Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

21.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що між [PERSON] та [PERSON] 05.06.2012 року було укладено договір позики відповідно до умов якого гр. [PERSON] (позикодавець) було передано у власність [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі, еквівалентній 2000 доларам США, строком до 05.07.2013 року. Наявність між сторонами правовідносин з позики за договором від 05.06.2012 року підтверджується оформленою відповідачем на імя позивача розпискою від 05.06.2012 року. При цьому сторонами було передбачено право позивача на одержання від відповідача процентів за користування позикою у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення позичальником дати повернення суми позики. Відповідно до розписки від 05.06.2012 року про одержання грошових коштів у сумі, еквівалентній 2000 доларів США, виданої гр. [PERSON] на імя гр. [PERSON], з урахуванням офіційних даних НБУ про курс долара США станом на 05.06.2013 року, відповідачем фактично були прийняті на себе зобовязання з повернення позивачу суми позики у розмірі 15986 грн. В порушення умов договору позики за розпискою від 05.06.2012 року гр. [PERSON] починаючи з 06.06.2013 року і до теперішнього часу будь-яких заходів щодо повернення суми позики за розпискою вжито не було. Більш того, відповідач всіляко ухиляється від спілкування з приводу строків погашення існуючої заборгованості за договором позики від 05.06.2012 року. Сторонами по договору позики не було встановлено розміру процентів, а лише обумовлено зобовязання позичальника сплатити позикодавцю 1% від суми позики за кожен день прострочення позичальником дати повернення суми позики, яке за своєю юридичною природою є пенею, тому за користування позикою протягом 05.06.2012 року по 05.02.2014 року було нараховано [PERSON] до сплати 1912,15 грн. процентів. За несвоєчасне виконання гр. [PERSON] грошових зобовязань зі своєчасного та повного повернення позики за розпискою від 05.06.2012 року було нараховано пеню на суму у розмірі 9416,41 грн. За несвоєчасне виконання [PERSON] грошових зобовязань з своєчасного та повного повернення позики за розпискою від 05.06.2012 року також були нараховані збитки від інфляції у сумі 271,76 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 282,49 грн. 31.10.2016 року позивачем було надано уточнену позовну заяву відповідно до якої він просив суд стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] заборгованість за основним зобовязанням у сумі 49640 грн., один відсоток в день від суми заборгованості за весь час прострочення у сумі 543558 грн., індекс інфляції у розмірі 45365,35 грн., а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але в заяві про уточнення позовних вимог зазначив, що справу просить розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 05.06.2012 року [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США, про що свідчить підписана власноруч відповідачем розписка. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Встановлено, що свої зобов'язання за договором позики [PERSON] виконав у повному обсязі і передав у власність відповідача зазначену у розписці суми грошових коштів в розмірі 2000 доларів США. Однак позичальник належним чином не виконав свої обов'язки за договором позики та не повернув зазначену суму в строк до 05.07.2013 року. Як вбачається зі змісту договору позики, відповідач зобовязався у разі невиконання зобовязання в строк, сплатити позивачу 1% на день від суми заборгованості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно, до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу у розмірі 49640 грн., один відсоток в день від суми заборгованості за весь час прострочення у розмірі 543558 грн.. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 45365,35 грн., то суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовою одиницею України є гривня, інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Застосування до простроченої суми грошового зобовязання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у звязку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності, а не іноземної валюти. Таким чином, за\~ст.625 ЦК України\~встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань у валюті України гривні, в той час як між сторонами у справі виникли грошові зобовязання у іноземній валюті, що унеможливлює задоволення позову про стягнення інфляційних втрат. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до суми задоволеного позову судовий сбір у розмірі 5931,98грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial