Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

21 липня 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому зазначають, що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 14 грудня 2001 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] Відповідач [PERSON] має ще двох синів від першого шлюбу [PERSON], [PERSON] 08.06.2004 року шлюб розірвано, однак сторони й надалі проживали разом, однією сімєю до січня 2014 року за адресою : [ADDRESS]. [PERSON] ніколи не мешкав в спірній квартирі, проживав з бабусею в сусідній квартирі №102. В 2013 році виїхав за межі м. Ізюм на постійне проживання. [PERSON] не мешкає в квартирі з 03.01.2014 року, виїхала в Москву на роботу. Просять визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. 19 серпня 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 26 липня 2001 року [PERSON] було видано ордер № 015562 на право заняття житлового приміщення в квартирі за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до вказаного ордеру вона є основним квартиронаймачем. На момент відачі ордеру її сімя складалась з неї та трьох її дітей : [PERSON],[PERSON], [PERSON] 14 грудня 2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] та зареєструвала його в квартирі. 08 червня 2004 року шлюб між ними було розірвано, але вони намагались зберегти сімю, та проживали разом. В лютому 2013 року [PERSON] добровільно виїхав зі спірної квартири, забрав усі свої речі та з цього часу в квартирі ніколи не з»являвся , спільного господарства не вів, комунальні платежі не сплачував. Відповідач [PERSON] тривалий час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі як член сімї квартиронаймача. З 2014 року [PERSON] в квартирі не проживає. Відповідачі здійснюють перешкоди у користуванні квартирою, замінюють замки на вхідних дверях без їх згоди та й їх відсутність, безпідставно опечатують вхідні двері. Вказані дії відповідачів перешкоджають позивачам користуватись правами, які витікають з договору найму житлового приміщення. Просять зобов»язати [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою №101 по вул. Соборній, 58 в м. Ізюмі Харківської області та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування приміщенням квартири та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні сторони підтримали свої позовні вимоги, проти предявлених до них позовних вимог заперечували. Представник третьої особи Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства№1 [PERSON] заперечував проти задоволення позовів. Вислухавши сторони, свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON]О, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради 26 липня 2001 року [PERSON] було видано ордер № 015562 на право заняття житлового приміщення в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вказаного ордеру її сімя складалась з 4-х осіб - неї та трьох її дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]Р.(а.с.55) Відповідно до\~ст. 61 ЖК України\~користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем\~житлово-експлуатаційною організацією і наймачем\~громадянином, на імя якого видано ордер.\~\~\~\~\~\~ 14 грудня 2001 року відділом РАЦС Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 389. (а.с.13) [PERSON] 28 грудня 2001 року був зареєстрований в [INFO] як член сімї квартиронаймача (а.с.6) 08 червня 2004 року шлюб між подружжям [PERSON] розірвано, актовий запис №133 (а.с.56) Матеріалами справи встановлено, що станом на 07.07.2016 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7) Як вбачається з актів складених комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством-1 та наданих суду сторонами у справі [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 03.01.2014 року (а.с.11), [PERSON] не проживає з 2013 року (а.с.12) [PERSON] не проживає з 10.03.2013 року (а.с.57) З пояснень сторін вбачається, що [PERSON] також не проживає в квартирі з січня 2014 року. [PERSON], [PERSON] проживають за місцем роботи та навчання в [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] проживають в [INFO] де Бальзака, 4а кв.48 де працевлаштовані. Вказані обставини не заперечувались сторонами та підтверджені в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON] Згідно ч.1\~ст.3 Цивільного процесуального кодексу України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім того, слід звернути увагу на норми міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999р.).\~\~Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Згідно ст.ст.64,\~65 Житлового кодексу України\~визначено, що наймач і члени його сім'ї, які проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду.\~ Як вбачається з пояснення сторін, між ними виникли неприязні стосунки, в звязку з чим сторонами в квартирі змінювались вхідні замки, що позбавляло сторони можливості вільно користуватись житлом та змушувало їх звертатись з заявами до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод у користуванні житлом. (а.с.48,49,114) В теперішній час позивачами [PERSON], [PERSON] змінені замки в квартирі, що перешкоджає [PERSON] та [PERSON] користуватись житлом, а тому позовні вимоги в частині зобов»язання [PERSON] [PERSON] усунути перешкоди [PERSON], [PERSON] у користуванні квартирою № 101 по вул. Соборній, 58 в м. Ізюмі Харківської області підлягають задоволенню. Що стосується вимог про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщенням за первісним та зустрічним позовом, то ці вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до\~\~ст. 72 ЖК України\~\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1\~\~ст.71 ЖК\~\~встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Так твердження позивачів [PERSON], [PERSON] про те, що відповідачі [PERSON],[PERSON] не оплачують комунальні послуги і це слід визнати, як створенням перешкод у користуванні власністю є необґрунтованим оскільки відповідачі не користуються вказаними комунальними послугами через створення позивачем [PERSON], [PERSON] перешкодами у користуванні житловими приміщеннями. Тобто самі позивачі не допускають відповідачів для проживання у спірному житловому приміщенні. Крім того, всі квитанції щодо сплати послуг за житло видані на імя [PERSON] Таким чином, як вбачається з наданих до суду доказів та не заперечується сторонами у справі, жоден із сторін в спірному помешканні не мешкає понад 6 місяців, суду позивачами не надано жодного доказу порушення, невизнання або оспорювання їх прав на спірне житло відповідачами по справі щодо зазначених позовних вимог, в звязку з чим позовні вимоги про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщенням за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial