Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

19 червня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить суд: шлюб між нею та відповідачем розірвати; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, починаючи з дня надання позовної заяви та до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя як чоловіка та жінки вони припинили у листопаді 2018 року, спільного господарства не ведуть, живуть окремо один від одного, відповідач не цікавиться її життям та життям доньки, скоює кримінальні правопорушення, подальше існування шлюбу вважає неможливим. Окрім того, донька проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. У даний час відповідач працює за приватним наймом в м. Одеса, щомісячно має доходи, тому вказує, що батько дитини спроможний сплачувати аліменти на її утримання та утримання дитини. З цих підстав вона і звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою на місці, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 03.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.04.2018 року. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Мораторій на безперешкодне розірвання шлюбу, встановлений законодавцем з метою створення умов для повноцінного виховання дитини та полегшення праці матері, підтримання матері у період її тимчасової непрацездатності. Однак, у ст. 110 СК передбачені і певні випадки, за наявності яких розірвання шлюбу все ж таки можливе. Такими випадками є ситуації: 1) коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини; 2) якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою; 4) якщо за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. З приєднаних до матеріалів справи документів, вбачається, що на час звернення з позовом до суду спільній дитині позивача та відповідача не виповнилось одного року. Будь-які виключення, попри встановлену законодавцем заборону щодо можливості розірвання шлюбу позивачем не надано. Копія вироку, що приєднана позивачем до її позову жодним чином не підпадає під виключення мораторію для безперешкодного розірвання шлюбу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу пред`явлений у період чинності законодавчо встановленої заборони для безперешкодного розірвання шлюбу, у зв`язку із чим задоволенню не підлягає в цій частині. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дитину, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У відповідності до довідки № 2245 від 12.06.2019 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Таким чином, дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю, позивачем по справі. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, в той час як має можливість її надавати. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2027 грн, до 6 років - 1626 грн; з 01 липня 2019 року пo 30 листопада 2019 року - 1699 грн для дітей віком до 6 років ; з 01 липня пo 30 листопада - 2118 грн для дітей віком від 6 до 18 років. У відповідності до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, а також те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, однак з урахуванням недоведеності достатнього матеріального становища платника аліментів, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде визначити мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 849, 50 грн щомісячно, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частини підлягають частковому задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, оскільки станом на момент звернення позивача до суду дитині ще не виповнилось три роки, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з часу виникнення спірних правовідносин, тобто з моменту подачі до суду вказаної позовної заяви, а саме з 19.06.2019 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до [INFO] у розмірі 1000 грн щомісячно, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Сплачений позивачем, згідно квитанції № 96 від 11.06.2019 року судовий збір у розмірі 768,40 грн. /за подачу до суду позову про розірвання шлюбу/ у зв`язку із відмовою у задоволенні позову у цій частині, стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial