Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

19 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04.12.2001 року померла його бабуся [PERSON], яка за життя працювала в Любівській спілці пайовиків с. Любівка Краснокутського району Харківської області. В період розпаювання земель господарства відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року, бабуся позивача була включена до списку додатку до державного акту по СП «Любівське» та отримала сертифікат на земельну частку (пай) в розмірі 4,48 умовних кадастрових гектари, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0048881, зареєстрованого 09.08.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 299. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на отримання земельної ділянки. За життя бабуся позивача склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Любівської сільської ради від 28.01.1981 року згідно якого, все своє майно заповідала своїй дочці [PERSON] та своєму онукові, тобто позивачеві [PERSON] порівну. Однак оформити спадщину нотаріальним шляхом не має можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. В звязку з цим, позивач просить поновити строк для звернення до суду за захистом права та визнати за ним право на земельну частку (пай). В відкрите судове засідання позивач не прибув, проте через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, проти заявлених позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Із матеріалів справи вбачається, що бабуся позивача [PERSON] на час розпаювання земель СП Любівське являлася членом сільськогосподарського підприємства та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0048881. Однак за життя виготовити Державний акт не встигла. Як передбачено Указом Президента України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту засвідченого секретарем виконкому Любівської сільської ради народних депутатів 28.01.1981 року, заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 40. Згідно вищезазначеного заповіту [PERSON] все своє майно заповідала своїй дочці [PERSON] та своєму онукові, тобто позивачеві [PERSON] порівну. Мати позивача [PERSON] подала засвідчену секретарем Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Відповідно до\~ст. 524 ЦК Української РСР\~(в ред. 1963 року)\~\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1\~ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, так як відсутність правовстановлюючого документу є причиною поважною. Його відновлення або отримання дубліката неможливо , що в свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved