Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

21 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики грошей з відповідачів у солідарному порядку в розмірі 14515 грн. 20 коп. та судових витрат у сумі 640 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 24 лютого 2016 року вона уклала з відповідачем [PERSON] договір позики грошей, згідно якого передала йому грошові кошти в розмірі 512 грн., які згідно п.4.1 договору він зобовязався повернути 09 березня 2016 року. Однак, відповідач [PERSON] жодного платежу не зробив. Згідно п.4.2 укладеного договору позики, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5 % в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. На момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу становить 512 грн., проценти за користування грошима за кожен день несплаченого по договору платежу станом на 07 вересня 2017 року становлять 14003 грн. 20 коп. Крім того, зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки від 24 лютого 2016 року, який укладено з поручителем [PERSON]. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови договору, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не зявилася, проте у позовній заяві вона зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно\~\~до ст.1052 ЦК України у\~\~разі\~\~невиконання\~\~позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.\~\~\~ Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 лютого 2016 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей (арк.с.4) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 512 грн., а позичальник зобов'язався повністю повернути позику за цим договором в термін до 09 березня 2016 року. Пунктом 7.2 договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору. Відповідач [PERSON] написав розписку, якою він підтвердив отримання від [PERSON] грошей у сумі 512 грн. (арк.с.5). Зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки, який було укладено 24 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] (арк.с.11). Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником. Як передбачено\~ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~ Однак на день звернення позивача з позовом до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей. Таким чином в частині стягнення боргу в сумі 512 грн. позов підлягає задоволенню. Пунктом 4.2 Договору позики грошей передбачено, що за користування коштами понад строки, які встановлені в Договорі (п.4.1) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5 % (пять відсотків) за кожен день користування позикою (1825 відсотків річних або 1830 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Проценти за користування позикою за період з 10 березня 2016 року по 07 вересня 2017 року, нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей, у розмірі 14003 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 640 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються квитанцією (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved