Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до повноліття дитини та стягнути аліменти на утримання сина за минулий час, починаючи з 01 березня 2019 року. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що з 25 липня 2010 року по 19 червня 2019 року вони з відповідачем перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області справа №147/370/19. В період шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Самій утримувати дитину важко, тому вважає, що стягнення з відповідача 1/4 частини доходів не буде обтяжливою для відповідача. Оскільки вони розлучились в червні 2019 року та в рішенні про розірвання шлюбу відповідач визнав факт проживання дитини з позивачкою з того часу, просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час з 01 березня 2019 року. До початку першого судового засідання, 23 вересня 2020 року відповідачем подано на адресу суду відзив. 05 жовтня 2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Від стягнення аліментів за минулий час відмовилась, наслідки відмови від позову їй зрозумілі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, поданий раніше відзив підтримав. Зменшені позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини з дати звернення до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. З рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.06.2019 у справі №147/370/19 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6,7). В подальшому позивач змінила прізвище на [PERSON] в зв`язку з одруженням (а.с.12). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2010 року виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки №93 від 24.01.2020, виданої виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входить чоловік [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідач зобов`язаний нарівні з позивачем утримувати сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи наведене, виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та взаємного обов`язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2020 року та до досягнення сином повноліття. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved