overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

20 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що вона народилася 23 липня 1999р., на даний момент зареєстрована та проживає за адресою: [INFO].На протязі останнього року до сьогодні в неї тривають стосунки з [PERSON]. Зараз вона знаходиться на 19 тижні вагітності. Вона з [PERSON] мають спільне бажання укласти шлюб. Для цього вони звернулися до Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. На їх звернення було розяснено, що вона не досягла шлюбного віку, встановленого ч. 1 ст. 22 Сімейного кодексу України і запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання.Реєстрація шлюбу повністю відповідає її інтересам, оскільки вона з батьком її дитини, та її майбутнім чоловіком кохають один одного. Вони бажають, щоб їх дитина народилася під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Їх батьки проти цього не заперечують. На підставі викладеного просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON] (а.с.2-3). У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала вимоги заяви та просила задовольнити з підстав викладених у заяві, просила надати їй право на шлюб із [PERSON] і пояснила, що вона вагітна і бажає народжувати дитину в сім'ї. Заінтересована особа [PERSON] підтримав вимоги заявника та просив їх задовольнити. Пояснив, що бажає створити сім'ю з заявником. Заінтересовані особи батьки заявника [PERSON] та [PERSON] проти її одруження із [PERSON] не заперечують. Їх донька бажає народити дитину у шлюбі та не бажає переривати вагітність. Заінтересована особа Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції надали до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі проти вимог заяви не заперечують (а.с.10). Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України у \~порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. У відповідності з ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досягла 16 років (на даний момент їй 16 повних років), бажає народити дитину та зареєструвати шлюб із батьком дитини, тому що за таких обставин вона буде більше захищена законом. [PERSON] також наполягав надати дозвіл на шлюб. Ці обставини підтверджені поясненнями заявника, поясненнями матері заявника [PERSON] та її батька [PERSON], заінтересованої особи та письмовим доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] та довідкою з жіночої консультації щодо вагітності [PERSON] (а.с.4,6). Суд вважає за необхідне задовольнити заяву \~[PERSON] та надати їй право на шлюб із [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

20 серпня 2015 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на наступне. В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа за позовом відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості по оплаті послуг електрозв'язку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2003 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на майно за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 17 листопада 2003 року було замінено по справі неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2003 року позов було задоволено, та судовим рішенням було стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» 2455, 52 грн. заборгованість по оплаті за послуги електрозв'язку. З огляду на положення ст. 154 ЦПК України заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15.10.2003 року, оскільки рішення суду виконано, у зв'язку з сплатою заявником суми заборгованості у повному обсязі. Згідно ч.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. В судове засідання заявник та сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись судом належним чином. Суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності інших учасників судового розгляду, неявка яких, відповідно до вимог ч.5 ст. 154 ЦПК України, не є перешкодою розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Судом встановлено, що в проваджені Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа за позовом відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості по оплаті послуг електрозв'язку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2003 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на майно за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 3) Ухвалою суду від 17 листопада 2003 року було замінено по справі неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. (а.с. 4). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2003 року позов було задоволено, та судовим рішенням було стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» 2455, 55 грн. заборгованість по оплаті за послуги електрозв'язку. (а.с. 5-6). У підтвердження виконання рішення суду заявницею суду надано копію квитанції від 20 серпня 2015 року, якою [PERSON] здійснила сплату 2455, 52 грн. на користь Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» (а.с. 7). Оскільки на час розгляду заяви [PERSON] рішення суду в частині стягнення з боржника суми боргу виконане, суд вважає, що арешт, накладений з метою забезпечення позову слід скасувати. Керуючи ст. 154 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

20 серпня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що дитина повністю перебуває на її утриманні. Коштів на утримання дитини відповідач не надає, хоча працює та має таку можливість. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, до початку розгляду справи подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, до початку розгляду справи подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 07 жовтня 1989 року сторони перебувають у шлюбі (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою, виданою Варвинською селищною радою (а.с. 6). Відповідно до довідки (а.с. 7) [PERSON] працює на посаді лаборанта у Варвинській районній гімназії та з 01 січня 2015 року по 30 липня 2015 року отримала дохід в розмірі 9393 грн. 21 коп. Як вбачається із довідки, виданої НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» відповідач [PERSON] працює на зазначеному підприємстві. Його дохід за період з січня 2014 року по грудень 2014 року склав 106799 грн. 59 копійок. Зважаючи на наведене, суд доходить висновку про наявність у позивача постійного доходу та можливості надавати допомогу в утриманні дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180-184 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20 серпня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт, що він працював з 12.03.1974 по 29. 01.1990 роки у Сватівському молокозаводі (після реорганізації - Сватівський маслозавод). В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив суд задовільнити її та суду пояснив, що він дійсно працював у Сватівському молокозаводі, але він часто змінював назву, цей факт можуть підтвердити свідки які з ним працювали та документи. Встановленню цього факту йому необхідне для оформлення пенсії. Оскільки у трудовому архіві відсутні необхідні відомості. Представник заінтересованої особи суду пояснив, що згоден з заявою, та йому відомо, що заявник працював у Сватівському молокозаводі. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] які в судовому засіданні підтвердили факт, що заявник працював у Сватівському молокозаводі, а назва підприємства декілька разів змінювалась, приходить до наступного: в трудовій книжці заявника зроблено запис № 6 (мовою оригіналу) «Сватовский молокозавод. Принят слесарем наладчиком 4 разряда». Відповідно до наказу №49 §2 від 20.03.1974 р.. Запис № 14 (мовою оригіналу) «Уволен в связи с инвалидностью Пр. №11. 29.01.90 г.». Але на вказаному запису стоїть печатка (мовою оригіналу) «Сватовский маслозавод». Відповідно до листа пенсійного фонду в Сватіському районі Луганської області заявнику не можливо врахувати стаж роботи з 12.03.1974 року по 29.01.1990 р. в Сватівському молокозаводі (Сватівському маслозаводі), згідно трудової книжки підстав немає, у зв'язку з відсутністю необхідних записів про перемивання організації. Відповідно до довідки Трудового архіву територіальних громад Сватівського району архівні документи Сватівського молокозаводу на зберігання до трудового архіву не надходили. Відповідно до довідки про заробіток для обчислення пенсії №87 від 11.06.1997 року на печатки та кутовому штампі вказано: «Сватівський молочний завод». Відповідно до профспілкового квитка зроблено відповідний запис: «прийнято на облік 12.03.1974 Сватівський МДЗ». Відповідно до посвідчень заявник за час роботи за період 1974 по 1990 роки проходив навчання про що отримав посвідчення. За такими обставинами суд вважає, що, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що заявник робив у період з 12.03.1974 по 29.01.1990 року у Сватівському молокозаводі (після реорганізації - Сватівський маслозавод) та вважаючи, що цей факт необхідно встановити для отримання пенсії, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

20 серпня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано судовий наказ, за яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 6349,05 грн. 01 лютого 2015 року представником стягувача подано до суду заяву про виправлення описки у судовому наказі, оскільки такий не містить інформацію про повне найменування стягувача, його ідентифікаційний код та місцезнаходження. Сторони у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися. Відповідно до ст. 219 ЦПК України неявка у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву ТОВ «Управ-Дом» про виправлення описки у судовому наказі слід задовольнити з наступних підстав. Оболонським районним судом міста Києва 20 серпня 2015 року видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 6349,05 грн. У резолютивній частині судового наказу допущено описку, а саме: відсутня інформація про повне найменування стягувача. Відповідно до ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. З матеріалів справи вбачається, що ідентифікаційний код ТОВ «Управ-Дом» - 36698591, його місцезнаходження: 04201, м. Київ, вул. Майорова, 7, офіс 994, п/р 26004060403464 у ПАТ «Приватбанк», код банку 320649, не зазначені. За таких обставин, суд ухвалює виправити описки, допущені у судовому наказі, виданому Оболонським районним судом м. Києва 20 серпня 2015 року, а саме: в частині інформації про стягувача вказати: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом», ідентифікаційний код - 36698591, місцезнаходження: 04201, м. Київ, вул. Майорова, 7, офіс 994, п/р 26004060403464 у ПАТ «Приватбанк», код банку 320649. Зважаючи на вищенаведене, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

20 серпня 2015 року ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6749,55 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.10.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 19.07.2015 р. відповідач має заборгованість 6749,55 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур»єр» № 183 від 02 жовтня 2015 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 11 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 2481. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, проживали разом до 20 червня 2015 року. Відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, позивач намагалась зберегти родину, та усі зусилля виявились марними. З огляду на зазначене вище позивач дійшла висновку про необхідність звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2481, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], видане 11 жовтня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 4). Сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], видане 08 квітня 2004 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Сімейне життя у сторін не склалось, проживали разом до 20 червня 2015 року. Відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, позивач намагалась зберегти родину, та усі зусилля виявились марними, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року. Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що протягом останніх років стосунки з чоловіком почали погіршуватися, спільне проживання у одній квартирі приводить до частих суперечок та конфліктів. Між ними склалися напружені відносини, вони не знаходять спільних рішень у сімейних та побутових питаннях. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати. Судом були вжиті заходи для збереження родини, сторонам надавався строк для примирення. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розлученні, вказала, що за наданий судом строк вони з чоловіком спільної мови не знайшли, їх відносини ще більше погіршилися, вони припинили сумісне проживання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не погодився на розірвання шлюбу, пояснив, що він намагався примиритися з дружиною, але позитивних результатів це не принесло, вона не йде на примирення з ним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, поновляти сімейні стосунки позивач категорично не бажає, а відповідач не в змозі налагодити стосунки з дружиною. Протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2012 року. Мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що протягом останнього року її стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям, за своїми інтересами. Постійні сварки та суперечки негативно впливають на дитину. З 03 січня 2015 року чоловік мешкає окремо, сімя припинила своє існування. Спільне господарство вони не ведуть, і позивач переконана, що зберігати родину немає сенсу. Також вважає, що її перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам дитини, перешкоджає йому розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим в умовах дотримання свободи та гідності. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Судом були вжиті заходи для збереження родини, сторонам надавався строк для примирення. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розлученні, вказала, що за наданий судом строк вони з чоловіком спільної мови не знайшли, їх відносини не налагодилися, а тому сенсу зберігати шлюб немає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не погодився на розірвання шлюбу, пояснив, що він намагався примиритися з дружиною, але позитивних результатів це не принесло, вважає, що в майбутньому їхні стосунки з дружиною можуть налагодитися. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям Березами підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо тривалий час, сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не в змозі налагодити стосунки з дружиною. Протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 25 лютого 2012 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо з 3 січня 2015 року, сімейні стосунки не підтримують. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на сина у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісяця, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, бажає, щоб аліменти стягувалися з відповідача за рішенням суду, оскільки він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно в добровільному порядку. Питання встановлення розміру аліментів віднесла на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, надсилає дитині одяг. Але не відмовляється платити аліменти або в твердій грошовій сумі, або у розмірі 1/4 частини від свого заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 25 лютого 2012 року. На даний час мешкають окремо один від одного. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з матір'ю [PERSON] і відповідач цей факт не оспорює. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, а також згоден платити аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: partial