Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

20 жовтня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним вище позовом та зазначила, що 22 грудня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] (далі відповідач), який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 147. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка фактично перебуває на її утриманні. Спільне життя в неї з відповідачем не склалося, оскільки вони мають зовсім різні погляди на життя та різні характери, через що в сімї виникли непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. Починаючи з весни цього року позивач припинила шлюбні стосунки зі своїм чоловіком і вони перестали вести спільне господарство. Після фактичного розриву сімейних стосунків у них з відповідачем не залишилося неврегульованих майнових питань, зокрема, спору про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу. З часу припинення шлюбних відносин примирення між ними не відбулося, ні позивач, ні відповідач не вважають можливим збереження сімї. Подальше існування формального шлюбу суперечить їх інтересам. По домовленості з відповідачем їх спільна донька залишиться проживати з позивачем. На її утримання позивач бажає стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1 500,00 грн. Відповідач не сплачує аліменти по виконавчих листах та не має на утриманні батьків - інвалідів. З огляду на вказане, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 грудня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 147; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500, 00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю, судом розяснено відповідачу наслідки визнання позову у виді ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 040404 сторони з 22 грудня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 7/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 074780 в шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, що визнано ними у підготовчому засіданні. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно частини 2 цієї ж статті розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як визнав відповідач, він офіційно не працює, має мінливий дохід. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-19 прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1 860,00 грн. В силу статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-IIIвід 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З метою забезпечення дитині належного рівня життя, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обовязку його забезпечення з боку обох батьків, неможливістю обмеження вказаного права дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно на [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. На підставі частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з вимогами 20 жовтня 2017 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на вищевикладене, визнання відповідачем позову відповідає вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому належить ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути 640,00 грн. сплаченого судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу /а.с. 1/. Зважаючи на те, що згідно Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року відповідач не звільнений від спали судового збору за вимоги про стягнення аліментів, то з відповідача в дохід держави належить стягнути за вимогу немайнового характеру (стягнення аліментів) 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-19 від 07 грудня 2017 року становить 704 грн. 80 коп. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24 СК України, ст. ст. 112, 180, ч. 3 ст. 181, 182, 184, ч. 1 ст. 191 СК України,

Outcome: approved