Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

21.12.2010 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 206 077, 65 дол. США, що еквівалентно 1 631 454, 93 грн. В подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 220 090, 38 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 6 226 620, 96 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 15.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 161 057, 00 дол. США з терміном повернення кредиту до 14.10.2037 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідача [PERSON], між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 15.10.2007 року, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов'язався у повному обсязі відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною. Однак, на протязі тривалого часу відповідач [PERSON] не виконувала покладених на неї кредитним договором обов'язків, не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків по кредитному договору, що і стало підставою для звернення ПАТ «Універсал Банк» до суду з вимогою солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договорі. 09.11.2012 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Універсал Банк», яку в подальшому змінив та остаточно просив суд припинити договір поруки, укладений між ним та ПАТ «Універсал Банк» 15.12.2007 року. В обґрунтування зустрічного позову покликався на те, що відбулася істотна зміна обставин, тому, в силу вимог ст.652 ЦК України, наявні обов'язкові умови для розірвання договору поруки. Крім того, відповідач покликається на п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, яка вказує, що відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. На думку відповідача [PERSON], пред'явивши позов про дострокове стягнення заборгованості з відповідачів, банк змінив основне зобов'язання, що і дало право поручителю на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Представник позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, дав аналогічні пояснення тим, які викладені в первісному позові. Просить уточнений первісний позов задовольнити, а в зустрічному відмовити за безпідставністю, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи. Відповідач по первісному позову [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечили представник позивача, відповідач [PERSON] та його представник. Відповідач по первісному позову, позивач по зустрічному позову [PERSON] та його представник підтримали заявлені в зустрічній позовній заяві вимоги та просили повністю їх задовольнити та надали аналогічні пояснення тим, які викладені в зустрічному позові. Додатково пояснили, що 16.04.2009 року відповідач отримав від банку вимогу у 30-денний термін виконати порушене позичальником кредитне зобов'язання та повернути в повному обсязі всю суму заборгованості, а 21.12.2010 року ПАТ «Універсал Банк» подав позовну заяву до Галицького районного суду м. Львова про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором чим пропустив шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України. Просять зустрічний позов задовольнити, а первісному відмовити за безпідставністю, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги по первісному позові підлягають до задоволення частково, а зустрічний позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом та матеріалами справи встановлено, що 15.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №24/160-07К (далі-Кредитний договір), за умовами якого позичальнику [PERSON] були надані грошові кошти у сумі 161 057,00 дол. США на строк до 14.10.2037 року зі сплатою 11,95% річних за користування кредитними коштами (а.с.9-15). На підставі п.6.1.1. Договору кредиту відповідач [PERSON] зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Договором терміни, а також виконувати інші свої зобов'язання згідно даного Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, що передбачені Договором, натомість, в порушення умов Договору та взятих на себе зобов'язань відповідач кредит не повертала вчасно та не проводила оплату відсотків за користування ним. Станом на 24.02.2015 року заборгованість відповідача по вказаному договору становить 220 090, 38 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ становить 6 226 620, 96 грн. Відповідно до вимог п. 10.3 - 10.4 Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань згідно цього Договору щодо сплати кредиту та/або відсотків чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів та відповідно непогашення наявної суми заборгованості на протязі 30 днів з дня направлення відповідної вимоги Банком, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання своїх грошових зобов'язань за цим Договором щодо повернення отриманого кредиту, нарахованих сум відсотків та штрафних санкцій передбачених даним Договором. 18.03.2009 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] була направлена відповідна Вимога про погашення заборгованості по даному Кредитному договору №24/160-07К від 15.10.2009 року (а.с.19), яку відповідач отримала 25.05.2009 року, що стверджується рекомендованим повідомленням (а.с.20), проте у встановлений строк заборгованість за Кредитним договором погашена не була. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому до виплати. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч.1 ст. 530 ЦК України). Пунктом 9.1 Договору кредиту передбачено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення. Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується розрахунком суми боргу, наданої представником ПАТ «Універсал Банк»» (а.с.204-206), станом на дату розрахунку заборгованість по Кредитному договору №24/160-07К від 15.10.2009 року становить: прострочена заборгованість по сумі кредиту 34 096,64 дол. США, що еквівалентно 964 634, 86 грн.; заборгованість по сумі кредиту - 122 480,21 дол. США, що еквівалентно 3 465 112,12 грн.; відсотки - 48 492,44 дол. США, що еквівалентно 1 371 909,32 грн. та пеня - 15021,09 дол. США, що еквівалентно 424 964,66 грн., а всього 220 090, 38 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ становить 6 226 620, 96 грн. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушила умови Договору, суд вважає за необхідне стягнути з неї суму боргу у повному обсязі в розмірі 6 226 620,96 грн., відповідно до умов Договору та вимог ЦК України. Судом також встановлено та стверджується матеріалами справи, що з метою забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 15.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки(а.с.21). Згідно з п.п.3-5 договору поруки від 15.10.2007 року в разі невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе грошових зобов'язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, нарахованих відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Пунктом 6 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель зобов'язаний перерахувати вказані кошти. Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2009 року [PERSON] отримав від Кредитора письмову вимогу від 16.04.2009 року з вимогою у 30-денний термін, тобто до 16.05.2009 року, виконати порушене зобов'язання та повернути в повному обсязі всю суму заборгованості в розмірі 169 020,00 доларів США (а.с.17-18). Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Договором поруки від 15.10.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пунктів 10.3-10.4 кредитного договору використав право достроково стягнути з поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 16 квітня 2009 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Як вбачається з матеріалів справи, позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості був направлений до Галицького районного суду м. Львова 21.12.2010 року, що вбачається із поштового конверта(а.с.30) Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що ПАТ «Універсал Банк» пропущено шестимісячний строк встановлений законом на пред'явлення позову до поручителя [PERSON] щодо повернення кредиту, який отримала [PERSON], оскільки із закінченням строку було припинено матеріальне право, а тому суд вважає за необхідне визнати припиненими правовідносини поруки за договором поруки від 15.10.2007 року укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Згідно роз'яснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України. На підставі вищезазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності первісний позов частково задоволити, а зустрічний позов повінстю. На підставі ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1700 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що були сплачені при поданні позовної заяви.

Outcome: partial