Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

21 липня 2017 року до суду надійшла заява [PERSON], зацікавлена особа Металургійний районний у місті [PERSON] відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження дитини. В своїй заяві заявник просить: встановити факт, що у громадянки України [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Україна, [PERSON] Республіка Крим, місто Сімферополь, вулиця Ростовська, будинок 13, 25 серпня 2015 року у м. Сімферополь, Автономної республіки Крим, народилася дитина жіночої статі, якій надано ім'я [PERSON], про що відділом реєстрації народження м. Сімферополь, Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим 04 вересня 2015 року зроблено відповідний актовий запис № 3920. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що 25 серпня 2015 року у м. Сімферополь, Автономної республіки Крим, народилася [PERSON], в пологовому будинку заявнику було видано дублікат Медичного свідоцтва про народження серія В № 5737796 від 26.08.2015 року, російського зразка, оскільки на час народження дитини [PERSON] Крим була та на даний час залишається тимчасово окупованою територією України. Метою встановлення факту народження дитини є необхідність її реєстрації та отримання свідоцтва про народження українського зразка, оскільки по факту дитина народилась в м. Сімферополь, Автономної республіки Крим, народилася, Україна, що є тимчасово окупованою територією. Заявник через канцелярію суду подала заяву про слухання справи без її участі, та зазначила, що підтримує заяву та просить її задовольнити. Зацікавлена особа її представник в судове засідання не з'явилися, але направили до суду клопотання про слухання справи в їх відсутність, в якому зазначали, що не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] Суд дослідивши матеріали справи оцінивши в сукупності надані докази, приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Як вбачається з копії родового сертифікату серії В № 5737796 від 26.08.2015 року в м. Сімферополь, [PERSON], [INFO] народила дитину жіночої статі. Заявниця [PERSON] є рідною бабусею [PERSON], факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження доньки [PERSON] серії IVКИ № 497616 від 07.07.1986 року. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч. 7 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації народження від 13.06.2017 року № 156/14.9-128 яка надана [PERSON] Металургійним районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, їй було відмовлено у проведені державної реєстрації народження на підставі предявлених документів у звязку з тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини предявлено свідоцтво про народження серії I-АЯ № 614695 від 04.09.2015 року, видане відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерством юстиції [PERSON] Крим. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. Надане заявником свідоцтво про народження видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст. 5 ч. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянки України та народженої онуки заявника, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження дитини [PERSON], жіночої статі, яка народилася 04 вересня 2015 року Україна, [PERSON] Республіка Крим, м. Сімферополь, мати [PERSON], [INFO], громадянка України, мешкає Україна, [PERSON] Крим, місто місто Сімферополь, вулиця Ростовська, будинок 13, дитина народилася при одно плідних пологах, за рахунком дитина народилася у матері перша. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved