Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

19 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №125 по вул.Леніна в с.Іванопілля Костянтинівського району Донецької області. Будучи власником вказаного будинку, він обмежений у своєму праві, тому що в домі зареєстрована відповідачка [PERSON], яка є його родичкою. Відповідачка [PERSON] у домі не проживає з червня 2012 року, її особистих речей у будинку немає, але по теперішній час вона не знялась з реєстрації. Відповідач права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами він змушений нести додаткові витрати по утриманню будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим вона просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Зясувавши у судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №125 по вул.Леніна в с.Іванопілля Костянтинівського району Донецької області (а.с.17-18), в якому зареєстрована відповідачка [PERSON] (а.с.16). Суд вважає встановленим, що відповідачка [PERSON] в цьому домі не мешкає без поважних причин з червня 2012 року, що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], і не заперечує відповідачка [PERSON] (а.с.21,26), чим порушує право власності позивача на вказаний будинок. У свою чергу, відповідач [PERSON] права власності на вказаний будинок чи права користування ним не має. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що відповідачка [PERSON] відсутня у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для неї не мається, і вона не скористувалась своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивача підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідачку [PERSON] такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Outcome: approved