Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

20.11.2020 року заступник голови Болградської районної державної адміністрації Гарвалов А.Д. звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилається на те, що відповідачка народила дівчинку. У зв`язку з тяжким матеріальним станом сім`ї, за заявою матері - [PERSON] , малолітня [PERSON] , була влаштована до Ізмаїльського будинку дитини строком на шість місяців. Відповідачка не працює, не має постійного місця проживання, веде аморальний образ життя, не виконує батьківських обов`язків по вихованню дитини. Приміщення де вона проживала з дитиною знаходиться в аварійному стані, в кімнатах холодно, брудно, немає світла, відсутнє дитяче ліжко, теплі речі, продукти харчування. Батько дитини записаний зі слів матері. [PERSON] була попереджена про необхідність вирішення питання про повернення дитини в сім`ю, але жодних дій для створення відповідних умов для виховання дитини вона не зробила. Термін перебування дитини у закладі закінчився у серпні 2020 року. Не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною матері ніхто не чинив, за весь період перебування її в будинку дитини, відповідачка дитину не відвідувала, не цікавилась її утриманням та вихованням, тобто фактично самоусунулась від виховання та утримання дитини, тому позивач звернувся до суду з цім позовом. Представник позивача, заступник голови районної державної адміністрації Кучмійов А.В., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представників органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.5) її матір`ю є [PERSON] , відповідачка по справі, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00025476906 від 05.02.2020 року, відповідно до якого відомості про батька записані на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с.8). У зв`язку з важкими сімейними обставинами, 10.02.2020 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей із заявою про влаштування її дочки [PERSON] , [INFO] до Ізмаїльського будинку дитини строком на 6 місяців (а.с.9), на підставі чого головою Болградської районної державної адміністрації Кучмійова А.В. було зроблено розпорядження №35/А-2020 року від 10.02.2020 року та влаштовано малолітню [PERSON] до будинку дитини на повне державне утримання строком на шість місяців (а.с.6). Так, комісією КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» було складено акт №02/06-54 від 11.11.2020 року, що за час перебування дитини [PERSON] в закладі її мати жодного разу дитину не відвідувала, не цікавилася її долею ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулася від виховання та утримання дитини (а.с.12). Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 12.11.2020 року за № 03/01-26/1513 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також з висновку вбачається, що [PERSON] з 2019 року проживала за адресою: [ADDRESS] , а з 12.02.2020 року зареєстрована за цією адресою. Приміщення де вона проживала знаходиться в аварійному стані, в кімнатах холодно, брудно, не має світла, відсутнє дитяче ліжко, теплі речі, продукти харчування. [PERSON] була попереджена про необхідність вирішення питання про повернення дитини в сім`ю після закінчення терміну перебування дитини у державному закладі, але не зробила жодних дій для цього (а.с.2). Згідно довідки № 1832, виданою 17.09.2020 року Дмитрівською сільською радою Болградського району [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, тобто місце її знаходження не відоме (а.с.13) Отже, своїми діями, відповідачка свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачка, свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню дочки, не цікавиться її долею. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачки, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved