Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

20.12.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.03.2019 року. Від шлюбу дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не поважав її як дружину, у всьому слухався своїх батьків, з нею не радився. В квітні 2019 року вона повернулася проживати до своїх батьків в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області і з цього часу шлюб між ними існує формально, примирення між ними є неможливим, оскільки на даний час у неї є інший чоловік, з яким вона бажає зареєструвати шлюб. Також їй стало відомо, що відповідач проживає з іншою жінкою. Просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 23.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 год. 23.01.2020 року. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 23.01.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 02.03.2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 27). Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно повторного свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.03.2019 року (а.с. 4). У шлюбі дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникали непорозуміння, протягом останніх місяців разом не проживають. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (квитанція № 0.0.1560601449.1 від 20.12.2019 року (а.с. 1) та 1300 грн. 00 коп. на відшкодування витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу (квитанція серії АД № 007632 від 20.12.2019 року (а.с. 7). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved