Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

20.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору від 02.02.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював оплату по кредитному договору згідно умов. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.08.2015 року має заборгованість в сумі 30567 грн. 92 коп., яка складається з: 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 18212 грн. 92 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9355 грн. 00 коп. - заборгованість по пені та комісії. Від цієї суми позивачем віднято суму в розмірі 3928 грн. 78 коп., що була задоволена судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області. Різниця становить 26639 грн. 14 коп. На підставі вищевикладеного позивач просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 26639 грн. 14 коп., а також 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1331 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова), а всього 28 471 грн. 10 коп. Крім того, просив стягнути витрати понесені по справі (судовий збір) в сумі 1218 грн. 00 коп. Позовна заява одночасно містить клопотання про можливість розгляду справи у відсутність представника позивача та ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою представника позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (копію судового наказу Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.12.2008 року, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; копію заяви позичальника, Умови і правила надання банківських послуг, копію паспорту на ім'я [PERSON], [INFO], копію довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копію банківської ліцензії), суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: - в судовому засіданні встановлено, що дійсно 02.02.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював оплату по кредитному договору згідно умов. Станом на 19.10.2008 року заборгованість відповідача становила 3923 грн. 78 коп. 02.12.2008 року позивачем подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача даної суми заборгованості. Судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.12.2008 року було стягнуто з відповідача вказану суму заборгованості, яка складалась з: 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 923 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. 20.10.2015 року позивач знову звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором від 02.08.2008 року, яка утворилась станом на 02.08.2015 року, за виключенням суми 3928 грн. 78 коп., що була стягнута за вищевказаним судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.12.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Звернувшись у 2008 році до суду з заявою про стягнення кредитної заборгованості позивач застосував до позичальника положення ст. 611 ЦК України. Судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.12.2008 року було по суті вирішено питання щодо суми заборгованості за кредитом та процентами станом на 19.10.2008 року. Тобто Банком було реалізовано своє право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі в частині суми кредиту та процентів. Зі змісту позовної заяви, пред'яленої 20.10.2015 року та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просив стягнути з позичальника проценти, які він продовжив нараховувати вже після судового рішення, тобто за період з 20.10.2008 року по 02.08.2015 року. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони. Реалізація позивачем свого права вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі в частині суми кредиту та процентів вбачає можливість стягнення лише суми заборгованості по штрафам, комісії та пені. Таким чином, сума, що підлягає стягненню становить: 9355 грн. 00 коп. - заборгованість по пені та комісії, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1331 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова), а всього 11186 грн. 96 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial