overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 17.04.2004 року у відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, за актовим записом № 435. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд цивільної справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги визнала. Дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 17.06.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 9074546 від 17.06.2004 року. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, спільна дитина проживає з позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 22.12.2005р.народження в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що тривалий час проживали однією сімєю та перебуває з відповідачем у шлюбних відносинах з 13.09.1997року. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON]В.в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 22.12.2005р.народження, аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 22.06.2013 року Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 5. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач належної уваги вихованню дитини не приділяє, стабільно матеріально сімю не підтримує, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, так як працює. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття з дня подачі позовної заяви. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки допомагає утримувати сина матеріально, купує йому одяг, товари першої необхідності, їжу тощо, хотів би допомагати утримувати сина не виплачуючи готівкові кошти його матері, а у натуральній формі, купуючи необхідне для сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши сторін у справі, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.07.2015 року сторони розірвали шлюб (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ЕГ № 189638 від 23.12.2013 року (а.с. 5), вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. З матеріалів справи, суд встановив, що неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі, що стверджується також довідкою про склад сімї № 136 від 17.06.2015 року (а.с. 7), перебуває на її утриманні, відповідач працює слюсарем механо-складальних робіт ФОП [PERSON] (а.с. 6), а тому суд вважає за правильне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Вказує, є власником квартири [ADDRESS], а відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак не проживає у ній з 2013 року. Просить визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 25 в будинку № 11 по вул. Станіславського у м. Луцьку та примусового зняти його з реєстраційного обліку у її квартирі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з врахуванням наступного. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: м. Луцьк, вул. Станіславського, кв. № 25 буд. 11, що підтверджується копією свідоцтва договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2009 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24899975 від 24.12.2009 року (а.с.5-8). Як вбачається із копії будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою із 03.07.2010 року (а.с.11-12). Із пояснень позивача викладених у позовній заяві, вбачається, що останній не проживає за вищевказаною адресою із 2013 року. Відповідач позовні вимоги визнав, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підставні, та підлягають до задоволення частково в частині щодо визнання відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою № 25 по вул. Станіславського, 11 в м. Луцьку. В частині позову щодо зняття відповідача із реєстрації місця проживання слід відмовити, оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах закону, а рішення суду щодо визнання особи такою, що втратила право користування на житлове приміщення є підставою для зняття відповідача із реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 01.12.2012 року уклала шлюб з відповідачем, про що зроблено запис про одруження з № 629 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умань Уманського районного управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні, чоловік добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не дає. З лютого 2013 року позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років і тому потребує матеріальної допомоги, а чоловік в стані її їй надати. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття, а також стягнути з [PERSON]на її утримання аліменти по 500 гр. щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. В судове засідання позивач будучи належним чином повідомлений не зявився заперечень суду не надав. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.180, 183 СК України. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що її батьком є відповідач. Згідно довідки з місця проживання позивачки вбачається, що дитина сторін проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2008 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №50. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з січня 2015 року. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 14.03.2008 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, а.с.4 Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.5. Шлюбні відносини припинили з січня 2015 року. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона, перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2014 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання доньки відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.2. Донька проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та на утримання жінки з якої проживає дитина. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вони, перебували у фактично шлюбних відносинах з 2012 року по квітень 2015 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. В даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Добровільно надавати кошти на утримання позивача та на утримання дитини відповідач не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], а.с.2. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, -а.с.3. Позивач в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, жінка з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі і відповідно до ст.ст.84, 182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] щомісячно аліменти з [PERSON]на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, до виповнення сину [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 20.01.2018 року. На підставі ст.ст.84 ч.2, 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.06.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2010 року. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сторони з листопада 2014 року припинили шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 201. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Шлюбні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння у сім'ї, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо з листопада 2014 року. Встановлене свідчить, що сім'я сторін розпалася, спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сімєю з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012р., від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій, з урахуванням уточнень, просить витребувати із Великоберезнянської сільської ради належним чином завірену копію заповіту [PERSON] на імя [PERSON] посвідчений 06.11.2003 р. № 211. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України суд може забезпечити докази за заявою заінтересованої особи до пред'явлення нею позову.\~ З огляду на встановлені обставини та правові положення, заява [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Outcome: approved