Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 21.02.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом з вимогою стягнути на її користь з відповідача коштів за депозитним договором, інфляційних втрат та 3 % річних в звязку з невиконанням зобовязання. В своїй заяві позивач вказала, що між нею та Кредитною спілкою «Глобинська» (далі КС «Глобинська») було укладені договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «ВКЛАД СТРОКОВИЙ» № 54 від 15 червня 2017 року терміном дії до 15 грудня 2017 року на суму 37200 грн. Після закінчення терміну дії договору вона звернулася до КС «Глобинська» з вимогою повернути їй грошові кошти, а також відсотки за зазначеним договором, разом з тим відповідач не виконав його вимогу про повернення коштів. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь заборгованість за депозитними договором: № 54 в сумі 37200 грн. відсотки за депозитними договором в сумі 3162 грн., інфляційне збільшення боргу за договором в сумі 907,20 грн., 3 % річних за договором в сумі 128,41 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися подали суду заяви в яких просили справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився подав суду письмовий відзив на позов (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за депозитними договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Між [PERSON] та КС «Глобинська» було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «ВКЛАД СТРОКОВИЙ» № 54 від 15 червня 2017 року терміном дії до 15 грудня 2017 року, відповідно до п. 1.1 якого Спілка прийняла від вкладника внесок члена кредитної спілки в розмірі 37200 грн. (а.с.5) Як вбачається із письмового відзиву, відповідач не заперечує, що після закінчення терміну дії зазначеного договору вклад позивачу не повернуто. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справ, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно\~зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як зазначено в ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строку (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.\~ Згідно\~ст.599 Цивільного кодексу України,\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.\~ Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~ За\~ змістом ст.ст.\~ 526 та 1058 Цивільного кодексу України, зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст. 627 Цивільного кодексу України,\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з ч. 1\~ст. 628 Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що строк дії Договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок сплив, відповідач не повернув позивачу у зазначений в договорі термін суму вкладу, а тому останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що розмір вкладу по договору № 54 складає 37200 грн., позивачем заявлено вимогу про стягнення вкладу на зазначену суму, тому позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача відсотків за депозитними договорами суд зазначає наступне. Судом встановлено, що за депозитним Договором відповідно до п. 1.3 встановлена процентна ставка в розмірі 17% річних. В своєму відзиві проти позову відповідач зазначив, що позивачу були частково виплачені відсотки за договором, а саме 06.09.2017 року -1073 грн., 19.10.2017 року 419 грн., заборгованість по відсотках становить у сумі 1060,37 грн., тому відповідач заперечує проти стягнення з нього відсотків. Відповідно до п.п. 4 п. 2.3 Депозитного договору, виплата процентів здійснюється Вкладнику щомісяця. Як вбачається з ч. 1\~ст. 628 Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони в Договорах визначили сплату відповідачем на користь позивача відсотків за користування депозитом та строк їх виплати. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано відповідачем жодного доказу на виконання умов договору в частині виплати позивачу відсотків за депозитним договором. Отже, за підрахунками суду відповідач має заборгованість перед позивачем за відсотками за Договором № 54 в розмірі 3187,98 грн.(37200х17%х184:365). Відповідно до положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків на суму 3162 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних в звязку з невиконанням зобовязання. Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~ Згідно ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України,\~ боржник не звільняється\~\~ від\~ відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобовязальні відносини, що склалися між сторонами на підставі договору №54 мають майново-грошовий характер, тому у цьому випадку,\~ відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань. Виконанням проведеним належним чином необхідно вважати отримання коштів кредитором або перерахування їх на його рахунок. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, вона зазначає індекс інфляції у січні 2018 року 101, 8 % замість вірного 101, 5 %. Суд розраховуючи інфляційне збільшення боргу та 3% річних враховує те, що інфляційного збільшення боргу починається з першого дня наступного місяця після останньої сплати боржником боргу в межах заявлених позивачем вимог, оскільки інфляційне збільшенням боргу є збільшення розміру заборгованості у порівняні з попереднім місяцем. Розрахунок інфляційного збільшення боргу проводився з урахуванням Листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та розмірів індексів інфляції, опублікованих в газеті «Урядовий курєр». Формула, яка застосовувалася при розрахунку інфляційного збільшення боргу (сума боргу Х % індексу інфляції сума боргу : днів у місяці Х кількість прострочених днів у відповідному місяці). Формула, яка застосовувалася при розрахунку 3% річних (сума боргу Х 3% річних Х днів прострочених)/ днів у році) Судом встановлено, що за підрахунками суду інфляційне збільшення суми боргу за Договором № 54 складає 450,00 грн., позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 907,20 грн. тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме на суму визначену розрахунками суду. Суд погоджується із розрахунком 3% річних наданих позивачем, які складають 128,41 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial