Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступне. [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] . Спадкоємцем померлої за законом є онук [PERSON] , [INFO] , за правом представлення після померлого [INFO] батька [PERSON] сина спадкодавця. Відповідач у визначений строк звернувся до державного нотаріуса Четвертої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та йому було видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач, яка є матір`ю спадкоємця [PERSON] та дружиною сина померлої [PERSON] - [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом на іншу частину майна померлої [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] з присадибною ділянкою. Заповіт був посвідчений 04.05.2020 в смт. Борівське м. Сєвєродонецьк Луганської області секретарем виконкому Борівської селищної Ради та зареєстрований в реєстрі за №105. 16.05.2006 за зверненням відповідача та позивача Четвертою луганською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] в м. Луганськ, за номером у спадковому реєстрі 39755605, яка знаходиться в архіві Четвертої луганської державною нотаріальної контори, що знаходиться на території непідконтрольній українській владі в м. Луганськ. Листом приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малахова С.О. від 26.11.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через неможливість доступу до матеріалів спадкової справи заведеної Четвертою луганською державною нотаріальною конторою 2006 року, що знаходиться на території непідконтрольній українській владі. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку передбаченому чинним законодавством України, немає. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з цим позовом та просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння з присадибною ділянкою, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: А-1Ж, а, а2 - житловий будинок, Д - сарай, Е - гараж, Б - сарай, В - душ, №1-4 - огородження, №5-6 - споруди (колодязь, замощення). 1.2. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що обставини, викладені у позовній заяві йому відомі та він не заперечує проти задоволення позовних вимог. 1.3. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 1.4. Під час допиту за правилами допиту свідків позивач [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її молодшим сином. Після смерті матері її чоловіка [PERSON] залишився заповіт на її, [PERSON] , користь. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були її сини [PERSON] та [PERSON] . В травні 2006 року всі вони втрьох звернулися до Четвертої луганської державної нотаріальної контори до нотаріуса [PERSON] з приводу прийняття спадщини. [PERSON] син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON] . Вона, [PERSON] , пред`явила нотаріусу оригінал заповіту та склала заяву про прийняття спадщини, яка разом із копією заповіту залишилися у нотаріуса. Однак, їй не роз`яснили що робити далі і вона не розуміла якими мають бути її подальші дії, а тому не займалася питанням подальшого оформлення своїх спадкових прав. Інших осіб, які б цікавилися спадщиною після смерті [PERSON] , немає і не було. На момент смерті [PERSON] жила одна за адресою: [ADDRESS] , і зареєстрована за цієї адресою вона також була одна. Чоловік та сестра [PERSON] померли раніше неї. Допитаний в судовому засіданні за правилами допиту свідків відповідач [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його матір`ю, а відповідач [PERSON] є його братом. В 1998 році помер його батько [PERSON] , а мати його батька та його, [PERSON] , бабуся [PERSON] померла у березні 2006 року в м. Луганську. В травні 2006 року в нотаріальній конторі він, його мати та його брат вступали у спадщину, при цьому він, [PERSON] , склав заяву про відмову від спадщини на користь брата. [PERSON] дійсно склала заповіт на будинок в с. Осколонівка на його мати. Інших осіб, які б цікавилися спадщиною після смерті [PERSON] , немає і не було. На момент смерті [PERSON] жила одна за адресою: [ADDRESS] . Чоловік та сестра [PERSON] померли раніше неї. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , а його матір`ю вказана [PERSON] . З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 09.08.1968 Дзержинським РАЦС м. Харків, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] . Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові та дружині [PERSON] та [PERSON] відповідно. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.12.1969 міським відділом РАЦС м. Оренбурга, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 2.2. Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке було видане 18.04.2000 Борівською селищною радою, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно з копією технічного паспорту домоволодіння за адресою: [ADDRESS] - сарай, Е - гараж, В - душ, №1-4 - огорожа, №5, 6 - споруди. Відповідно до копії заповіту, посвідченого 04.05.2000 секретарем виконкому селищної ради Черножуковою В.П. та зареєстрованого в реєстрі за №105, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.04.1998 Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [PERSON] помер [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.03.2006 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] у м. Луганськ Луганської області, Україна. З копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №62637981 від 26.11.2020 вбачається, що 19.05.2006 Четвертою луганською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №39755605 (номер у нотаріуса 295). Спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Четвертою луганською державною нотаріальною конторою 19.09.2006 та 27.10.2006 видані свідоцтва про право на спадщину №40953970 (бланк ВЕА 760086, номер у реєстрі нотаріальних дій 2-1152) та №40969653 (бланк ВЕС 870711, номер у реєстрі нотаріальних дій 2-1374) відповідно. Згідно з копією додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27.10.2006 державним нотаріусом Четвертої луганської державної нотаріальної контори Ковальовою С.В., спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її онук [PERSON] , батько якого [PERSON] помер [INFO] , в тому числі 1/2 частка у зв`язку з відмовою на його користь спадкоємця онука [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відсотками, компенсацією, індексацією, які зберігаються у філіях Свердловського відділення ощадного банку 5450/01, 5450/031, 5450/05, Сєвєродонецького відділення в ТВБВ 7854/01, Луганського міського відділення в ТОБО №7511/0135, №7511/076. Основне свідоцтво видане на частку квартири. 2.4. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малахова Сергія Олексійовича з приводу оформлення прав на спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до копії відповіді №426/01-16, наданої 26.11.2020 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., спадщина спадкоємцем була прийнята шляхом подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , у встановлений законом строк, але згідно законодавства України, спадкоємці, які відкрили спадщину на території, яка в теперішній час є тимчасово окупованою, зобов`язані вирішувати спадкові питання у суді. З листа Другої сєвєродонецької держаної нотаріальної контори №19/01-16 від 03.02.2021 вбачається, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», наказу Головного управління юстиції у Луганській області № 46-В від 25.11.2014 та наказу № 1528/5 від 17.05.2018 «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор» Друга луганська міська нотаріальна контора була переміщена до міста Сєвєродонецьк Луганської області, виконання обов`язків завідувача цієї контори було покладено на завідувача Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори. Але документи нотаріального діловодства та архіву Другої луганської міської нотаріальної контори до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори не передавалися взагалі, і на цей час знаходяться за попереднім місцем розташування зазначеної нотаріальної контори, тобто на території, що тимчасово непідконтрольна українській владі. Тому надати будь-яку копію спадкової справи померлої [PERSON] не є можливим через відсутність документів у нотаріальній конторі. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. 3.2. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За приписами ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, частина перша ст. 1269 ЦК (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК встановлено строк шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК). Згідно із ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом частини першої статті 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все суд звертає увагу на те, відповідачами у справах з приводу визнання права власності на майно в порядку спадкування мають бути ті спадкоємці, які прийняли спадщину, а в разі їх відсутності територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини або за місцем знаходження спадкового нерухомого майна. В даному випадку [PERSON] є належним відповідачем у цій справі, адже копією додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджується факт прийняття ним спадщини за законом після смерті [PERSON] . В разі відмови у задоволенні цього позову саме [PERSON] за правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК може отримати право власності на спадкове нерухоме майно, яке є предметом позовних вимог. 4.2. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В даному випадку наявність перешкод для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку є очевидною, оскільки матеріали спадкової справи залишилися на тимчасово окупованій території України, у зв`язку із чим будь-які нотаріуси на підконтрольній українській владі території України не зможуть видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Суд зауважує, що права осіб, які прийняли спадщину, проте не можуть довести цього внаслідок залишення спадкової справи на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, також підлягають захисту. При цьому слід враховувати, що можливості таких осіб стосовно доказування факту прийняття спадщини є обмеженими, оскільки у них або у суду відсутня змога отримати фактичний доступ до матеріалів спадкової справи. Пред`явлення до таких осіб вимоги довести факт прийняття спадщини лише письмовими доказами, означало б повне позбавлення таких осіб всіх спадкових прав щоразу, коли вони намагаються захистити їх в суді. Позивач надала до суду копію та оригінал заповіту, посвідченого 04.05.2000 секретарем виконкому селищної ради Черножуковою В.П. та зареєстрованого в реєстрі за №105, згідно із яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Крім того, до суду була надана інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, яка підтверджує, що 19.05.2006 Четвертою луганською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, де спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Змістом додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27.10.2006 державним нотаріусом Четвертої луганської державної нотаріальної контори Ковальовою С.В., також підтверджується, що спадкоємцем за законом майна [PERSON] є її онук [PERSON] , в тому числі 1/2 частки у зв`язку з відмовою на його користь спадкоємця онука [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] та позивач [PERSON] , яка була допитана за правилами допиту свідків, детально описали процес прийняття спадщини позивачем та відповідачем у Четвертій луганській державній нотаріальній конторі в травні 2006 року після смерті [PERSON] , а також підтвердили факт відмови від прийняття спадщини [PERSON] . На підставі вищенаведених письмових доказів та показань свідків, а також з урахуванням позиції відповідача, який є єдиним спадкоємцем за законом та не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку про те, що позивач дійсно прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . У зв`язку із цим, за позивачем слід визнати право власності на спадкове нерухоме майно. 4.3. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 99 від 30.11.2020 про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Разом з тим, цей спір виник не з вини відповідача, а внаслідок тривалої бездіяльності позивача з приводу оформлення своїх спадкових прав та наступної тимчасової окупації тієї території України, на якій зберігаються матеріали спадкової справи. У зв`язку із цим, справедливим та розумним буде не стягувати судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved