Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

20.05.2019 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні як батька із своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні дітей: особисті побачення щонеділі з 08-00 години суботи до 08-00 години неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дітей, стану їх здоров`я та особистого бажання, один тиждень на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 по 26.12.2017, від шлюбу мають трьох малолітніх дітей, які, після розірвання між сторонами шлюбу [INFO] , проживають з відповідачем [PERSON] , при цьому остання постійно чинить перешкоди побаченням батька з дітьми, не виконує рішення органу опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області щодо визначення днів побачень батька з дітьми, що і стало підставою для його звернення до суду. Ухвалою від 18.07.2019 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.26). Ухвалою від 15.01.2020 суддею Сіренко Н.С. прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.03.2020, відкладено в зв`язку із неявкою сторін на 27.03.2020 (а.с.75,85). 27.03.2020 судове засідання було відкладено на 22.04.2020, у зв`язку із відсутністю відомостей щодо вручення повістки відповідачу (а.с.91,93). В подальшому, а саме 30.03.2020, до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке підтверджує належне та завчасне вручення відповідачу судової повістки про виклик до суду на 27.03.2020 (а.с.97). 22.04.2020 судове засідання відкладено на 16.07.2020 за заявою відповідача, яка була мотивована введенням карантинних засоходів на території України (а.с.101-102,103). В судове засідання від 16.07.2020 позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Також в заяві просить не відкладати розгляд справи, оскільки тривалий час розгляду справи порушує його право на участь у житті дітей, у їх вихованні та спілкуванні з дітьми, неодноразові клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи по суті, а також її неявка в судові засідання містять ознаки зловживання останньою процесуальними правами (а.с.113). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.106), направила до суду заяву про відкладення судового розгляду, в зв`язку з неможливістю залишити трьох малолітніх дітей одних вдома (а.с.112). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.27,37,110). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, суд враховує зокрема, вимоги, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Цихановський проти України (рішення від 06.09.2007, заява № 3572/03) та Коновалов проти України (рішення від 18.10.2007, заява № 13242/02), згідно з якими на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні. В зв`язку з неявкою відповідача або ж за клопотаннями останньої судові засідання у справі неодноразово відкладались не тільки під час головування судді Сіренко Н.С., але й під час розгляду справи іншим складом суду. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992) Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява надійшла до суду 20.05.2019, розгляд справи неодноразово переносився з ініціативи відповідача, або ж у зв`язку з неявкою останньої в судові засідання, [PERSON] у визначений судом строк не скористалась своїм правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, не повідомила суду свою позицію щодо позовних вимог [PERSON] , будь-яких доказів суду не надала, судом проведено всі підготовчі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду справи по суті, тому суд, враховуючи положення статті 223 ЦПК України, розглядає справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 27.04.2012\~по 26.12.2017 перебували в шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9,10,11-12). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.12.2017 шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дітей визначено разом із матір`ю [PERSON] (а.с.11-12). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 746,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.13-14). Встановлено, що після розірвання шлюбу сторони не знайшли порозуміння щодо участі позивача у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. З тексту письмового висновку органу опіки та піклування про встановлення днів, годин побачень з малолітніми дітьми від 20.07.2018 за № 02-18/1211 вбачається, що до служби у справах дітей Радомишльської РДА надійшла заява від [PERSON] щодо встановлення днів, годин побачень з малолітніми дітьми, орган опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області вважає за доцільне визначити дні побачень батька [PERSON] з його малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щонеділі з 08.00 год. суботи до 08.00 год. неділі, за згодою обох батьків та з обов`язковим урахуванням думки дітей (а.с.15). Як вбачається із довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги та Акту обстеження умов проживання від 14.05.2018, [PERSON] проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , психологічний клімат в сім`ї доброзичливий, сім`я проживає в умовах, які відповідають санітарно-технічним нормам, при проведенні обстеження виявлено, що у [PERSON] є всі підстави і можливості зустрічі і прийнятті участі у виховання трьох неповнолітніх дітей (а.с.16,17). Згідно Довідки-характеристики від 14.01.2019 та 29.08.2019, виданої в.о. старости Великорацького старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області, громадянин [PERSON] , 1977 року народження, зареєстрований по [ADDRESS] . За період проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, користується повагою односельчан та друзів, добросовісний, трудолюбивий, веде здоровий спосіб життя, поведінка в громадських місцях добра, не зловживає спиртними напоями, офіційно працює в м. Києві (а.с.18,84). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Конвенція також визнає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із змісту позову вбачається, що позивач бажає брати участь у вихованні дітей, приділяти їм більше уваги, спілкуватися з ними та в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки, попри це відповідач постійно чинить перешкоди побаченням батька та дітей, не виконує рішення органу опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області, не дає можливості спілкуватися з дітьми. Відповідач на спростування заявлених позивачем обставин жодних заперечень та доказів на їх підтверджень не надала. Вирішуючи спір, суд звертає увагу сторін на те, що вирішувати наявні проблеми щодо спілкування з дітьми треба починати з усунення конфліктів і деструктивних форм поведінки і спілкування між самими батьками; що з точки зору психологів діти нерідко стають щасливішими тоді, коли батьки ставлять відносини між собою на перший план, а стосунки з дітьми - на другий. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Сімейний Кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до вимог ст. 141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.\~В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159\~СК України). Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч.1, 2 ст.159 СК України). Відповідачем не надано і матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що діти мають неприязнь до свого батька або за станом здоров`я діти не можуть спілкуватися з батьком. Навпаки, матеріали справи містять характеристики і довідки з місця проживання позивача, а також інші дані, які свідчать, що батько дітей характеризуються позитивно, при проведенні органом опіки та піклування обстеження умов проживання позивача [PERSON] встановлено, що у останнього є всі підстави і можливості зустрічі та прийнятті участі у вихованні своїх трьох малолітніх дітей. Відповідачем [PERSON] не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б давали підставу вважати, що періодичне спілкування позивача зі своїми дітьми протягом одного вихідного дня, зважуючи на відсутність даних, які б компрометували його як людину, як батька, та на відсутність даних про наявність протипоказань з огляду на вік, на стан здоров`я та особливості взаємовідносин дітей з батьком, завдасть шкоди інтересам дітей. Судом встановлено, що спілкування позивача з дітьми не буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дітей. Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, суд приходить до висновку про наявність правових підстав про необхідність встановлення порядку спілкування батька [PERSON] з його малолітніми дітьми. При цьому суд вважає, що встановлення запропонованого позивачем порядку зустрічей з дітьми буде повністю відповідати інтересам дітей, а також не буде порушувати права матері та не буде суперечити передбаченій ст. 141 СК України рівності прав батьків, однак, обмежується необхідністю попередньої домовленості з матір`ю дітей щодо 1 тижня на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері. Суд зазначає, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей, сторони не позбавлені можливості за наявності таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Outcome: approved