Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 24 грудня 2019 року [PERSON] (далі також позивач) звернулася до суду із позовної заявою до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2500 гривень щомісячно, яку в подальшому 05 лютого 2020 року змінила, і остаточно просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, й стягнути з відповідача на її користь: аліменти у розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення [PERSON] (далі також дитина), [INFO] повноліття; суму сплаченого судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок (далі - також позовна заява). Відповідач не подав до суду відзив проти позову. 2.Заяви, клопотання подані учасниками справи в письмовій формі такі. 05 лютого 2020 року позивач подала до суду заяву, якою зменшила розмір позовних вимог, за якою просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитиниу розмірі 1500 гривень (а.с. 30). Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 34). Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просив розглядати справу у його відсутність (а.с.32). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, та подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. 3.Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 14 січня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку загального позовного провадження та по справі призначене підготовче судове засідання (а.с.17-18). 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. 07 квітня 2015 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 333, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Тому позивач просила суд розірвати шлюб який було укладено між ними та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитиниу розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 70 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 5. Норми матеріального права, які застосував суд такі. Шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України, далі також СК). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 1, 2 статті 112 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК). При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК). Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 184 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 СК). Установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»). 6. Норми процесуального права, які застосував суд такі. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, далі також ЦПК). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина 4 статті 206 ЦПК). 7. Мотиви застосування норм права такі. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сім`я розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у зв`язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. За таких обставин, суд констатує, що сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на утримання дитини. У абзаці 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум роз`яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У абзаці 2, 3 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум роз`яснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. У абзаці 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум роз`яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. 8. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що позовну заяву належить задовільнити повністю. 9. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). З пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка має в собі вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 786 гривень 40 копійок з відповідача в дохід держави. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 786 гривень 40 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю.

Outcome: approved