Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

20.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 26 січня 1999 року Дідичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 2. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, так як має стабільно високий заробіток, уваги та часу вихованню дітей не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк на адресу суду відзиву на позовну заяву, заяву про розгляд справи у його відсутності не надав. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 287 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 січня 1999 року Дідичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 2, згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ № 021370 від 26.01.1999 року (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ЕГ № 076730 від 21.03.2001 року, та [PERSON], [INFO], серії І-ЕГ № 109398 від 21.04.2003 року (а.с. 5-6) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. В силу ч. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що діти перебувають на утриманні позивачки, проживають разом з нею, що також стверджується довідкою про склад сімї № 526 від 18.04.2018 року (а.с. 7), відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що не заперечується відповідачем, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Outcome: approved