Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому зазначив, що з 1979 року він зареєстрований та постійно проживає у житловому будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Вказаний будинок був наданий йому для проживання рішенням № 2 від 22.03.1992 року засідання профспілкового комітету СТОВ «Жовтневе» у якому він працює з 1975 року. Для обслуговування будинку рішенням Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області йому було надано у приватну земельну ділянку площею 0,1611 га, що посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку. Будинок перебуває на балансі відповідача, але право власності на майно не за ким не зареєстроване. Посилаючись на те, що він добросовісно, безперервно та відкрито користується нерухомим майном більше 30 років, доглядає і утримує його, робить поточний та капітальний ремонт, тобто фактично здійснює повноваження власника, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS]. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що у 1992 році радгосп «Жовтневий», у якому він працював, надав для проживання житловий будинок. У будинок він за власні кошти поставив вікна, під'єднав електро та газопостачання, набув право власності на присадибну ділянку. СТОВ «Жовтневе» є балансоутримувачем будинку, тому щомісяця з його заробітної плати відраховуються кошти в рахунок квартирної плати, але договору найму або оренди між ними не укладалось. Він усно звертався до керівництва господарства по питанню приватизації будинку, але оскільки це питання відповідачем не вирішено, а він добросовісно заволодів будинком, вважав що набув право власності на нього. Представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача СТОВ «Жовтневе» в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти їх задоволення. Голова Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Удовенко В.В. в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечували проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного висновку. З копії трудової книжки позивача убачається, що з 1975 року по теперішній час він працював у радгоспі «Жовтневий», який у 1995 році було реорганізовано у КСП «Жовтневе», а потім у СТОВ «Жовтневе» ( а.с.16-18). Рішенням профспілкового комітету відповідача № 2 від 22 березня 1992 року, йому було надано для проживання житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7,34). Згідно довідки Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 472 від 30.10.2013 року він проживає у спірному будинку та є головою домогосподарства (а.с.19). 29 березня 2007 року позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 598627, на земельну ділянку площею 0,1611 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106008011898 ( а.с.20). За довідкою Березнегуватської філії «Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації» № 37 від 31.10.2014 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано за позивачем, або іншими фізичними та юридичними особами (а.с.9). Однак відповідно до довідки СТОВ «Жовтневе» № 124 від 27.10.2014 року спірний житловий будинок перебуває на балансі відповідача, а позивач починаючи з 22.03.1992 року, по теперішній час, щомісяця сплачує товариству плату за житло ( а.с.6,35). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння), безтитульність володіння Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння. Судом встановлено, що спірна квартира постійно перебувала на балансі радгоспу, а в подальшому СТОВ «Жовтневе»,а позивач за згодою відповідача починаючи з березня 1992 року по теперішній час, фактично як наймач користується нерухомим майном, яке було надано йому для проживання (а.с.34), щомісяця сплачує плату за житло, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 344 ЦК України, оскільки відсутня така умова як добросовісність заволодіння нерухомим майном. Посилання позивача на давність проживання у будинку, поліпшення за власні кошти стану будинку та приватизація земельної ділянки для обслуговування будинку, не можуть бути підставою для визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку ст.344 ЦК України, оскільки позивачу було відомо, що він володіє будинком без законних на те підстав. В судовому засіданні позивач та його представник стверджували про неможливість набуття права власності на квартиру в позасудовому порядку з інших підстав ніж заявлено у позові, однак доказів на підтвердження таких доводів та того, що позивач звертався до відповідача, та інших уповноважених органів із заявою про приватизацію будинку та отримав відмову - під час розгляду справи не надали. За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача до СТОВ «Жовтневе», а тому відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до роз'яснень розділу 6 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ». Верховного суду України. 2013), - відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Отже Новоукраїнська сільська рада Березнегуватського району є неналежним відповідачем у справі, оскільки нерухоме майно перебуває на балансі СТОВ «Жовтневе», про що відомо позивачу.

Outcome: dismissed