Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

20.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року у сумі 3075878,32 грн. В позові вказана, що 31.07.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір №00051/КН, згідно п. 1.1 якого позивач надав ФОП [PERSON] кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 2420150,00 грн. Процента ставка за користування кредитом, згідно п. 1.1 Кредитного договору, становить 20% річних, кінцева дата повернення кредиту - 29.07.2011 року. 10.12.2009 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №00051/КН від 31.07.2008 року. 31.05.2010 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №00051/КН від 31.07.2008 року, згідно п. 1 якої заборгованість позичальника перед банком за основним боргом за кредитним договором становить 2420150,00 грн. Відповідно до п.п. 2.; 2.1; 2.2 Додаткової угоди №2 до кредитного договору повинно здійснюватися повернення кредиту ФОП [PERSON] щомісяця за встановленим графіком. В порушення умов Кредитного договору та додаткових угод до кредитного договору ФОП [PERSON] від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється. В зв'язку з порушенням ФОП [PERSON] умов кредитного договору - у останнього утворилася заборгованість перед Банком. Банк звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення в солідарному порядку з ФОП [PERSON] та ТОВ - фірми «Даніка» заборгованості за кредитним договором. За результатами розгляду позову Банку - Господарським судом Харківської області було ухвалено рішення від 13.04.2011 року, яким позов банку задоволено у повному обсязі. 28.09.2011 року Господарським судом Харківської області було видано наказ на примусове виконання рішення щодо стягнення з ФОП [PERSON] та ТОВ - фірми «Даніка» суми в розмірі 2653859,23 грн. 28.09.2011 року Банк звернувся із заявою щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного наказу відносно ТОВ - фірма «Даніка» до Московського ВДВС Харківського МУЮ. 29.09.2011 року головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.10.2011 року головним державним виконавцем складено акт опису та арешту майна від 12.10.2011 року відповідно до якого описано та накладено арешт на нежитлові приміщення. Згідно повідомлення ПП «Спеціалізоване підприємство юстиції» Харківська філія прилюдні торги призначено на 22.10.2012 р., які не відбулися в зв'язку з відсутністю заявок покупців. Згідно акту уцінки арештованого майна головного державного виконавця ціна після переоцінки становила 2341725 грн. Згідно повідомлення ПП «Спеціалізоване підприємство юстиції» Харківська філія повторні прилюдні торги призначені на 27.11.2012 р., які не відбулися в зв'язку з відсутністю заявок покупців. Таким чином, зазначене рішення суду до теперішнього часу не виконано, про що свідчить незавершене виконавче провадження, відкрите з метою примусового виконання. Крім того, в період проведення виконавчих дій банку стало відомо, що 19.02.2013 року Господарським судом Харківської області винесена ухвала щодо порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ - фірма «Даніка» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В якості забезпечення вимог позивача за кредитним договором з [PERSON] був укладений договір поруки №00186-СКН від 31.07.2008р., додаткова угода №1 від 10.12.2009р. та додаткова угода №2 від 31.05.2010 року до договору поруки №00186-СКН, згідно яких відповідач зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ФОП [PERSON] за кредитним договором №00051/КН від 31 липня 2008 року укладеного між Банком та ФОП [PERSON] У відповідності з п.п. 1.1, 1.2 та 1.4 Договору поруки [PERSON] зобов'язалася солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ФОП [PERSON] за кредитним договором, у тому ж розмірі, що і боржник, в тому числі по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами, сплаті комісій, штрафів, пені та інших платежів. Також відповідальність [PERSON] передбачена ст.ст. 553, 554 ЦК України. Отже, з урахуванням вимоги позивача по достроковому погашенню заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем становить: 2240150- заборгованість по поверненню кредиту; 718535,72 грн. - заборгованість по сплаті процентів; 29449,59 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату кредиту; 87743,01 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів. Представник позивача Фірсова Н.В., яка діє на підставі довіреності №27 від 09.01.2014 року, в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. 12.02.2014 року відповідачка подала до канцелярії суду заперечення проти позову, вказавши наступне: 31.07.2008 року між банком та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір; в цей же день в забезпечення виконання зобов'язань ФОП [PERSON] за кредитним договором між нею та банком було укладено договір поруки №00186-СКН від 31.07.2008 року. У вказаному договорі не вказано строк дії поруки. Вважала, що позивач скористався можливістю змінити умови кредитного договору та вимагати дострокового його виконання, оскільки дані обставини убачаються з рішення Господарського суду Харківської області від 13.04.2011 року. Банк не здійснив свого права вимагати у неї повернення кредиту у строки, передбачені ст.. 559 ЦК України, тобто строк дії поруки припинився 06.08.2010 року. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини, що зазначені у запереченнях її довірительниці. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 31.07.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №00051/КН, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит для закупівлі товару та сировини у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на суму 2420150 грн. з 31.07.2008 року і терміном погашення по 29.07.2011 року включно, із сплатою 20% річних за фактичний період користування кредитними коштами від фактичної суми заборгованості за кредитом. /а.с. 15-20/ 10.12.2009 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №00051/КН від 31.07.2008 року. /а.с. 21-26/ 31.05.2010 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №00051/КН від 31.07.2008 року, згідно п. 1 якої заборгованість позичальника перед банком за основним боргом за кредитним договором становить 2420150,00 грн. Відповідно до п.п. 2.; 2.1; 2.2 Додаткової угоди №2 до кредитного договору повинно здійснюватися повернення кредиту ФОП [PERSON] щомісяця за встановленим графіком. /а.с. 27-30/ В якості забезпечення вимог позивача за кредитним договором з [PERSON] був укладений договір поруки №00186-СКН від 31.07.2008р., додаткова угода №1 від 10.12.2009р. та додаткова угода №2 від 31.05.2010 року до договору поруки №00186-СКН, згідно яких відповідач зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем по зобов'язанням ФОП [PERSON] за кредитним договором №00051/КН від 31 липня 2008 року укладеного між Банком та ФОП [PERSON] /а.с. 34-43/ Дані обставини сторонами не заперечуються. Як зазначено у п. 4.6 договору поруки №00186-СКН від 31.07.2008р., цей договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором і за цим договором. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 24 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.04.2014 року стягнено з солідарно з ФОП [PERSON] та ТОВ - фірма «Даніка» на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість по поверненню кредиту у сумі 2390150 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 221503,23 грн., пені у сумі 16470 грн., та судових витрат. /а.с. 7-13/ Як убачається з вищевказаного рішення, позивач, через порушення відповідачем (ФОП [PERSON]) зобов'язань за кредитним договором №00051/КН від 31.07.2008 року щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, звернувся до відповідача з претензійним листом №21/09 від 25.01.2010 року з вимогою достроково повернути заборгованість за кредитним договором, а також заборгованості по відсоткам та пені в строк до 05.02.2010р. За таких обставин, суд вважає, що позивачем пропущено визначений строк для пред'явлення позову до поручителя, а тому позов не підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed