Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

20 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей починаючи з 2016 року та до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем проживає в шлюбі з 07 листопада 2014 року. Від подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2016 року відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ніде не працює, а тому позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому позивачка зазначає, що вона вживала неодноразово заходів щодо добровільної сплати відповідачем аліментів, ходила з ним до центру зайнятості, однак роботи відповідач так і не знайшов а з коштів які періодично заробляв сплачував аліменти для старшої дитини. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позов в повному обсязі, наполягала на стягненні аліментів, посилаючись на те, що позивачці дуже важко утримувати двох дітей. Зазначала, що вона неодноразово намагалась допомогти відповідачу працевлаштуватись, ходила з ним до центру зайнятості та постійно наголошувала на тому, що він повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, проте він не працевлаштовувався і матеріальної допомоги не надавав, а томупросила задовільнити позов та стягненнути аліменти починаючи з 2016 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з 2015 року погіршилося матеріальне становище, намагався працевлаштуватись. Вказав також, що сплачує аліменти старшій дитині, а кошти отримує від роботи на власному огороді та домашнього господарства. Також зазначив, що хоч і не має офіційного заробітку однак своєю працею на огороді та по господарстві намагається надати посильну йому допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення свідка, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). До реєстрації шлюбу тривалий час проживали з відповідачем у цивільному шлюбі. Від шлюбних відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Діти проживають разом з позивачкою та відповідачем. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, позивачка просить суд стягнути аліменти з травня 2016 року. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, для задоволення такої вимоги позивачеві слід насамперед довести, що він вживав заходів щодо добровільної сплати аліментів, крім цього, довести, що відповідач ухилявся від їх сплати і лише у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки та відповідача, що на утриманні позивачки [PERSON] троє дітей, двоє є спільними дітьми з відповідачем, фактично в їх родині ніхто не працює, вони займаються господарством, роботою на огороді, тримають господарство, та з цього мають кошти. Вказала, що відповідач по справі має проблеми зі здоров`ям тому не може виконувати дуже тяжку роботу, тому вважає що позивачка з 2016 року фактично сама утримує їх дітей. Однак сам факт того, що [PERSON] потребувала матеріальної допомоги не може бути доказом того, що вона вжила всіх заходів щодо одержання аліментів. Зокрема [PERSON] не була позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, а свідчення позивачки про те, що вона зверталась за допомогою до відповідача, а він ухилявся від їх сплати не мають вирішального значення у вирішенні даного спору. Крім того, під час судового розгляду, як свідок так і позивачка не заперечували того факту, що фактично відповідач здійснював роботи по господарству які були по його силах, та мав певні кошти, отже, це фактично спростовує той факт, що відповідачем з 2016 року не надавалась будь-яка матеріальна допомога на утримання своїх дітей. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України позивач не подала до суду жодних доказів того, що вона вживала будь-які заходи для одержання аліментів з відповідача в період з 2016 року по дату подачі позову до суду, тобто до 20.05.2019 р., а [PERSON] ухилявся весь цей час від їх сплати і такі докази не були здобуті судом під час розгляду справи. За таких обставин у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час, тобто з травня 2016 року по 20 травня 2019 року необхідно відмовити за недоведеністю. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти з 20 травня 2019 року (дата подання позову) на користь матері [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial