Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

21.12.2016 р. позивачка звернулася в суд з позовом, посилаючись на те, що 29.04.2002 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в с. Новоселиця по вул. Дружби, 1, Виноградівського району, Закарпатської області. Після смерті спадкодавця, спадщину фактично прийняла його дружина - [PERSON] та донька [PERSON] (яка померла 25.02.2013 року), оскільки вони на день смерті проживали з ним в одному будинку в с. Новоселиця по вул. Дружби, 1, Виноградівського району Закарпатської області, від спадщини в установленому порядку не відмовилися та користувалися спадковим майном. За оформленням спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], позивачка звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на будинок. По справі є інші спадкоємці, а саме: чоловік та діти [PERSON], які не заперечують проти оформлення спадщини на [PERSON] У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини вказані в позовній заяві підтвердила. Відповідачі в судове засідання не зявилися, проте надали заяви в яких позов визнали, просили розгляд справи провести у їх відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 29.04.2002 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 29.11.2016 року Виноградівським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №9 (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в с. Новоселиця по вул. Дружби, 1, Виноградівського району Закарпатської області. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, літня кухня, корівник, свинарник, вбиральня, господарська будівля, 2 воріт та огорожа, (а.с.15-16), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 435 177 грн. (а.с.17). В судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця, [PERSON] (а.с.18), у звязку з чим вона не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть, копії свідоцтв про шлюб та народження, копій довідок Новоселицької сільської ради, технічного паспорту, довідки Виноградівського БТІ, інших документів. Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на не приватизованій земельній ділянці, у звязку з чим має статус садиби відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 07.11.2016 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивачка зазначила, що за допомогою оформленого технічного паспорту вона намагалася отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як їй повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за нею права власності, оскільки цього не достатньо. Згідно листа від державної нотаріальної контори від 18.01.2017 року №7/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 29.04.2002 року, не заводилась (долучено до матеріалів справи). На підставі довідки наданої виконкомом Новоселицької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 07.12.2016 року №771 (а.с.21) встановлено, що позивачка на день смерті чоловіка - [PERSON], проживала в [INFO], разом з ним. Оскільки [PERSON] в установленій формі від спадщини не відмовилася, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Своє право на звернення до суду позивачка обґрунтовувала ст. 1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у звязку з чим до виниклих правовідносин суд зобовязаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), а застосовувати норми ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України (2003 року) немає підстав. Враховуючи наведені позивачем обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції, а посилання суду на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією учасників процесу. Згідно ст.ст. 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) [PERSON] має право на спадкування майна за померлим [PERSON], оскільки остання є його дружиною, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.19), а також поясненнями наданими відповідачами в судовому засіданні. Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом на домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок, літня кухня, корівник, свинарник, вбиральня, господарська будівля, 2 воріт та огорожа, які оцінені на загальну суму 435 177 грн. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved