Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

21.09.2021 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву без номера від 23.07.2008 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується факт, що він був повністю поінформованим про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», що діяли на момент підписання анкети-заяви, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Також 23.07.2008 року відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 18000 грн. 00 коп. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його розміру за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але, в процесі користування кредитним рахунком, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Станом на 13.12.2020 року відповідач має заборгованість у сумі 23398 грн. 90 коп., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 19518 грн. 18 коп., в т.ч.: заборгованості за поточним тілом кредиту - 00 грн. 00 коп.; - заборгованості за простроченим тілом кредиту - 19518 грн. 42 коп., - заборгованості за нарахованими відсотками - 00 грн. 00 коп.; - заборгованості за простроченими відсотками - 3880 грн. 48 коп., -заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України - 00 грн. 00 коп.; - заборгованості за пенею - 00 грн. 00 коп., - заборгованості за комісією - 00 грн. 00 коп. Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав АТ КБ «ПриватБанк», останній просить стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 23398 грн. 90 коп. за кредитним договором б/н від 23.07.2008 року, а також судові витрати у сумі 2270 грн. 00 коп. Представником позивача Кіріченко В.М. надано суду заяву про підтримання заявлених вимог і відсутність заперечень проти розгляду справи без його присутності. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2008 року [PERSON] підписано заяву про приєднання до Умов та Привал надання банківських послуг у ПриватБанку. Зазначена заява складає між [PERSON] та банком договір без номеру, із визначенням кредитного ліміту у сумі 800 грн. 00 коп. (а.с.18). Також 23.07.2008 року [PERSON] була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»(а.с.19). Довідкою, наданою позивачем підтверджено, що кредитний ліміт [PERSON] встановлено 24.07.2008 року у сумі 800 грн. 00 коп., максимально збільшено до 18000 грн. 00 коп. 26.10.2017 року та зменшено до 00 грн. 00 коп. 06.08.2020 року (а.с.16). Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і що останній має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.21). Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.24). [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, згідно Розрахунку заборгованості, наданому позивачем, станом на 13.12.2020 року відповідач має заборгованість у сумі 23398 грн. 90 коп., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 19518 грн. 18 коп., в т.ч.: заборгованості за поточним тілом кредиту - 00 грн. 00 коп.; - заборгованості за простроченим тілом кредиту - 19518 грн. 42 коп., - заборгованості за нарахованими відсотками - 00 грн. 00 коп.; - заборгованості за простроченими відсотками - 3880 грн. 48 коп., -заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України - 00 грн. 00 коп.; - заборгованості за пенею - 00 грн. 00 коп., - заборгованості за комісією - 00 грн. 00 коп. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року (справа №917/194/18) висловлено позицію про те, що згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17). Таким чином, з огляду не вищевикладені обставини судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору без номеру від 23.07.2008 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості підтверджений документально, порушень ст. 61 Конституції України щодо наявності подвійної відповідальності судом не встановлено, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якого визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та ст. ст. ст. ст.256, 257, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612,623,1054ЦК України, та

Outcome: approved