Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

20.07.2015 року позивач [PERSON] первісно звернувся до суду з позовом до [PERSON], з особа [PERSON] Перша сільська рада про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що він є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину, яка відкрилася 19 лютого 2015 року після смерті його батька [PERSON]. До спадкового майна, зокрема, входить земельна ділянка, яка розташована на території [PERSON] Першої ради Приазовського району Запорізької області і яка належала спадкодавцеві на праві приватної власності, що посвідчено державним актом на право власності на землю для дачного будівництва серії ЗП № [NUMBER]. Він звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], але отримати свідоцтво на спадщину за законом не має можливості через відсутність кадастрового номера на зазначену земельну ділянку. При виготовленні технічної документації на зазначену земельну ділянку, з*ясувалося , що належна спадкодавцю земельна ділянка увійшла в масив двох окремих земельних ділянок належних на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] Право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області серії ЯЖ № 495547. Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] отримала на підставі рішення Приазовського районного суду від 04.08.2008 року і яке, за наслідками розгляду в апеляційній інстанції апеляційному суді Запорізької області, скасовано 18 травня 2011 року. Тим самим, на думку позивача, у [PERSON] відсутнє правове обґрунтування для отримання права власності на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, так і отримання відповідного державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯЖ № 495547, а відтак просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку.. Крім того , при виготовлені технічної документації, зокрема складання плану схеми земельних ділянок на території [PERSON] Першої сільської ради, з*ясувалося, що на ділянку [PERSON] накладена земельна ділянка [PERSON], що унеможливлює реалізацію ним права на спадкування. А згодом , зазначена обставина вплинула і на ухвалення рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області №РВ-2300099522015 від 17.08.2015 про відмову у внесені відомостей до державного земельного кадастру з підстави знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати , іншої земельної ділянки або її частини, а саме згідно зазначеного рішення на ділянку [PERSON] накладена земельна ділянка з кадастровим номером 2324586201:04:030:0047, площа співпадає на 49,7034%, яка належить згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547 площею 0,1500га [PERSON]. Під час розгляду справи позивач неодноразово надавав уточнення до позовної заяви, в останній редакції позовної заяви від 29.10.2015 року ( а.с.172-175 ), позивач свої вимоги виклав наступним чином: припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1500га, кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева; визнати недійсним державний акт серія ЯЖ №495547 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева, виданий [PERSON] 13 лютого 2009 року на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 04.08.2008 року з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547, виданого 13 лютого 2009 року на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева; скасувати реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047 за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547 площею 0,1500 га виданий 13 лютого 2009 року [PERSON] в державному земельному кадастрі. За клопотанням представника позивача суд, за згодою сторін, залучив до участі у справі в якості співвідповідачів реєстраційну службу Приазовського районного управління юстиції, відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області ( а.с. 87-88,192). В обґрунтування позову, з урахуванням останніх уточнень до нього, позивач послався на ті ж підстави, які були викладені ним раніш у поданій позовній заяві ( а.с. 1-4). Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи ( а.с. 181 ). Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], діючій на підставі довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області 21 липня 2015 року і зареєстрована в реєстрі за № 2556 ( а.с.57,5-6) позов свого довірителя, з урахуванням останніх уточнень до нього, підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи ( а.с. 179). Представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON], діючій на підставі договору про надання правової допомоги ( а.с 58-60) проти позову заперечував, посилаючись на те, що відсутність у позивача технічної документації на спірну земельну ділянку, унеможливлює висновок про те, що земельні ділянки перетинаються. У схемі до державного акту на земельні ділянки позивача та відповідача в якості суміжних землекористувачів зазначені інші особи, що також спростовує твердження позивача, що земельні ділянки перетинаються, тим самим, земельні ділянки знаходяться за різними адресами, а отже право позивача жодним чином відповідачем не порушено. Крім того представник відповідача вважає, що неможна визнавати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547, виданого 13 лютого 2009 року на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева в цілому недійсним, так перетинання з земельною ділянкою позивача відбулося в частині; [PERSON] особисто не допускала порушення земельного законодавства, такі порушення допущені іншими державними органами, а тому [PERSON] не може нести відповідальності за їх дії. На думку представника відповідача, необгрунтованими є і вимоги позивача стосовно скасування державної реєстрацію права власності [PERSON] за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547, виданого 13 лютого 2009 року на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева та скасування реєстрації земельної ділянки площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047 за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547 площею 0,1500 га виданий 13 лютого 2009 року [PERSON] в державному земельному кадастрі, так як відповідачі за цими вимогами є суб*єктами публічних відносин, а тому провадження в цій частині слід закрити. На думку представника відповідача, необгрунтованими є вимоги позивача щодо припинення права власності на спірну земельну ділянку, так як перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, встановлений статтею 140 Земельного Кодексу України, є вичерпним , а наведені позивачем обставини жодним чином не відповідають ст..140 Земельного Кодексу України. Представник відповідача - реєстраційної служби Приазовського районного управління юстиції [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що у реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547, виданого 13 лютого 2009 року на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева. А відтак не можна скасувати те, чого не існує. Представник відповідача - відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області в судове засідання не прибув,будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність ( а.с. 191). Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] Перша сільська рада [PERSON] проти позову не заперечувала і пояснила суду, що працює у якості землевпорядника [PERSON] Першої сільської ради з 1994 року. Їй відомо, що у липні 2008 року у задоволенні заяви [PERSON] , адресованій [PERSON] Першій сільській раді, про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1500 га із земель населеного пункту с. Степанівка Перша по вул. .Жовтневій для забудови та обслуговування житлового будинку та прилеглих господарчих споруд, було відмовлено по причині того, що затребувана земельна ділянка межує з узбережжям Азовського моря. А оскільки сільська рада своєї згоди не надала [PERSON] на набуття у власність зазначеної земельної ділянки, то позов вважає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Їй відомо, що відмову сільської ради [PERSON] оскаржила до Приазовського районного суду Запорізької області, який 04 серпня 2008 року ухвалив рішення за яким її позов було задоволено: визнано незаконною відмову [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, спірна земельна ділянка надана їй у власність. У засіданні суду представник сільської ради участі не брав, оскільки не отримав судовий виклик. Про те, що [PERSON] .О. отримала державний акт на право власності, на нині спірну земельну ділянку, дізналася лише у 2014 році. Їй достовірно відомо, що батько позивача [PERSON] отримав держаний акт на , нині спірну земельну ділянку, у 1994 році, за життя він прокладав до своєї земельної ділянки електролінію, на ділянці є забудови, хоча і не капітальні.. Земельна ділянка не огорожена, не окультована. Після смерті батька [PERSON], його син [PERSON]. кожного року приїжджає за адресою розташування спірної земельної ділянки. Земельна ділянка померлого не мала кадастрового номеру через те, що право на землю набуто у 1994 році у відповідності до вимог діючого на той час законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставив та відповідні до них правовідносини : [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] ( а.с. 133-142), але постановою приватного нотаріуса від 04 вересня 2015 року (а.с. 147) [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про спадщину за законом на земельну ділянку для дачного будівництва площею 0,12 га, що розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належала його батьку померлому 19 лютого 2015 року [PERSON] по причині відсутності кадастрового номеру на земельну ділянку та відмови Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області внести відомості до Державного земельного кадастру ( а.с. 147). Згідно даних технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) ( а.с. 196-213) вбачається, що на земельну ділянку [PERSON] накладена земельна ділянка [PERSON] Судом також встановлено, що відділ Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області своїм рішенням №РВ 2300099522015 від 17.08.2015 року відмовив [PERSON] у реєстрації земельної ділянки у зв*язку з тим, що реєструєма земельна ділянка має перетин з земельними ділянками, зареєстрованими в системі за кадастровими номерами 2324586201:04:030:0045, яка належить [PERSON] та 2324586201:04:030:0047, яка належить [PERSON]. На земельну ділянку [PERSON] накладена земельна ділянка з кадастровим номером 2324586201:04:030:0047, площа співпадає на 49,7034%, яка належить згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547 площею 0,1500га [PERSON] (а.с.75,129-131). Рішенням дев*ятнадцятої сесії п*ятого скликання [PERSON] Першої сільської ради від 02 липня 2008 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,1500 га с. Степанівка Перша по вул.. Жовтневій для забудови та обслуговування житлового будинку та прилеглих господарчих споруд так як затребувана земельна ділянка межує з узбережжям Азовського моря ( а.с.155 ). Із матеріалів архівної справи №2-655/2008, оглянутої судом під час судового розгляду справи, вбачається, що рішенням Приазовського районного суду №2-655/2008 від 04.08.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] першої сільської ради Приазовського району Запорізької області задоволено: скасована як незаконна відмова [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в наданні [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Жовтнева в селі Степанівка Перща Приазовського району Запорізької області згідно схеми, доданої до заяви позивачки про надання земельної ділянки у власність та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1500га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Жовтнева в селі Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області згідно схеми, доданої до заяви [PERSON] про надання про надання у власність земельної ділянки ( а.с. 193-194). Із державного акту серії ЯЖ №495547 від 13 лютого 2009 року на земельну вбачається, що [PERSON] має право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева, набуто на підставі рішення Приазовського районного суду №2-655/2008 від 04.08.2018 року ( а.с. 14-17 ), яке згодом скасовано апеляційним судом Запорізької області 18 травня 2011 року з ухвалення нового рішення, де зазначено, що в задоволення позову [PERSON] до [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області про скасування відмови в наданні у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га по вулиці Жовтневій в селі Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області згідно наданої [PERSON] схеми ( а.с.14-17 ). Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач позбавлений можливості реалізувати право на отримання спадщини за законом на земельну ділянку для дачного будівництва площею 0,12 га, що розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належала його батьку померлому 19 лютого 2015 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю для дачного будівництва серії ЗП № [NUMBER] ( а.с. 11), про що свідчить відмова приватного нотаріуса у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про спадщину за законом на зазначену земельну ділянку від 04 вересня 2015 року (а.с. 147). За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно , якщо прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 13 лютого 2008 року на ім*я [PERSON] вбачається, що вона отримала у власність земельну ділянку площею 0,1500 га на території [PERSON] Першої сільської ради, на підставі рішення Приазовського районного суду №2-655/2008 від 04.08.2018 року ( а.с.12 ). Однак рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 04.08.2008 року скасовано рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2011 року : в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області про скасування відмови в наданні у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1500га по вул.. Жовтневій в селі Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, відмовлено ( а.с. 14-17). Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначеним цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок. Так, за змістом частини першої, другої, шостої десятої цієї статті ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадян, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні , подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності межах норм безоплатної приватизації і для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюється у порядку, установленому статтею 151 ЗК України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи ( ліцензії) на виконання цих робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно епідеоміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська ї державна адміністрація або сільська, селищна, міська ради у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Отже, з урахуванням викладеного, [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева, всупереч вимогам ч.1 ст.116, 118 Земельного Кодексу України, тобто незаконно. Статтею 140 ЗК України передбачені підстави для припинення права власності на земельну ділянку, перелік яких є вичерпним лише в разі , коли право власності на землю набувається в установленому законом порядку. Проте, у випадку визнання незаконним рішення, згідно з яким набуто право власності на спірну земельну ділянку, посилання на норми статті 140 ЗК України не можна визнавати правильним ( рішення Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справа № 6-523цс15). Відповідно до ч.2 ст.346ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. На підставі частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом , способів. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] в частині припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева, є обґрунтованим, і таким , що підлягає задоволенню. Згідно з частиною першої статті 126 Земельного Кодексу України, в редакції до 01 січня 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом , крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах пов*язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-57 цс 13 від 19 червня 2013. Крім того, оскільки державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема , статтями 116,118 ЗК України. Дана правова позиція міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 жовтня 2013 року по справі №6-83цс13. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Дана правова позиція міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 жовтня 2013 року по справі №6-83цс13. Оскільки за змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, у разі відсутності рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на земельну ділянку, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статтей 116, 118 ЗК України, - недійсним. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2013 року по справі № 6-14цс13. В силу ст..360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов*язковим для всіх суб*єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов*язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Судку України. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що [PERSON], не маючи відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на земельну ділянку з визначеними законом ( частиною першою стаття 116 ЦК України ) підставами, а тому державний акт серія ЯЖ №495547 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер [NUMBER] : 04 : 030 : 0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева, виданий [PERSON] 13 лютого 2009 року на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 04.08.2008 року з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ,виданий з порушенням вимог статтей 116,118 ЦК України , слід визнати недійсним, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547 виданого 13 лютого 2009 року на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер 2324586201:04:030:0047, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в селі Степанівка Перша вул.. Жовтнева, скасування реєстрації земельної ділянки площею 0,1500 га кадастровий номер 2324586201:04:030:0047 за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №495547 виданого 13 лютого 2009 року в державному земельному кадастрі, суд виходить з наступного. Відповідно до п.2 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.6,7 ст.9 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осі, громадян чи їх об*єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов*язану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Відповідно до ч.1 ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнанних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заінтересована особа не позбавлена можливості звернутися до відповідних органів у порядку , передбаченому чинним законодавством, щодо скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру. З урахуванням викладеного, в частині позовних вимог [PERSON] щодо скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі, слід відмовити. Відповідно до ст..10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язкі, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд вважає доводи представника відповідача неспроможними. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,3 ст.88 ЦПК України, суд вважає , що з [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір на загальну суму 730,80грн. ( сімсот тридцять гривень 80 копійок), що підтверджено відповідним платіжним документом ( а.с.1,172 ). На підставі викладеного,

Outcome: partial