Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

20 вересня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 червня 2010 року у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №02. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 червня 2010 року було зареєстровано шлюб між сторонами у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №02. Сторони проживали однією сім'єю до 2015 року, після чого проживання однією сімєю із відповідачем було фактично припинено. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, з причини відсутності взаєморозуміння між сторонами, байдужості до життя та проблемам кожного, відсутності сімейного вогнища. Спільне господарство сторонами разом не ведеться. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача. Майна, що є спільною власністю, у сторін немає. У судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги і розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 05 червня 2010 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], 20 жовтня 2010р.н., який постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «Жилсервис 2» Дніпровської міської ради від 19.09.2017 р., №2819 (а.с.9). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2015 року. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved