Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

21 серпня 2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинної забудови, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка по вул. Лянгасова, 78 в м. Фастові Київської області. По сусідству проживає [PERSON], яка є власницею домоволодіння по вул. Лянгасова, 74 в м. Фастові Київської області. В лютому 2017 року [PERSON] побудувала на своїй земельній ділянці влаштований майданчик для компосту (сміттєзбірник), який розташований під вікнами позивача, таким чином порушила межі земельних ділянок. Позивач зазначила, що на її зауваження, звернення до відповідачки з проханням перенести вказану конструкцію та щодо дотримання нею при здійсненні забудови меж і розміру належної позивачу на праві власності земельної ділянки, відповідачка не погоджується в добровільному порядку вирішити це питання, безпідставно стверджуючи, що побудувала тимчасову споруду на «своїй землі». Фастівською міською радою були відновлені межові знаки належної позивачу земельної ділянки відповідно до її кадастрового плату. Проте, відповідачем було самоправно знищено належні позивачу і встановлені по межі її земельної ділянки межові знаки.Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила суд зобовязати відповідачку, усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою б/н, площею 0,4046 га, яка розташована в м. Фастові по вул. Лянгасова між будинками №78 та №74, шляхом знесення своїм коштом самочинно збудовану на ній господарську будівлю та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надав\~ письмову заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просила справу розглянути без її участі. Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не зявився, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (\~стаття 11 ЦПК України\~) встановив наступне. Статтею 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що земельні\~\~відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа маж право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Причому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що рішенням Фастівської міської ради Київської області №5/8-XVIII-VII від 06.10.2016 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,0539 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 3211200000:02:003:0452) в м. Фастів, вул. Лянгасова, 74 за рахунок земель комунальної власності. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності, земельна ділянка площею 0,0539 га в м. Фастові по вул. Лянгасова, 74, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.02.2015 року, земельній ділянці площею 0,0539 га присвоєний кадастровий номер 3211200000:02:003:0452. Вказана земельна ділянка межує з домоволодінням відповідача. За\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 5\~ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 375 ЦК України\~передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, крім іншого, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 встановлено, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК (2768-14) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) (435-15). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Відповідно доакта комісійного обстеження домоволодіння по вул. Лянгасова, 74 в м. Фастові від 21.07.2016 року, по результатах повторного комісійного обстеження, комісія зобовязує власницю домоволодіння по вул. Лянгасова, 78 гр. [PERSON] в термін до 22.08.2016 року перенести тимчасову споруду відповідно до ДБН 360-92** на відстань не менше ніж 1 м від межі суміжної земельної ділянки (а.с.11). Як вбачається з акту комісійного обстеження домоволодіння від 06.09.2016 року, комісійно встановлено, що власницею домоволодіння гр. [PERSON], яка проживає [INFO], збудована тимчасова будівля (сарай) з порушенням будівельних норм. Також зазначено, що для вирішення зазначених питань гр. [PERSON] направлялись приписи з приводу дотримання будівельних норм та правил добросусідства з вказаними термінами зобовязання щодо знесення (переносу) тимчасової будівлі та забезпечення влаштування водовідведення з покрівлі будівлі на власну земельну ділянку. Висновки комісії зводяться до того, що враховуючи факт ігнорування приписів та звернень з питання влаштування належним чином інженерно-технічних заходів по водовідведенню з покрівлі, знесення (переносу) тимчасової будівлі та неможливості досягти згоди з власницею домоволодіння по вул. Лянгасова, 78/1 гр. [PERSON] рекомендовано гр. [PERSON] звернутися до суду (а.с.12). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами відповідно до ч. 1 ст. 57 цього ж Кодексу, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.\~ Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved