Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

21.02.2017 р. позивач звернувся з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що має право на отримання житла від держави. Більше десяти років намагався добитись виділення житла від ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» (далі відповідач 1) та Сумської міської ради (далі відповідач 2). З 26.11.1987 р. по 22.06.1998 р. працював у ПАТ «Сумське машинобудівне обєднання», звільнений відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 26.02.1992 р. йому на сімю у складі 4-х осіб виділена кімната у гуртожитку по вул. Курській, 119 у м. Суми. При звільненні подав директору з персоналу та соціальних питань ПАТ «Сумське машинобудівне обєднання» заяву про передачу облікової справи на отримання житла до Сумської міської ради. Однак, до цього часу облікова справа знаходиться на підприємстві. У 1995 році шлюб між ним та дружиною розірвано, остання скасувала реєстрацію та змінила місце проживання. У наданій кімнаті він залишився проживати один, після звільнення у лютому 1999 року виїхав на заробітки до Росії, при цьому всі речі та майно залишилось у кімнаті. Після повернення до гуртожитку виявив, що кімната надана іншим громадянам. На його звернення адміністрація ПАТ «Сумське машинобудівне обєднання» повідомила, що він був виселений з кімнати у гуртожитку по вул. Курській, 119, як особа, яка втратила звязок з підприємством, та за те, що, начебто нелегально виїхав за межі України. Зазначає, що мав права щодо забезпечення житлом як учасник бойових дій у Афганістані, тому з урахуванням ст.ст. 125, 133 Житлового кодексу незаконно виселений із службового житла, не міг бути знятий з обліку, оскільки пропрацював більше 10 років на підприємстві. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки відсутнє, враховуючи, що він не проживав близько двох місяців, навіть судом не міг бути визнаний втратившим право на проживання. Після його численних скарг та заяв до різних правоохоронних органів у грудні 2000 року йому тимчасово надано ліжко-місце № 826 у гуртожитку по вул. Металургів, 17 у м. Суми, де він проживає на даний час. Вважаючи, що його облікова справа передана від відповідача 1 до міської ради, мав надію на отримання житла на протязі двох років з дня постановки на квартирний облік, але тільки у серпні 2016 року дізнався, що облікова справа до відповідача 2 не передана, а він перебуває на квартирному обліку у міській раді з 20.03.2001 р. за № 11766, а з 17.03.2015 р. за № 1503 на позачергове забезпечення житлом, як інвалід війни. Вказує, що у звязку з перебуванням облікової справи у відповідача 1, з його вини втратив можливість для встановлення черговості надання житлової площі з 17.10.1988 р. до 17.03.2001 р. Вказує, що через безвідповідальність міської ради, незаконно виділяється житлова площа у гуртожитку за місцем його проживання особам, які не мають права на пільгове забезпечення житлом та не перебувають у трудових відносинах з відповідачем 1. Для його сімї буде достатнім виділити йому житлову площу у будинку № 17 у вигляді двох блоків (кімнат № 513, 514, 817, 818) на його сімю у складі 5 чоловік, так як діти не можуть проживати разом з ним і будучи повнолітніми, проживають у орендованих квартирах. Просив суд зобовязати ПАТ «Сумське машинобудівне обєднання» у встановленому порядку передати його облікову справу до Сумської міської ради невідкладно на дату вступу рішення по даній справі у законну силу; зобовязати Сумську міську раду переглянути черговість перебування на обліку для забезпечення житловою площею з врахуванням періоду з дня взяття на облік у ПАТ «Сумське машинобудівне обєднання» - 17.10.1988 р. по дату взяття на облік у міській раді 20.03.2001 р., надати йому житло на підставі п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням перерахунку часу перебування на квартирному обліку. 09.06.2018 р. після проведення попереднього судового засідання позивач подав заяву про доповнення предмету позову та просив зобовязати відповідачів нарахувати та сплатити йому компенсацію за незабезпечення його та його родини житловою площею за середньою ринковою вартістю одного квадратного метра в м. Суми станом на момент виплати компенсації (а.с. 91). В обґрунтування заяви зазначив, що його родина складається з 5 осіб, компенсація повинна нараховуватися на 68,25 кв.м., виходячи з 13,65 кв.м. на особу, вартість 1 м.кв. у новобудові від 9000 грн. до 10500 грн. (а.с. 91). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов за наведених підстав підтримали. Суду зазначали, що позивач тривалий час перебуває на квартирному обліку, а за законом протягом 2 років має бути забезпечений житлом. Дійсно за власним бажанням звільнився з ПАТ «Сумське НВО» і виїхав з Сум, його перша дружина з дітьми виїхала з кімнати, яку потім незаконно передали іншій родині. Про незаконність дій повідомив прокурора м. Суми та за його телефонним дзвінком йому виділили ліжко-місце у гуртожитку по вул. Металургів, 17 у м. Суми. Вказували, що з метою захисту порушених прав достатньо зобовязати ПАТ «Сумське НВО» нарахувати та виплатити грошову компенсацію за незабезпечення його родини житловою площею за середньою ринковою вартістю одного квадратного метра в м. Суми станом на момент виплати компенсації, що на даний час приблизно 700000 грн. За отримані кошти вони з родиною придбають житло яке вважають за потрібне. Ухвалою суду від 20.04.2017 р. залучено співвідповідачем [PERSON] комітет Сумської міської ради. 04.07.2017 р. [PERSON] комітетом Сумської міської ради надано відгук на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач вказує, що згідно п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470 (далі - Правила) громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради. Відповідно до п. 31 Правил облікові справи передаються до виконавчого комітету із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень у випадках: ліквідації обліку за місцем роботи; переїзду з одного району міста до іншого. Пунктом 32 Правил передбачено, що громадяни, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи і перейшли на інше підприємство, в установу, організацію у тому ж населеному пункті (крім зазначених в абзаці другому пункту 16 Правил), беруться на облік за новим місцем роботи, а якщо там не ведеться облік, то у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання, із збереженням попереднього часу перебування на обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках: переведення на інше підприємство, в установу, організацію за розпорядженням вищестоящих органів або за рішенням відповідних партійних, радянських, профспілкових та інших органів чи переходу на виборну посаду; звільнення у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників; звільнення у зв'язку зі станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи; звільнення у зв'язку з неявкою на роботу внаслідок тривалої тимчасової непрацездатності. Зазначає, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської ради з 20.03.2001 р. та у списку позачергового надання житла з 17.03.2015 р. за № 1503 (а.с. 99 -100). У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] комітету Сумської міської ради та Сумської міської ради [PERSON] у задавлені позову просила відмовити з підстав викладених у відгуку. Вказувала, що позивач правомірно був знятий з квартирного обліку у звязку з звільненням з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням та виїздом за межі м. Суми. З 2001 р. позивач перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради, з 2015 р. як інвалід у списку позачергового надання житла, у 2018 році номер черги позивача ще не визначено у звязку з оновленнями громадянами документів. У разі надання житла позивачу буде порушено права інших осіб, які перебувають у черзі до нього. 13.12.2017 р. відповідач Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» надав письмові пояснення на позов, згідно яких у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування заперечень вказує, що 22.06.1988 р. позивач звільнився з товариства за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП. З моменту звільнення позивача (саме за власним бажанням) у товариства не було будь-яких правових підстав залишати його на квартирному обліку. Спільним рішенням товариства та об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» від 01.12.1998 р. № 88 позивача на підставі положень статті 40 ЖК Української РСР було правомірно знято з квартирного обліку у товаристві. Вказує, що ніякого обов'язку у товариства, зберігати або передавати до Сумської міської ради облікової справи позивача не існувало. Посилання позивача на порушення товариством вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в 1988 році є безпідставним, оскільки він був прийнятий 22.10.1993 р. та введений в дію з 01.01.1994 р. Щодо вимоги про компенсацію вартості за незабезпечення житлом - такого виду відповідальності для товариства чинним законодавством не передбачено. Товариство не має правових підстав для здійснювання фінансування замість державного та місцевого бюджетів (а.с. 160 -162). Ухвалою суду від 12.10.2017 р. залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Обєднану первинну організацію профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО». У судове засідання представник Обєднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО», будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання не зявився. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані докази, заслухавши сторони, свідка, суд дійшов наступного висновку. Стаття 24 Конституції України проголошує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно з ч. 1 ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень). Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, є учасником бойових дій, інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 8 - 10, 25, 64, 66). З 26.11.1987 р. по 22.06.1998 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнився за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с. 24). З наданих позивачем копій свідоцтва про народження вбачається, що він є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 65,80). За заявою позивача від 17.10.1988 р. спільним рішенням адміністрації та комітету профспілки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» його сімя у складі 4 осіб включена до списків квартирного обліку на отримання житлової площі першочергово (учасник бойових дій в ДРА). Рішенням адміністрації і комітету профспілки підприємства від 26.02.1992 р. Протокол № 58 родині позивача першочергово надана квартира у малосімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS], житловою площею 16,3 кв.м. без зняття з квартирного обліку (а.с. 14). Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання врегульовано Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470 (далі Правила). Пунктом 8 Правил (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. Також Правилами передбачено, що заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства за місцем роботи. На кожного громадянина (сім'ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення. Облікові справи є документами суворої звітності, зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм житлових приміщень у виконавчому комітеті місцевої ради (пункт 24 Правил). Облікові справи громадян передаються до виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках: 1) ліквідації обліку за місцем роботи; 2) переїзду з одного району міста до іншого (пункт 31 Правил). Судом встановлено і не спростовується сторонами, що [PERSON] згідно поданої ним заяви з 17.10.1988 р. у складі сімї з 4 осіб був взятий на облік потребуючих поліпшення житлових умов першочергово, як учасник бойових дій за місцем роботи у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». 22.06.1998 р. [PERSON] звільнився з підприємства за власним бажанням і рішенням адміністрації та комітету профспілки від 01.12.1998 р. № 88 на підставі ст. 40 ЖК Української РСР був виключений зі списків квартирного обліку на отримання жилої площі, як звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України (а.с. 14). Станом на час звільнення позивача з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» пунктом 26 Правил встановлені випадки зняття громадян з квартирного обліку: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Отже, припинення трудових відносин позивача, який перебував на квартирному обліку за місцем роботи, з підприємством було підставою для його зняття з квартирного обліку, при цьому підстави для збереження права [PERSON] перебувати на квартирному обліку, визначені у пункті 29 Правил (вихід на пенсію, призов на строкову військову службу, направлення підприємством на навчання, перебування у трудових відносинах з підприємством іншого члена йог сімї) були відсутні. 14.08.1999 р. [PERSON] звертався зі скаргою до прокурора м. Суми щодо порушення його житлових прав виділення кімнати № 70 по пр. Курському, 119 у м. Суми у якій він зареєстрований, іншим мешканцям (а.с. 67). На звернення позивачу та прокурору, листом № 82-4/72 від 09.02.2000 р. ПАТ «Сумське НВО» повідомило, що [PERSON] був заселений з сімєю по ордеру № 70 ввід 26.02.1992 р. у гуртожиток по вулиці Курській,119. 31.01.1992 р. його дружина та двоє дітей виписались з гуртожитку. З 01.02.1998 р. [PERSON] за проживання в гуртожитку не сплачував, не проживав, був звільнений з ПАТ «Сумське НВО» 22.06.1998 р. за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР був виселений з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, оскільки втратив звязок з підприємством без поважних причин. [PERSON], як учасник бойових дій, згідно ст.ст. 71, 125 ЖК Української РСР пільгами не користується. Рішенням адміністрації та комітету профспілки ПАТ «Сумське НВО» кімната № 70 була закріплена за працівником підприємства [PERSON] у складі сімї з трьох чоловік, ордер № 74 від 14.05.1999 р. (а.с. 11). 30.11.2000 р. Сумським машинобудівним науково-виробничим обєднанням ім. М.В. Фрунзе [PERSON] видано ордер № 59 на ліжко-місце у гуртожитку по вул. Металургів, 17 в м. Суми (а.с. 68). Гуртожиток по вул. Металургів, 17 у м. Суми з 18.12.2001 р. має статус будинку для проживання малих сімей, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Суми (а.с. 37, 38, 137). З того часу [PERSON] проживає у кімнаті 826 будинку по вул. Металургів, 17 у м. Суми, що підтверджується, зокрема рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.2011 р.; рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.04.2012 р. визнаний наймачем кімнати № 826 площею 11,8 м.к.в, де зареєстровані наймач [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 12, 69). [PERSON] перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради з 20.03.2001 року у списку першочергового надання житла як учасник бойових дій за № 2067 (а.с. 12). Відповідно до довідки управління обліку, розподілу та приватизації житла № 571/11.04-09 від 03.08.2016 р. [PERSON] перебуває на обліку для одержання державного житла у виконавчому комітеті Сумської міської ради з 20.03.2001 р. № 11766 загальної черги та з 17.03.2015 р. за № 1503 пільгової позачергова (інвалід війни) складом троє чоловік (він, дружина, син) (а.с. 13, 172). Крім того, судом досліджено облікову справу № 20610, яка перебуває у [PERSON] комітеті Сумської міської ради з якої встановлено, що 06.02.2001 р. [PERSON] звернувся з заявою про взяття на облік, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов склад сімї одна особа і його взято на облік осіб, які потребують житлових умов як учасника бойових дій № 4395. З 16.07.2013 р. [PERSON] перебуває на квартирному обліку разом з сімєю у складі 3 осіб позивача, дружини [PERSON], сина [PERSON] на підставі поданої ним заяви від 16.04.2013 р. про включення до складу сімї на отримання житлової площі дружини та сина. 31.03.2014 р. позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності, 01.04.2015 р. йому встановлено ІІ групу інвалідності по зору. 16.01.2015 р. [PERSON] звернувся з заявою про включення до списку позачергового надання житла як інваліда і рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.2015 р., останній включений в окремий список осіб, які користуються правом позачергового одержання житлової площі. Судом встановлено факт перебування з 20.03.2001 р. позивача на квартирному обліку у [PERSON] комітеті Сумської міської ради, а з 16.07.2013 р. - разом з сімєю у складі 3 осіб: окрім нього дружини [PERSON] та сина [PERSON] Факт тривалого перебування позивача на квартирному обліку, проживання разом з родиною у одній кімнаті будинку для малих сімей по вул. Металургів, 17 у м. Суми, яка не має зручностей не спростовується сторонами, підтверджується неодноразовими звареннями [PERSON] до Сумської міської ради, Сумської обласної державної адміністрації, показами свідка [PERSON], який за клопотанням позивача та її представника допитаний судом (а.с. 12, 15, 16 - 22). Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України на кожну сторону покладено обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). [PERSON] допустимих та достовірних доказів на підтвердження його звернення до ПАТ «Сумське НВО» щодо передачі облікової справи на отримання житла до Сумської міської ради після звільнення у 1998 році з підприємства суду не надав і про цю обставину не зазначав у своїх неодноразових зверненнях про порушення житлових прав. ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» квартирний облік до виконавчого комітету Сумської міської ради не передавало, особову справу [PERSON] про взяття на квартирний облік знищено у звязку зі звільненням з товариства, зняттям з квартирного обліку та зберіганням не більше пяти років, що підтверджується службовою запискою адміністративного відділу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» № 5-05/770 від 13.11.2017 р. (а.с. 71, 164). З наданих доказів судом встановлено, що у звязку з припиненням трудових відносин [PERSON] з ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» він знятий з квартирного обліку на підприємстві відповідно до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства. У звязку з цим підстави для передачі облікової справи [PERSON] з ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» до виконавчого комітету Сумської міської ради із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, визначені у пункті 31 Правил (ліквідація обліку за місцем роботи, переїзд з одного району міста до іншого) були відсутні. Таким чином судом не встановлено підстав для зобовязання ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» передати облікову справу [PERSON] до Сумської міської ради та у звязку з цим зобовязати Сумську міську раду переглянути черговість перебування його на обліку для забезпечення житловою площею з врахуванням періоду з дня взяття на облік - 17.10.1988 р. по дату взяття на облік у міській раді 20.03.2001 р., а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Оскільки позивач перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради з 20.03.2001 р., право на позачергове отримання житла отримав з 17.03.2015 р., тобто після припинення трудових відносин з відповідачем 1, підстави для покладення обовязку на ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» нарахувати та сплатити компенсацію за незабезпечення його та його родини житловою площею за середньою ринковою вартістю одного квадратного метра в м. Суми станом на момент виплати компенсації відсутні. Щодо вимог про зобовязання Сумської міської ради надати позивачу житло на підставі п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 46 ЖК Української РСР, п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.п. 5.1, 5.2. п. 46 Правил, інвалідам війни і прирівняним до них особам, які потребують поліпшення житлових умов, надаються пільги на позачергове забезпечення житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особам з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Пункт 47 Правил № 470 визначає, що громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації і профільним комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома. Згідно п. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Пунктом 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання належних приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Судом достовірно встановлено, що позивач має статус інваліда війни ІІ-ї групи, перебуває складом сім'ї із 3 чоловік на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з правом позачергового надання житла, та підпадає під дію п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Як на підставу позову [PERSON] посилається на те, що визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» двохрічний строк закінчився, а відповідачі, зокрема орган місцевого самоврядування не надали йому житло відповідно до встановлених норм житлової площі. Так, з 17.03.2015 р. [PERSON] на підставі поданої ним заяви, будучи інвалідом ІІ групи включений в окремий список осіб, які користуються правом позачергового одержання житлової площі, зокрема повинен бути забезпечений жилою площею протягом двох років, станом на дату ухвалення рішення поточний номер позивача у черзі на позачергове одержання житла у 2018 році не визначався, а у 2016 році його номер у черзі № 1503 і протягом 2017 року номер черги не змінився, що підтвердили суду сам позивач та його дружина, представник [PERSON] Разом з тим, [PERSON] переважного права перед іншими громадянами цієї ж пільгової категорії, які перебувають перед ним у черзі та мають рівні права на отримання житла у позачерговому порядку не має. За наведених обставин суд дійшов висновку, що зобовязання [PERSON] комітету Сумської міської ради надати житло [PERSON] на підставі п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» призведе до порушення черговості, передбаченої ст. 43 ЖК Української РСР та призведе до порушення прав інших осіб, які потребують поліпшення житлових умов у позачерговому порядку і яких у цій пільговій черзі більше 1000 осіб. З урахуванням наведеного відсутні підстави також для зобовязання [PERSON] комітету Сумської міської ради сплатити йому компенсацію за незабезпечення його та його родини житловою площею за середньою ринковою вартістю одного квадратного метра в м. Суми. В обґрунтування позову [PERSON] вказував на достатність виділення житлової площі у будинку № 17 у вигляді двох блоків - кімнат № 513, 514, 817, 818 на його сімю у складі 5 чоловік, проте як позовні ці вимоги не заявляв, а згодом доповнив предмет позову новою вимогою про зобовязання відповідачів нарахувати та сплатити йому компенсацію за незабезпечення його та його родини житловою площею за середньою ринковою вартістю одного квадратного метра в м. Суми станом на момент виплати компенсації. Зважаючи на встановлені факти, надані та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позов в межах заявлених вимог є необґрунтованим і таким , що задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Outcome: dismissed