Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року в неї народився син [PERSON]. У свідоцтві про народження відповідач записаний батьком дитини. Після народження дитини сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Син проживає з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та позивача не надає. [PERSON] офіційно ніде не працює, має нормальний стан здоров'я і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та матері дитини. Позивач ніде не працює, їй ніхто не надає допомоги, батьки позивача проживають в іншому населеному пункті Глухівського району Сумської області. В зв'язку з чим просить стягнути із [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття та аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки судова повістка про виклик у судове засідання вручена відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення у матеріалах справи. Третя особа [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти стягнення з відповідача 500 грн. аліментів на дитину, однак вважають необґрунтованим позовну вимогу про стягнення 300 грн. на утримання матері дитини, так як позивач не надала доказів в обґрунтування вказаної суми. Вважають, що позов у даній справі носить фіктивний характер, так як поданий з метою позитивного вирішення іншої цивільної справи, що знаходиться в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області про зменшення розміру аліментів, що стягуються із [PERSON] на користь [PERSON], справа на даний час зупинена, а сторони [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю за однією адресою. Оскільки відповідач в судове засідання двічі не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, позивачу судом була письмово роз'яснена можливість заперечувати проти заочного розгляду справи, однак вона цим правом не скористалася, заперечень проти заочного розгляду справи не подала, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення третьої особи та її представника, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 09.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, батьком якого є відповідач, і який згідно закону зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини (а.с. 5). Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 137, виданою 20.08.2015 року ОСББ ім. Ю. Гагаріна (а.с. 6). Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 180 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 84 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 182 частина 1 Сімейного Кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 80 частина 1 Сімейного Кодексу України визначає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, які повинні стягуватися з відповідача, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а тому має можливість влаштуватися на роботу і отримувати заробітну плату, перебуває на обліку в центрі зайнятості, має у власності квартиру, вантажний автомобіль та причіп (а.с.69,71), стабільної регулярної заробітної плати не отримує. Крім того, суд враховує також те, що відповідач відповідно до закону має обов'язок утримувати свою другу неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] до досягнення його повноліття та його матір [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Також суд враховує, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць в розмірі 1167,00 грн., а для працездатної особи в розмірі 1378 грн. Оскільки відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча повідомлений належним чином, доказів на підтвердження його важкого матеріального становища чи стану здоров'я та доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині та матері дитини в розмірі, заявленому позивачкою, не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і необхідно стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини та дружини в розмірі який просить позивач. Положенням частини 1 статті 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно статті 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Так як позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, на підставі ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved