Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

20.01.2021 року до суду звернулася позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця до відповідачів [PERSON] , і [PERSON] 28.01.2021 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 22.03. 2021 року. 22.03.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 25.05.2021 року за клопотанням представника позивача. 25.05.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 25.05.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 25.05.2021 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідачів на користь позивача - заборгованість у розмірі 6543.12 грн. за кредитним договором № б/н від 05.02.2007 та понесені судові витрати по сплаті судового збору . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.02.2007 року. В зв`язку з чим отримав грошові кошти у розмірі 3020.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов кредитного договору. Кредитний ліміт в подальшому був збільшений [INFO] позичальник [PERSON] , помер . Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників в зобов`язанні. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , і [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів. Таким чином відповідачі є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 05.02.2007 року становить 6543.12 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з правонаступників боржника, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що відповідачі зареєстровані та проживали на день смерті разом зі спадкодавцем тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідач [PERSON] , проти задоволення позовних вимог заперечував, виходячи з того, що після смерті батька він будь-якої спадщини не успадковував так як спадщина відсутня. Так вони з матір`ю зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем, але будинок на їх батька не оформлений, тому успадкованим бути не може. Батько проживав то в селі, то в м. Дніпро у свого брата. Будь-якого майна. яке б вони могли успадкувати після смерті батька не залишилось. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В підготовчому судовому засіданні також пояснювала, що будь-якої спадщини після смерті її чоловіка не залишилось і вона ніякого майна не успадковувала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.02.2007 року [PERSON] отримав кредит в сумі 3020.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов кредитного договору. Кредитний ліміт в подальшому збільшувався та зменшувався, що підтверджується копією заяви анкети та довідкою про зміну умов кредитування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] позичальник [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Таким чином кредитні зобов`язанні, що виникли між позивачем та померлим [PERSON] , допускають правонаступництво. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідачі заперечують, що вони прийняли будь-яку спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] ,. вбачається, що інформація про заповіти, спадкові договори, видані свідоцтва про право на спадщину відсутні. Також з матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , відкрита за претензією кредитора, АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Будь-які інші особи заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , не подавали. Відповідно до ч. 2 ст.1281 ЦК України - Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України - Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що відповідачі проживали разом зі спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. Проте, за доводами відповідачів будь-якого майна після смерті спадкодавця не залишилось та ними не успадковано. Будь-яких доказів на спростування цих тверджень суду не надано. Згідно відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] , встановлено, що свідоцтва спадкоємцям на спадщину не видавались. Враховуючи, що відповідачі, хоч і вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , але докази про успадкування ними майна спадкодавця та його вартості суду не надано. Свідоцтва про право на спадщину відповідачами не отримувались. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті с удового збору в сумі 2102.00 грн. покласти на позивача , оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed