Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . [INFO] померла її мати - [PERSON] . [INFO] помер її рідний брат - [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . В січні 2020 року позивач дізналася, що [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів в рівних долях їй та братові [PERSON] . Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. [PERSON] в позові просила надати їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , зазначивши, що існували перешкоди та об`єктивні обставини для подання нею заяви про прийняття спадщини, а саме: незнання про існування заповіту на її ім`я. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 12.03.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.05.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що позивач знайшла заповіт в речах померлої матері лише в 2020 році. Їй було відомо виключно про існування першого заповіту [PERSON] , яким той усе майно заповів сину. Про те, що заповіт було змінено іншим - позивач не знала. Також [PERSON] вказав, що його довірителька [PERSON] хворіла, долучивши на підтвердження цього лист лікарні від 11.06.2020. Представник повідомив суду, що [PERSON] була в нормальних стосунках із батьками, навідувала їх. Проживала вона за 10-15 км від них. Також була присутньою на похованні усіх вищевказаних родичів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що позивачу було достеменно відомо про наявність заповітів [PERSON] , оскільки вона є дочкою спадкодавця і знала як про заповіт на користь [PERSON] , так і про другий заповіт - де майно померлий залишив обом дітям (позивачу та [PERSON] ). Про це знали усі родичі і обговорювали неодноразово дану тему. Між позивачем і [PERSON] (її братом) часто виникали сварки, через те, що їхній батько змінив свою волю. Остання хворіла, однак її усюди возили на автомобілі. Пересуватись вона може. До батьків позивач раніше приїжджала регулярно - раз на тиждень. На усіх похоронах також була присутня. Робила 40 днів по матері. Посилання [PERSON] на незадовільний стан здоров`я, як на підставу для незнання про заповіт чи неможливість відвідати нотаріуса, на думку відповідача [PERSON] є надуманим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також висловила позицію, що позивач знала про існування кількох заповітів свого батька. Воля заповідача за життя змінювалась, і відбувалось це, не виключно, з ініціативи [PERSON] . Вважає, що Закон передбачає чіткий порядок і строки прийняття спадщини, і позивач після смерті [PERSON] таким правом не скористалась. Заслухавши вступне слово представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним у ній доказам, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [INFO] в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області помер батько позивача [PERSON] (а.с. 8, 40-41, 106). Згідно з копії довідки від 20.01.2020 № 16, виданої діловодом с. Маначин Волочиської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, на день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] (а.с. 10). Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2018, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). [PERSON] , належало право приватної власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 11-12). Вказані вище обставини визнано сторонами в ході розгляду справи. Згідно копії заповіту від 31.10.2011 [PERSON] все своє майно в рівних долях заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Волочиська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини і не була зареєстрована за однією адресою разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією листа від 29.01.2020 № 114/02-14 (а.с. 15). Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З копії спадкової справи № 499/2015, заведеної після смерті [PERSON] слідує, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті останнього є його син [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилась від отримання належної їй обов`язкової частки у спадщині та від усієї спадщини, подавши заяву від 19.11.2015. Також в заяві дружина зазначила, що чоловік заповів майно, яке є його особистою приватною власністю, [PERSON] і [PERSON] (а.с. 49 зворот). З копії вказаної спадкової справи також встановлено, що крім заповіту від 31.10.2011, вчиненого на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 54 зворот), [PERSON] вчинив ще два заповіти, а саме: від 04.12.2000, яким все своє майно заповів [PERSON] , та від 06.02.2012, яким заповів [PERSON] земельні ділянки площею 0,4802 га та 2,1535 га (а.с. 50 зворот, 51). Належним чином оформивши свої спадкові права, [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається із земельних ділянок площею 2,1535 га та площею 0,4802 га (а.с. 57 зворот, 59) За змістом ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину подавши нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини був його син [PERSON]. [PERSON]. помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2017 (а.с. 9, 68). З копії спадкової справи № 110/2017, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті останнього є його дочки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 63-96). З копії спадкової справи № 322/2018, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] і отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 34-47). Як встановлено судом, позивач [PERSON] не була зареєстрована за однією адресою з [PERSON] на день його смерті та у шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 10, 15). Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] подала до нотаріуса заяву лише в січні 2020 року. У зв`язку з цим, Волочиська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. [PERSON] позовну заяву обґрунтовує тим, що пропустила строк для прийняття спадщини з об`єктивних причин, оскільки не знала про існування заповіту на її ім`я. Не знання про заповіт також пов`язано із її незадовільним станом здоров`я (хворобами). За результатами судового розгляду справи суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявності у неї поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, якими обґрунтовано позов. Доводи позивача щодо незнання нею про існування заповіту батька від 31.10.2011 спростовується поясненнями відповідачів та матеріалами справи. З пояснень представника позивача та відповідачів наданих в судовому засіданні слідує, що позивач [PERSON] проживає за 10-15 км. від домоволодіння її померлих батьків, з ними підтримувала нормальні відносини, регулярно навідувалась та спілкувалась. Особливо була близькою з матір`ю, яка усе своє майно заповіла доньці - [PERSON] . Остання була на похоронах свого батька, матері та брата, спілкувалася із членами сім`ї. Хвороби не стали на заваді цьому. Відповідачі стверджують суду, що їхній тітці було відомо про існування заповітів, а відомості про їхній зміст обговорювалась в родині неодноразово. Суд вважає, що доводи відповідачів підтверджуються матеріалами спадкової справи № 499/2015, заведеної після смерті [PERSON] , де наявні заяви матері позивача та її брата від листопада 2015 року. Зі змісту заяв вбачається, що і [PERSON] , і [PERSON] знали про волю померлого, викладену у його заповітах та повідомили нотаріуса про спадкоємця [PERSON] . Варто вказати і про те, що усі спадкові справи були заведені в одній державній нотаріальній конторі. 08.11.2018 [PERSON] у визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Отже, у 2018 році позивач була обізнана з вимогами статей 1269, 1270 ЦК України, а також із волею матері відносно розпорядження її спадковим майном. Вказане, на думку суду, також підтверджує доводи відповідачів в частині поінформованості позивача про наявність заповітів її батька. Лист Волочиської Центральної районної лікарні від 11.06.2020 № 477, в якому міститься інформація про лікування та діагнози позивача, на переконання суду, не доводить факт того, що [PERSON] не знала про існування заповіту від 31.10.2011. Крім того, сторона позивача не обґрунтовує позов тим, що строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини було пропущено з поважної причини, якою є перебування на лікуванні в хірургічному відділенні. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] через їх недоведеність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed