Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

21 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 02 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис 304. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейні стосунки з відповідачем зіпсувалися, вони є різні по характеру люди, в них немає спільних інтересів, зникло почуття любові і вони стали чужими один одному. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не працює, не забезпечує дитину продуктами харчування, одягом, ліками, предметами повсякденного вжитку і не бажає добровільно брати участі в утриманні їхньої спільної дитини, а тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує щодо винесення в підготовчому судовому засіданні рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 02 серпня 2012 року укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 304 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФМ № 093683 (а.с.6)). Оскільки позивач в своїй заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач не заперечував щодо задоволення позову то суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФМ № 279702 видане виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.7). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд бере до уваги те, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний мінливий дохід, а тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] слід визначити в твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір .

Outcome: approved