Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

20.05.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 65405,35 грн., витрати з визначення збитку в розмірі 1650,00 грн. та судовий збір в розмірі 670,56 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.10.2015 року близько 19 год. 20 хв. в м. Києві на Жулянському мосту сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], власником якого є ТОВ «Укрлогістика» та транспортного засобу «Peugeot 206 XR», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Посилається, що Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 09.10.2015 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Позивач зазначає, що згідно ремонтної калькуляції №915 від 14.11.2015 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 115405,35 грн. Крім того, позивач посилається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», згідно полісу № АІ/8697785, а тому з урахуванням ліміту відповідальності ПрАТ «СГ «ТАС» зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 50000,00 грн. Позивач вважає, що оскільки винна в ДТП особа - [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Укрлогістика», то з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача різниця між реально завданими збитками та страховою виплатою в розмірі 65405,35 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати з визначення збитку в розмірі 1650,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про перенесення судове засідання у зв'язку з перебуванням у відрядженні. Разом з тим, доказів на підтвердження даних обставин представником відповідача не надано, а тому суд визнає його неявку неповажною та вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2015 року близько 19 год. 20 хв. в м. Києві на Жулянському мосту сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], власником якого є ТОВ «Укрлогістика» та транспортного засобу «Peugeot 206 XR», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Крім того судом встановлено, що водій [PERSON] на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував покладені на нього обов'язки (а.с.15). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 09.10.2015 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.7-8). Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, а також, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, лише тоді, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 3 п. 4 Постанови). Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 09.10.2015 року [PERSON] керував джерелом підвищеної небезпеки під час виконання своїх трудових обов'язків у відповідача. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду внаслідок ДТП має бути покладено на ТОВ «Укрлогістика». Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Укрлогістика» щодо експлуатації автомобіля [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» відповідно до Полісу №АІ/8697785, ліміт відповідальності встановлено у розмірі 50000,00 грн. (а.с.10). Згідно звіту №915 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 14.11.2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 115405,35 грн. Вартість проведення даного звіту становить 1650,00 грн., що підтверджується квитанцією №513 від 14.11.2015 року. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 09.10.2015 року, в розмірі 65405,35 грн. (115405,35 грн. (вартість відновлювального ремонту згідно звіту) - 50000,00 грн. (ліміт відповідальності АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу №АІ/8697785) = 65405,35 грн. При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача, суд керується звітом №915 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 14.11.2015 року, оскільки даний звіт є таким, що повністю узгоджується з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймається судом. Також суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Укрлогістика» на користь позивача суму понесених витрат за проведення звіту в розмірі 1650,00 грн. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1)витрати по сплаті судового збору; 2)витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 3) витрати на правову допомогу; 4) витрати, пов'язані із залученням перекладачів, проведенням судових експертиз. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] є адвокатом або фахівцем у галузі права, та що позивачем була здійснена оплата на користь адвоката або іншого фахівця в галузі права за надані юридичні послуги, оскільки з наданої копії квитанції №432 від 30.10.2015 року вбачається проведення оплати на користь ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 670,55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved