Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

20.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права особистої приватної власності на земельну ділянку та житловий будинок, в якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку площею 0,1473 га, що розташовані за адресою: с. Руденківка, пров. Островського, 7, Новосанжарського району Полтавської області, вирішити питання судових витрат. Вимоги до суду мотивувала тим, що вони з\~відповідачем 28.09.2002\~року уклали\~шлюб в\~Руденківській сільській\~раді Новосанжарського\~району Полтавської\~області. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила,\~що 01.08.2007\~року між\~[PERSON] та\~[PERSON] укладено\~договір купівлі-продажу,\~що посвідчений\~приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області та вчинено запис у реєстрі про реєстрацію нотаріальних дій за № 1200. Предметом вказаного договору купівлі-продажу є житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області по вул. Островського, 7, і складався в цілому: з житлового будинку літ. «А-1» з саману, обкладеного цеглою, житловою площею 36,0 кв.м, загальною площею 49,9 кв.м, літньої кухні літ. «Б» з саману, обкладеної цеглою, сарая літ. «В» з цегли, сарая літ. «в» з саману, обкладеного цеглою, сарая літ. «Е» з саману, обкладеного цеглою, погріба літ. «е» з цегли, навісу літ. «е1», колодязя №1 з бетонних кілець, огорожі № 2-3 з дощок, та земельну ділянку площею 0,15 га, на якій розташовані вказані обєкти нерухомості, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно з п. 2 договору, продаж цей вчинено за 30000,00 грн., які, на її думку, нібито [PERSON] сплатив повністю продавцеві до підписання цього договору. Вважає, що вказана обставина спростовується розпискою про те, що [PERSON], [INFO], отримала від [PERSON], її батька, грошові кошти у розмірі 6000,00 дол. США за продаж житлового будинку за адресою: с. Руденківка, пров. Островського, 7, Новосанжарського району Полтавської області. Позивач зазначила, що вказані грошові кошти були заощадженнями її батька, які він отримав як заробітну плату. Вказує, що на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 616144 від 16.03.2011 року, що засвідчує його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323485501:01:001:0226 площею 0,1473 га, розташовану в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області та призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Новосанжарського\~районного суду\~Полтавської області\~від 12.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу було проведено реконструкцію житлового будинку за рахунок прибудови літ. «а2», прибудови літ. «а3», навісу літ. «а4», внаслідок чого загальна площа житлового будинку збільшилася до 73 кв.м., і складається з передпокою (1) площею 14,1 кв.м, кімнати (2) площею 8,9 кв.м, кімнати (3) площею 10,9 кв.м, кімнати (4) площею 16,6 кв.м, коридора (5) площею 5,5 кв.м, комори (6) площею 3,5 кв.м, кухні (7) площею 10,2 кв.м, топочної (8) площею 3,3 кв.м. Згідно з відміткою про проведене технічне обстеження у технічному паспорті встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Згідно з\~декларацією про\~готовність обєкта\~до експлуатації\~від 07.12.2015 року реконструйований житловий будинок за адресою: с. Руденківка, вул. Островського, 7, Новосанжарського району Полтавської області, був готовий до експлуатації. Відповідно до рішення № 6 виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 24.10.2017 року адресу житлового будинку змінено з вул. Островського, 7, на провулок Островського, 7. Позивач зазначає,\~що фактично\~у житловому\~будинку проживають\~вона та\~її дочка\~[PERSON],\~а відповідач, хоча і зареєстрований за цією адресою, проте фактично будинком не користується. Вважає, що оскільки грошові кошти у розмірі 6000,00 дол. США для придбання житлового будинку та земельної ділянки були надані їй її батьком [PERSON], а відповідач [PERSON] взагалі не надав жодних грошових коштів для купівлі спірного майна та жодним чином не компенсував ці витрати батькові, а тому право особистої приватної власності повинно бути визнано за нею, що змусило її звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.01.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 49). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.02.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Стрельченко Т.Г., призначено підготовче судове засідання (а.с. 54). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.05.2018 року задоволено клопотання відповідача про забезпечення доказів виклик свідків, та приєднання до справи документів (а.с. 111). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.05.2018 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків (а.с. 112). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 113). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.08.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків (а.с. 144). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2007 році виникла необхідність придбання житлового будинку для сімї його дочки, яка на той час винаймала квартиру. Оскільки в іншої сторони, тобто у сватів, не було коштів, а в нього були заощаджені кошти, питанням купівлі будинку займалася його сімя. Оговорену раніше суму в 6000 дол. США власнику будинку передав він особисто в присутності своєї дружини, власниці будинку [PERSON], її дочки [PERSON], сина [PERSON] та його дружини, яка писала розписку, оскільки власниця сама не могла її написати. [PERSON] перерахувала гроші, а [PERSON] підписала розписку. Через три місяці вирішили нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку. Так як на той час була довіра до зятя, оформити договір вирішили саме на нього. Свідок [PERSON], брат відповідача, суду пояснив, що в придбанні спірного будинку він участі не приймав, а допомагав лише в проведенні ремонтних робіт. Фінансово допоміг брату на проведення весілля, надавши йому 3 тисячі гривень, також час від часу допомагав брату грошима. Свідок [PERSON], мати відповідача, пояснила, що спочатку сімя сторін по справі проживала добре, тоді відносини в сімї погіршились, сина фактично виставили з дому. Вона допомагала сину у придбанні житлового будинку для нього та його сімї. Грошові кошти сину надавала із власних заощаджень, яку суму точно не памятає, так як розписок не писали. Питання купівлі будинку із сватами не обговорювала, при купівлі та оформленні договору особисто участі не приймала. Свідок [PERSON], батько відповідача, пояснив, що він допомагав сину, коли той навчався та проживав в гуртожитку, коштами та продуктами харчування. На придбання житлового будинку надав сину 4 тисячі гривень. Свідок [PERSON], дочка попередньої власниці житлового будинку [PERSON], пояснила, що в 2007 році вона разом з братом та матірю вирішили продати житловий будинок, який належав матері, так як необхідні були кошти на лікування. Продаж вирішили вчинити за 6 тисяч доларів США. Гроші надав [PERSON], який повідомив, що будинок він купує для дітей. Він також займався оформленням документів на будинок. До нотаріуса мати їздила сама, возив внук, син свідка [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2007 році вони з сестрою вирішили продати житловий будинок по пров. Островського, 7, в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, який належав їх матері [PERSON]. Будинок вона успадкувала після батька. Знайшли покупця, яким був [PERSON]. [PERSON] в присутності його та його дружини в приміщенні кухні передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 дол. США, дружина написала розписку, яку його мати підписала. Документи ніякі не надавались, відповідач при передачі коштів присутнім не був, до нотаріальної контори вони не звертались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, що він проживає [INFO] по сусідству зі сторонами близько десяти років. Позивача та відповідача по справі знає близько 4-ох років. Останній раз відповідача бачив років 2 назад. Бачив, як сусіди проводили ремонтні роботи в будинку, а саме як перекривали дах. Допомагали їм батько позивача [PERSON] та батько відповідача. Сам участі в наданні допомоги по ремонту не надавав. Оскільки добре був знайомий з попередніми власниками будинку, вважає, що новими власниками було проведене значне покращення житлово-побутових умов проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є цивільним чоловіком матері відповідача. Зазначив, що сторони по справі почали проживати у домоволодінні по пров. Островського, 7, в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області з 2010 року. Реконструкцію будинку почали проводити в 2012 році. Він та батько позивача допомагали у проведенні будівельних робіт, а саме зробили прибудову, котельню, перекрили дах будинку, відремонтували кімнати ванни, кухні, утеплили підлогу. Ремонт проводився за спільні кошти, але в більшій частині за кошти сина. Сам особисто надавав сину грошові кошти, надавав частинами, найбільшу суму в розмірі трьох тисяч гривень, документально підтвердити не може. Заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що у позові слід відмовити в звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 28.09.2002 року уклали шлюб, що зареєстрований у Руденківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 18 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ № 104883 від 07.05.2003 року вони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 17). Рішенням Новосанжарського\~районного суду\~Полтавської області\~від 12.06.2015 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 18). З договору\~купівлі-продажу\~серії ВЕТ\~№ 565998,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області та зареєстрованого у реєстрі про реєстрацію нотаріальних дій за № 1200, вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області по вул. Островського, 7, і складається в цілому: з житлового будинку літ. «А-1» з саману, обкладеного цеглою, житловою площею 36,0 кв.м, загальною площею 49,9 кв.м, літньої кухні літ. «Б» з саману, обкладеної цеглою, сарая літ. «В» з цегли, сарая літ. «в» з саману, обкладеного цеглою, сарая літ. «Е» з саману, обкладеного цеглою, погріба літ. «е» з цегли, навісу літ. «е1», колодязя №1 з бетонних кілець, огорожі № 2-3 з дощок, та земельну ділянку площею 0,15 га, на якій розташовані вказані обєкти нерухомості, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Продаж вчинено за 30000,00 грн., які [PERSON] сплатив повністю продавцеві до підписання цього договору (а.с. 19). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.02007 року, номер витягу 16473574, [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: с. Руденківка, вул. Островського, 7, Новосанжарського району Полтавської області, з часткою приватної власності 1/1 на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу від 21.08.2007 року (а.с. 21). ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 02.10.2015 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Руденківка, вул. Островського, 7, Новосанжарського району Полтавської області, та зазначено, що прибудова літ. «а2», прибудова літ. «а3», навіс літ. «а4» не зареєстровані в Департаменті ДАБІ у Полтавській області як обєкти закінченого будівництва (а.с. 23-26). Згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації, що зареєстрована 21.12.2015 року за № ПТ 180153853343 у Департаменті ДАБІ у Полтавській області, реконструйований житловий будинок, що розташований за адресою: с.\~Руденківка,\~вул.\~Островського,\~7,\~Новосанжарського району\~Полтавської області, готовий до експлуатації (а.с. 27, 28). Відповідно до рішення № 6 виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 24.10.2017 року адресу житлового будинку змінено з вул. Островського, 7, на провулок Островського, 7 (а.с. 29). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 616144, виданого відділом Держкомзему у Новосанжарському районі 16.03.2011 року, у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 5323485501:01:001:0226 площею 0,1500 га, що розташована в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 33). З витягу\~з Державного\~земельного кадастру\~про земельну\~ділянку від\~23.11.2017\~року,\~номер витягу\~НВ-5306679172017,\~вбачається,\~що належна\~[PERSON] на\~підставі державного\~акту серії\~ЯЛ №\~616144\~земельна ділянка з кадастровим номером 5323485501:01:001:0226 площею 0,1473 га, що призначена для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~розташована за\~адресою:\~с.\~Руденківка,\~пров.\~Островського,\~7,\~Новосанжарського району\~Полтавської області (а.с. 31, 32). Згідно розписки від 08.05.2007 року [PERSON], [INFO], отримала від [PERSON] 6000,00 дол. США за продаж житлового будинку по пров. Островського, 7 (а.с. 22). З відміток у паспортах про місце проживання вбачається, що позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 9, 12, 15). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що житловий будинок і земельна ділянка були придбані під час перебування сторін у шлюбі. Відповідно до положень ст.\~65СК\~України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Так, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 21.08.2007 року приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зазначено, що «Продаж цей вчинено за 30000,00 (тридцять тисяч) гривень, які я, [PERSON], сплатив повністю Продавцеві до підписання цього договору. Я, [PERSON], своїм підписом під цим договором підтверджую проведення повного розрахунку за продані житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку та відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру» (а.с. 19). Отже, з викладеного слідує, що при укладені зазначеного договору, який потребував нотаріального посвідчення і державної реєстрації, були дотримані вимоги чинного законодавства. В свою чергу, укладений відповідачем договір ніким не був оспорений. Доводи позивача про те, що грошові кошти, за які було придбано житловий будинок і земельну ділянку є її особистою власністю, так як були отримані від своїх батьків, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. [PERSON] сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 57\~СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Так, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], батько позивача, пояснив, що у травні 2007 року він купив для сімї своєї дочки житловий будинок та земельну ділянку за 6000 дол. США. Однак, дані покази свідка не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки договір дарування грошових коштів з позивачем вони не укладали та позивач в цей час перебувала в шлюбі з відповідачем і вони проживали разом з їх спільною дитиною. Крім того, на думку суду, зважаючи на те, що вказаний свідок є батьком позивача, його пояснення мають субєктивний характер, та за відсутності інших належних підтверджень, не можуть вважатися належними самостійними доказами доводів позивача. Тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що хоча позивач і отримала від батьків грошові кошти на придбання житлового будинку, але ці кошти були їй надані для придбання будинку для її сімї і відповідач уклав договір в інтересах сімї, оскільки одержане за цим договором майно було використано на задоволення потреб сімї, в цьому житловому будинку стали проживати позивач та відповідач разом з їх дитиною. Це підтверджується також тим, що [PERSON] з 30.11.2007 року був зареєстрований у зазначеному житловому будинку (а.с. 14, 15). Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обовязок довести ті обставини, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в ході розгляду справи наявність підстав для визнання за нею права особистої власності на житловий будинок та земельну ділянку, а тому, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed