Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

21 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення. 10 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 23.04.20007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GK000000047, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 55 150,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.04.2027 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим, загальна сума заборгованості станом на 17.07.2014 року становить 120\~352,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.07.2014 року (11,71 грн. за 1 долар США) складає відповідно 1\~409\~328,48 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 45\~095,52 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 27\~203,04 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 5\~195,89 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 42\~858,11 доларів США. Позивач також зазначає, що в забезпечення виконання кредитного договору, 23.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNN0GK00000047, відповідно до якого, відповідач [PERSON], в забезпечення виконання кредитного договору № DNN0GK00000047 від 23.04.2007 року передала в іпотеку Банку нерухоме майно житловий будинок загальною площею 125,00 кв.м., житловою площею 60,60 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка вул. Набережна, буд. № 52. В звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, посилаючись на вимоги ст.ст. 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд: -в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNN0GK00000047 від 23.04.2007 року в розмірі 120\~352,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.07.2014 року (11,71 грн. за 1 долар США) складає відповідно 1\~409\~328,48 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до договору іпотеки № DNN0GK00000047 від 23.04.2007 року - житловий будинок загальною площею 125,00 кв.м., житловою площею 60,60 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка вул. Набережна, буд. № 52 та належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. -виселити [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка вул. Набережна, буд. № 52. В судовому засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позов визнав частково, посилався на те, що не погоджується з сумою заборгованості, крім того, підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового будинку відповідачів немає, оскільки, відповідачі не мають іншого житла, будуть порушені права неповнолітньої дитини, крім того, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути відчужено майно, яке є предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань за кредитним договором, за споживчими кредитами в іноземній валюті. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 23.04.20007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GK000000047, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 55 150,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.04.2027 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] припинила сплачувати суми на погашення заборгованості за кредитом, станом на 17.07.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 120\~352,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.07.2014 року (11,71 грн. за 1 долар США) складає відповідно 1\~409\~328,48 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 45\~095,52 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 27\~203,04 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 5\~195,89 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 42\~858,11 доларів США, що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. Як зазначалося вище, представник відповідача [PERSON] заперечував суму заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування або заперечення вимог. В той же час, відповідач та його представник не надали доказів того, що сума заборгованості є меншої, ніж зазначена в розрахунках Банку, ними не надавалися уточнені розрахунки, не ставилося питання про призначення з зазначеного приводу експертиз, тощо, тому, суд зазначені заперечення відхиляє та не бере до уваги. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець (Кредитор) має право дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. У відповідності до ст. 546 ЦК України, 1. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. На підставі ст. 572 ЦК України, 1. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед ти кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом іншими кредиторами цього боржника. Згідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Судом встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору, 23.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNN0GK00000047, відповідно до якого, відповідач [PERSON], в забезпечення виконання кредитного договору № DNN0GK00000047 від 23.04.2007 року передала в іпотеку Банку нерухоме майно житловий будинок загальною площею 125,00 кв.м., житловою площею 60,60 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка вул. Набережна, буд. № 52. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Встановлено, що Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» 05.06.2014 року відповідачу [PERSON] була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, з попередженням, що в разі невиконання вимоги в тридцяти денний термін, банк буде вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки, та запропоновано звільнити житловий будинок. Який жє предметом іпотеки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала вимоги щодо виконання кредитного договору. На підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішення суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає також і право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Також, статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною 6 статті 38Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи вимоги статей 38,39 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації повинна бути визначена з урахуванням вимог частини 6 статті 38Закону України «Про іпотеку», а саме, ціна продажу предмета іпотеки повинна бути встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 03 червня 2014 року був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого, не може бути стягнуте (відчужене без згоди власника) майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та\\або є предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника) з споживчими кредитами, наданих йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті. В той же час, суд приходить до переконання, що вимоги зазначеного вище закону не є підставою для відмови в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» можуть бути застосованими на стадії виконання рішення суду. Судом встановлено, що в житловому будинку, який є предметом іпотеки та розташований за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка вул. Набережна, буд. № 52 зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї виданої виконавчим комітетом Піщанської сільської ради від 29.01.2015 року.. Як зазначалося вище, представник відповідача посилався на те, що при виселенні будуть порушені права неповнолітньої дитини. Суд приходить до переконання, що зазначені посилання є необґрунтованими, з наступного. Відповідач [PERSON] стала власником нерухомого майна, яке є предметом іпотеки у відповідності до договору купівлі-продажу від 23.04.2007 року, відповідачі [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON] були зареєстровані в спірному житловому приміщенні 13.12.2007 року. Згідно п.14.9 договору іпотеки, при укладенні цього договору іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сімї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки. Особи, які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки, дали згоду на їх виселення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст. 109 ЖК України та ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. В звязку з наведеним, вимоги позивача в зазначеній частині є обґрунтованими. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 3\~654,00 грн. (а.с.26), які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved