Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

21 листопада 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. Позов мотивують тим, що 11 листопада 2014 року в м.Мукачево на вул.Валенберга з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ з державними номерними знаками АО 5793 ВА, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року. В результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль КІА з номерними знаками АН 8585 ІА, який на дату ДТП належав [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 109 від 29.08.2014 року, складеного оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА становить 5316,65 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] відшкодована не була. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і тому потерпілий [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3075204 терміном дії з 22.09.2014 року до 21.09.2015 року. 22.01.2015 року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів (942 гривень), однак відповідач в добровільному порядку не компенсував витрати МТСБУ. В судове засідання представник позивача не зявився, однак просили про розгляд справи у відсутності представника МТСБУ, про що зазначено в прохальній частині позовної заяви. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст.\~280,\~281, 282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 11 листопада 2014 року в м.Мукачево на вул.Валенберга з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ з державними номерними знаками АО 5793 ВА, була скоєна дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль КІА державний знаком АН 8585 ІА, який належить [PERSON] Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року № 3/1388/14 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.3). Відповідно до частини третьої\~ст.61 Цивільного процесуального кодексу України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На день скоєння вищезазначеного ДТП [PERSON] немав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А тому, потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про отримання відшкодування (а.с.4), до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3075204 терміном дії з 22.09.2014 року до 21.09.2015 року (а.с.5). Моторне (транспортне) страхове бюро України визнало вказану ДТП страховим випадком і здійснило виплату потерпілому [PERSON] в сумі 5316,65 гривень. Згідно зі\~статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2\~статті 38 цього Закону\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно зі\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З висновку Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 23 березня 2016 року в справі № 6-2598цс15, згідно з яким перехід права вимоги за нормами\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями\~статті 1191 ЦК України,\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз ч.1\~статті 1191 ЦК України\~ дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди. Як роз'яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК України. Відповідно до\~статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» -\~у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У зв'язку з настанням події, передбаченої пунктом 41.1 статті 41 даного Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5316,65 гривень, яка складає вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, що належить потерпілому, що підтверджується копією платіжного доручення № 1/25013 від 21 січня 2015 року року (а.с.9). Вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень\~ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим понесені витрати в розмірі 942 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення № 9348 від 14 лютого 2015 року року (а.с.9). Однак, вказана сума витрат на оплату послуг аварійного комісара не відноситься до витрат які відшкодовуються в порядку регресу в розумінні статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 1500 гривень, але Моторне (транспортне) страхове бюро України не надало суду доказів виплати останніх. З огляду на вищенаведене позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою в сумі 5316,65 гривень є обгрунотованими і підлягають до задоволення, в решті позовних вимог слід відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вказаного і

Outcome: approved