overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

21.08.2017 р. [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що після смерті 09.09.2014 р. її батька [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: ? частки квартири за адресою: [ADDRESS]. Як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] вона вирішила звернутись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у звязку із тим, що пропустила строк для прийняття спадщини, змушена звернутись до суду. Строк нею пропущено у звязку з сімейними обставинами, зокрема, постійним доглядом за хворою матірю. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву суду в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує.\~ Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №560697, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камянка-Бузького управління юстиції у Львівській області, [PERSON] помер 09 вересня 2014 року. Матеріалами справи\~встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON], серія І-УР № 301877). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно а саме: ? частка квартири по вул [PERSON] Сотні,34 кв.85 в м. Камянка-Бузька Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право волласності на квартиру від 06.07.1993 р. Судом встановлено, спадкова справа після смерті 09.09.2014 р. [PERSON] не заводилась, таким чином, позивач має право на спадкування за законом. З пояснень позивача і матеріалів справи вбачається, що позивачем дійсно з поважних причин пропущено шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини за померлим [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, а тому позивачу потрібно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

21.08.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх десяти років з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітніх дітей не має, майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не зявилася, письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище Добридень (а.с.10). Відповідач письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.15). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають протягом останніх десяти років, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останніх десяти років, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

21.08.2017 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останніх п'яти років вони з відповідачкою подружніх стосунків не підтримують, разом не живуть, миритися категорично не бажає; неповнолітніх дітей немає, спірного майна не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позов задовільнити, у разі неявки відповідачки без поважних причин, проти задоволення заочного рішення не заперечував (а.с. 12). Відповідачка в судове засідання вдруге не з'явилася, хоча належно була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла. З урахуванням наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, протягом останніх п'яти років вони подружніх стосунків не підтримують, позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, вказує на те, що їх сім`я остаточно розпалася, неповнолітніх дітей немає, спірного майна не мають; відповідачка в судові засідання 18.10.2017 р. та 16.11.2017 р. не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, жодних письмових пояснень чи заперечень проти позову суду не надала, клопотань про надання строку для примирення з позивачем та про бажання зберегти шлюб до суду не надходило. Вказані обставини свідчать про те, що збереження шлюбу на час розгляду справи неможливе. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, подружніх стосунків протягом останніх п'яти років не підтримують та разом не живуть, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

21.08.2017 р. до суду надійшла заява представника [PERSON] про встановлення факту належності документа. В заяві зазначає, що 05.03.2014 р. [PERSON] придбав житловий будинок № 23 по вул..9 Січня в м.Запоріжжя на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] При укладанні договору заявником був пред»явлений паспорт, який був виданий 20.07.2004 р. на прізвище «Гуржий». В 2015 р. [PERSON] втратив паспорт, у зв»язку з чим отримав новий, однак на прізвище «Гуржій». За цей час він також отримав закордонний паспорт на прізвище «Гуржій». Плутанина у написанні прізвищ виникла через те, що в 2004 р. паспорт заявнику був виданий на підставі свідоцтва про народження, виданого ще в 1962 р. російською мовою. В 2005 р. [PERSON] втратив свідоцтво про народження та отримав повторне вже українською мовою із зазначенням прізвища «Гуржій». Наразі заявник має бажання приватизувати земельну ділянку по вул..9 Січня, 23 в м.Запоріжжя, що знаходиться в його користуванні. З цією метою звернувся до Управління земельних ресурсів, однак почати процес приватизації не має змоги через помилку в правовстановлюючому документі на житловий будинок. Крім того, [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право на розпорядження належним йому будинком. За заявою представник заявника, посилаючись на ст.ст.256-259 ЦПК України, просить встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку № 23 по вул..Дев»ятого Січня в м.Запоріжжя, укладеного 05.03.2014 р. між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Представник подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує, просить задовольнити. Зацікавлена особа приватний нотаріус [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник зацікавленої особи - Управління земельних ресурсів Запорізької міської Ради направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі та пояснення по суті заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника заявника та зацікавлених осіб, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, в тому числі: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначено в документі, не збігається із прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Викладені в заяві обставини підтверджені дослідженими копіями письмових доказів: договору купівлі-продажу від 05.03.2014 р.; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; свідоцтва про народження [PERSON]; паспорту громадянина України [PERSON]; паспорту громадянина України [PERSON] для виїзду за кордон; паспорту громадянина України [PERSON] Аналіз досліджених письмових доказів дають суду підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

21.08.2017 року [PERSON], звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, 1 березня 1983року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та отримав прізвище «[PERSON]». 11 січня 1999 року він розірвав шлюб з громадянкою [PERSON] та отримав прізвище «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, від 3 березня 2003 року серії [NUMBER] видане відділом РАЦСу Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області. В даний час заявник [PERSON] досяг пенсійного віку, однак оформити пенсію не мє змоги, так як не може підтвердити наявний у нього трудовий стаж, оскільки його трудова книжка була видана 4 жовтня 1972 року Погребшценським райоб'єднанням «Сільгосптехніка» на прізвище «[PERSON]» з подальшою зміною на «[PERSON]» в зв'язку з реєстрацією шлюбу. В зв'язку з неправильністю запису його прізвища він не має змоги оформити правовстановлюючі документи в Пенсійному фонді на отримання ним пенсії. Той факт, що трудова книжка належать [PERSON] підтверджується тим, що в ній правильно вказане ім'я та дата народження, а також його паспортом (а.с. 4-5), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 12) в яких вірно записано прізвище заявника. В судовому засіданні заявник [PERSON], підтримав свої вимоги. Представник Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Вінницької області Огородник Н.А. в судовому засіданні проти задоволення зави не заперечувала. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Достовірно доведено, що трудова книжка, видана 4 жовтня 1972 року Погребшценським райоб'єднанням «Сільгосптехніка» на прізвище «[PERSON]» з подальшою зміною на «[PERSON]», дійсно належить [PERSON] [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику реалізувати свої права на пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

21.08.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 25.08.1979 року, який зареєстрований Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 794. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], які є повнолітніми. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що подальше спільне проживання з відповідачем із збереженням сім'ї вважає неможливим у зв'язку з тим, що чоловік має іншу жінку. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Позивач зазначає, що примирення є неможливим. Відповідач добровільно не бажає розірвати шлюб. Просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25.08.1979 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 25.08.1979 року Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 794 (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання позивача з відповідачем із збереженням сім'ї є неможливим у зв'язку з тим, що чоловік має іншу жінку. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Шлюб носить формальний характер. Позивач заперечує щодо примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

21.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2015 року з неї стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу стягнення аліментів, змінився матеріальний стан позивача, оскільки вона має на утриманні доньку Мілану, [INFO] та не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці по догляду за дитиною. На підставі викладеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з неї на утримання сина [PERSON], з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1\~ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни його матеріального стану. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач сплачує аліменти за утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частин усього доходу. 16.04.2016 позивачем укладено шлюб з [PERSON], від якого 21.11.2016 року народилась донька Мілана (а.с.6). Таким чином, матеріальний стан позивача [PERSON] змінився, а тому позов слід завольнити та зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2015 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів доходу щомісяця. На підставі ст. ст. 180-183,\~192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15,\~30,\~62,\~88,\~172,\~202-203, 224-228\~ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

21.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08.12.1990 року, актовий запис № 12. Від шлюбу мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає не можливим. Примирення між позивачем та відповідачем не можливе. Відповідач відмовляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів РАЦСу. У судове засідання позивач не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить відновити дошлюбне прізвище «Іллєнко». Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.1990 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Лісківською сільською радою Менського району Чернігівської області, актовий запис № 12. Прізвища після укладення шлюбу чоловіка та дружини - «Драгун» (а.с.4). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

21.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання онуків: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1\~300 грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішенню Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.05.2017 року відповідач позбавлена батьківських прав відносно її дітей: сина [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які приходяться їй онуками та вона є їх опікуном. Онуки проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надає. На теперішній час фінансова спроможність позивачки змінилась, повністю забезпечувати потреби дітей вона не може. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно поданій заяві позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішенню Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.05.2017 року відповідача [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав (а.с.6). Рішенням Ізмаїльської міської ради від 01.08.2017 року за №882, 884, 886 позивача призначено опікуном над онуками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.11-16). Онуки проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач інших осіб на утриманні немає. У відповідності до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частинами 1,2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити. Згідно положенням ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved