Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

20 грудня 2016 року Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області в інтересах дітей [PERSON], 2003року народження, [PERSON], 2010року народження, та [PERSON], 2014року народження, третя особа - виконком Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON], яка є матірю неповнолітньої [PERSON], малолітніх [PERSON] та [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не приділяє належної уваги вихованню, навчанню та здоровю дітей, чим порушує їх права на повноцінний розвиток. Зазначив також, що рішенням виконкому Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №40 від 12.12.2016 року діти відповідача [PERSON] та [PERSON] були вилучені із сімї у звязку з виникненням умов, що загрожують їх здоровю та життю, а малолітній син [PERSON] від народження проживає разом зі своєю бабусею [PERSON], яка займається його вихованням та повністю утримує. Посилаючись на те, що відповідач за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обовязків, створила незадовільні умови для проживання дітей, неодноразово попереджалася про наслідки безвідповідального батьківства, позивач вважав, що є підстави для відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав зі стягненням аліментів на їх утримання. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснила, що на даний час неповнолітня [PERSON] за своїм бажанням проживає в с.Трапівка разом з рідним батьком, малолітній [PERSON] разом з матірю відповідача, а малолітній [PERSON] перебуває в педіатричному відділенні комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня». Зазначила, що [PERSON] неодноразово попереджалася про наслідки безвідповідального батьківства, свою поведінку не змінює, продовжує зловживати алкогольними напоями навіть в лікарні, де знаходиться найменша дитина. Зазначила також, що Татарбунарська РДА була змушена звернутися до суду з позовом, оскільки на поведінку [PERSON] надходили неодноразові скарги, при цьому останній інцидент мав місце в середині грудня 2016 року, коли відповідач залишила будинок з малолітнім [PERSON], [INFO], який напівроздягнутий та брудний перебував на проїжджій частині дороги в с.Трапівка, що створювало пряму небезпеку життю та здоровю дитини. Прокурор та представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги також підтримали, зазначивши, що є всі підстави для задоволення позову. Відповідач, належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. В судовому засіданні, яке відбувалося 23.02.2017 року позов не визнала. Пояснила, що алкогольні напої вживає з періодичністю, притаманною для її знайомих та не частіше за звичайну людину. Пояснила також, що доглядала та доглядає за дітьми, намагаючись забезпечити їх всім необхідним для навчання та розвитку. Зазначила, що дійсно в середині грудня 2016 року відволіклася та не помітила, як малолітній [PERSON] зник з будинку, однак зазначила, що він дуже розвинутий для свого віку, й знав, як дістатися додому або до бабусі, яке живе через дорогу. Зазначила також, що матеріально допомагала своїй матері [PERSON], з якою проживає середній син [PERSON], зокрема, здійснювати ремонт та придбавати необхідні для дитини меблі. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, прокурора та відповідача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], 01 січня 2003року народження, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження дітей. При цьому відомості про батька у свідоцтво про народження [PERSON] внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу (далі СК) України (а.с.а.с. 5,6,38). З матеріалів справи також слідує, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але проживає за адресою: [INFO]. До складу її сімї входять діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.10,26). Зі змісту характеристики №378/02-1, виданої 14.12.2016 року Трапівською сільською радою, вбачається, що [PERSON] є матірю чотирьох дітей, троє з яких малолітні, має статус матері-одиначки, а її сімя статус малозабезпеченої, проживає в орендованому житлі. З характеристики також слідує, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, є безвідповідальною по відношенню до своєї родини, не надає дітям належного виховання, у звязку з чим неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, також неодноразово попереджалася про наслідки аморального способу життя, але рекомендації та зауваження ігнорує (а.с.10). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] неодноразово протягом 2013-2014років притягалася до адміністративної відповідальності за фактами неналежного виконання нею батьківських обовязків по вихованню своїх дітей, а також у 2016році була піддана адміністративному стягненню у виді громадських робіт за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (насильство в сімї) відносно своєї матері [PERSON] (а.с.а.с.17-23). З актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.11.2015 року, від 11.02.2016 року, від 21.10.2016 року, 06.12.2016 року, від 08.12.2016року та рішення координаційної ради у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації від 29.08.2013 року №3 слідує, що [PERSON] проживає [INFO] у найманому будинку разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Крім малолітнього сина, у будинку разом з відповідачем проживали її малолітні діти [PERSON] та [PERSON], які у звязку з небажанням матері створити належні умови для проживання на момент проведення перевірок вже проживали у бабусі [PERSON], у доньки [PERSON] з матірю вкрай напружені стосунки. В ході обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] також встановлено, що в помешканні не створено належних умов для виховання та утримання дітей, брудно, неохайно, відповідач зловживає алкогольними напоями, на момент перевірки 06.12.2016року мати перебувала у нетверезому стані (а.с.а.с.13-16). З матеріалів справи також вбачається, що виконкомом Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області прийнято рішення №40 від 12.12.2016року про відібрання з сімї відповідача малолітніх дітей [PERSON], 2014року народження, та [PERSON], 2003року народження, у звязку з виникненням умов, що загрожують їх здоровю та життю (а.с.4). Судом також встановлено, що на підставі зазначеного рішення виконкому Трапівської сільської ради, а також у звязку з виникненням конфлікту між малолітньою дитиною [PERSON] з матірю, неможливістю їх спільного проживання, а також на прохання самої дитини, вона вилучена з сімї з подальшим влаштуванням до медичного закладу. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено акт вилучення малолітньої дитини [PERSON], 2003року народження, від 12.12.2016року (а.с.7). З висновку Татарбунарської РДА Одеської області від 12.12.2016 року №374/02-11 вбачається, що з урахуванням умов проживання та виховання дітей, ставлення [PERSON] до своїх батьківських обовязків, райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним відібрання у відповідача доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав (а.с.3). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матірю відповідача, пояснила, що донька була проблемною дівчиною зі складним характером. Пояснила також, що [PERSON] часто змінювала знайомих чоловічої статі, всі четверо онуків та онучок народжені від різних чоловіків, донька почала залежати від алкоголю та вживати його майже щодня. Зазначила, що трьох з чотирьох дітей відповідача (вже повнолітню [PERSON], [PERSON] та [PERSON]) виховувала свідок самостійно, не отримуючи допомоги з боку [PERSON] Зазначила також, що донька використовує кошти, що надаються державою як допомогу на дітей, для придбання алкогольних напоїв та для розваг. Дітей відповідач дуже часто залишала самих, зникала, не повідомляючи, куди їде. Дала пояснення, що неодноразово зверталася до служби у справах дітей аби вирішити питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки відповідач свої обовязки відносно дітей і так не виконує. Пояснила також, що на даний час повнолітня онука [PERSON] вийшла заміж та створила свою сімю, взяла найменшого брата [PERSON] з лікарні до себе. Малолітній син відповідача [PERSON] проживає зі свідком, при цьому матеріальну допомогу на його виховання та навчання надає його рідний батько [PERSON], який проживає в Києві. Неповнолітня [PERSON] також фактично з відповідачем не проживає, оскільки переїхала у грудні 2016 року до рідного батька, який мешкає в с.Трапівка. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, пояснила, що є донькою відповідача. Зазначила, що у 2016 році відповідач проживала за різними адресами в с.Трапівка з сином [PERSON], [INFO]. Зазначила, що навідувала мати з братом близько 2 разів на тиждень, і коли приходила, то у відповідача в хаті було чисто, брат [PERSON] був одягнутий та нагодований. Зазначила також, що сестра [PERSON] мала конфлікт з матірю, й зараз проживає зі своїм рідним батьком. Допитана у судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] пояснила, що у неї з матірю були конфлікти та непорозуміння, внаслідок чого вона переїхала у грудні 2016 року жити до свого батька. На даний момент всі конфлікти вирішені, з відповідачем свідок примирилася та перебуває у добрих стосунках. Пояснила також, що матір за наймолодшим братом доглядає, він нагодований та охайно вдягнений. Зазначила, що [PERSON] дійсно іноді зловживає алкогольними напоями по декілька днів поспіль, але потім може декілька днів і не пити. Батьківські збори у школі мати не відвідує, але гроші на них іноді здає. Свідок зазначила про недоцільність відібрання дітей від [PERSON], однак відносно себе висловила бажання продовжити проживати зі своїм батьком. Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Статтею 150 СК України встановлено низку обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, згідно з ч.4 ст.170 СК України, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК). При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує, окрім іншого, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не забезпечує належних умов для розвитку своїх малолітніх дітей, протягом тривалого часу не докладає зусиль щодо усунення антисанітарних умов проживання дітей, зловживає алкогольними напоями, попередження органу опіки та піклування ігнорує, беручи до уваги, що соціальний супровід родини [PERSON] не призвів до зміни відповідачем своєї поведінки щодо виховання та розвитку дітей, суд вважає що є підстави для відібрання від матері [PERSON] її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без позбавлення відповідача батьківських прав зі стягненням з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше мінімального розміру, встановленого законодавством. Доводи відповідача про виконання своїх батьківських обовязків належним чином спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами (актами обстеження житлово-побутових умов, характеристиками з місця проживання, висновком органу опіки та піклування, характеристиками з дошкільного та шкільного навчального закладу), а також показаннями свідків [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], яка висловила в суді бажання проживати окремо від матері. Суд не бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] в частині, що стосується підтвердження належних умов проживання відповідача, оскільки, по-перше, вказані свідки не мешкають постійно з матірю, по-друге, такі показання спростовуються письмовими доказами та показаннями іншого свідка [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] взагалі не має власного житла, постійно змінює місце проживання й серйозно зловживає алкоголем та, по-третє, на такі показання свідків могло вплинути їх небажання створювати негативний образ рідної матері серед оточуючих. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обовязковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, субєкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, яка звернулася до суду з вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дитини, звільнена від сплати судового збору за її предявлення. Отже, з урахуванням того, що судовий збір за подання до суду органом опіки та піклування позовної заяви про захист прав малолітніх дітей не справляється, і позивач також звільнений від сплати судового збору за подання вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд вважає, що збір за подання двох вимог немайнового характеру у загальному розмірі 1102грн.40коп. (551,20 х 2) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved