Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

21.11.2019 року до суду звернулися позивачі [PERSON] , і [PERSON] , з позовом про визнання права власності до відповідача Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації, Верхньодніпровська районна державна адміністрація, [PERSON] 22.11.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 24.12.2019 року. 24.12.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 17.01.2020 року. 27.12.2019 року позивачами подана уточнена позовна заява. Згідно поданої уточненої позовної заяви позивач [PERSON] , просить визнати за нею право власності в поряду спадкування за законом на садибний житловий будинок літера А-1, площею 59.1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами в цілому що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] В період шлюбу у подружжя [PERSON] народилось дві доньки [PERSON] , і [PERSON] 29 листопада 2000 року [PERSON] , отримав в дар житловий будинок на підставі договору дарування, посвідченого 29.11.2000 року, реєстровий номер 1777 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я. На день смерті [PERSON] , відкрилась спадщина в тому числі і на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] ,, [PERSON] , звернулась із заявою про прийняття спадщини до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. Де була заведена спадкова справа № 189/2019 12.12.2019 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної позивачеві [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що за життя померлий [PERSON] , не зареєстрував право власності на житловий будинок та тим, що на даний час неможливо провести державну реєстрацію права власності на майно, що й стало підставою звернення до суду. Позивачі [PERSON] і [PERSON] . в судове засідання не з`явились, подавши зави про розгляд справи у їх відсутність. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримала, за підставами, викладеними в позовній заяві. Позивач [PERSON] , пояснила, що вона на спадщину, яка відкрилась після смерті батька не претендує та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок в цілому за її матір`ю [PERSON] . Відповідач представник Новомиколаївської селищної ради в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особі, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та представник Верхньодніпровської районної державної і в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність письмових пояснень суду не надала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] ,, в судове засідання не з`явилась, подавши заву про розгляд справи у її відсутність. В підготовчому судовому засіданні пояснила, що вона на спадщину, яка відкрилась після смерті батька не претендує та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за її матір`ю [PERSON] . Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про одруження. На день смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] . позивач [PERSON] , звернулась із заявою про прийняття спадщини до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. Де була заведена спадкова справа № 189/2019, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 12.12.2019 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної позивачеві [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підстав того, що за життя померлий [PERSON] . не зареєстрував право власності на житловий будинок та тим, що на даний час неможливо провести державну реєстрацію права власності на майно, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем померлої за законом. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги і реалізувала своє право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті чоловіка, подавши заяву про прийняття до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. Згідно матеріалів спадкової справи № 189/2019 після померлого [INFO] [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Крім того доньки померлого [PERSON] , - [PERSON] , і [PERSON] ,, в судовому засіданні підтвердили, що вони не претендують на спадщину, що залишилась після смерті батька. Таким чином позивач [PERSON] , є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, що залишилась після смерті чоловіка. Позивачеві [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, виходячи з того, що за життя її покійний чоловік, [PERSON] , не зареєстрував право власності на спадковий будинок і на даний час спадкоємцю відмовлено у проведенні цієї реєстрації. Судом встановлено, що у покійного [PERSON] , виникло право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами , розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 29.11.2000 року, реєстровий номер 1777, приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я., що підтверджується копією договору дарування. Право власності за [PERSON] . було зареєстроване Верхньодніпровським районним комерційним підприємством «Бюро технічної інвентаризації «Конкурент», у відповідності із законодавством, яке було чинним на час укладання договору. Таким чином за життя у [PERSON] , виникла право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами , розташованого за адресою [ADDRESS] на законних підставах. Оскільки статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як не проведення перереєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку зі змінами у законодавстві. Щодо проведення спадкодавцем добудови приміщень у спадковому домоволодінні. То у відповідності до ч. 1 ст. 331 ЦК України - Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведених вище обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за спадкоємцем [PERSON] , право власності в поряду спадкування за законом на садибний житловий будинок літера А-1, площею 59.1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами в цілому що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1537.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Outcome: approved