overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи з дня надходження даного позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він є студентом 5 курсу інституту інженерно-екологічних систем Одеської академії будівництва та архітектури та навчається на денній формі навчання, що підтверджується довідкою №02/16 від 22.08.2016 року. Стипендії він не отримує. Його навчання пов'язане із витратами на проїзд, харчування, на ліки у разі необхідності, придбання підручників, канцелярських товарів. Відповідач, який є його батьком, у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоч може її надавати, тому що працює інженером в «Красилів ЛВМГУ», здоровий, працездатний та має сталий дохід. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надіслали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, справу розглядати за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов про стягнення аліментів на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму, на період його навчання визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22.11.1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з листопада 2015 року. Позивач вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач з позовом згодна. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 22.11.1997 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Зарічного райвиконкому м. Суми, актовий запис № 340, що підтверджується наданою копією свідоцтва про одруження (а. с. 14). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.15). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони згодні на розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] народження та дочки [PERSON], [INFO] народження в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сім'єю та перебували з відповідачем у шлюбних відносинах з 06.09.2008року. Від даного шлюбу у них народилися діти, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] народження та дочки [PERSON], [INFO] народження, аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON]аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з 15.06.2016року з відповідачем проживали у шлюбі, від спільного проживання у них народилась донька, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO]аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки Катерину, [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з 06.10.2007року по 24.11.2014р. з відповідачем проживали у шлюбі, від спільного проживання у них народилась донька, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання доньки Катерини, [INFO]аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 12.06.2001р. народження в розмірі 1/6частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем проживають однією сімєю, перебуваючи в шлюбі, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], 12.06.2001р. народження, аліменти у розмірі 1/6частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.04.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з жовтня 2016 року. Позивач вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач з позовом згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 11.04.2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 342, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони згодні на розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що 01 лютого 2016 року помер її вітчим [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO]. Після смерті вітчима залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якого є вона [PERSON] Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України і рекомендовано звернутися до суду з позовом до органу місцевого самоврядування про продовження строку для прийняття спадщини Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стала невірна консультація працівників сільської ради. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. У судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області в.о. сільського голови [PERSON] позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 01 лютого 2016 року помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO] (а.с.7), спадкоємцем по заповіту якого є [PERSON] (а.с.9), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну юридичну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 4 жовтня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через пияцтво відповідача та безвідповідальне відношення до утримання сім»ї. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. З 2010 року вона має фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. Збереження шлюбу за викладених обставин вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохала розглянути справу у її відсутності. Вказала, що згодна на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином, через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини», повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у Великобудищанській сільській раді Диканського району Полтавської області 4 жовтня 2008 року, актовий запис № 6. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з травня 2009 року. Позивач створила іншу сім»ю. Спору між сторонами про розподіл майна та визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. З урахуванням того, що сторони не проживають разом майже 8 років, позивач створила нову сім»ю, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дітей. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.12.2000 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №113. В обґрунтування позову зазначила, що з 01.12.2000 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по причині непорозуміння між ними. Шлюбні відносини припинені з початку 2012 року, шлюб розпався остаточно, наміру примиритися з відповідачем не має. За вказаних обставин, спільне сімейне життя між ними є неможливим. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про укладення шлюбу та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2000 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). Зі змісту поданих сторонами заяв вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть; спору про розділ майна та про місце проживання неповнолітньої дочки між ними немає; збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений між ними 04.03.1998р. у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №98. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надіслала заяву підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 04.03.1998р. у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №98(а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

21.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через психологічну несумісність характерів, що призводило до постійних суперечок в родині та конфліктів. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені в жовтні 2016року. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Однак надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 09 вересня 1998року сторони уклали шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Через психологічну несумісність характерів та постійні суперечки в родині, сторони фактично припинили шлюбні стосунки в жовтні 2016року. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. У звязку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved