Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

20.08.2014 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.10.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 166, відповідно до якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 58400,0 доларів США, а він зобов язувавсь повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов язання у повному обсязі. Додатковими угодами № 1 від 03.12.2007 року, № 2 від 16.02.2009 року, № 3 від 23.03.2009 року та № 4 від 18.08.2009 року внесено зміни щодо банківської таємниці і порядку погашення кредиту та відсотків. На забезпечення виконання Кредитного договору та Додаткових угод було укладено Договір іпотеки від 03.10.2007 року між банком та відповідачем [PERSON], за яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS]. Крім того, на забезпечення виконання Кредитного договору та Додаткових угод було укладено Договір поруки від 03.10.2007 року між банком та відповідачами, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручився перед банком за виконання зобов язань за Кредитним договором відповідачем [PERSON]. Проте, відповідач [PERSON] в порушення умов Кредитного договору, Додаткових угод та норм ЦК України не виконує свої зобов язання, відповідач [PERSON] також не виконує свої зобов язання за Договором поруки, в зв язку з чим виникла заборгованість перед позивачем за Кредитним договором, яка станом на 15.07.2014 року складає 25321,22 долар США та 67183,37 гривні, в тому числі заборгованість по кредиту строкова - 10720,0 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 12711,91 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 125,59 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 1763,72 долара США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 56362,43 гривні, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 10820,94 гривень, які останній просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, стягнувши з них також понесені судові витрати, а також з відповідача [PERSON] штраф за порушення обов язку щодо страхування предмету іпотеки. В судовому засіданні представник позивача Яців О.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши викладені в позові обставини, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в суді позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначає, що банком не надано доказів, що підтверджують суму наданого [PERSON] кредиту, а розрахунки є складними, заплутаними та такими, що грунтуються на припущеннях, в звязку з чим не є належними доказами. Крім того, перед укладенням Кредитного договору банком не було надано [PERSON] повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, в зв язку з чим останній був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої фінансової послуги та можливі негативні для себе наслідки. Також банк не повідомив [PERSON] про можливі валютні ризики та на кого вони покладаються. Відповідач [PERSON] за викликом суду не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, свого представника не направив, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в свою відсутність та письмових заперечень не надав. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується Статутом в новій редакції, та відповідачем [PERSON] 03 жовтня 2007 року було укладено Кредитний договір № 166, а також Додаткові угоди № 1 від 03.12.2007 року, № 2 від 16.02.2009 року, № 3 від 23.03.2009 року та № 4 від 18.08.2009 року, якими внесено зміни щодо банківської таємниці і порядку погашення кредиту та відсотків. За умовами Кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 58400,0 доларів США на споживчі цілі, а останній зобов язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов язання у повному обсязі до 30.09.2015 року. Позивачем було виконано умови договору, в зв язку з чим відповідачу [PERSON] було надано кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] за період з 03.10.2007 року по 01.12.2007 року. А тому твердження представника відповідача про відсутність доказів суми кредиту, наданого [PERSON], є безпідставними. На забезпечення виконання Кредитного договору та Додаткових угод було укладено Договір іпотеки від 03.10.2007 року між банком та відповідачем [PERSON], за яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS], та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.06.2005 року Бориспільською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстром № 1-1193, яке зареєстроване Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації Київської області 31.10.2005 року за реєстраційним № 10843600 в книзі № 2, номер запису 611. Крім того, на забезпечення виконання Кредитного договору та Додаткових угод було укладено Договір поруки від 03.10.2007 року між банком та відповідачами, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручився перед банком за виконання зобов язань за Кредитним договором відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] своїх зобов язань по Кредитному договору та Додатковим Угодам не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем станом на 15.07.2014 року. Відповідач [PERSON] своїх зобов язань за Договором поруки також не виконує. В зв язку з чим позивачем було направлено претензії від 12.06.2014 року, на які відповідачі не відреагували. Відповідно до пп.3.3.1. Кредитного договору відповідач [PERSON] зобов язався використати кредит на зазначені в п.1.3. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Пунктом 5.3. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов язковим для виконання сторонами. В силу ст.526 ЦК України, відповідач зобов язаний виконувати зобов язання належним чином відповідно до умов Кредитного договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В ч.3 ст.549 ЦК України зазначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна заборгованість відповідачів станом на 15.07.2014 року складає 25321,22 долар США та 67183,37 гривні, в тому числі заборгованість по кредиту строкова - 10720,0 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 12711,91 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 125,59 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 1763,72 долара США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 56362,43 гривні, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 10820,94 гривень. Судом критично оцінюються посилання представника відповідача на те, що розрахунки є складними, заплутаними та такими, що грунтуються на припущеннях, в звязку з чим не є належними доказами, оскільки надані банком розрахунки відповідають дійсності та зроблені уповноваженим і компетентним працівником банку. Дані розрахунки беруться судом до уваги при вирішенні спору. До того ж, надані банком розрахунки заборгованості за спірним Кредитним договором не були спростовані представником відповідача, згідно з вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України. Статтею 554 ч.1 ЦК України та п.1.2. Договору поруки передбачено, що у разі порушення відповідачем [PERSON] зобов язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також п.4.2. Договору іпотеки передбачено, що за невиконання чи неналежне (у тому числі невчасне) виконання пп.3.3.1.-3.3.13. дійсного договору Позичальник сплачує на користь Банку штраф у розмірі 5 % від вартості предмета іпотеки (242400,0 гривень) згідно п.2.1.1. дійсного договору. [PERSON] банку було надано лише Договір добровільного страхування майна (предмету іпотеки) № 13-2803-0135 із строком дії по 16.12.2010 року, та станом на поточну дату інших договорів, які б свідчили про страхування предмету іпотеки на період дії Договору іпотеки, [PERSON] банку надані не були, в зв язку з чим повинен сплатити на користь банку вказаний штраф. Відносно тверджень представника відповідача щодо ненадання банком [PERSON] повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, в зв язку з чим останній був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої фінансової послуги та можливі негативні для себе наслідки, та неповідомлення [PERSON] про можливі валютні ризики та на кого вони покладаються перед укладенням Кредитного договору необхідно зазначити наступне. Як передбачено положеннями ст.203 ЦК України, для чинності правочину особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту ч.1 ст.627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На момент укладення кредитного договору [PERSON] був дієздатною особою, чітко розумів і міг керувати своїми діями. Перед підписанням кредитного договору та договору іпотеки [PERSON] був ознайомлений із загальними умовами кредитування, погодився на них, наслідком чого, після його попереднього ознайомлення з письмовими проектами договорів, стало підписання останніх та отримання коштів саме в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У вказаному законі прописана чітка процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування - мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти його повернення. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Таким чином, на підставі вищевикладеного, необхідно зазначити, що застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору ЗУ «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Укладаючи кредитний договір, сторона з ясовує, на яких умовах договір укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватись на вимогу однієї зі сторін. При цьому діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні, позичальник мав можливість передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з ситуації в Україні та динаміки зміни курсів з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації. Крім того, позичальнику ніщо не перешкоджало отримати кредит у національній валюті. Доказів протилежного представником відповідача надано не було. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути заборгованість по Кредитному договору № 166 від 03.10.2007 року, а також з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути штраф за невиконання п.4.2. Договору іпотеки. З відповідачів, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню солідарно витрати по оплаті судового збору в розмірі 3654,0 гривні, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З урахуванням наведеного, на підставі ст.11 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 року; ст.ст.203, 525, 526, 549 ч.3, 554 ч.1, 627 ч.1, 629 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved