Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

20.08.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона проживала в цивільному шлюбі з 1992 року по 2007 рік. [INFO] у них народився сина [PERSON], який був усиновлений [PERSON]. Весь цей час вони проживали разом та вели сумісне господарство. Шлюб вони зареєстрували 25.08.2007 року у другому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №434. Сумісне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини, сімейні обов'язки по веденню сумісного господарства та виховування дитини. Відповідач зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє постійні сварки, погрожує та виганяє з квартири. Відповідач постійно висуває їй та сину необґрунтовані претензії, кривдить, ображає, що робить сумісне життя нестерпним та неможливим. Від постійних сварок та скандалів погіршився її стан, вона знаходиться у постійній напрузі, а інколи взагалі не спить, що погано впливає на її працездатність. Фактично втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25.08.2007 року другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 434. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 25.08.2007 року другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №434. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на сімейні відносини та відсутність взаєморозуміння. На примирення позивач не згоден, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved