Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

21.09.2016 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Харківського національного медичного університету (скорочена назва - ХНМУ) до [PERSON] про стягнення вартості навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що наказом № 259-с ХНМУ від 07.08.2009 року [PERSON] було зараховано в число студентів І курсу медичного факультету ХНМУ з 01.09.2009 року. 10.08.2009 року між [PERSON] та університетом в особі ректора Лісового В.М. була укладена угода № 090266 про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідно до п. 2.2 якої відповідач взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування і відпрацювати не менше трьох років. Наказом № 280-с ХНМУ від 25.06.2015 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «Лікар» за спеціальністю «Педіатрія». На підставі направлення на роботу № 60 від 16.03.2015 року [PERSON] надала згоду прибути до Донецької обласної державної адміністрації Дружківський Центр первинної медико-санітарної допомоги на місце роботи 01.08.2015 року, однак, університету надано дані, що відповідач і до сьогодні не прибула до місця роботи. В цьому випадку, на підставі п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367 та п. 2.3 угоди № 090266 від 10.08.2009 року про підготовку фахівця з вищою освітою, [PERSON] зобов'язана відшкодувати вартість навчання в університеті, що складає 75810,60 грн., в порядку, встановленому законодавством України. Позивач просить суд стягнути із [PERSON] вартість за навчання у ХНМУ в сумі 75810,60 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши подані документи, встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Наказом № 259-с ХНМУ від 07.08.2009 року [PERSON] було зараховано в число студентів І курсу медичного факультету ХНМУ з 01.09.2009 року. (а. с. 9) 10.08.2009 року між [PERSON] та університетом в особі ректора Лісового В.М. була укладена угода № 090266 про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідно до п. 2.2 якої відповідач взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування і відпрацювати не менше трьох років. (а. с. 7-8) Наказом № 280-с ХНМУ від 25.06.2015 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «Лікар» за спеціальністю «Педіатрія». (а. с. 12, 13, 14-15) На підставі направлення на роботу № 60 від 16.03.2015 року [PERSON] надала згоду прибути до Донецької обласної державної адміністрації Дружківський Центр первинної медико-санітарної допомоги на місце роботи 01.08.2015 року. (а. с. 10, 11) 01.06.2016 року на адресу [PERSON] було направлено лист-вимогу (а. с. 16), з якого вбачається, що відповідач й до сьогодні не прибула на місце роботи, хоча взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування та відпрацювати не менше трьох років. Отже, університет вимагає на підставі п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367 та п. 2.3 угоди № 090266 від 10.08.2009 року про підготовку фахівця з вищою освітою, відшкодувати вартість навчання в університеті, що складає 75810,60 грн., в порядку, встановленому законодавством України. З наказу від 30.04.2009 року № 159 «Про затвердження вартості навчання вітчизняних студентів набору 2009 року» (а. с. 18) вбачається, що вартість дипломної підготовки в університеті на контрактній основі за весь строк навчання за спеціальністю «Педіатрія» складає 73150,00 грн. Відповідно до довідки від 01.09.2016 року № 372/22 про суми нарахованої та виплаченої стипендії [PERSON], за період навчання з 01.09.2009 року по 26.06.2015 року в ХНМУ відповідачу було нараховано стипендію в розмірі 2660,60 грн. (а. с. 5) У відповідності до розрахунку вартості заборгованості [PERSON] за період навчання в ХНМУ на спеціальності «Педіатрія» з 01.09.2009 року по 26.06.2015 року (а. с. 6), вартість навчання склала 73150,00 грн., сума нарахованої та виплаченої стипендії склала 2660,60 грн., а всього - 75810,60 грн. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. З матеріалів справи судом з достовірністю встановлено, що відповідач дійсно навчалася у ХНМУ у період часу з 01.09.2009 року до 26.06.2015 року, та наказом № 280-с ХНМУ від 25.06.2015 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «Лікар» за спеціальністю «Педіатрія». На підставі направлення на роботу № 60 від 16.03.2015 року [PERSON] надала згоду прибути до Донецької обласної державної адміністрації Дружківський Центр первинної медико-санітарної допомоги на місце роботи 01.08.2015 року, однак, університету надано дані, що відповідач і до сьогодні не прибула до місця роботи. Пунктом 2.3 укладеної між позивачем та відповідачем угоди № 090266 від 10.08.2009 року встановлено, що у разі відмови їхати за призначенням, студент зобов'язується відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, вартість навчання в установленому порядку. Добровільно умови угоди відповідач не виконує, на вимоги ХНМУ прибути на призначене місце працевлаштування та повернути вартість навчання в університеті не реагує, з огляду на що суд вважає, що позовні вимоги Харківського національного медичного університету до [PERSON] про стягнення вартості навчання підлягають задоволенню, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь Харківського національного медичного університету потрібно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1450,00 грн. та витрати, понесені позивачем, пов'язані з оплатою вартості оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача в судове засідання, в сумі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved