Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 29.05.2018 р. заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся в інтересах держави в особі Ізюмської центральної міської лікарні до Борівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, затрачених на лікування. В обґрунтування позовних вимог вказав, що Дворічанським районним судом Харківської області 19.10.2017 р. затверджено угоду про примирення, укладену 19.10.2017 р. між потерпілим [PERSON] і обвинуваченим [PERSON], та останнього визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України строком на 1 рік. Судом встановлено, що 05.12.2016 р. приблизно о 16.50 годині, водій [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем [NUMBER], 1991 р.в., чорного кольору, рухався по вул. Шкільній в смт. Борова Борівського району Харківської області, в бік залізничного переїзду смт. Борова. Під час руху автомобіля [PERSON], грубо порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно яких: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», в зоні нерегульованого пішохідного переходу проявив неуважність, спостерігаючи з безпечної відстані пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля, не зробив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, з тим, щоб поступити дорогу пішоходу, і в результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку допустив [PERSON] та яка знаходиться у причинному звязку з настанням наслідків, а саме: травмування пішохода [PERSON] та заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому кісток нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №601 ИЗ\\14 від 23.12.2016 року є середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоровя; різана рана чола, яка згідно висновку судово-медичної експертизи №601 ИЗ\\14 від 23.12.2016 року є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Відповідно до листа Ізюмської ЦМЛ від 02.02.2018 р. вартість лікування стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], який перебував на лікуванні в періоди з 05.12.2016 р. по 03.01.2017 р., з 18.02.2017 р. по 06.03.2017 р., з 04.04.2017 р. по 13.04.2017 р., з 01.08.2017 р. по 15.08.2017 р. становить 24 989,53 грн. Оскільки Ізюмська міська лікарня є комунальним закладом охорони здоровя, фінансується із місцевого бюджету та у звязку із перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON], на лікування [PERSON] витрачені кошти місцевого бюджету, тому представник позивача просить стягнути кошти на користь Ізюмської центральної міської лікарні на р/р 315532831448516 у ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 851011, код 02003304. 2. Позиції учасників справи Ухвалою судді від 29.05.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження по справі відповідач отримав 01.06.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 25.07.2018 р. відзив на позовну заяву до Борівського районного суду Харківської області не надійшов. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представники позивача прокурори Борівського відділу Ізюмської місцевої прокуратури [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники позивача, в інтересах якого заявлено позов, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи це тим, що він уже оплачував лікування [PERSON] Крім того, відповідач не згоден з вказаною вартістю ліжко-днів в Ізюмській ЦМЛ. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки № 317 від 02.02.2018 р. виданої Ізюмською ЦМЛ та розрахунку вартості лікування стаціонарного хворого [PERSON], останній перебував на лікуванні в Ізюмській ЦМЛ на стаціонарному лікуванні з 05.12.2016 р. по 03.01.2017 р., з 18.02.2017 р. по 06.03.2017 р., з 04.04.2017 р. по 13.04.2017 р., 01.08.2017 р. по 15.08.2017 р., витрати на лікування становлять всього 24\~989.53 грн. (а.с.5-7). Відповідно до листа Ізюмської ЦМЛ № 1224 від 08.05.2018 р., позивач просить Ізюмську місцеву прокуратуру предявити позов в його інтересах про стягнення з [PERSON] вартості лікування [PERSON] в сумі 24\~989.53 грн. (а.с.8). Копією вироку Дворічанського районного суду Харківської області від 19.10.2017 р., який набрав законної сили 19.11.2017 р., підтверджується, що [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом порушення останнім правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, в результаті чого було скоєно ДТП, що спричинило [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження (а.с.10-12). З розрахунків вартості надання медичної допомоги жителям Ізюмського району вбачається, що вартість 1 ліжко-дня в серпні 2017 р. складала 357.45 грн.; в квітні 2017 р. - 380.85 грн.; в березні 2017 р. 326.08 грн.; в лютому 2017 р. 345.39 грн.; в січні 2017 р. 278.83 грн.; в грудні 2016 р. 391.49 грн. (а.с.36-41). 4. Релевантні джерела права й акти їх застосування Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, крім іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями ч. 1,3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Ізюмська місцева прокуратура Харківської області повідомила позивача про намір звернутися до Борівського районного суду Харківської області в його інтересах із зазначеним позовом, на що позивач просив прокурора Ізюмської місцевої прокуратури заявити позов щодо стягнення вартості лікування хворого [PERSON] (а.с.8). Згідно ч.3\~ст. 56 ЦПК України\~у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про прокуратуру»\~визначено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Відповідно до ч. 3, 7\~ст. 128 КПК України\~цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко - днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Відповідно до частини першої\~статті 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. 5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Судом встановлено, що внаслідок ДТП, скоєної 05.12.2016 р. з вини [PERSON], [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказані обставини встановлені вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 19.10.2017 р., який набрав законної сили 19.11.2017 р. та в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Потерпілий [PERSON] в звязку з отриманими ушкодженнями з 05.12.2016 р. по 03.01.2017 р., з 18.02.2017 р. по 06.03.2017 р., з 04.04.2017 р. по 13.04.2017 р., 01.08.2017 р. по 15.08.2017 р., перебував на стаціонарному лікуванні в Ізюмській ЦМЛ. Вартість 1 ліжко-дня в Ізюмській ЦМЛ в грудні 2016 р. складала 391.49 грн.; в січні 2017 р. 278.83 грн.; в лютому 2017 р. 345.39 грн.; в березні 2017 р. 326.08 грн.; в квітні 2017 р. - 380.85 грн.; в серпні 2017 р. - 357.45 грн. Виходячи з викладеного, загальна вартість лікування [PERSON] за вказані періоди складає 24\~989 грн.53 коп. Ізюмською ЦМЛ на сьогоднішній день не вжито жодних заходів, спрямованих на відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину [PERSON], наслідком чого, є ненадходження до місцевого бюджету коштів, витрачених на лікування потерпілого в Ізюмській ЦМЛ, тобто порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров'я та забезпечення пов'язаних з ними державних гарантій. При цьому, відповідачем [PERSON], всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти задоволення позовних вимог. 6. Висновки суду за результатами розгляду справи З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно зясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України. З урахуванням\~викладеного,\~

Outcome: approved