчиненого внаслідок залиття за адресою: [ADDRESS] , кількість і склад вхідних даних є повним та достатнім для проведення оцінки майна. Вихідні дані та інша необхідна для проведення оцінки інформація розкриті у звіті про оцінку повною мірою. Звіт про оцінку виконаний оцінювачем, який має всі необхідні дозвільні кваліфікаційні свідоцтва оцінювача підвищення кваліфікації та практичний досвід з оцінки майна. База оцінки (вид вартості, що був обраний) «ринкова вартість» відповідає вимогам Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ № 1891 від 10.12.2003, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затв. Постановою № 1440 від 10.09.2003 та Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 р. № 1442, та ін.. нормативно правових актів, регламентуючих оціночну діяльність в Україні. У відповідності до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затв. Постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 Національного стандарту №2 «Оцінки нерухомого майна», затвердженого Постаново КМУ від 28.10.2004 р. № 1442, Методики оцінки майна, затвердженого Постановою КМУ № 1891 від 10.12.2003, оцінювач застосував порівняльний підхід-метод порівняння продажів, що є цілковито відповідним вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Незначні недолік звіту, вказані вище, значною мірою не впливають на достовірність та якість виконання звіту про оцінку. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири, вчиненого в насідок залиття за адресою: [ADDRESS] , в цілому відповідає вимогам нормативно-правових атів з оцінки майна. (а.с. 154) Вартість складання вказаного звіту склала 1 000 грн., яка була сплачена [PERSON] (а.с. а.с. 159 - 160) Суд виходить з того, що метою проведення позивачки оцінки була визначення обґрунтованого рівня витрат на відновлення її майна, пошкодженого через залиття, а не оцінка вартості пошкодженого майна. У зв`язку з цим, доводи рецензії ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» на звіт оцінювача про оцінку матеріального збитку від 14 вересня 2020 року № VR200914-003-R1 не є достатніми для спростування висновків звіту. Суд також не приймає до уваги доводи звіту про рецензії щодо неврахування зносу майна, яке було пошкоджене внаслідок залиття, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, позивачка має право вимагати відшкодування їй суми коштів, необхідно та достатньої для усунення наслідків пошкодження її майна через залиття. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка зобов`язана відшкодувати позивачці майнову шкоду в розмірі 30 001 грн. завдану залиттям, 1200 грн. витрат на оплату звіту про оцінку розміру збитків, а також витрати на оплату рецензування звіту про оцінку розміру збитків в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Витрати на оплату 260 грн. на користь ТОВ «Архімед-Групп» відшкодуванню не підлягають, оскільки позивачкою не було доведено їх необхідність для усунення наслідків залиття чи встановлення його причин чи обставин. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, яка полягає у тому, що майно позивачки було пошкоджено на велику суму, позивачка була позбавлена можливості тривалий час використовувати приміщення магазину, виходячи із принципів розумності та справедливості та приймаючи до уваги доведеність провини відповідачки у залитті належної позивачці квартири, суд вважає за необхідним стягнути з відповідачки на користь позиваки в рахунок відшкодування моральної 2 000,00 грн., частково задовольнивши таким чином позов в цій частині. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивачка надала суду договір про надання правової допомоги № 1902 від 19 лютого 2020 року укладений з Адвокатським об`єднанням «Пашніна і партнери», ордер серії ДП № 1473/047 від 30 березня 2020 року, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 2053 від 21 вересня 2009 року, опис і вартість правової допомоги (робіт/послуг), рахунок фактуру № РФ-1902 від 19 лютого 2020 року, меморіальний ордер про сплату 6 000 грн. (а.с.63-68) Враховуючи результати розгляду справи, часткове задоволення вимог, розмір витрат на правову допомогу пропорційно стягнутих сум становить 3 987,60 грн. Відповідачка на підтвердження своїх витрат на правову допомогу надала акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27 серпня 2020 року в якому зазначено, що вартість витрат на професійну правничу допомогу адвоката складає 7 000 грн., договір № 1 про надання правової допомоги від 27 серпня 2020 року. Враховуючи результати розгляду справи, часткове задоволення вимог, розмір витрат на правову допомогу пропорційно стягнутих сум становить 2 347,80 грн. Інші витрати відповідачки відшкодуванню не підлягають, оскільки вони не мають значення для справи, зважаючи на те, що суд частково врахував лише заперечення адвоката відповідача щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, з відповідача слід стягнути різницю витрат на правову допомогу, що складає 1 639 грн. 80 коп. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, який становить 925 грн. 60 коп. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial