Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

20 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя необхідний для її фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку, просить стягнути з відповідача аліменти на малолітню дитину у розмірі 2\~000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до письмових заперечень відповідача викладених у його відзиві на позовну заяву, відповідач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 700 грн., посилаючись на те, що він працює та утримує дохід в середньому 5000 грн., який є єдиним джерелом існування його сімї, яка складається з трьох осіб, інших прибутків сімя не має. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечує проти стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав обставини викладені у його відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва\~про народження\~серії І-ЖС\~№ 270722,\~виданого Шевченківським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Запорізького міського\~управління юстиції,\~батьками малолітнього\~[PERSON],\~[INFO], є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи \~положення \~ч. 1 \~ст. 3 \~Конвенції \~про \~права \~дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом батько проживає окремо від дитини, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України має обовязок брати участь у її утриманні. Законодавцем положенням ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст.150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2\~ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України\~передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо \~батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 7 Закону України „Про Державний бюджет на 2018 рік встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 року з 01 липня 2018 року у розмірі 1559 грн. З наданих відповідачем доказів долучених до матеріалів справи, вбачається, що відповідач працює, його дохід за період з травня 2018 року по вересень 2018 року склав 26\~640,72 грн., що свідчить про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на дитину у розмірі прожиткового мінімум на дитину. Разом з цим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що нею щомісячно витрачаються кошти у розмірі 2000 грн., оскільки з наданих позивачем доказів не вбачається, що саме сума у такому розмірі витрачається саме на дитину. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об'єктивності, розумності та справедливості, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов'язку батька та матері по утриманню дитини, зважаючи на зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, враховуючи те, що дитина проживає разом з матірю, відповідач є здоровою, працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу, має на утриманні дружину та її дитину від попереднього шлюбу, часткове визнання відповідачем позову, обовязок обох батьків утримувати дитину, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. [PERSON], як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial