Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

19 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 97961,59 грн. і судових витрат у вигляді судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 29 травня 2020 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк», та [PERSON] укладений кредитний договір №96399082000, згідно якого відповідач отримала споживчий кредит з можливістю відкриття карткового рахунку на суму 110550 грн., з яких 110550 грн. на погашення суми заборгованості за кредитним договором №95331356000 строком до 25.05.2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,00001 % річних, та за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,00001% . Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а саме відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, яка станом на 10.08.2021 становить 97961,59 грн., з яких: 82904,40 грн. - заборгованість за кредитом, 15057,19 грн. - заборгованість по комісії. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 14.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 травня 2020 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк», та [PERSON] укладений кредитний договір №96399082000, згідно якого відповідач отримав споживчий кредит з можливістю відкриття карткового рахунку на суму 110550,00 грн., з яких 110550,00 грн. на погашення суми заборгованості за кредитним договором №95331356000, строком до 25.05.2024. Згідно п.3.8 вищевказаного кредитного договору за користування кредитними коштами сплачується процентна ставка у розмірі 0,00001% річних. Відповідно до п.3.9 кредитного договору за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,00001% річних. Згідно положень\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] не здійснює своєчасного та повного погашення наданого кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість перед АТ «УкрСиббанк» по договору №96399082000 від 29.05.2020. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Також, з матеріалів справи вбачається, що АТ «УкрСиббанк» 09.06.2021вих. №25-1-01/594 направляло відповідачу вимогу про усунення допущених порушень, однак [PERSON] належним чином не відреагував та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим тілом кредиту у розмірі 82904,40 грн. підлягає до задоволення. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача комісію за управління кредитом у розмірі 15057,19 грн. Так, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи управління кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. У відповідності до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі N 524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18). Пунктом 3.11 спірного кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до умов зазначених у додатку №1 до договору №96399082000 від 29.05.2020 щомісячна комісія за управління кредитом становить 2,4% від суми кредиту. Відтак, зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Таким чином, судом не вбачається правових підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості за комісією за управління кредитом у розмірі 15057,19 грн. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1921,10 грн.

Outcome: partial