overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 22.12.2007 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 824, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2007 року, про що є актовий запис № 824, зареєстрований в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 02 березня 2015 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причинною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя та шлюбно-сімейні відносини, які між ними припиненні з червня 2015 року. Спільне господарство не ведеться. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам, а також стягнути з відповідача витрати понесені по справі (судовий збір). Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача, до початку розгляду справи, надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 02 березня 2015 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2015 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам, відповідач не заперечує проти задоволення позову. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем з липня 2014р. по вересень 2015року перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти своє утримання у твердій грошовій сумі 500,00грн., починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з липня 2014р. по вересень 2015року перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.8). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, працює ПАТ «ДТЕК Енергострой», щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід. Позивачу не вистачає коштів, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати їм допомогу ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини у твердій грошовій сумі 500,00грн., починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

21.01.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 15 січня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, тому просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 10 (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.8). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

21.01.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав частково та просив стягувати аліменти в розмірі ? частини свого заробітку, що від його заробітку складатиме до трьох тисяч гривень. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який зареєстровано 07 червня 2008 року сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, з врахуванням доходів позивача та відповідача суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

21.01.2016 року позивачка звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 23.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, постійно виникали сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого з 2015 року вони проживають окремо. Посилаючись на те, що примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, позивачка просила суд розірвати їх шлюб, відновити її дошлюбне прізвище [PERSON], а судові витрати по справі розділити в рівних частках. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких просили суд розірвати їх шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.11.2013 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області ( актовий запис № 69 ). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результанів не дали. Сторони спільно не проживають, звернулись до суду з заявами, у яких просили суд розірвати їх шлюб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . В силу статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, але позивачка просила суд судові витрати покласти на сторони в рівних частках, а тому з відповідача на користь позивачки належить стягнути половину розміру судових витрат, які були сплачені позивачкою, а саме: 775 гривень 60 копійок ( а.с. 5, 8). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

21.01.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 14 березня 2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося. Сімейні відносини фактично припиненні, сторони мешкають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, на момент подання позовної заяви немає. Спільних дітей сторони не мають. В позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], за якою і був викликаний до судового засідання, але згідно поштового повідомлення «За вказаною адресою не проживає». У відповідності до ст.. 74 ч.5 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за місцем їх проживання зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається , що судовий виклик, або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд приходить до висновку, що відповідача було викликано до судового засідання належним чином. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для розгляду справи без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта позивачки (а.с.5) - свідоцтво про шлюб (а.с.6) - довідка Якимівського РС УДМС в Запорізькій області (а.с.17) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

21.01.2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі- ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги мотивувало тим, що 23.10.2015 року Приморським районним судом Запорізької області задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15 439,09 грн. Заочне рішення набрало чинності 05.11.2015 року. Але при винесені рішення не вирішено питання щодо судових витрат, які ПАТ КБ «ПриватБанк» поніс при подачі позову до суду і які складаються з оплати судового збору в сумі 1218 грн. Просив ухвалити додаткове рішення у справі №326/1722/15-цр про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору в сумі 1218 грн. У судове засідання сторони не прибули, про час і місце ухвалення додаткового рішення суду сповіщені належним чином. Представник позивача надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.54). Про причини неявки відповідача суду не відомі. Неявка сторін не позбавляє суд винести додаткове рішення у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, необхідно ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду Запорізької області 23.10.2015 року позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 15 439,09 грн. за кредитним договором № б/н від 16.03.2006 року (а.с.37,38). При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1218 грн. (а.с.1). В позові позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість в розмірі 15 439,09 грн. за кредитним договором № б/н від 16.03.2006 року та судові витрати у розмірі 1218 грн. (а.с.2-5). Тому стосовно питання про вирішення судових витрат необхідно ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

21.01.2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 24.09.2010 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

21.01.2016р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO] Вказує, що малолітній син [PERSON] знаходиться на його утриманні, а відповідачка не цікавиться дитиною та матеріально не допомагає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначає, що йому не відомо про заробіток відповідачки, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з останньої в його користь аліменти на утримання сина [PERSON], в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги. З огляду на те, що відповідачка є працевлаштованою, просить суд стягувати з відповідачки в його користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Ствердила, що згідна сплачувати аліменти на утримання сина у тому розмірі, в якому просить позивач. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них в них народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача, бо відповідачка ухиляється від його утримання. Відповідачка [PERSON] має постійне місце праці, зокрема працює касиром у ФОП «[PERSON].» (юридична адреса: [ADDRESS], ЄДРПОУ [NUMBER], ДПІ у Сихівському районі м.Львова), де регулярно отримує заробітну плату (грошове забезпечення). Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією свідоцтва про шлюб між сторонами, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивача, копією трудової книжки відповідачки, довідкою про доходи відповідачки, копіями паспортів сторін. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення такою повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача та майновий стан відповідачки, зокрема те, що така є працездатною, на даний час працевлаштованою, має стабільний дохід, і що остання не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи інших членів сім'ї, яких вона зобов'язана утримувати, а тому вважає можливим визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідачки - в розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, як вважає суд, слід звернути до негайного виконання. Також згідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки в користь держави судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

21.01.2016 р. рішенням суду було частково задоволено позов [PERSON] про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. 25.01.2016 р. від позивача [PERSON] надійшла заява про винесення додаткового рішення, що стосується її позовних вимог, а саме: «за кожен місяць, починаючи з 01.08.2011р. до 01.08.2015р.»; «протокол загальних зборів про розгляд таких розрахунків і їх затвердження, Список членів кооперативу, присутніх на них, що являється невід'ємною частиною такого протоколу»; «загальну опалювальну площу 252 квартир; «опалювальну площу відповідача у місцях загальною користування». Суд, дослідивши матеріали справи у відсутності сторін, прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про винесення додаткового рішення та вважає за доцільне внести зміни, тобто частково виправити описку у тексті рішення суду від 21.01.2016 р., що стосується дат вказаних у зверненні, а в іншій частині відмовити, так як дане питання не вирішувалось судом та було відмовлено рішенням суду. Згідно до вимог ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Тому на підставі викладеного та

Outcome: dismissed