Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

20.09.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора. У позові заявник посилається на те, що [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на два житлових будинки з надвірними будівлями та земельну ділянку з кадастровим номером № 1223780800:02:007:1203 площею 0,2500 га, які розташовані по [ADDRESS] . На випадок своєї смерті мати залишила заповіт на усе своє майно на свого онука, сина позивачки - [PERSON] . Відповідачу було відомо про волевиявлення матері, проте він звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері, а пізніше звернувся до суду із позовом про визнання заповіту матері недійсним. [PERSON] звернулась до Петриківської державної нотаріальної контори із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину після смерті матері лише у серпня 2019 року після ухвалення судового рішення у справі про визнання заповіту матері недійсним, але 28.08.2019 їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого строку. На підставі того, що позивачка доглядала свою матір до дня смерті та постійно мешкала із нею на час відкриття спадщини, а відповідач ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка була у безпорадному стані, враховуючи наявність заповіту матері та судові тяжби щодо визнання його недійсним, [PERSON] просить усунути [PERSON] від права спадкоємства за законом спадку, яке відкрилося після смерті [INFO] [PERSON] , до складу якого увійшли усі її права і обов`язки, що існували на момент її смерті та визнати поважною причину пропуску нею терміну для прийняття спадку і визначити додатковий строк, достатній для надання нею заяви про прийняття спадку. 18.10.2019 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.05.2019 відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, оскільки у позивача відсутні докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги про усунення його від спадкування. Відповідач зазначає, що він після смерті їхнього батька [PERSON] , який помер [INFO] проживав з матір`ю та допомагав їй. Зокрема з 01.03.2015 по 31.05.2016 оформив державну допомогу по догляду за матір`ю. Восени 2016 у зв`язку з скрутним матеріальним становищем відповідач був вимушений поїхати на заробітки до іншої області. Після того як 16.09.2016 його матір зламала тазобедренну кістку, позивачка забрала її на певний час до себе. Про травму матері йому було відомо, однак забрати її додому не було можливості, оскільки лікарі заборонили її транспортувати. Після цього він неодноразово відвідував свою матір та допомагав чим міг до її смерті. Крім того, вважає, що заявлена позивачкою причина пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини відповідно до чинного законодавства не є поважною, а тому для поновлення такого строку відсутні законні підстави. 09.01.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивачка заперечує той факт, що відповідач їздив на заробітки. Вважає, що він фактично покинув матір напризволяще, внаслідок чого вона отримала травму ноги. Державну допомогу по догляду за матір`ю відповідач витрачав на власні потреби. За ввесь час поки матір перебувала на утриманні позивача, відповідач не витратив жодної копійки на її утримання. Не надав він також жодної допомоги під час її поховання. Позивач вважає, що дії відповідача свідчать про навмисне усунення від догляду за матір`ю, адже він мав для цього всі об`єктивні можливості 03.03.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Долгов О.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Могильна Л.Г. у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності третьої особи. Із матеріалів спадкової справи № 121/2017 заведеної на майно померлої [PERSON] судом встановлено, що остання померла [INFO] . До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] . В матеріалах спадкової справи міститься заповіт [PERSON] від 21 вересня 2016 року посвідчений Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Дніпропетровскої області за № 1-1982, яким все своє майно остання заповідала [PERSON] . Крім того, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 17.11.2015 звернувся [PERSON] якому 01.08.2017 постановою державного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки наявний заповіт спадкодавця від 21.09.2016 посвідчений Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 визнано недійсним заповіт [PERSON] , посвідчений Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за № 1-1982 від 21 вересня 2016 року. Постановою Державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильною Л.Г. від 08.08.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач, обґрунтовуючи поважність пропуску для подання заяви про прийняття спадщини, посилається на те, що оскільки на час смерті заповідача [PERSON] існував заповіт, яким вона все своє майно заповіла її внуку [PERSON] , то у позивача протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини були відсутні підстави для спадкування майна. І лише після того як було скасований вищезазначений заповіт у неї з`явилася можливість для спадкування майна за законом, однак для цього їй має бути поновлений строк для подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Вказані доводи позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема вищенаведеною копією заповіту [PERSON] , посвідченого Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року та рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2019, яким вказаний заповіт визнано недійсним. Зазначені позивачем обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає поважними, оскільки дійсно на час існування заповіту [PERSON] від 16.09.2016, подання позивачем зави про прийняття спадщини не мали б для неї жодного юридичного наслідку. Однак позивач відразу ж скористалася своїм правом на спадкування за законом, після того як воно у неї виникло внаслідок визнання заповіту від 16.09.2016 недійсним. З огляду на вищезазначене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення для неї додаткового строку для прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вважає за необхідне їх задовольнити шляхом надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини терміном два місяці. Разом з тим, позовні вимоги про усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пункті 6 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. ВС зазначав, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. А ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова від 30.08.2019 у справі № 589/3209/16-ц, постанова від 22.10.2018 у справі № 644/7044/15-ц). Згідно довідки управління соціального захисту населення [PERSON] одержував допомогу з 01.03.2015 по 31.08.2016 на догляд за [PERSON] , 1938 р.н. інваліда ІІ групи внаслідок психічного розладу. З довідки, виданої головним лікарем КНП КМР «ЦПМСД №1» від 07.09.2019 слідує, що [PERSON] , [INFO] мешкала за адресою [ADDRESS] та знаходилася на диспансерному обліку в КНП КМР «ЦПМСД №1» у сімейного лікаря з вересня 2016 року з діагнозом Дифузійний кардіосклероз, закритий перелом шийки правого стегна. За період з 16.09.2016 до дня її смерті [INFO] [PERSON] оглядалася сімейним лікарем вдома, була не мобільна та потребувала постійної сторонньої допомоги. З вищенаведених доказів підтверджується, що в період з 16.09.2016 до 11.01.2017, тобто до дня смерті [PERSON] , остання дійсно перебувала в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Вказану допомогу вона здебільшого отримувала від позивача по справі [PERSON] . Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач по справі [PERSON] вчиняв якісь умисні дії чи допускав бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавиці [PERSON] . Судом досліджено покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що позивач приймала участь в житті своєї матері, в той час коли вона перебувала по [ADDRESS] . Позивач надавала матері продукти харчування та допомагала в побуті. Після травмування [PERSON] позивач перевезла її до свого місця проживання та здійснювала за нею догляд. При цьому всі вказані свідки пояснили, що відповідач [PERSON] був відсутній за місце проживання матері через постійні відрядження за межі області. Відсутність відповідача біля матері під час його відряджень на заробітках, суд розцінює як об`єктивні обставини, що пов`язані зі скрутним матеріальним становищем відповідача. Позивачем не надано доказів того, що відсутність відповідача була пов`язана з намаганням останнього уникнути обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а не з необхідністю здобуття коштів, як джерела для існування. При цьому, факт відсутності відповідача саме в зв`язку з способом роботи, яка пов`язана з постійними тривалими відрядженнями на значні відстані, визнається позивачем. Судом встановлено, що після того як спадкодавиця [PERSON] отримала травму ноги, внаслідок якої втратила можливість самостійно забезпечити умови свого життя, вона почала проживати разом зі своєю дочкою - позивачкою по справі[PERSON] , від якої отримувала необхідну допомогу, догляд та піклування. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що у спадкодавиці [PERSON] існували якісьпотреби в допомозі саме від відповідача по справі [PERSON] , який би в свою чергу усвідомлюючи свій обов`язок в наданні такої допомоги та маючи об`єктивну можливість його виконати, умисно ухилився від його виконання. З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав в задоволенні позовних вимог позивача про усунення спадкоємця [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] .

Outcome: partial