Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

20 липня 2017 року позивач звернулась з позовом до суду та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] [INFO], щомісяця з дня предявлення позову у розмірі 4\~000 гривень до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого \~позову позивачка посилається на те, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька [PERSON], [INFO], однак, вже майже рік разом не проживає. Позивач посилається на те, що спільне життя з чоловіком не склалося, у звязку з чим шлюбні стосунки фактично припинені, донька залишилась проживати з нею і знаходиться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток дитини, одяг та лікування. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, а саме просив стягувати з нього аліменти у розмірі 2000 гривень. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кудря) [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було складено актовий запис № 1059. У період даного шлюбу у сторін 29 грудня 2014 року народилась донька [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 363, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії 1- ЖД № 436133. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим шлюбні стосунки фактично припинені, донька [PERSON] залишилась проживати разом з позивачем за адресою м. Одеса, вул. Академіка Корольова буд. 48 к. 1 кв. 174, що підтверджується Довідкою з місця мешкання про склад сімї та реєстрацію № 1484 від 17.07.2017 року. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати \~дитину \~до \~досягнення нею повноліття. За \~рішенням \~суду \~кошти \~на \~утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її \~матері, \~батька \~і \~(або) \~у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають \~істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). При ухваленні рішення по справі суд керується ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» відповідно до якої вбачається, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років визначений у розмірі: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, а дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивач як і відповідач також має обов`язок утримувати доньку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров'я \~ когось \~ із \~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, з урахування вищевказаного, та беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити частково у розмірі 2000 гривень, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 640 гривень покласти на відповідача [PERSON]. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial