Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

20 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 188000 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов'язання від суми боргу в розмірі 1880 грн., а всього 189880 грн., а також судові витрати в сумі 1890 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у письмовій формі. Згідно п.1.1 цього договору позивач надав, а відповідач прийняв позику, яку зобов'язувався повернути у визначений договором строк. Розмір позики на час її надання, відповідно до п.2.1 договору становив суму 25500 доларів США, що згідно курсу НБУ на день передачі коштів становило еквівалент 204000 гривень. На підтвердження укладення договору позики та факту передачі грошей відповідач видав письмову розписку від 16.08.2012 року. Відповідно до п.3.2 договору відповідач зобов'язувався повернути отриману позику до 30.09.2012 року, але у встановлений строк відповідач борг не повернув. Позивач неодноразово звертався з вимогою до відповідача про повернення суми боргу. Відповідач повернув лише частину боргу в сумі 2000 доларів США. У квітні 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди, та було надано відповідачу додатковий строк для повернення позики. На підтвердження свого зобов'язання відповідач 10.04.2013 року видав чергову письмову розписку про те, що залишок боргу в сумі 23500 доларів США, що є еквівалентом 188000 гривень, він зобов'язується повернути позивачу в строк до 30.08.2013 року. У визначений договором строк, а саме 30.08.2013 року, відповідач борг не повернув, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника та письмових заперечень до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 16 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 25500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату підписання договору еквівалентно 204000 гривень, строком повернення вказаних коштів до 16.08.2012. Відповідач повернув лише частину боргу в сумі 2000 доларів США. У квітні 2013 року позивачем надано відповідачу додатковий строк для повернення позики до 30.08.2013 року. Станом на час розгляду справи відповідач взяті на себе грошові зобов'язання щодо повернення позики не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у встановлений строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1046, 1049 ЦК України передбачено, що на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позики у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором. Відповідно до норм статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до умов Договору позики укладеному між сторонами відповідач повинен був повернути кошти позивачу до 30.08.2013 року. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи встановлені судом факти, а саме те, що відповідач позичив у позивача кошти у розмірі еквівалентному 188000 грн., свої зобов'язання щодо повернення цих коштів у встановлений строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 188800 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, з нього на користь позивача, крім суми боргу підлягають до стягнення 3% річних, в межах заявлених позовних вимог, а саме починаючи з 30.08.2013 року по 31.12.2014 року, в розмірі 1880 грн. ((188000 Х 3%) : 12 Х 4). Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1890 грн. сплаченого позивачем судового збору, а всього разом з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 191770. (188000 + 1890 + 1880) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved