Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 15 липня 1998 року виконавчий комітет Бориспільської міської ради видав її батьку [PERSON] ордер №178, на підставі якого він та позивач вселились в квартиру [ADDRESS] . В 2003 році у зв`язку із вступом до вищого навчального закладу [PERSON] переселилась до гуртожитку по [ADDRESS] . [INFO] у позивача народилась дочка [PERSON] . В тому ж році [PERSON] та її дитина за згодою [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] . Позивач постійно проживав з [PERSON] в цій квартирі та вів з ним спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер. Бориспільська міська рада відмовила позивачу у переведенні на нього особового рахунку на квартиру. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати її наймачем квартири [ADDRESS] . 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 2.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що місце проживання позивача зареєстровано не в квартирі [ADDRESS] , а за зовсім іншою адресою: по [ADDRESS] . Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не набула права користування спірною квартирою. Це узгоджується з тим, що 17 квітня 2018 року комісія у складі майстра КП «ЖРЕУ» Дика О.І. та представника ТОВ «Компанія Рембудшлях» Кобизької В.А. склала акт про опечатування квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що в цій квартирі ніхто не проживав. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 2.3. Представник КП «ЖРЕУ» Шапортова Н.І. при вирішенні спору покладається на розсуд суду. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 15 липня 1998 року виконавчий комітет Бориспільської міської ради видав ордер №178 (а.с.6), на підставі якого [PERSON] та його дочка [PERSON] вселились в квартиру [ADDRESS] . 3.2. Зі штампу в паспорті громадянки України, виданому на ім`я [PERSON] (а.с.9 зворот), вбачається, що 28 листопада 2003 року місце проживання позивача було зареєстровано в гуртожитку по [ADDRESS] , 18 березня 2005 року в гуртожитку по [ADDRESS] , а 8 червня 2007 року по [ADDRESS] . 3.3. [INFO] у [PERSON] народилась дочка [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 червня 2012 року (а.с.83). 3.4. [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 жовтня 2017 року (а.с.10). 3.5. 6 лютого 2018 року перший заступник Бориспільського міського голови надіслав позивачу лист №Г-159 (а.с.12), в якому він повідомив про відмову у переведенні на [PERSON] особового рахунку на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що її місце проживання не було зареєстровано у вказаній квартирі. 3.6. Правовідносини регулюються главою 2 «Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду» розділу ІІІ «Забезпечення громадян жилими приміщеннями. Користування жилими приміщеннями» ЖК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. 4.2. Згідно з ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. 4.3. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 4.4. Згідно з п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішенні від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає особа на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем (п.36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії», п.63 рішення від 11 січня 1995 року у справі «Баклі проти Сполученого Королівства»). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст.8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушення права на повагу до житла. В п.44 рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.6. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.7. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 4.8. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 4 січня 1991 року (а.с.8) вбачається, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] . Зі змісту акта обстеження житлових і матеріально-побутових умов, складеного депутатом Бориспіль-ської міської ради Мельником В.Й. (а.с.11), вбачається, що в 2012 році після народження дитини [PERSON] разом з її дочкою [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] . Вона постійно проживала в цій квартирі та доглядала за її батьком [PERSON] до його смерті. 5.2. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю позивача та їй відомо про те, що з 1998 року [PERSON] разом з її батьком [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] поступила до Європейського університету, вона тимчасово переселилась в гуртожиток, що розташовується в м. Київ. Після закінчення вищого навчального закладу вона почала проживати разом зі свідком [PERSON] . Однак в 2010 році між співмешканцем свідка [PERSON] та позивачем стався конфлікт. Крім того, в 2012 році у [PERSON] народилась дочка [PERSON] . В тому ж році вона разом з дитиною повернулась до квартири [ADDRESS] . [PERSON] безперервно проживала в цій квартирі та доглядала за її батьком [PERSON] та після його смерті продовжує проживати в ній разом з дочкою [PERSON] . 5.3. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача та їй відомо про те, що в 1998 році [PERSON] разом з її батьком [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] . Після закінчення школи та вступу до вищого навчального закладу вона переселилась до гуртожитку у м. Київ. Через декілька років після закінчення навчання [PERSON] разом з дочкою [PERSON] повернулась до спірної квартири, в якій постійно проживала та доглядала за її батьком [PERSON] . Після його смерті [PERSON] продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] . Саме тому чоловік свідка [PERSON] відмовився підписувати акт про опечатування квартири. 5.4. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] показав, що він є сусідом позивача та йому відомо про те, що в 1998 році [PERSON] разом з її батьком [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] . В період часу, протягом якого [PERSON] навчалась у вищому навчальному закладі, вона проживала в м. Київ. Через декілька років після закінчення навчання вона повернулась до вказаної квартири, в якій постійно проживала та доглядала за її батьком [PERSON] . Після його смерті [PERSON] та її дочка [PERSON] продовжують проживати в квартирі [ADDRESS] . 5.5. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він також є сусідом позивача та йому відомо про те, що в 90-х роках [PERSON] разом з його дочкою [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із вступом до вищого навчального закладу [PERSON] переселилась до гуртожитку в м. Київ. Тому свідок [PERSON] майже не бачив її у дворі будинку. Через декілька років після закінчення навчання [PERSON] разом з її дочкою [PERSON] знову вселилась в спірну квартиру, де вона постійно проживала та доглядала за її батьком [PERSON] . Після його смерті [PERSON] та її дочка [PERSON] продовжують проживати в квартирі [ADDRESS] . 5.6. В матеріалах цивільної справи міститься копія акту опечатування квартири від 17 квітня 2018 року (а.с.109), зі змісту якого вбачається, що в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що 17 квітня 2018 року вона разом з [PERSON] приймала участь в комісійному обстеженні вказаної квартири. Вони не змогли потрапити в квартиру, оскільки в ній нікого не було. Тому був складений акт про опечатування квартири [ADDRESS] . Однак достовірність показань свідка [PERSON] та акту опечатування квартири від 17 квітня 2018 року спростовується актом обстеження житлових і матеріально-побутових умов, складеним депутатом Бориспільської міської ради Мельником В.Й. (а.с.11), та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ці докази перебувають у взаємному зв`язку. Їх кількість є достатньою для того, щоб стверджувати, що в 2012 році [PERSON] зі згоди її батька [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] . У такий спосіб вона як член сім`ї наймача в розумінні ч.2 ст.64 ЖК України набула право користування цим житлом. В матеріалах цивільної справи відсутнє судове рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. Ці обставини свідчать про те, що після смерті [PERSON] вона набула право вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Диспозиція норми, що міститься в ч.1 ст.106 ЖК України, не передбачає такої підстави для відмови у зміні наймача, як відсутність реєстрації місця проживання члена сім`ї наймача в житлі. Відмова Бориспільської міської ради у задоволенні заяви [PERSON] не тільки не ґрунтується на ст.106 ЖК України, а також порушує право позивача на повагу до його житла, гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 5.7. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача належить визнати [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] . Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №248 від 16 жовтня 2018 року. Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з виконавчого комітету Бориспільської міської ради на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved