Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

21 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до СТОВ «Воскобійники» про визнання договорів оренди земельних ділянок розірваним, зобовязання повернути земельні ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] в позовній заяві вказав, що він є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею по 2,6289 га кожна з кадастровими номерами № 5325781200:00:013:0036 та № 5325781200:00:011:0155, які були передані в оренду відповідача згідно договорів оренди землі від 01.04.2009 року. Маючи бажання самостійно обробляти вказані земельні ділянки та враховуючи те, що пунктом 28 договору передбачено право орендодавця розірвати договір, попередивши про це орендаря за 150 днів, позивач заявою від 07.09.2017 року письмово повідомив відповідача про намір розірвати договори в односторонньому порядку. Отримавши відмову відповідача у розірванні договорів в односторонньому порядку листом від 21.09.2017 року № 579, позивач 13.12.2017 року повторно направив відповідачу лист про намір працювати на належних йому земельних ділянках самостійно та пропозицію підписання Додаткових угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок На цей лист позивач також отримав письмову відмову з боку відповідача листом № 771 від 29.12.2017 року, яким було відмовлено у розірванні договорів оренди в односторонньому порядку та повернуто Додаткову угоду про розірвання договорів без підписання.. 08.02.2018 позивачем відповідачу направлено лист з проханням припинити дію договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2009 року та підписати акт прийому-передачі земельних ділянок, але до цього часу відповіді на вказаний лист від відповідача позивач не отримав. Посилаючись на норми ЦК та ЗК України, Закону України «Про оренду землі» позивач [PERSON] просив суд визнати розірваними договори оренди від 01.04.2009, укладені між ним. та СТОВ «Воскобійники», оскільки факт розірвання договорів в односторонньому порядку за ініціативою позивача відповідачем не визнається, зобовязати відповідача повернути орендовані ним за вищевказаними договорами земельні ділянки та стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги в сумі 5120,00 гривень Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому вказав про невизнання позову, через те, що у спірних договорах прямо прописана неможливість розірвання договору в односторонньому порядку, та вказав на відсутність підстав для розірвання договору судом на вимогу орендодавця, оскільки орендарем не допущено жодних порушень прав орендодавця та належним чином виконуються умови договорів. Аналогічну позицію відповідач висловив і у своїх запереченнях на відповідь позивача, крім того вказав, що орендодавець не дотримався обовязку повідомити орендаря про розірвання договорів за 150 днів поточного року, оскільки відповідне повідомлення було надіслано орендодавцем 07.09.2017 року тобто лише за 115 днів до закінчення 2017 календарного року. У наданій відповіді на відзив позивач наголошував на тому, що заперечення відповідача проти позову помилково ґрунтуються на належному виконанні орендарем своїх зобовязань за спірними договорами, в той час як сторона позивача в черговий раз наголошує на тому, що в позові не йдеться про невиконання або виконання умов договору орендарем, а позовні вимоги випливають з бажання позивача самостійно обробляти земельні ділянки та наявності у нього права на одностороннє розірвання договорів оренди на підставі п. 28 спірних договорів. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, надали пояснення аналогічні за своїм змістом доводам позовної заяви та відповіді на відзив відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь позивача. Допитані в судовому засіданні за клопотання сторони позивача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дали суду аналогічні показання за своєю суттю та змістом і пояснили суду, що ними в 2009 році були передані відповідачу СТОВ « Воскобійники» Шишацького району в оренду належні їм земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 25 років, але таким довгостроковим терміном оренди орендодавці не погоджувалися під час проведення зборів власників земельних паїв, а тому за згодою сторін, було в договори включено п.28 згідно якого, орендодавець мав право розірвати договір попередивши орендаря не менш ніж за 150 днів поточного року, при цьому директор СТОВ « Воскобійники» [PERSON] на зборах запевняв про те, що хто забажає самостійно обробляти належну їм землю, перешкод у цьому не буде. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. 01 квітня 2009 року в с. Воскобійники Шишацького району Полтавської області між позивачем [PERSON] (орендодавець) та СТОВ «Воскобійники» (орендар) було укладено два договори оренди землі ( а.с. 7-28, 29- 49) , які 09.06.2010 року були зареєстровані Шишацьким відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК України» за № 041057300025 та № 041057300024. За умовами даних договорів орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування належні орендарю земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2,63 га. строком на 25 років. Передача земельних ділянок орендодавцем орендарю підтверджується актами прийомупередачі земельних ділянок б/н від 01.04.2009, підписаних сторонами договорів (а.с. 11,33). 07.09.2017 року, позивачем [PERSON] до дирекції СТОВ «Воскобійники» було подано письмову заяву про те, що він, власник земельних ділянок площею 2,6289 га кожної, не має наміру продовжувати орендні відносини з підприємством та відповідно до п. 28 Договорів оренди, через 150 днів з дня подачі даної заяви заявником, земельні ділянки буде виділено в натурі для власного використання, а договори розірвано. В звязку з цим заявник просив не проводити на земельних ділянках ніяких польових робіт після збирання урожаю сої в 2017 році на площах № 2 та № 3 ( а.с.52). Листом від 21.09.2017 року № 579 СТОВ «Воскобійники» повідомило [PERSON] про неможливість розірвання договорів оренди в односторонньому поярку оскільки умовами договорів (п. 39) передбачено, що одностороннє розірвання договору не допускається, а орендар в свою чергу виконує всі умови договору, а тому не вбачає підстав для його розірвання. В звязку з прийняттям рішення про збільшення відсоткової ставки орендної плати до 9 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок заявнику запропоновано зявитись до офісу СТОВ « Воскобійники» для укладання додаткової угоди (а.с.53-54). Отримавши відмову відповідача у розірванні договорів в односторонньому порядку листом від 21.09.2017 року № 579, позивач 13.12.2017 повторно направив відповідачу лист про намір працювати на належних йому земельних ділянках самостійно та пропозицію підписання Додаткових угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок На цей лист позивач також отримав письмову відмову з боку відповідача листом № 771 від 29.12.2017 року, яким було відмовлено у розірванні договорів оренди в односторонньому порядку та повернуто Додаткову угоду про розірвання договорів без підписання.. 08.02.2018 позивачем відповідачу направлено лист з проханням припинити дію договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2009 року та підписати акт прийому-передачі земельних ділянок, але відповіді на вказаний лист від відповідача позивач не отримав. 21 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду із даним позовом до відповідача.. Надаючи правову оцінки спірним правовідносинам суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст. 93 ЗК України). Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до п. 38 спірних договорів (розділу «Зміна умов договору і припинення його дії») дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Згідно п. 39 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умов розірвання договору в односторонньому порядку не передбачено (мовою оригіналу «не має»). Пунктом 40 спірних договорів визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Таким чином розділом договору «Зміна умов договору і припинення його дії» не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку. Саме на ці положення договору посилається відповідач СТОВ «Воскобійники», обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. В той же час пунктом 28 розділу «Інші права та обовязки сторін» договору закріплено право орендодавця розірвати договір, попередивши орендаря не менше ніж за 150 дні поточного року. Саме на це положення договору посилається позивач обґрунтовуючи свої вимоги. Таким чином мають місце суперечності у змісті спірних договорів, які кожною із сторін спору тлумачаться та використовуються на власну користь. Відповідно до частин 1,3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК). Відповідно до умов ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови. Так, згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень сторін вбачається, що до суду із окремими вимогами про тлумачення змісту договору оренди землі вони не звертались. Згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», у редакції, що діяла на момент укладання спірного договору типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220 затверджено типовий договір оренди землі. Як вбачається з змісту спірних договорів зокрема, позначки в верхньому правому куті його першого аркушу, договір укладено на основі типової форми. Пунктами 28-29 Типового договору оренди землі передбачено, що у них зазначаються інші права та обовязки орендодавця відповідно до Закону України «Про оренду землі». Розділом IV «Права та обов'язки орендодавців і орендарів, захист їх прав» Закону України «Про оренду землі», в тому числі у ст. 24 «Права та обовязки орендодавця» цього Закону серед інших прав орендодавця не передбачено право на одностороннє розірвання договору оренди. Таким чином, зазначене у п. 28 спірного договору положення про право орендодавця на одностороннє розірвання договору виходить за межі змісту Типового договору оренди землі та положень ст. 24 Закону України «Про оренду землі». В той же час підстави та порядок змін умов договору або його припинення (розірвання) закріплені в окремому Розділ V «Зміна, припинення і поновлення договору оренди землі» Закону України «Про оренду землі». Так само вони закріплені у розділі «Зміна умов договору і припинення його дії», як Типового договору оренди землі, так і спірного договору (пункти 36-40). Таким чином, зазначене у п. 28 спірного договору право позивача розірвати договір, попередивши про це орендаря не менш ніж за 150 днів поточного року, не є абсолютним та повинно застосовуватись в системному поєднанні з іншими (погодженими сторонами) умовами договору, що прямо регулюють внесення змін до умов договору і припинення його дії. Враховуючи те, що умовами спірних договорів, зокрема пунктами 38-40 прямо визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для розірвання умов договору, а також те, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, суд вважає, що визначене у п. 28 договору право орендодавця на розірвання договору можна розцінювати лише, як завчасне ініціювання питання розірвання договору перед іншою стороною для його розірвання за взаємною згодою або перед судом для розірвання його в судовому порядку. В звязку з цим суд приходить до висновку, що положення п. 28 спірних договорів не є самостійною підставою для розірвання договору орендодавцем в односторонньому порядку. За таких обставин, враховуючи те, що орендар не надає згоду на дострокове розірвання спірних договорів, він на час розгляду справи є чинним та обовязковим для виконання сторонами протягом строку їх дії відповідно до вимог ст.ст. 629, 631 ЦК України. Враховуючи те, що позивач не заявляє вимог про дострокове розірвання договорів судом на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» через невиконання відповідачем обов'язків, передбачених ст. 25 цього Закону та умовами договору, а також не встановлення таких обставин судом при розгляді справи, відсутні підстави для розірвання спірних договорів і в судовому порядку. Таким чином, на час розгляду справи відсутні підстави і для повернення позивачу відповідачем орендованих земельних ділянок, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed