overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

19 серпня 2014 року заявник [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 травня 1997 року між заявником та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Вказаний договір було посвідчено нотаріусом державної нотаріальної контори № 8 Румянцевою Л.І., зареєстрованого в реєстрі під № 1-1000. Проте в договорі було невірно зазначено прізвище заявника замість «[PERSON]» вказано як «[PERSON]». Дана помилка заважає заявникові користуватися та розпоряджатися її власність на свій розсуд. Заявник просить встановити факт належності [PERSON], [INFO], договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між нею та [PERSON], [PERSON], квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], посвідченого нотаріусом Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою Румянцевою Л.І. від 28.05.1997 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1-1000. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересована особа надала до суду заяву в якій просила цивільну справу окремого провадження за заявою [PERSON] розглядати без участі представника державної нотаріальної контори. Вислухавши доводи та пояснення заявника та її представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 1997 року між заявником та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. (а.с. 9). В договорі від 28 травня 1997 року, дійсно прізвище заявниці зазначене як «[PERSON]», що суперечить прізвищу, вказаному в її паспорті «[PERSON]». Відповідно до паспорту заявника серії [NUMBER], виданому Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24 червня 1997 року її прізвище вказане як «[PERSON]» (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, від якого належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що маються всі підстави для задоволення вимог заявника. Факт належності правовстановлюючого документу повністю підтверджується наданими заявником документами, які містяться в матеріалах справи в їх сукупності, а також показами допитаних судом свідків. Встановлення даного факту не суперечить діючому законодавству і тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення. Аналізуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

19 серпня 2014 року заявниця звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уродженця міста Білозерське Добропільського району Донецької області, безвісно відсутнім. Заявниця в судовому засіданні пояснила, що із [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано між ними 13 липня 2009 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] виїхав із місця свого постійного проживання у невідомому напрямку. З метою оформлення допомоги на дитину просить визнати його батька [PERSON] безвісно відсутнім. Заявниця в суді підтримала свої вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, згідно клопотання просить розглянути справу без їх участі і розглянути заявлені вимоги на розсуд суду. Прокурор, вивчивши надані матеріали, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявниці, вивчивши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Заявниця перебувала у шлюбі із [PERSON], який розірвано 13 липня 2009 року (а.с.12) На теперішній час перебуває у шлюбі із [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.13) Відповідно до акту Білозерської РЕС від 25.07.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований колишній чоловік заявниці [PERSON], [INFO], та в ній не проживає більш як 10 років (а.с.5) Той факт, що про [PERSON] відсутні будь-які відомості про місце перебування, підтверджують довідки з адресно-довідкових бюро ГУМВС України в сусідніх областях (а.с.10-11, 27) Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді підтвердили, що протягом значного часу, понад року, немає ніяких відомостей про місце знаходження [PERSON] Відсутність довгий час його за місцем останнього мешкання підтвердили матеріали, зібрані судом за запитом до Управління ДМС України і відповіддю Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.26, 31) Виходячи з викладеного, суд вважає, що дійсно протягом останнього року відносно [PERSON], [INFO], уродженця міста Білозерське Добропільського району Донецької області, немає ніяких відомостей про місце його перебування, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона має у власності будинок [ADDRESS] В спірному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який не є власником будинку. Позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло в спірному будинку, тому що відповідач не проживає в ньому більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивач просила суд розглянути справу у її відсутності та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином , причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено з письмових доказів, що в спірному будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] Спірний будинок належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2006 року. (а.с.4). Відповідач [PERSON] не проживає постійно в спірному будинку з 30 вересня 2013 року, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в будинку не має. Ці обставини підтверджуються письмовими доказами по справі. При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на житло в будинку [ADDRESS] Питання про судові витрати необхідно вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом (а.с.2-5). Позивач просить стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» - 3863,55 грн.. - Судові витрати в сумі 243,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в зміну з 20-00 годин 23.10.2013 року до 08:00 годин 24.10.2013 року на вантажному складі №18 докери-механізатори бригади №419 [PERSON] та [PERSON] виконували роботу по вивантаженню піввагону №68401710 з лісом круглим на склад портальним краном №53, обладнаним грейфером. Біля 00:30 години 24.10.2013 року відбулось механічне зчеплення змінного вантажозахватного пристрою на метану обшивку піввагону, в наслідок чого відбулось пошкодження - злам двох балок, розрив обшивки кузова 2000 мм, злам авторежиму. Наказом від 21 листопада 2013 року №95-Ст [PERSON] був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлений надбавки за вислугу років за жовтень 2013 року у розмірі 100%. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28.05.2014 року по справі №501/754/14-ц у позові [PERSON] про визнання наказу неправомірним та його скасування - відмовлено. Збиток, заподіяний Одеській Залізниці з вини Відповідача, склав 6124,80 грн. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається з виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, така сума складає 3863,55 грн. В судове засідання сторони не з'явились, представник позивача надав заяву, що він повністю підтримує позовні вимоги, та просить їх задовольнити, в зв'язку з зайнятістю, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач надав заяви про визнання позовних вимог, просив справу розглядати без його участі (а.с.33,35). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно протоколу №105 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 15.02.2013 року, [PERSON] пройшов перевірку (а.с.12). Згідно платіжного доручення №4737 від 17.12.2013 року ДП «ІМТП» відшкодувало Відокремленому структурному підрозділу вагонному депо Одеса-Застава 1 Одеської залізниці 6124,80 грн. (а.с.13). Згідно акту розслідування випадку пошкодження, [PERSON] визнано винним в порушенні охорони праці (а.с.16). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідальній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.1 ст.1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ДП «ІМТП» заборгованість у розмірі 3863,55 гривень. За Законом відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві судові витрати пропорційно до об'єму задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення майнової та моральної шкоди. 01 жовтня 2014 року судом було ухвалено рішення, яким позовну заяву позивача задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача майнову шкоду, в розмірі 13930,68 грн. та завдану моральну шкоду, в розмірі 15000 грн. Однак в зазначеному рішенні судом не вирішено питання про судові витрати. Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, однак їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 4 ч.1 ст.215 зазначеного Кодексу передбачає, що в резолютивній частині рішення суду зазначається про розподіл судових витрат. Згідно п.4 ч.1 ст.220 Кодексу суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання про судові витрати. З огляду на викладене, враховуючи, що у зазначеній справі вимоги позивача про стягнення майнової та моральної шкоди було задоволено частково та він у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь держави витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 1991 року. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок втрати почуттів любові та довіри один до одного. Сторони не проживають разом з 2006 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 грудня 1991 року, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1984, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому даний підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив в позовній заяві, що відповідно до укладеного 03 вересня 2008 року між сторонами кредитного договору б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 30 червня 2014 року становить - 6319,43 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 03 вересня 2008 року відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку на строк дії картки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць. ( арк.с. 8 ). Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 30 червня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить 6319,43 грн. з яких 2927,21 грн. заборгованість за кредитом, 1901,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 951,95 грн. - комісія за користування кредитом, 250 грн. - штраф ( фіксована частина ) , 289,02 грн. - штраф ( процентна складова). ( арк.с. 6). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив в позовній заяві, що відповідно до укладеного 08 липня 2011 року між сторонами кредитного договору б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 30 червня 2014 року становить - 7407,59 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 08 липня 2011 року відповідач отримав кредит в сумі 8 тис. грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку на строк дії картки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних. ( арк.с. 8 ). Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 30 червня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить 7407,59 грн. з яких 5432,09 грн. заборгованість за кредитом, 1051,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 95,20 грн. - комісія за користування кредитом, 500 грн. - штраф ( фіксована частина ) , 328,93 грн. - штраф ( процентна складова). ( арк.с. 5). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

19 серпня 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив в позовній заяві, що відповідно до укладеного 08 травня 2012 року між сторонами кредитного договору № ZRRWRG01220066, [PERSON] отримав кредит у розмірі 4549,37 грн. на строк 36 місяців по 07 травня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 24 липня 2014 року становить - 9792,93 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № ZRRWRG01220066 від 08 травня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 4549,37 грн. на строк 36 місяців по 07 травня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних. ( арк..с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 24 липня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить 9792,93 грн. з яких 4285,77 грн. заборгованість за кредитом, 3,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 952,21 - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3608,59 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань , 500 грн. штраф ( фіксована частина ), 442,52 грн. - штраф ( процентна складова). ( арк.с. 4). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved