Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON]звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON],третьої особи Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області ,посилаючись на те,що він є одноособовим власником квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2007 року,який зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.06.2007 року згідно доданого витягу з зазначеного реєстру. 21 серпня 2007 року він зареєстрував у належній йому квартирі свого зятя-відповідача у справі [PERSON],свою доньку [PERSON] та з 25.10.2007 року в квартирі зареєстрований їх син-а його,позивача, онук [PERSON],[INFO]. 02 листопада 2012 року його донька розірвала шлюб з відповідачем,він залишив квартиру і з цього часу в ній не проживає,але відповідач до цього часу не знімається з реєстрації в його,позивача,квартирі,чим порушує його права як власника квартири. Позивач просить суд визнати відповідача таким ,що втратив право користування житловим приміщенням- його квартирою та зобов»язати третю особу у справі зняти відповідача з реєстрації в його квартирі. Позивач подав суду заяву про слухання справи у його відсутність,позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у справі [PERSON] подав суду заяву про визнання позову та слухання справи у його відсутність. Третя особа у справі Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про день слухання справи повідомлений, заперечень у справі не подано,представник в судове засідання не направлений,причини суду не повідомлені. Вивчивши матеріали справи,суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,оскільки наданими позивачем доказами підтверджено,що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2007 року,зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.06.2007 року згідно витягу з зазначеного реєстру. 21.08.2007 року у зазначеній квартирі було зареєстровано чоловіка доньки позивача,тобто його зятя,який згідно акту ПП «Комунальщик-4» в квартирі не проживає з 2012 року,02 листопада 2012 року шлюб доньки позивачки та відповідача було розірвано. Зазначене свідчить про те,що по теперішній час відповідач зареєстрований у квартирі позивача,порушуючи його право користування та розпорядження квартирою. Згідно ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно ст..391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв»язку з зазначеними обставинами та вимогами закону суд вважає за можливе визнання відповідача таким,що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі позивачки. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з зазначеної квартири є зайвими,оскільки вони безпідставно заявлені до третьої особи у справі , та оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення,яке набрало законної сили ,про позбавлення права власності на житлове приміщення,або права користування житловим приміщенням,про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підтверджені понесені позивачем судові витрати у справі у виді сплаченого ним судового збору в сумі 249,20грн слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial