overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

20 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.05.2014р. о 14 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2014р. о 14 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Целіщевої лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що з хворою мовний контакт непродуктивний. Розмовляє сама з собою, мислення дезорганізоване, цілком занурена в свої психотичні хвилювання. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

20 травня 2014 року заявниця звернулася із зазначеною заявою до суду, в якій просила надати їй право на укладення шлюбу з громадянином [PERSON], [INFO]. Мотивувала це тим, що почала зустрічатися з ним, вони покохали один одного і вона завагітніла. Посилаючись на те, що вони бажають проживати разом як повноцінна сім'я, але укласти шлюб не можуть, так як вона не досягла вісімнадцяти років, просила суд надати їй право на укладення шлюбу. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали провадження, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 23 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Особі, яка досягла шістнадцяти років, може бути надано право на шлюб за рішенням суду, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON], [INFO], є неповнолітньою. Вона зустрічається з [PERSON], [INFO]. Вони кохають один одного і вона перебуває на восьмому місці вагітності, що підтверджується довідкою лікарня (а.с.8). Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для надання заявниці права на укладення шлюбу, оскільки це відповідає її інтересам. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

20 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2009 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. З 2011 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо, майнових спорів не мають. Сімейне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб, сім'ю, постійні непорозуміння та сварки, втрату взаємоповаги та почуття любові. Позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила задовольнити позов. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, шлюб зареєстрований 04 вересня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №269. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

20 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача аліменти на її користь, на утримання сина, [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона з 24 квітня 2007 року по 25 лютого 2011 року перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі. Вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги не надає, інших осіб на утриманні не має. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не мешне 30% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня2007 року по 25 лютого 2011 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Дитина проживає разом з позивачем та вона сама утримує і виховує сина. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати його до досягнення повноліття. Враховуючи наявні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом з підстав, передбачених ст.192 СК України, посилаючись на те, що після постановлення 30 листопада 2005 року Кіровським міським судом рішення про зменшення розміру аліментів з ? до 1/5, які були присуджені судом 8 лютого 2001 року, матеріальний та сімейний стан відповідача покращився, на його утриманні фактично знаходиться лише дочка [PERSON], [INFO], яка живе з ним, син [PERSON] [INFO] досяг повноліття, працює, дружина [PERSON] на його утриманні також не перебуває, з сім'єю не живе. Водночас її дитина син [PERSON], [INFO], постійно хворіє Просила збільшити розмір стягуваних за рішенням Кіровського міського суду від 30.11.2005 року аліментів до ? частини доходів щомісяця. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи по суті надав письмову заяву, в якій позов повністю визнав, просив справу розглянути в його відсутність. Судом на підставі наданих письмових доказів встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Кіровського міського суду Донецької області від 08 лютого 2001 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходу. Рішенням Кіровського міського суду від 30.11.2005 (справа № 2- 1373/05) розмір стягуваних аліментів зменшено з ? до 1/5 частини всіх видів доходу боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Сімейний стан боржника змінився, оскільки на його утриманні, крім сина позивачки, перебуває не 3 особи, а лише одна, яку за законом він повинен утримувати, дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст..192 СК України розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути збільшено за рішенням суду за позовом стягувача у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. На підставі наданих судом доказів суд приходить до висновку, що дійсно на час звернення стягувача аліментів до суду змінився сімейний стан платника аліментів. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо збільшення розміру аліментів до 1/4 частини доходів щомісяця є обґрунтованими. Такий розмір аліментів відповідає нагальним потребам дитини, не створює передумов для використання аліментів на утримання інших осіб. З урахуванням всіх обставин справі в їх сукупності суд вважає за необхідне збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів з 1/5 до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами і залишити заборгованість 3000 грн., посилаючись на те, що з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частина з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Постійної роботи позивач не має, в нього інша сім'я, та сплачувати аліменти в повному обсязі не має можливості зв'язку з важким матеріальним становищем. У судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, просив частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами до 10 000 грн. Відповідач позовні вимоги визнала, погодившись на зменшення заборгованості до 10 000 грн. Представник третьої особи до суду не з'явився, просив справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Просудове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що Згідно розрахунків заборгованості за аліментами державного виконавця державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів станом на 15.05.2014 становить 15061,29 грн. (а.с. 6). З вказаного розрахунку вбачається, що позивач лише 17.04.2012 сплатив аліменти в розмірі 250 грн. [PERSON] має другу дитину, [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.2013 (а.с. 5). Відповідно до довідки № 470 від 12.05.2014, виданої виконкомом Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, [PERSON], [INFO], не працює, проживає в [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON], пасинками [PERSON] та [PERSON], та дочкою [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримав, а відповідач його визнала, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.05.1993 (а.с. 3). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з 2011 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 265, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з відповідачкою. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконкомом Олександро-Калинівської ради Костянтинівського району Донецької області.(а.с.5) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 265, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, зловживанням відповідачкою спиртних напоїв. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з відповідачкою. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконкомом Олександро-Калинівської ради Костянтинівського району Донецької області.(а.с.5) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 червня 2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося через непорозуміння по багатьом важливим питанням, проявляється різка відмінність характерами, сторони припинили шлюбні стосунки. Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 червня 2012 року, актовий запис № 595, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв'язку із чим позов підлягає задовленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

20 травня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. В позовній заяві вказав, що причиною розлучення є негідна поведінка відповідачки, яка постійно зраджувала позивача і в даний час не проживають разом. Вважає, що при таких обставинах шлюб не може існувати, тому просить його розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і пояснив, що миритися з відповідачем не бажає. Термін для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, погоджується на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved