Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

20.10.2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення коштів у сумі 4889,78 грн та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № 8262439170 від 07.05.2014 року, укладеного між АТ «Укрексімбанк», та [PERSON], останній отримала кредитну лінію з лімітом не більше 4000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням платіжної карти, яка була видана відповідачу в рамках зарплатного проекту як працівнику Маріупольського міжрайонного відділу управління державної охорони при ГУ МВС України в Донецькій області. За користування кредитом відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40% річних. У разі звільнення відповідача з роботи, відповідач був зобов'язаний протягом 3 робочих днів з дати звільнення погасити банку всю існуючу по день такого погашення заборгованість за кредитом та за процентами. Банк виконав, свої зобов'язання за договором у повному обсязі. 15.04.2015 року відповідач був звільнений з Маріупольського міжрайонного відділу управління державної охорони при ГУ МВС України в Донецькій області. У зв'язку з тим що відповідач свої зобов'язання виконує неналежним чином станом на 01.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 4889,78, яка складається з: 3381,54 - заборгованість за кредитом, 688,97 - заборгованість за нарахованими відсотками, 733,75 - пеня за основним боргом за період з 18.04.2015 по 01.10.2015 рр., 85,49 - пеня за нарахованими відсотками за період з 18.04.2015 по 01.10.2015 рр, яку позивач просить достроково стягнути з відповідача на свою користь та сплачений судовий збір. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника, не заперечуючи проти винесення заочного рішення по справі. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору кредитного договору № 8262439170 від 07.05.2014 року, укладеного між АТ «Укрексімбанк», та [PERSON], останній отримав кредитну лінію з лімітом не більше 4000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням платіжної карти, яка була видана відповідачу в рамках зарплатного проекту як працівнику Маріупольського міжрайонного відділу управління державної охорони при ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.7-17). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За користування кредитом відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40% річних. У разі звільнення відповідача з роботи, відповідач був зобов'язаний протягом 3 робочих днів з дати звільнення погасити банку всю існуючу по день такого погашення заборгованість за кредитом та за процентами. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Банк виконав, свої зобов'язання за договором у повному обсязі. 15.04.2015 року відповідач був звільнений з Маріупольського міжрайонного відділу управління державної охорони при ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.18). Судом встановлено що відповідач свої зобов'язання виконує неналежним чином станом на 01.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 4889,78, яка складається з: 3381,54 - заборгованість за кредитом, 688,97 - заборгованість за нарахованими відсотками, 733,75 - пеня за основним боргом за період з 18.04.2015 по 01.10.2015 рр., 85,49 - пеня за нарахованими відсотками за період з 18.04.2015 по 01.10.2015 рр, що підтверджено відповідними розрахунками заборгованості (а.с.21,24). Судом враховано, що статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1218,00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved