Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

20 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON]\~ про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову вказала, що 26 січня 1998 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] м . Дніпропетровськ. [PERSON] укладено на Товарній біржі «Нове століття» на виконання біржової угоди № 44 від 26.01.1998 року. Вказаний договір був зареєстрований у КП «ДМБТІ» [PERSON] повністю виконаний обома сторонами, покупець сплатила кошти за квартиру, продавець відповідно до умов договору в строк до 26 лютого 1998 року виписався, звільнив квартиру та передав позивачу ключі від неї. Нещодавно позивачка виявила, що оригінал вказаної угоди втрачено, в неї знаходяться лише копії. Маючи на меті отримати дублікат договору, позивачка дізналась, що Товарна біржа «Нове століття» припинила діяльність з 13.06.2017 року. З урахуванням викладеного, позивач просив визнати дійсним, реальним та виконаним правочин: договір купівлі-продажу квартири за адресою: вул. Плеханова (нова назва вул. [PERSON]) буд.15Б кв.68 у м. Дніпропетровську (нова назва м. Дніпро) на виконання біржової угоди № 44 від 26.01.1998 року між [PERSON] та [PERSON]. Покласти на відповідача судові витрати. Розгляд справи призначався судом на 05.03.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання, призначене на 05.03.2018 року, не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Ухвалою суду від 05 березня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON]\~ про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою\~ Бабушкінського районного\~ суду\~ м. Дніпропетровська\~ від 27 квітня 2018 року постановлено\~ розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 26 січня 1998 року [PERSON] придбала у\~[PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] м . Дніпропетровськ., зареєструвавши договір купівлі-продажу на Товарній біржі «Нове століття»\~на виконання біржової угоди № 44 від 26.01.1998 року. \~\~ \~ \~ \~ \~Право власності позивача на вказану зареєстровано у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за реєстровим номером № 57 в книзі № ХХІХ, що підтверджується листом державного реєстратора КП «ДМБТІ» ДОР від 19.08.2017 року. \~\~\~\~\~\~\~ Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~ Позивач бажає розпорядитися зазначеним майном, однак\~дізналася, що\~договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Будь-яких суперечок між сторонами немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору. Згідно із п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1998 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. У відповідності з\~ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно\~ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). \~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною 2\~статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на час укладення спірного договору купівлі-продажу, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в\~статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. В силу\~ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved