Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

20 січня 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення. В позовній заяві [PERSON] просить суд винести рішення, в якому встановити факт, що державний акт серії ЗП- 000009 № 2623 на право приватної власності на землю на імя [PERSON] належав [PERSON], яка померла 26 листопада 20013 року. А також визнати за нею, як спадкоємцем за законом право власності на земельну ділянку, площею 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області, яка належала померлій 26 листопада 2013 року [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26 листопада 2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,55 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в смт. с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП - 000009 № 2623, виданий Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 26 серпня 1997 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106. Спадкоємцями на майно померлої є також [PERSON], яка від спадщини відмовилися. Після звернення до Куйбишевської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, через відсутність витягу з Державного земельного кадастру на вищезазначену земельну ділянку. Крім цього виявилися розбіжності в написанні імя спадкодавиці а саме: в державному акті імя записано «Элеонора», а в свідоцтві про смерть «Елеонора». На даний час виправити помилку в написанні імені її матері немає можливості. Через дані обставини позивачка [PERSON] не може скористатися своїм законним правом на отримання спадщини за законом і змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася,надала заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі., позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Представник Комиш-Зорянської селищної ради Запорізької області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав обставини та позовні вимоги позивача і просив справу розглянути без їхньої участі. Представник Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без їхньої участі, проти позову не заперечують. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи та дослідивши наявні докази вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 275449, виданого виконкомом благовіщенської сільської ради Куйбишевського району Запорізькій області від 28 листопада 2013 року, спадкодавець [PERSON] померла 26 листопада 2013 року. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,55 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в смт. с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП - 000009 № 2623, виданий Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 26 серпня 1997 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі. Матеріалами справи встановлено, що 26 серпня 1997 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП - 000009 № 2623 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 на імя спадкодавиці [PERSON]. Проте в свідоцтві про смерть та в інших документах імя спадкодавиці зазначено [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 275449, виданого виконкомом Благовіщенської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області від 28 листопада 2013 року та іншими матеріалами справи. На даний час позивачка [PERSON] вирішила оформити спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка складається з земельної ділянки площею 0,55 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в смт. с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області, право власності на яку посвідчене вищезазначеним державним актом, але не може цього зробити, оскільки були виявлені розбіжності в написанні імені її матері в державному акті та свідоцтві про смерть. Виправити допущену помилку в державному акті на даний час не можливо. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Благовіщенським СВЗАГС Куйбишевського району Запорізької області, і як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері звернулася до державного нотаріуса, для прийняття спадщини. Спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є також [PERSON], яка від спадщини відмовилася. При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через те, що нею не надано витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку та також через розбіжності в написанні імя спадкодавиці а саме: в державному акті імя записано «Элеонора», а в свідоцтві про смерть «Елеонора». Як вбачається з відповіді, наданої відділом Держземагенства у Куйбишевському районі, відділ немає змоги надати витяг про відсутність обмежень на земельну ділянку загальною площею, 0,55 га тому, що на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на землю ЗП-000009 № 2623 від 26 серпня 1997 року виданий на імя [PERSON] Эліонори Федорівнини , Поземельна книга не відкривалась. Згідно статті 25 ЦК України правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ст.ст.125, 126 Земельного Кодексу України право власності виникає з моменту одержання державного акту на земельну ділянку. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно статті 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах , які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті у судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП - 000009 № 2623, виданий Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 26 серпня 1997 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106 на імя [PERSON] Эліонори Федорівнини дійсно належав [PERSON], померлій 26 листопада 2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved