Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

20 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], вказуючи на те, що останні 30 червня 2014 року за адресою: вул. Поділ 10, селище Шишаки Полтавської області, позичили у неї 250 000 грн.00 коп., про що склали розписку, відповідно до якої зобовязувалися повернути взяті у борг кошти до 30 червня 2015 року включно. Однак, відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали, у звязку з чим позивач просила стягнути з останніх солідарно на її користь основну суму боргу, що становить 250 000 грн. 00 коп., а також понесені по справі судові витрати в загальному розмірі 2 500 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіславши на адресу суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність. Не зявилися в судове засідання й відповідачі [PERSON], [PERSON], які подали до суду заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON], виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи слідує, що 30 червня 2014 року [PERSON], діючи добросовісно, передала у селищі Шишаки Полтавської області, [PERSON], [PERSON] 250 000 грн. 00 коп., про що останні написали розписку, відповідно до якої вони взяли у займи обумовлену суму коштів без сплати будь яких процентів за користування ними з зобовязанням повернути їх до 30 червня 2015 року включно. На підтвердження укладення договору позики, позивач надала суду розписку про отримання [PERSON], [PERSON] у борг 250 000 грн. 00 коп. / а. с. 16 17 /. Вказана розписка є належним і допустимим доказом по справі, яка, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами невиконаних зобовязань по договору позики. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона / позикодавець / передає у власність другій стороні / позичальникові / грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. За правилами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як убачається із змісту боргової розписки, яка є безпроцентною, що прямо слідує з її змісту, позичальники мали повернути позикодавцю за місцем укладання договору позики / вул. Поділ 10, селище Шишаки Полтавської області / взяту суму боргу до 30 червня 2015 року включно. Однак, на день розгляду справи у суді відповідачами позика не повернута. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, що визначено положеннями ч. 1 ст. 1050 цього ж Кодексу. Таким чином, загальна сума боргу за договором позики від 30 червня 2014 року становить 250 000 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], відтак позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved