overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на заочний розгляд справи погодився. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЕЛ № 079372. (а.с.7). Від спільного шлюбу дітей позивач та відповідач не мають. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 10 липня 2010 року; шлюб зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 276. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10 липня 2010 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 276 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (л.с. 4). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 09 липня 2010 року шлюбі, від якого мають малолітнього сина. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому спільного господарства не ведуть, проживають окремо, дитина проживає разом з нею. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 257. У період подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], якому на даний час вже виповнилося 8 років. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з листопада 2016 року, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 серпня 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 257 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 640,00 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 липня 1994 року. Від спільного життя мають трьох дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до липня 2017 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого між ними постійно виникають сварки.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати та залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16 липня 1994 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №9, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 8-9). Як встановлено судом, однією сім'єю сторони не проживають на протязі року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними виникали сварки та суперечки. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 26 вересня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 15 березня 2017 року не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26 вересня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 26 вересня 2008 року. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. З 15 березня 2017 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на доньку в розмірі 900 грн. щомісячно і до її повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1996 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.4). В сім'ї народились донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], батьками якої є сторони по справі (а.с.8). Донька проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою виконком Теплицької селищної ради Теплицького району Вінницької області № 1451 від 19.07.2017 року (а.с.10), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров'я, відповідач являючись її батьком, має нормальний стан здоров'я, є працездатний, працює нелегально, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1777 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 квітня 1986 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сім'я розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2016 року. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, що відповідач зловживає спиртними напоями, ставиться до неї з неповагою. Позивач вважає неможливим подальше спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 05 квітня 1986 року зареєстрували шлюб у м. Суми міськвідділі ЗАГС міськвиконкому, актовий запис № 669, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Сторони мають спільну повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір у розмірі 640,00 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30.05.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, про що у справі наявна розписка про отримання ним судового повідомлення, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30 травня 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 553, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а.с.10) . Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 15.11.2008 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 100. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не під- тримують, спільне господарство не ведуть, спільне життя і збереження сімї стали неможливим, тому що втратили почуття кохання одне до одного. Вважає, що шлюб між ними носить формаль- ний характер та не має права на існування, тому просила його розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 094972 (а.с.3) вбачається, що 15.11.2008 р. відділом реєст- рації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 100. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 164888 від 27.01.2009 р. (а.с.6), сторони у справі мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановле- но, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved