Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

21.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» та на час смерті належало його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] Зазначає, що за свого життя мати склала заповіт в його користь на все майно, яке їй належало на час смерті. Стверджує, що після смерті матері він у встановлений законом термін звернувся в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане будинковолодіння, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача - Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №149/2015, заведеної після смерті [PERSON], а також заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а членами зазначеного двору, які станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: [PERSON] (голова двору) та його дружина [PERSON]. Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, зазначені особи мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Із матеріалів справи слідує, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя заповіту не складав, тобто своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом на час відкриття спадщини була дружина померлого - [PERSON] яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від неї. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №42052343 від 09.11.2015 року відомо, що спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто не звертався, тобто інших спадкоємців, крім [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON], чи претендують на таку, не має. За таких обставин, після смерті [PERSON]належне йому право власності на 1/2 частку у майні зазначеного колгоспного двору перейшло на загальних підставах в порядку спадкування до його дружини [PERSON], яка із врахуванням своєї 1/2 частки в майні колгоспного двору, стала власником спірного житлового будинку в цілому. [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] Як вбачається із матеріалів спадкової справи №149/2015, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт від 17.08.2005року, яким усе своє майно заповіла сину - [PERSON], позивачу у справі, який спадщину прийняв, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та претендують на таку, не має. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області №631 від 07.09.2015року, [PERSON] до дня смерті проживала в [ADDRESS], де проживала та була зареєстрована одна. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: довідкою виданою виконавчим комітетом Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області №693 від 06.10.2015року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 17.08.2005року; листом Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/514 від 05.10.2015року; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №2039 від 08.10.2015року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією паспорта громадянина України [PERSON]; копією спадкової справи №149/2015, заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] а позивач є спадкоємцем за заповітом усього її майна та прийняв спадщину, беручи до уваги те, що спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на спірне спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved