Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

19 січня 2018 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], яким просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В 2014 році шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розірвання шлюбу між сторонами відповідач практично не цікавився життям дитини. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, здоров'ям дитини не цікавиться, не відвідує, вихованням не займається, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає, від сплати аліментів ухиляється. Відповідно до заяви, позивач просив про розгляд справи без її участі,вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник Служби у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради проти позовних вимог не заперечувала, надала висновок. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Встановивши правовідносини. які склались між сторонами, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2012 року по жовтень 2014 року. Подружжя має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп. , з подальшою індексацією щомісячно, починаючи з 16 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вищезазначених вимог закону відповідач вихованням та утриманням сина [PERSON] не займається. Він не цікавиться місцем його перебування, станом здоров'я, духовним та фізичним розвитком, не надає кошти на його утримання. Згідно Довідки виданої ДНЗ №95 ВК ММР від 26.12.2017 р. син [PERSON] навчається дошкільному навчальному закладі № 95 в м. Миколаєві з 2016 року, всі витрати на утримання і виховання дитини несе мати дитини. Батько дитини ні разу у дошкільний заклад не приходив. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментам складеного Ренійським районним ВДВС ГТУЮ в Одеській області станом на 01.01.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] становить 33 973 грн. 38 коп. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до правоохоронних органів із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів, оскільки останній взагалі не сплачує аліменти на утримання сина. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від участі у вихованні та утриманні сина [PERSON]. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Висновку про позбавлення громадянина батьківських прав від 06.03.2018 року, Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене та дослідивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач батьківські обов'язки щодо сина не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні, його станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком не цікавиться. В той же час, суд вважає, що у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги необхідно відмовити через їх недоведеність, з огляду на таке. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 48 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньої пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультації, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Повноваження представника позивача адвоката [PERSON], підтверджується договором про надання правової допомоги у суді 19.12.2017 року Однак, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. В матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі. Отже матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved