Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

21 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 15 серпня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні обов'язки по веденню господарства. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач в січні 2015 року виїхав за місцем своєї прописки, на телефонні дзвінки не відповідає, контакт з ним перервано повністю. Майна, що є спільною власністю немає. Позивачка подальше спільне життя вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. У судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити, прізвище змінити на дівоче «[PERSON]». Судові витрати зі сплати судового збору покласти на неї. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності, судові витрати покласти на дружину. У зв'язку із заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 15 серпня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо близько двох років і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім'ю. Тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з'ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнає і наполягає на розлученні, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». При цьому суд враховує письмові заяви сторін, у яких вони просять покласти судові витрати на позивачку, яка до подання позовної заяви до суду сплатила судовий збір у повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 15.12.2016 року № 16. Тому не вбачається підстав для додаткового покладення судових витрат зі сплати судового збору на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved