Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

20 серпня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних внаслідок пожежі. В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилався на те, що 08 травня 2013 року на балконі квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], виникла пожежа, внаслідок якої було завдано шкоду квартирі позивача у розмірі 195 351 грн., відповідно до будівельно-технічного дослідження. Відповідно до технічного висновку № 75/2013 від 16 травня 2013 року щодо ймовірної причини виникнення пожежі - пожежа виникла внаслідок необережного поводження з відкритим вогнем дочкою власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] - [PERSON] З огляду на фінансовий, та сімейний стан [PERSON] позивач залучив до справи в якості співвідповідача її чоловіка - [PERSON], та власника квартири [PERSON], просив стягнути солідарно з відповідачів збитки, заподіяні внаслідок пожежі, у розмірі 195 351 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 200 351 грн. 14 лютого 2014 року позивач збільшив позовні вимоги, та просив стягнути солідарно з відповідачів збитки, заподіяні внаслідок пожежі, у розмірі 258 283,92 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 263 283,92 грн. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року в задоволені позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, позивач [PERSON] подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову у відповідності до п.4 ст.309 ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Оскаржуване рішення вказаним вимогам не відповідає. З матеріалів справи вбачається, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 18), 08.05.2013р. на балконі квартири [ADDRESS] орієнтовно о 15:40 годині виникла пожежа, яку було ліквідовано лише о 16:48 годині чималими силами пожежної безпеки, які залучались до її гасіння. Того ж дня комісією органу пожежного нагляду було складено Акт про пожежу від 08.05.2013р., в якому зокрема значиться, що місцем виникнення пожежі є балкон квартири [ADDRESS].(а.с.101) 16.05.2013р. Дослідно-випробувальною лабораторією Головного управління держтехнонебезпеки у Дніпропетровській області складено Технічний висновок №75/2013 від 16.05.2013р., відповідно до висновків якого -пожежа виникла на балконі квартири [ADDRESS]; Осередок пожежі знаходиться у правій частині балкону квартири [ADDRESS]; причиною виникнення пожежі не є аварійна робота електричних приладів та мереж, оскільки в осередку пожежі не виявлено будь-яких провідників та електроприладів На момент виникнення пожежі в квартирі [ADDRESS] знаходилась дочка власниці квартири - громадянка [PERSON], найімовірніше пожежа виникла внаслідок необережного поводження з відкритим вогнем дочкою власниці квартири [ADDRESS] - громадянкою [PERSON], [INFO] (а.с. 28-32). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.74) Згідно з висновком експертного будівельно - технічного дослідження від 20 червня 2013 року розмір матеріальної шкоди, завданої квартирі [ADDRESS] в результаті пожежі складає 195 351 грн. станом на 20 червня 2006 року. (а.с. 37-45) Відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи від 21 січня 2014 року матеріальні збитки, спричинені внаслідок негативних факторів майну квартири [ADDRESS] в результаті пожежі 08 травня 2013 року складає 62 932,92 грн. (а.с. 126-134). В лютому 2014 року позивач збільшив розмір позовних вимог, та просив стягнути солідарно з відповідачів збитки, заподіяні внаслідок пожежі, у розмірі 258 283,92 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 263 283,92 грн. Відмовляючи у задоволені позову районний суд послався на те, що позивачем не надано суду жодних достовірних та належних доказів вини відповідача [PERSON] у спричиненні шкоди майну, позивачем не надано доказів наявності спільних дій чи бездіяльності відповідачів, які могли спричинити шкоду майну позивача, що є наслідком для настання їх солідарної відповідальності. Але такий висновок суду суперечить нормам матеріального права. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 зазначено, що у випадках заподіяння шкоди потерпілому слід подати лише докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є особою, що завдала шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини особи, яка винна в завданні шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його впини у завданій шкоді позивачу. Як вбачається з наданих суду, зокрема висновку органу пожежного нагляду, найімовірнішою причиною виникнення пожежі є необережне поводження з вогнем відповідачкою [PERSON]. Відповідач [PERSON] протилежного суду не довела, а також не вказала інших осіб, з вини яких спричинена пожежа, не обґрунтувала причини, що об'єктивно унеможливлювали б завдання шкоди саме з її вини. Районний суд вказані обставини не врахував, та безпідставно відмовив у задоволені позову щодо заподіювача шкоди - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартира [ADDRESS] співвласником квартири є [PERSON] (а.с.74) Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, [PERSON] є рідною донькою [PERSON], та мешкала в квартирі [ADDRESS] на момент пожежі з дозволу останньої. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 -власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, і за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці до ступеня їх вини. Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що є всі передбачені законом підстави для солідарної відповідальності перед позивачем [PERSON] - відповідачів [PERSON] з вини якої сталася пожежа, та [PERSON], як власниці квартири, з дозволу якої [PERSON] поселилася та мешкала в квартирі. Таким чином, з відповідачів [PERSON], та [PERSON] підлягає стягненню у солідарному порядку матеріальна шкода заподіяна в результаті пожежі у розмірі 258 283 гривень 92 коп. а також моральна шкода, яку колегія суддів, виходячи з засад розумності та справедливості оцінює у розмірі 2000 гривень., а всього 260 283,92 грн. В задоволені позову до [PERSON], як чоловіка [PERSON], слід відмовити, як необґрунтованого. Відповідно до вимог ст.88 ЦПКУ підлягають стягненню з [PERSON], [PERSON], окремо з кожної, судові витрати по справі у розмірі 1720 гривень 50 коп.

Outcome: partial