Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

21 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що відповідач [PERSON] звернулася до [PERSON] за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Під час звернення, при заповненні заяви про призначення вказаної допомоги відповідач зазначила про відсутність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно наданих відповідачем документів їй була призначена та виплачена адресна допомога з 11.11.2015 року по 31.08.2016 року у загальній сумі 7926,53 грн. Під час проведення ревізії в [PERSON] Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області було виявлено, що у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за відповідачем зареєстрована з 11.11.2015 року квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не повідомила [PERSON] належним чином про наявність у її власності квартири, розташованої в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, внаслідок чого безпідставно отримала адресну допомогу за період з 11.11.2015 року по 31.08.2016 року у загальній сумі 7926,53 грн. Відповідачеві [PERSON] 22.08.2016 року було направлено повідомлення з вимогою термінового перерахунку коштів у розмірі 7926,53 грн., але вона добровільно вказану суму не сплатила. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] надмірно виплачені кошти адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 7926,53 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в частині стягнення судового збору та зазначила, що безпідставно отримані кошти по адресній допомозі відповідач повернула після подачі позову до суду. Відповідач у судовому засіданні визнала, що вона без достатньої правової підстави отримала від УПСЗН адресну допомогу у розмірі 7926,53 грн., але вона її повернула, тому просила суму судового збору не стягувати з неї. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач звернулася до [PERSON] із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Під час звернення, при заповненні заяви про призначення вказаної допомоги відповідач зазначила про відсутність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (а.с. 8). Згідно наданих відповідачем документів [PERSON] йому була призначена та виплачена адресна допомога з 11.11.2015 року по 31.08.2016 року у загальній сумі 7926,53 грн. (а.с. 6). Судом встановлено, що під час проведення ревізії в [PERSON] Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області було виявлено, що у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за відповідачем з 11.11.2015 року зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10 зворотній бік, 11). Таким чином відповідач не повідомила [PERSON] про наявність у її власності квартири, розташованої в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, внаслідок чого безпідставно отримала адресну допомогу за період з 11.11.2015 року по 31.08.2016 року у загальній сумі 7926,53 грн. Відповідно до пункту 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно пункту 11 вказаного Порядку уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як встановлено судом, відповідач при поданні заяви про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг не повідомила [PERSON] про наявність у неї у власності квартири за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого безпідставно отримала адресну допомогу за період з 11.11.2015 року по 31.08.2016 року у загальній сумі 7926,53 грн. Проте, на час розгляду справи відповідач повернула [PERSON] безпідставно отримані кошти по адресній допомозі у розмірі 7926,53 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача лише судових витрат у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial