Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

21.07.2017 року представник ПАТ КБ ПРИВАТБАНК [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором від 19.08.2008 року у розмірі 17653 гривні 95 копійок, а також судовий збір. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач зобовязання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву №б/н від 19.08.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 11500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач умов кредитного договору не виконав, оскільки станом на 12 червня 2017 року має прострочену заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості за договором від 19.08.2008 року, становить 17653 гривні 95 копійок, яка складається з : 6196,05 грн. - тіло кредита; 3810,29 грн.- нараховані відсотки; 6568,85 грн. - нарахована пеня; 1078,76 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Таким чином встановлено, що боржник порушив зобовязання за кредитним договором. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач отримав суму кредитного ліміту у розмірі 11500 грн., а зобовязання\~ щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків по ньому належним чином не виконував, у звязку\~ з чим виникла заборгованість станом на 12.06.2017 року становить\~ 17653,95 грн., що складається з наступного: 6196,05 грн. - тіло кредита; 3810,29 грн.- нараховані відсотки; 6568,85 грн. - нарахована пеня; 1078,76 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Розмір вказаної заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитом наведений позивачем в таблиці і відповідає умовам кредитного договору. Тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості по тілу кредиту 6196,05 грн., по нарахованим відсоткам 3810,29 грн., є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 6568,85 грн., то суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 950 грн. (на підставі ст. 258 ЦК України). Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості по судовим штрафам у розмірі 1078,76 грн., то в цій частині позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України\~). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.23, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, судові витрати, пропорційно до задоволених вимог, в сумі 992 гривні 99 копійок.

Outcome: partial