Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

1 Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У своєму позові позивач зазначив, що 07 липня 2008 року [PERSON] уклала з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11368638000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 11 000 доларів США, що становить 53 241,00 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 липня 2008 року між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . 12 грудня 2011 року банк відступив ТОВ «Кей-Колект» за договором факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечним договором свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по кредитному договору та за договором іпотеки. Стало відомо, що [PERSON] померла, внаслідок чого було надіслано вимогу спадкодавцю [PERSON] Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.02.2017 року заборгованість становить 358 223,09 грн. У зв`язку із наявною заборгованістю за договором просить суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11368638000 від 07 липня 2008 року, що складає 358 223,09 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] , шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною 146 155,00 грн., визначеної на підставі оцінки предмет іпотеки та стягнути судові витрати у розмірі 2 192,32 грн. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не з`явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути у відсутність їх представника, вимоги підтримують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. 2. Заяви, клопотання учасників справи 18 січня 2018 року, 17 серпня 2018 року представником позивача надана заява про розгляд справи у відсутність представника позивача та винесення заочного рішення. 22 травня 2018 року представником позивача суду надане клопотання про витребування доказів. 3.Процесуальні дії суду 17 липня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 07 листопада 2017 року ухвалою суду по справі залучена до участі в якості співвідповідача [PERSON] . 18 січня 2018 року ухвалою суду вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 22 травня 2018 року ухвалою суду задоволено клопотання про витребування доказів. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що 07 липня 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 11368638000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 11 000 доларів США, що становить 53 241,00 грн. (а.с.7-10, 11-19). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 липня 2008 року між сторонами [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» 07 липня 2008 року був укладений іпотечний договір № 11368638000/1, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] (а.с.20-23). Відповідно до умов Іпотечного договору № 11368638000/1, предмет іпотеки - квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-23, 26-28). 12 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» за договором факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечним договором свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по кредитному договору та за договором іпотеки (а.с.48-59). Позивач у своєму позові посилається на те, що [PERSON] померла, внаслідок чого було надіслано вимогу спадкодавцю [PERSON] та у зв`язку з тим, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, станом на 22.02.2017 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка становить 358 223,09 грн. З листа Начальника відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради [PERSON] . 14 серпня 2018 року повідомлено, що за інформацією, яка складається з відомостей про реєстрацію у формі картки реєстрації особи та адресної картки, які були передані від житлово-експлуатаційних організацій, підприємств, установ та об`єднань, що забезпечували ведення карток з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: квартира [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] з 24 червня 1988 року по теперішній час та [PERSON] з 06 жовтня 2006 року до теперішнього часу. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є заборгованість за кредитним договором. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а також застосовуються норми Закону України «Про іпотеку». 5. Оцінка суду Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ст.4, ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Тобто, до суду звертаються за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Окрім цього, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Так, ст.76, ст.77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ст.ст.79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, у своєму позові позивач посилається на те, що сторона кредитного та іпотечного договорів, а також співвласник предмету іпотеки померла, в підтвердження чого та на виконання вимог ст.81 ЦПК України представником позивача не надані відповіді докази, тому вказані обставини позивачем не підтверджені. Згідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім цього, позивач у своєму позові посилається на те, що сторона за кредитним договором [PERSON] припинила виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів та відповідач [PERSON] прийняв спадщину, на що також представником позивача будь-яких доказів не надано. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а також те, що в задоволені позову відмовлено, вимоги позивача про стягнення судового збору не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed