Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

21.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання частково недійсним рішення шістнадцятої сесії ХХІV скликання Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за № 214 від 16.07.2003 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0510 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS], визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 032133 від 07.09.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 33, виданого на ім'я [PERSON], зобов'язання [PERSON] повернути у комунальну власність територіальної громади Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області зазначену земельну ділянку, посилаючись на те, що йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 525720 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0526 га, яка розташована в [ADDRESS], цільовим призначенням якої є розміщення стоянки. Суміжним до його земельної ділянки землекористувачем є відповідач [PERSON], який має на праві власності спірну земельну ділянку, право на яку посвідчене державним актом серії ХС № 032133, який виданий 07.09.2003 року згідно оспорюваного рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Під час ознайомлення із рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.10.2012 року та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 20.05.2013 року у справі № 2108/1821/2012 за позовом прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі головного управління Держкомзему у Херсонській області до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] про визнання рішення частково недійсним, визнання недійсним державного акту, йому стало відомо, що [PERSON] отримав спірну земельну ділянку у власність з грубим порушенням вимог земельного законодавства щодо порядку вилучення земельних ділянок та оформлення права власності на них. Так пунктом 1 оскаржуваного рішення [PERSON] було передано у приватну власність спірну земельну ділянку, а пунктом 2 оскаржуваного рішення [PERSON] було дозволено виготовити технічну документацію для отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Але державний акт був виданий [PERSON] 07.09.2003 року на підставі саме оскаржуваного рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за № 214 від 16.07.2003 року, тобто без розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого у встановленому порядку, що також підтверджується довідкою від 11.09.2012 року, виданою відділом Держкомзему у Голопристанському районі, відповідно до якої технічна документація на спірну земельну ділянку у відділі Держкомзему відсутня і на зберігання не надходила. таким чином відповідачами була порушена норма ст. 118 ЗК України, в редакції, яка була чинна на момент виникнення правовідносин. У зв'язку із порушенням порядку вилучення та передачі земельної ділянки у власність [PERSON] було порушено права суміжного землекористувача - ФОП [PERSON], яка на той час на підставі договору оренди від 30.05.2000 року, орендувала належну йому на даний момент земельну ділянку. питання про вилучення із землекористування ФОП [PERSON] земельної ділянки площею 3,8 га було вирішене лише у 2004 році рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 21.10.2004 року № 446. Тобто на момент ухвалення оскаржуваного рішення сільською радою не було вирішене питання про вилучення спірної земельної ділянки з користування інших осіб, що є порушенням ст. ст. 141, 149 ЗК України. Оскаржуване рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 214 від 16.07.2003 року порушує його права як власника земельної ділянки площею 0,0526 га по [ADDRESS], яка була виділена на місцевості та відведення у встановленому ст. 118 ЗК України порядку раніше від спірної земельної ділянки [PERSON], що дало підстави [PERSON] оспорювати у судовому порядку цивільно-правові угоди стосовно належної йому земельної ділянки, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 21.11.2011 року у справі № 22ц-3174/2011. З посиланням на ст. 19 Конституції України, ст. ст. 116, 118, 125, 126 ЗК України, п. 10 ст. 59 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» просив задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснив, що частина земельної ділянки, яка належить [PERSON] на праві власності у зв'язку з відсутністю технічної документації та неузгодженням меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами накладається на належну позивачу земельну ділянку площею 0,0526 га, яка розташована в [ADDRESS], чим порушуються права позивача як власника вказаної земельної ділянки. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.10.2013 року відмолено у задоволені позову прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі головного управління Держкомзему у Херсонській області до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] про визнання рішення частково недійсним, визнання недійсним державного акту, який був заявлений з підстав, аналогічних даному позову. Представник відповідача Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області - Згоранець О. С. у судовому засіданні позов не визнала через його безпідставність та необґрунтованість, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Запорожень М. В. у судовому засіданні у вирішенні питання щодо задоволення позову поклалася на розсуд суду, пояснила, що дійсно на момент видачі відповідачу [PERSON] державного акту 07.09.2003 року технічна документація на передачу у власність спірної земельної ділянки відповідачу виготовлена не була. така документація була виготовлена лише у 2013 році у зв'язку із присвоєнням спірній земельній ділянці кадастрового номеру. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням шістнадцятої сесії ХХІV скликання Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за № 214 від 16.07.2003 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам» громадянам, в тому числі [PERSON] у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,0510 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS], пунктом 2 якого відповідача [PERSON] було зобов'язано виготовити технічну документацію по отриманню державних актів на право приватної власності на землю та зареєструвати їх у книзі реєстрації актів (а. с. 8). 04.09.2003 року відповідачу [PERSON] було видано державний акт серії ХС № 032133 на право власності на земельну ділянку площею 0,0510 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за №214 від 16.07.2003року (а.с. 7). У відповідності до ст. 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент ухвалення сільською радою оскаржуваного рішення) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до відповіді відділу Держкомзему у Голопристанському районі від 29.07.2011 року за № 01.10/1066, документація із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] у відділі Держкомзему відсутні і не надходила. Аналогічна інформація міститься у відповіді відділу Держкомзему у Голопристанському районі від 11.07.2012 року за № 01-10/1808. 30.05.2000 року між Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області та суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,6 га, яка знаходиться в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області на узбережжі між пансіонатом «Кристал» та базою відпочинку «Мрія» (а. с. 9-10). Рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 21.10.2004 року № 446 вилучено із землекористування ПП [PERSON] земельну ділянку площею 3,8 га та внесено зміни до вказаного вище договору оренди. 20.07.2010 року фізичній особі - підприємцю [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0526 га, яка розташована в [ADDRESS], цільовим призначенням якої є розміщення автостоянки, яка згідно опису меж межує із спірною земельною ділянкою, належною відповідачу [PERSON] На даному державному акті приватним нотаріусом зроблена відмітка про посвідчення договору купівлі-продажу від 28.07.2010 року, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до позивача, про що зроблено запис 28.07.2010 року у Поземельній книзі у відділі Держкомзему у Голопристанському районі (а. с. 6). Тобто позивач, як власник суміжної земельної ділянки має право на захист своїх прав та інтересів, пов'язаних із реалізацією свого права власності, в тому числі шляхом звернення до суду з даним позовом. Таким чином оскаржуване рішення шістнадцятої сесії ХХІV скликання Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за № 214 від 16.07.2003 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність громадянам» суперечить встановленому на момент його прийняття порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який передбачений у ст. 118 ЗК України, так як спірну земельну ділянку [PERSON] було передано у власність без розроблення проекту її відведення та без затвердження такого проекту, що повинно було передувати рішенню про передачу земельної ділянки у власність, суперечить приписам ст. 149 ЗК України, так як рішення про вилучення частини земельної ділянки із користування ПП [PERSON] було прийняте лише 21.10.2004 року, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент ухвалення сільською радою оскаржуваного рішення та на момент отримання відповідачем [PERSON] оспорюваного державного акту) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116, 118 ЗК України, - недійсним, що викладено у постанові Верховного Суду України від 24.04.2013 року № 6-14цс13, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Так як державний акт судом визнаний недійсним, то позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] повернути спірну земельну ділянку у комунальну власність також підлягають задоволенню, як наслідок визнання судом недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність та недійсність державного акту на право власності на земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved