Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

20.07.2015 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що [PERSON] являється матір'ю малолітніх [PERSON] та [PERSON], батько дітей [PERSON] помер [INFO] року. З дня смерті [PERSON], місце [PERSON] невідоме, мати дітьми не цікавиться. 02.07.2015 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей». За весь час перебування дітей у закладі мати не цікавиться їх життям та здоров'ям. Згідно протоколів бесід з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] встановлено, що діти бояться мати та не бажають щоб вона їх відвідувала, у зв'язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на користь опікуна або дитячого закладу, в якому будуть перебувати діти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. У судове засідання відповідач повторно не прибула, про слухання справи сповіщена належним чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю до суду не надходили. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» підтримав позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 22.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 22.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні було встановлено, що 29.05.2014 року до КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» на підставі направлення ССД ІМР № 01-26/523-524/14 від 29.05.2014 року було влаштовано [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Листом № 02-03/834 від 21.10.2014 року КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» було повідомлено начальника служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради про те, що вищевказаного закладу на підставі згоди служби у справах дітей від 21.10.2014 року вибули [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим дітей було повернуто до дому. Згідно листа № 02-03/402 від 02.07.2015 року КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей», до з вищевказаного закладу на повне державне забезпечення, за направленням служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради від 01.07.2015 року № 01-26/474/15 було влаштовано [PERSON] та [PERSON], як діти, що залишилися без батьківського піклування та потребують соціально-психологічної реабілітації. Згідно акту про результати відвідування та піклування дитиною № 02-03/426-1 від 14.07.2015 року, малолітніх [PERSON] та [PERSON], які перебувають на повному державному забезпеченні в КЗ «ІМЦСПРД» з 02.07.2015 року матір жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилась станом здоров'я, розумовим та фізичним розвитком, тобто самоусунулась від виховання та утримання дітей. Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною від 06.08.2015 року, малолітніх [PERSON] та [PERSON], які з 02.07.2015 року перебувають на повному державному забезпеченні в КЗ «ІМЦСПРД» матір жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилась станом здоров'я, розумовим та фізичним розвитком, тобто самоусунулась від виховання та утримання дітей. З протоколів бесіди з [PERSON] та [PERSON] вбачається, що діти до матері не бажають повертатися. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради за вих. № 01/21-1313 від 16.07.2015 року, визнано за доцільне та в інтересах дітей позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, а саме свідомо нехтує своїми обов'язками, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, а тому з урахуванням захисту прав та інтересів дітей повинна бути позбавлена батьківських прав. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач являється працездатною особою, стягнень за виконавчими документами та непрацездатних осіб на утриманні не має. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.09.2015 року складає 1455 гривні. Згідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись матір'ю дітей зобов'язана їх утримувати до досягнення ними повноліття, в даний час відповідач є працездатною особою, стягнень за виконавчими документами не має, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь опікуна або дитячого закладу, в якому будуть перебувати діти аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved