Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

21.08.2018 позивач [PERSON]. ([PERSON]) звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 часткиз усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.02.2018 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона та відповідач з 30.08.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.10.2013 року. В шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, вона одна не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Тому, на думку позивача, батько дитини - відповідач, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). У зв'язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Призначено судове засідання. Відповідачем [PERSON] 02.11.2018 року на адресу суду надано відзив на позов, в якому він частково визнав позовні вимоги, а саме: в частині необхідності матеріального утримання дитини, проте не погоджується з розміром аліментів, який просить стягнути позивач. Крім того, у відзиві відповідач не погоджується з твердженнями позивача, що він не виконує свої обов'язки щодо матеріального утримання дитини та зазначив, що також приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки. Щодо розміру аліментів відповідач зазначив, що окрім спільної доньки позивача та відповідача, він утримує неповнолітню доньку від другого шлюбу, і таким чином визнає та готовий виконати добровільно позовні вимоги щодо сплати аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01.11.2018 року та виходячи із фактичної сплати коштів на Юніор-рахунок дитини. Позивачем [PERSON]. ([PERSON]) 19.11.2018 року подано відповідь на відзив відповідача, в якій вона зазначила, що вважає, що відповідач не обґрунтував свої заперечення щодо розміру аліментів ні нормативно, ні через дання належних доказів та пояснень. Також, позивач зазначає, що не впевнена в стабільності перерахування коштів відповідачем на картковий Юніор-рахунок доньки, до того ж розмір цих перерахувань нічим не регулюється, та є ймовірність, що згодом такі перерахування з волі відповідача можуть взагалі припинитися, а рішення суду є гарантією отримання дитиною певних коштів тривалий час на регулярній основі. Тому, доводи відповідача позивач вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують законності позивних вимог та можливості відповідача сплачувати аліменти, враховуючи також і те, що він має власну квартиру та нещодавно придбав нову машину. У судовому засіданні 29.01.2019 року позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючи на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити і стягнути аліменти з 23.02.2018 року, оскільки з цього часу дитина проживає з позивачем. Позивач також зазначила, що дочка окрім школи, відвідує курси англійської мови та танцювальний гурток, за які позивач також сплачує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у відзиві, зазначив що працює і його дохід складає 8450 грн. на місяць, позов визнав в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, починаючи стягнення з 01.11.2018 року. Разом з тим, відповідач не заперечував, що після розірвання шлюбу з позивачем, їх спільна донька проживає разом із позивачем з лютого 2018 року, відповідач відкрив картковий рахунок і сплачує по 300 грн. на тиждень дочці, однак зазначив, що має ще одну неповнолітню доньку, щодо якої наявний судовий наказ, однак даний наказ на примусовому виконанні не знаходиться, оскільки відповідач добровільно сплачує щомісячно 1200 грн. на іншу дитину. Також відповідач зазначив, що офіційно працевлаштований Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.08.2002 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1457 і підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 30.08.2002 року. Прізвище дружини після одруження - «[PERSON]» (а.с. 4). У позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 1823 і підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 01.06.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 5). 24.10.2013 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача залишено без змін (а.с.7). З копії свідоцтва про зміну імені [NUMBER], виданого 22.11.2018 Новобаварським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що [PERSON], [INFO], змінила прізвище та власне ім'я на «[PERSON]», про що складено відповідний актовий запис № 42. Згідно довідки, виданої 21.08.2018 року головою правління ОСББ «Ярославська 21», [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6), що також визнано сторонами в судовому засіданні, хоча зареєстровано місце проживання дитини за місцем реєстрації батька (а.с. 21). [PERSON] навчається в Харківській гімназії № 13 Харківської міської ради Харківської області у 7-А класі, що підтверджується довідкою, виданою директором ХГ № 13 за № 585 від 12.11.2018 року (а.с. 51). Також [PERSON] відвідує курси [PERSON], про що укладено договір на період з липня 2018 року по травень 2019 року (а.с.41-42) і є вихованкою зразкового художнього колективу театру танцю «Астер» з 2013 року на платній основі за спеціальним фондом бюджету, що вбачається з відповідної довідки (а.с.43). Як вбачається з виписки по картковому рахунку «Юніор», відкритому на [PERSON], відповідач періодично перераховував кошти на зазначений рахунок (а.с. 24-26), а також надав чек щодо сплати за комплексну медичну діагностику дитини від 18.10.2018 року (а.с. 28). Згідно зі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 15.04.2015 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, у відповідача є донька [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON] (а.с. 23). 04.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.03.2018 та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] Судовий наказ набув чинності 04.04.2018 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги те, що відповідач має постійний дохід, офіційно працевлаштований, не має вад здоров'я та інших непрацездатних родичів на утриманні, однак має іншу неповнолітню дитину, на утримання якої стягнуті аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) [PERSON] на підставі судового наказу, який не знаходиться на примусовому виконанні. Разом з тим, враховуючи надані позивачем докази, в тому числі стосовно її проживання разом з дитиною, що навчається відвідує гуртки і потребує матеріальної допомоги від батька, який надає таку допомогу, однак у вигляді грошових переказів, розмір яких і частота регулюються і визначаються виключно відповідачем, суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом з 21.08.2018 року. При цьому суд не знаходить підстав для стягнення аліментів з дати, визначеної позивачем, оскільки вважає такі вимоги безпідставними, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. При визначенні розміру аліментів судом враховано наявність у відповідача ще одної неповнолітньої дитини, на яку також стягнуті аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, однак виходячи з принципу справедливості, а також з положень чинного законодавства, яким не заборонено стягнення аліментів в загальному розмірі 50 % від доходу платника аліментів, суд вважає, що відповідач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим наказом та рішенням суду. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial