Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

21.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку Глави 13 Розділу IV ЦПК України, про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього насильства. Мотивуючи заяву [PERSON] зазначає, що з 10.01.1992 є власником квартири [ADDRESS]. 22.07.1997 у квартирі зареєструвала свого сина [PERSON]. Починаючи з 2008 року [PERSON] систематично застосовує до неї домашнє фізичне та психологічне насильство. Вказує, що мотивом таких дій [PERSON] є бажання заволодіти належною їй квартирою, щоб здавати її в оренду. З вказаного часу [PERSON] шляхом погроз та завдання тілесних ушкоджень примушує її виїхати з України та повернутись за місцем народження: Російська Федерація, м. Красноярськ. Вказує, що 12.01.2015 [PERSON] умисно наніс їй тілесні ушкодження. За вказаним фактом Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2015. 07.02.2019 [PERSON] шляхом погроз та застосування до [PERSON] фізичного насильства вигнав її з квартири. Немаючі іншого житла, [PERSON] вимушена була звернутися до Київського міського центру соціально-психологічної допомоги при КМДА. Вважаючи, що зазначені нею факти насильства з боку [PERSON] мають ознаки фізичного та психологічного домашнього насильства, що може призвести до непередбачуваних негативних наслідків по відношенню до неї особисто та з метою запобіганню насильства, просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: - заборонити [PERSON], [INFO], перебувати в місці реєстрації та проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - заборонити [PERSON], [INFO], наближатися ближче ніж на 100(сто)метрів до місць проживання (перебування), [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - заборонити у будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON]. Зобов'язати [PERSON] пройти відповідну програму для кривдників за визначенням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на строк 12 (дванадцять) місяців. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали з підстав викладених у заяві, просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, просив відмовити у її задоволенні. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 10.01.1992 є власником квартири [ADDRESS]. 22.07.1997 у квартирі зареєструвала свого сина [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису відносно особи [PERSON], має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника фізичне та психологічне насильство. Статтею 1 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 21 ЦПК України, постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Так, має місце посилання заявника [PERSON], що з 2008 року відносно останньої її сином [PERSON] здійснювалось психологічне та фізичне насильство, та за наслідками даних обставин заявник неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства, що підтверджується листом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.02.2019 року. Згідно довідки № 8 від 12.02.2019, виданої Київським міським центром соціально-психологічної допомоги [PERSON], [INFO] є клієнтом Київського міського центру соціально-психологічної допомоги, як особа, що постраждала від домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо [PERSON], суд вважає, що як жертва такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. На думку суду, дії [PERSON], саме вчинення сварок та бійок, знущання, погрози по відношенню до [PERSON] є проявом психологічного та фізичного насильства, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини є нелюдським поводженням. За наведених вище обставин, суд приходить до переконання про обґрунтованість поданої заяви та необхідності з метою запобігання та протидії домашньому насильству, що має місце з боку [PERSON] по відношенню до заявника, видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: заборонити [PERSON] перебувати в місці реєстрації та проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності; заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100(сто)метрів до місць проживання (перебування) [PERSON]; заборонити у будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON]. Зобов'язати [PERSON]пройти відповідну програму для кривдників за визначенням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на строк 12 (дванадцять) місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved