Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

19 травня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 листопада 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, виховання дітей, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали постійні сварки та конфлікти, які призвели до втрати почуття поваги та любові. В даний час проживають разом в одній квартирі, однак подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, вважає що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03\~червня 2021\~року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 08 год. 40 хв. 30 червня 2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила шлюб розірвати та строк на примирення не надавати, оскільки не мають взаєморозуміння. Вказала, що спору щодо проживання дітей після розірвання шлюбу сторони не мають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Зазначив, що діти після розірвання шлюбу проживатимуть з матір`ю. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.\~\~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 листопада 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №418. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, та серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 2018 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відповідно. Крім того, судом також встановлено, що сторонни проживають разом, проте сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні дітей. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхніх дітей, що має істотне значення. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved