Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

21.11.2018 р. до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту від 23.01.2019 р. про фактичне місце проживання виданого ОСББ «Троїцька 65» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані чотири особи, але фактично мешкають три особи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] У звязку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 48 у будинку № 65 по вулиці Троїцькій у місті Маріуполі Донецькі області. 24.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 11.12.2018 р. на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] з 10.08.2004 року і по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 08.01.2019 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила,про дату, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з реєстраційним посвідченням від 11.08.1993 року, квартира [ADDRESS] (стара назва 50 років СРСР) у м. Маріуполі Донецької області на підставі договору дарування від 12.07.1993 року належить [PERSON] Відповідно до інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг про відсутність зареєстрованих малолітніх та неповнолітніх осіб у житловому приміщені будинку від 21.11.2017 р. № 02-126-1837 та довідкою про забезпеченість житловою площею, виданою ОСББ «Троїцька 65» за адресою: [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], фактично мешкають три. Згідно з актом від 23.01.2019 р., виданого ОСББ «Троїцька 65» за адресою: [ADDRESS] зареєстрована, але фактично не мешкає з 2004 р. [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved