Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

20 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки в розмірі 15 787,45 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.04.1995 року, який було розірвано 26.09.1997 року. Від даного шлюбу 02.08.1995 року у них народилась дочка [PERSON], яка є інвалідом першої групи «Б» з дитинства та потребує стороннього догляду. На підставі виконавчого листа № 2-174 від 28.02.1997 року з відповідача на утримання дочки стягувались щомісячно аліменти в розмірі 16,5 % від всіх видів заробітку до її повноліття. Вказує, що незважаючи на те, що відповідач має дохід у вигляді пенсії та кошти, які отриманні з надання в оренду земельного паю, умисно ухиляється від виконання своїх зобовязань, рішення суду не виконує, призначенні аліменти на утримання дитини не надає. Станом на 28.02.2018 року заборгованість з виплати аліментів становить 15 787,45 грн. З врахуванням вимог ч. 1 т. 196 СК України розміру заборгованості по аліментах, днів прострочення сплати аліментів, розмір нарахованої пені з 01.02.2010 року по 28.02.2018 року становить 356230,53 грн. (94967,03 грн. розмір пені за 2010 року +106126,99 грн. розмір пені за 2011 рік + 101875,69 грн. розмір пені за 2012 рік + 53260,82 грн. розмір пені за 2013 рік). Проте, враховуючи норми ч. 1 ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки у розмірі 15787,45 грн. 05 травня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на відповідачем заборгованість із сплати аліментів сплачена в повному обсязі і для сплати заборгованості він був змушений взяти позику. Також, вказує, що заборгованість у відповідача виникла з 2010 року з обєктивних та незалежних від нього причин, оскільки відповідач потрапив у аварію та зазнав значних ушкоджень, тому тривалий час лікувався і не мав можливості працювати. Відповідач є інвалідом 3-ї групи, у звязку з чим потребує постійного лікування. Окрім того, він здійснював догляд за своєю матірю інвалідом 1-ї групи, і у нього на утриманні перебуває неповнолітня дочка, яка є інвалідом з дитинства до 18 років, та навчається в коледжі на платній формі навчання. При цьому, зазначає, що доходом відповідача є пенсія, орендна плата за земельну ділянку, яку він отримує раз на рік, інших доходів у нього немає, а тому просить відмовити в задоволенні позову. 18 травня 2018 року представник позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що відзив є необґрунтованим та не підлягає до задоволення, оскільки відповідачем не надано достовірних та обґрунтованих доказів про відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, відсутні достовірні докази про те, що відповідач потрапив у ДТП, надані епікризи не встановлюють причинний зв'язок хвороби з аварією, на яку вказує відповідач, в той час як його дочка інвалід з дитинства, потребує коштів на лікування. Також, відповідачем не надано підтверджуючих відомостей про потребу його матері у сторонньому догляді. У відповіді на відзив вказано про те, що надання другій неповнолітній дочці відповідача допомоги, яка є інвалідом з дитинства та навчається, є прямим обовязком відповідача, а не сплата аліментів на утримання дочки [PERSON] ставить у нерівне становище його дочку, яка не може самостійно рухатись, пересуватись і щодо якої він не вбачає підстав для надання допомоги, а мотивування відповідача щодо розписки не спростовує та не звільняє відповідача від обовязку щодо сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 25 травня 2018 року до суду надійшли заперечення від представника відповідача, в яких він зазначив, що відсутні обставини для задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з 2010 року у звязку із тим, що відповідач потрапив у аварію та внаслідок отриманих травм отримав групу інвалідності. Також, на його утриманні перебувала мати інвалід І групи, а доходом відповідача є лише пенсія та орендна плата за земельну ділянку 1 раз в рік. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити повністю у задоволенні позову. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.04.1995 року (копія свідоцтва про укладення шлюбу серія І-БВ № 255188), який було розірвано 26.09.1997 року і після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Котик» (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-БВ № 255306). Від даного шлюбу 02.08.1995 року у них народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 094792. Як вбачається із копії довідки до акту огляду МСЕК серія АВ № 0845516 [PERSON] є інвалідом з дитинства до 18 років 1-ї групи «Б» та потребує стороннього догляду та лікування (копія довідки, виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.08.2012 року, від 02.10.2012 року, 02.11.2012 року, копія виписного епікризу, довідка від 13.06.2018 року № 537). А згідно копії довідки, виданої виконкомом Наркевицької селищної ради обєднаної територіальної громади Волочиського району Хмельницької області від 07.03.2018 року вих. № 62, [PERSON] дійсно здійснює догляд за дочкою інвалідом І групи [PERSON], [INFO], а відповідно до довідки від 15.02.2018 року вих. № 40, до складу сімї [PERSON], [INFO], входить її мати [PERSON], [INFO] Відповідач не здійснював вчасно виплату аліментів з 10.1997 по 01.08.1998 року у звязку із цим був оголошений в розшук, що підтверджується довідкою Волочиського районного суду Хмельницької області від 14.10.1998 року вих. № 24001 та подання про оголошення розшуку боржника від 18.08.1998 року. Із копії довідки розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що станом на 01.12.2010 року заборгованість по аліментам становить 3100,82 грн., а згідно довідки про нарахування та сплату аліментів за весь період від 12.02.2018 року вих. № 6255 заборгованість по аліментах з моменту призначення до досягнення дитиною повноліття становить 15\~787,45 грн. 19.03.2018 року головний державний виконавець Другого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 4255262 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-174, виданого 28.02.1997 року у звязку із відсутністю заборгованості із сплати аліментів. Відповідач [PERSON], [INFO], є інвалідом 3-ї групи внаслідок загального захворювання (копія пенсійного посвідчення серія ААЇ № 493657). Із копії довідки від 31.03.2018 року № 8649 вбачається, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримав пенсію по інвалідності за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року в розмірі 11\~139,71 грн. Даний факт, також, підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.06.2018 року вих. № 18267/08. Відповідно до ст. ст.\~150, 157 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями\~ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №204/2577/15-ц, вказано, що правило про стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів(за кожен місяць). У п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Так, відповідач не довів в судовому порядку належними та допустимими доказами те, що заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини утворилась не з його вини. Зокрема, відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки на його утриманні перебувала мати інвалід І групи, яка потребувала стороннього догляду і за якою він здійснював догляд (копія пенсійного посвідчення серія ААИ № 113156, довідки МСЕК серія МСЕ № 111152, довідка від 18.06.2013 року вих. № 110, довідки від 17.04.2018 року вих. № 67, копія свідоцтва про смерть серія І-БВ № 313793) та те, що 25.07.2001 року у нього народилась дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія 1-БВ № 115575), яка є дитиною-інвалідом та на її утримання призначено державну соціальну допомогу (копія посвідчення серія ААГ № 001165 та копія медичного висновку № 299). При цьому, відповідач посилається на те, що його дочка [PERSON] навчається в Хмельницькому базовому медичному коледжі на денній формі навчання відділення «Лікувальна справа» і загальна вартість освітньої послуги за весь строк (з 01.09.2016 року по 28.06.2020 року) навчання становить 47080 грн. (копія договору про надання освітніх послуг, копія квитанцій, копія довідки від 18.04.2018 року № 3885). Проте, відповідачем не надано доказів того що на його утриманні дійсно перебувала його матір і він ніс витрати, а утримання матері та іншої дитини [PERSON] не свідчить про те, що він звільняється від обовязку утримання [PERSON] Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,6911 га, яка розташована на території Павликовецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, та орендується ТОВ «БАРКОСОФТ АГРО 1» на підставі договору оренди земельної ділянки строком дії до 28.07.2026 року. Згідно інформації Красилівської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.06.2018 року вих. № 3258/22-04-1, [PERSON] отримав дохід з 1 кварталу 2014 року по 1 квартал 2018 року станом на 18.06.2018 року в розмірі 204621,47 грн. Отже, незважаючи на всі обставини на які посилається відповідач, що сприяли виникненню заборгованості зі сплати аліментів, суд в першу чергу приймає інтереси дитини, а одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти у визначному розмірі, як і сплатити заборгованість по аліментам, однак таких дій не вчинив. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача про те, що він витрачав кошти на придбання ліків на лікування, оскільки до суду надано лише копії виписних епікризів, епікризів історії хвороби, виписки з історії хвороби, проте не долучено до матеріалів справи копій квитанцій, чеків тощо відповідно до рекомендацій щодо лікування. Також, відповідач вказує, що для погашення заборгованості він позичив кошти в борг безвідсотково в сумі 15000 грн. та зобовязується повернути їх до 01.03.2019 року і на підтвердження вказаного факту долучив копію розписки від 01.03.2018 року, однак у розписці не вказано мети отримання коштів. До того ж, отримання в борг коштів не звільняє його від обовязку щодо утримання дитини. Відповідач посилається на те, що джерелом його доходу є пенсія по інвалідності та кошти, отримані від орендної плати, проте дані обставини спростовуються відомостями, наданими Красилівської ОДПІ, згідно яких відповідач протягом 2014-2018 року отримував заробітну плату, він є працездатною особою та йому протипоказана лише важка фізична праця. Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, всього сума неустойки (пені) з 01.02.2010 року по 28.02.2018 року згідно розрахунку позивача складає з розрахунку 1% від суми несплачених аліментів 356230,53 грн., проте, враховуючи, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, а згідно розрахунку заборгованості по аліментах головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області заборгованість становить 15787,45 грн., а тому дану суму слід стягнути з відповідача в якості пені. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved