Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

21 січня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивачка просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] щомісячно, починаючи з 10.08.2013 року у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення дитиною навчання - до жовтня 2017 року з наступною індексацією згідно з чинним законодавством. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що син навчається, але відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги їй на утримання сина. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що син знаходиться на повному утриманні держави, відповідач не працює, отримує лише пенсійне забезпечення, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання. Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO] року, як вбачається із свідоцтва про народження. Батьками зазначені - [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. 31.05.1996 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 15.09.2012 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON], як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені. Відповідно до довідки №14/02-1128 від 12 грудня 2013 року, виданої Національним університетом Державної податкової служби України, [PERSON] є курсантом та навчається на першому курсі денної форми навчання факультету податкової міліції та знаходиться на повному державному забезпеченні. Термін навчання з 10.08.2013 року по жовтень 2017 року. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. У відповідності з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» студенти вищих навчальних закладів, які навчаються за денною (очною) формою навчання, мають право на пільговий проїзд у транспорті. Крім того, особи, які успішно навчаються у вищих навчальних закладах державної або комунальної форми власності за денною (очною) формою навчання за кошти державного або місцевого бюджету, забезпечуються стипендіями у розмірі не менше ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (ст. 64 Закону України «Про вищу освіту»). Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] отримує стипендію в розмірі 330,00 грн. Представник відповідача не надав до суду доказів на підтвердження того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина під час навчання. Саме по собі посилання представника відповідача на те, що відповідач не працює та має на утриманні непрацездатного батька не свідчить про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки він є працездатною і фізично здоровою особою. Відповідачем не надано суду доказів, що він не має можливості працювати. А тому та обставина, що на даний час відповідач не працює, може свідчити лише про тимчасовість такої обставини, але не свідчить про неспроможність його надавати матеріальну допомогу на утримання дитини на період її навчання так як він отримує пенсійне забезпечення. Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що він утримує непрацездатного батька, оскільки він отримує доходи у вигляді пенсійного забезпечення, що підтверджується відповідною довідкою. Так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на навчання сина, [PERSON] проживає з позивачкою, враховуючи те, що [PERSON] отримує стипендію, відповідач не надає коштів на утримання сина, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення аліментів на утримання дитини до закінчення навчання в примусовому порядку в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, починаючи з 10.08.2013 року, оскільки позивачем не надано доказів, що у відповідності з вимогами ч.2 ст.191 СК України вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Крім того, частина 2 статті 184 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а оскільки аліменти присуджені в частці від заробітку, в даному випадку законом не передбачено індексації розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial