Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

20.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградська, буд. 3, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батькові [PERSON]. 05.12.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградська, буд. 3. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON]. Останній у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Позивач прийняла спадщину шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку відсутністю відповіді, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців, неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями полого першої черги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградська, буд. 3 належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло № 1055 від 23.09.1994 року, зареєстрованого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.1994 року, записаного в реєстрову книгу за № 50в-286. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВН № 0868598 від 08.12.2015 року, виданого Жодинським сільвиконкомом Смолевичського району Мінської областіі, [PERSON] помер 05.12.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградська, буд. 3. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 43757859 від 04.05.2016 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 05.12.2015 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 369217, виданим 27.05.1992 року Ізмаїльським відділом РАЦС; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 320815, виданим 14.05.1981 року Ізмаїльським відділом РАЦС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 335511, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Дехтяр». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], на користь дочки померлого [PERSON], [INFO], що підтверджено заявою № 67 від 04.05.2016 року, наявною в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] №47/02-14 від 21.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку відсутністю відповіді, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та реєстрацію разом з ним його спадкоємців, неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями полого першої черги. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved