Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

21.12.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, просить стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України на свою користь інфляційні втрати за несвоєчасне виконання рішення суду в сумі 10 411 грн. 05 коп., 3 % річних в розмірі 6 507 грн. 95 коп. та моральну шкоду в розмірі 42 639 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2010, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2011 позов [PERSON] до Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та зобов'язано останнього призначити позивачу державну та додаткову пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду III групи, з 21.02.2010 з розрахунку державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з розрахунку 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком дорівнюючої прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», та здійснити перерахунок пенсії, виплату з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Однак, рішення суду було виконано з порушенням установленого законодавством строку, у зв'язку з чим, позивач просить на підставі ст.625 ЦК України стягнути вказані суми, розраховані останньою за період з 23.12.2010 по 20.06.2014. Протокольною ухвалою суду від 09.03.2016 замінено відповідачів на належного відповідача Держава України в особі Державної казначейської служби. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно зазначила, що позов підтримує, просить позов задовольнити. У зв'язку з чим суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач, який повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направив, направив заяву про розгляд справи без участі представника. За вказаних обставин, суд на підставі ч.2 ст. 169 ЦПК України визнав можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2010, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2011 позов [PERSON] до Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та зобов'язано останнього призначити позивачу державну та додаткову пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду III групи, з 21.02.2010 з розрахунку державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з розрахунку 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком дорівнюючої прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», та здійснити перерахунок пенсії, виплату з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. (а.с.10-12 ) Як встановлено судом і вказана обставина не заперечувалась сторонами, вказана постанова Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2010 виконана 20.06.2014, позивачу було виплачено грошові кошти в сумі 62 102 грн. 00 коп. Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про стягнення грошових коштів у зв'язку з невиконанням або порушенням строків виконання рішень судів, за що ст. 625 ЦК України передбачена цивільно-правова відповідальність слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. У даній справі спір виник з приводу невиконання рішення суду про здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15. За вказаних обставин посилання позивача на положення ст. 625 ЦК України, які, на її думку, підлягають застосуванню до спірних правовідносин є безпідставними, оскільки грунтуються на власний розсуд. Відтак позов в частині стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду в сумі 10 411 грн. 05 коп. та 3 % річних в розмірі 6 507 грн. 95 коп. задоволенню не підлягають. В результаті протиправних дій відповідача, на підставі ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивачем ставиться питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 42 639 грн. 00 коп., що полягає у позбавленні її можливості вести звичайний спосіб життя, що призвело до душевних переживань. Виходячи з преамбули вказаного Закону, відповідач, на протиправність дій якого посилається позивач не є органом в розумінні вказаного закону, а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 42 639 грн. 00 коп. немає. Виходячи з встановлених судом обставин справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed