Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

20.03.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом (а.с. 13-14) і свої вимоги мотивує тим, що працював у відповідача та 13.03.2018 р. був звільнений за власним бажанням у зв'язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Починаючи з 2017 року відповідач почав затримувати виплату заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість, що станом на день звільнення становить 70199,85 грн., зокрема за листопад 2017 року нараховані кошти за відрядження у розмірі 44802,36 грн., за березень 2018 року борг з урахуванням компенсацій за невикористану відпустку, трьох середньомісячних заробітків та поточної заборгованості із заробітної плати складає 25397,49 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати, у сумі 70199,85 грн. Ухвалою суду від 24.04.2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження, з призначенням судового засідання та повідомленням сторін. Позивач [PERSON] надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. 22.05.2018 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відображена у довідці заробітна плата належна позивачу до виплати у день звільнення після відрахувань податку з доходів фізичних осіб та військового збору складає 25397,49 грн., крім того на день звільнення позивачу належала до виплати компенсація витрат на відрядження у сумі 44802,36 грн. без утримання податків, відображена у довідці середньоденна заробітна плата у розмірі 245,51 грн. зазначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Вказано, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа. Розгляд справи просили проводити без участі їх представника. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнений з 13.03.2018 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» № 16-07/721 від 11.05.2018 р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 25397 грн. 49 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 15098 грн. 99 коп., а також належна до виплати компенсація витрат на відрядження у сумі 44802 грн. 36 коп. (а.с. 27). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 70199 грн. 85 коп., з яких: 25397 грн. 49 коп. - заборгованість по заробітній платі; 44802 грн. 36 коп. - компенсація витрат на відрядження. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved