Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

1.Зміст заяви. Заочним рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про повернення коштів без достатньо правової підстави» - задоволено повністю. 25 травня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гусакова Оксана Борисівна, подала через канцелярію суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «про повернення коштів без достатньо правової підстави», згідно до якої просив: -ухватити додаткове рішення у справі № 208/6428/20 та стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 2.Процесуальні питання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. Враховуючи те, що сторона позивача не заперечувала щодо проведення судового засідання без їх участі та фіксування технічних засобів, а відповідач в судове засідання не прибував, що стало підставою для ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення, без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено стороною позивача дотримано строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та подано заяву про ухвалення додаткового рішення, з питань розподілу судових витрат між сторонами. Так, згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, визначено, що Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. А тому, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення з питань розподілу судових витрат заявлених стороною позивача, на підставі доказів поданих в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 3.Фактичні обставини встановлені судом. 3.1.Так, цивільна справа за № 208/6428/20 знаходилась у провадженні суду в період з 04.12.2020 року по 20.05.2021 року, так як 04.12.2020 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області була прийнята позовна заява [PERSON] до провадження суду. Справа № 208/6428/20 розглядалася у спрощеному позовному провадженні, із повідомленням сторін. Розгляд справи відбувався без участі позивача та представника позивача, які не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судові засідання, будучи належним чином повідомлений не прибував, відзиву, заяв та клопотань до справи не подавав. Заяв та клопотань з боку позивача, таких як витребування або забезпечення доказів, виклик та допит свідків, проведення експертних досліджень, та інше, які б мали значення для доведення в межах справи позиції позивача, або спростування позиції відповідача, стороною позивача не заявлялося. А тому, 20 травня 2021 року судом ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про повернення коштів без достатньо правової підстави» - задоволено повністю. Щодо змісту позовної заяви, то позовна заява складена на 4-х аркушах (4-х сторінках), які містять дані сторін, фактичні обставини отримання відповідачем грошей, складання розписки (а.с. 1-4), містить перелік та цитування за змістом статей ЦК України та ЦПК України, відображених на 1, 2, 3, 4 сторінках, відображено посилання на Постанову ВС від 18.11.2019 року, та на Постанову ВС від 02.10.2013 року. 3.2.25.05.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокат Гусакова Оксана Борисівна, подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 208/6428/20 та стягнення із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Заявляючи про ухвалення додаткового рішення, представник позивача [PERSON] - адвокат Гусакова Оксана Борисівна, посилається на Договір про надання правової допомоги № 59 від 20.08.2020 року, укладений із позивачем. Відповідно до п. 3 договору сторонами погоджено, що вартість гонорару за договором становить 1 700 гривень за одну годину, але не більше 15 000 гривень, але з додатковою оплатою по 1 000 гривень за підготовку до кожного судового засідання. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником відповідача надано: - копію договору про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року; - акт виконаних робіт від 21 травня 2021 року по договору про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року з детальним описом виконаних робіт; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 32 від 20 серпня 2020 року про сплату послуг адвоката за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 21 вересня 2020 року про сплату послуг адвоката за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 44 від 19 жовтня 2020 року про сплату послуг адвоката за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 61 від 24 грудня 2020 року про сплату послуг адвоката за підготовку до судового засідання, за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 17 травня 2021 року про сплату послуг адвоката за підготовку до судового засідання, за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 01 квітня 2021 року про сплату послуг адвоката за підготовку до судового засідання, за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок; - копія квитанції до прибуткового касового ордера № 07 від 08 лютого 2021 року про сплату послуг адвоката за підготовку до судового засідання, за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, сума - 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. Відповідно акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 59 від 20 серпня 2020 року, адвокатом Гусаковою Оксаною Борисівною були виконані роботи за договором на суму 22 950 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, виходячи з наступного розрахунку за умовами договору: -1 година робіт = 1 700 гривень. Відповідно до детального опису робіт з визначенням виду наданих послуг, кількість витраченого часу на їх надання розрізі кількості затраченого часу на кожен вид правової допомоги, складається: ?консультування клієнта щодо його порушених прав - 1 година = 1 700 гривень 00 копійок; ?аналіз законодавства та документів - 2 години = 3 400 гривень 00 копійок; -підготування заяви по суті: ?складання позовної заяви - 7 годин = 11 900 гривень; ?копіювання та завірення додатків до позову у кількості до сторін - 1 година = 1 700 гривень 00 копійок; ?виконання оплати судового збору; -здійснення представництва в суді: ?подання позовної заяви до суду - 1 година = 1 700 гривень; ?складання заяв та клопотань під час розгляду справи в суді - 1 година = 1 700 гривень; всього - 13 годин 30 хвилин = 22 950 гривень 00 копійок. 4.Норми права та правові позиції враховані судом. Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У Постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial