Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

21.11.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В заяві вказав , що він є сином відповідача [PERSON] На початку 80-х років минулого століття його батько перебуваючи в шлюбі з [PERSON], побудував на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] новий житловий будинок. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В кінці 80-х років батьки розлучилися. Батько залишив сім*ю та не став ділити майно. Вважає, що у нього є також право власності на даний житловий будинок , оскільки він замінив вхідні двері , обшив пінопластом житловий будинок, зробив газифікацію житлового будинку. У жовтні 2014 р. йому стало відомо про те , що відповідач [PERSON] звернулася до суду з позовом про його виселення з будинку , мотивуючи тим , що вона є єдиною власницею садиби. Без його згоди із сестрою , мати [PERSON] оформила права часткової спільної власності на житловий будинок , чим позбавила його частки у спадщині. Батько [PERSON] помер [INFO] Прохав визнати його право власності на частину житлового будинку по [ADDRESS] та визнати по можливості за ним право на частку майна згідно чинного законодавства України , а також визнати його право на проживання в даному житловому будинку . В судовому засіданні позивач позов повністю підтримав та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Позивач на конкретизував свої позовні вимоги , яку саме частину житлового будинку за ним необхідно визнати на якій правовій підставі. Відповідачка позов не визнала та пояснила , що шлюб з [PERSON] вона розірвала у 1989 р. та з 1987 р. він проживав до дня смерті за іншою адресою і жодного відношення до домоволодіння по [ADDRESS] не мав. 3 особа [PERSON] прохала відмовити в задоволенні позову. Представник Реєстраційної служби ПМУЮ надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, 3 особи , думку адвоката , дослідивши матеріали справи , вважає, що позов не піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 15.10.1979 р. та посвідченого 1-ою Полтавською державною нотаріальною конторою [PERSON] є власницею 13\\25 частин житлового будинку з надвірними будівлями , що розташовані за адресою [ADDRESS] У зв'язку з проведенням добудов , реконструкцією житлового будинку взамін свідоцтва про право власності № 404 , виданого управління житлово-комунального господарства від 17.06.1992 р. , [PERSON] отримала нове свідоцтво про право власності 30.08.2006 р. на 11\\25 частин житлового будинку з надвірними будівлями , що розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є рідним сином відповідачки [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] та проживав за даною адресою. Зараз в даному житловому будинку ніхто не проживає, він доведений позивачем до непридатного для проживання стану. Посилання позивача на той факт, що в даному будинку він робив ремонтні роботи , тому може набути право власності на частину житлового будинку є безпідставним, оскільки дані посилання не грунтуються на чинному законодавстві. Спірний житловий будинок придбаний [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу. Однак, після розірвання шлюбу у 1989 р. [PERSON] залишив житловий будинок по [ADDRESS] та проживав до моменту смерті за іншою адресою. За час свого життя жодних вимог з приводу розподілу житлового будинку [PERSON] не ставив , до суду з питань розподілу спільно майна не звертався. Після розірвання шлюбу [PERSON] самостійно реконструювала житловий будинок , добудовувала надвірні будівлі та померлий жодного відношення до цього не мав. Таким чином,на момент смерті [PERSON] не мав спадкового майна у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості , в тому числі житловий будинок , інші споруди , земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок , земельну ділянку , то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Також слід зазначити, що позивач помилково себе вважає, що має право на спадщину померлого [PERSON] Він не реалізував свого права та звертався до нотаріальної контри із відповідною заявою про прийняття спадщини. Позивач також помилково вважає, що житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстрований в установленому законом порядку. Згідно наданих документів у 2006 р. належним чином право власності зареєстроване у ПП « Інвентаризатор». Стосовно позовних вимог про визнання права на проживання за адресою [ADDRESS] слід зазначити наступне. Позивач з дитинства як член сім*ї зареєстрований за вищевказаною адресою. Право на проживання передбачено ст. 156 ЖК України. До моменту вирішення позовних вимог про виселення позивача в судовому порядку його права ніким не порушуються та правовий аналіз можливості його подальшого проживання в спірному житловому будинку буде наданий при розгляді іншої цивільної справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed