Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. 1.1. В червні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним первісним позовом та посилалась на те, що з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову, а саме з 4 грудня 2013 року, до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що в період часу з 1 березня 2017 року до 30 вересня 2018 року [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, у відповідача виникла пеня в розмірі 35918 гривень 47 копійок. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] за період часу з 1 березня 2017 року до 30 вересня 2018 року в розмірі 35918 гривень 47 копійок. 1.2. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.196): просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 25512 гривень 58 копійок. 1.3. Водночас, [PERSON] також пред`явив зустрічний позов (а.с.39-49): просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти, що були безпідставно стягнуті з нього на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] , в розмірі 31432 гривень 2 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2019 року (а.с.20) вбачається, що цивільна справа за первісним позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 серпня 2019 року (а.с.25-26) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року (а.с.94-95) зустрічний позов, пред`явлений [PERSON] , був об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 3 березня 2020 року (а.с.190-191) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Вони не визнають зустрічний позов та просять суд відмовити в його задоволенні. 3.2. [PERSON] та його представник [PERSON] не визнають первісний позов та заперечують проти його задоволення. Вони підтримують зустрічний позов та наполягають на його задоволенні. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 20 червня 1998 року сторони уклали шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30 вересня 1999 року та серії [NUMBER] від 1 вересня 2007 року (а.с.11, 12). 4.2. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 4.3. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 4 грудня 2013 року, до досягнення дітьми повноліття. 4.4. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття. Підстави для стягнення з відповідача аліментів на його утримання припинились. На підставі ч.3 ст.183 СК України з [PERSON] на користь позивача продовжують стягуватись аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача. 4.5. 1 листопада 2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 1 листопада 2017 року (а.с.10). 4.6. Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері та батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України, а також главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 5.2. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво19), положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникнення заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладений обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. 5.4. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідстав-но набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 5.5. Згідно з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 5.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що в період часу з березня 2017 року по вересень 2018 року відповідач належним чином виконував зобов`язання зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] . На підставі ч.1 ст.196 СК України у [PERSON] виникла пеня в розмірі 57098 гривень 48 копійок, тоді як розмір заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період часу склав лише 15036 гривень 64 копійки. Ці обставини підтверджуються письмовими розрахунками, виконаними позивачем (а.с.225, 227), які узгоджуються з обставинами, викладеними в п.4.4 цього судового рішення. Тому підстави для виникнення сумнівів щодо достовірності виконаних розрахунків відсутні. 6.2. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року в справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво19), презюмується вина [PERSON] у неналежному виконанні аліментного зобов`язання, якщо протилежне не буде доведено відповідачем. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дітей. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 15036 гривень 64 копійок. У зв`язку з тим, що розмір неустойки обмежений та не може перевищувати розмір заборгованості зі сплати аліментів, підстави для стягнення з відповідача грошових коштів в більшому розмірі відсутні. 6.4. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали докази на підтвердження ознак недобросовісності в діях позивача. Крім того, аліменти на утримання дітей стягувались з відповідача в примусовому, а не добровіль-ному порядку. Ці обставини свідчать про те, що згідно з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України підстави для стягнення з [PERSON] грошових коштів відсутні. Крім того, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] припиниться лише 21 серпня 2025 року. Тому надмірно сплачені ним платежі, якщо такі будуть встановлені державним виконавцем, можуть бути враховані при здійсненні відповідачем майбутніх аліментних платежів. 6.5. З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Outcome: partial