Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

21 грудня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Ліщишин І.В. звернувся від її імені до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н., [PERSON] , в якому просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - Ѕ частину квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був дідом [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , яку спадкодавець набув право власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г., 27 січня 2000 року за реєстровим №199, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 №44652 від 15 листопада 2019 року. 13 травня 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.П. із заявою про прийняття спадщини. 25 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на Ѕ частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене майно. Оскільки у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку, наявні підстави для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2020 року визначено для розгляду справи головуючого суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 січня 2021 року, а також витребувано докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.П., у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г., а також КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації». 12 липня 2021 року до суду надійшов відзив Київської міської ради на позовну заяву, в якому представник відповідача просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства на підставі наявних у справі доказів та слухати справу за відсутності представника Київської міської ради. Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 25 листопада 2021 року подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2019 року. Позивач [PERSON] є онукою померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] . 13 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.П. із заявою про прийняття спадщини. 25 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на Ѕ частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене майно. 21 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме Ѕ частину квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Як убачається зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки позивач немає можливості захистити своє право в досудовому порядку, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, адже у неї відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, належним способом захисту є визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до статей 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статей 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як встановлено ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, у визначений законом шестимісячний строк 13 травня 2019 року подала заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. Також 13 травня 2019 року нотаріусу були подані нотаріально засвідчені заяви спадкоємців першої черги [PERSON] та [PERSON] від 06.04.2019 року про відмову від усього спадкового майна на користь позивача [PERSON] 13 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.П. було заведено спадкову справу №64164113, номер у нотаріуса 5/2019 (витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі 56118518 від 13.05.2019 року). Як вбачається з копії спадкової справи, особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщину, відсутні. Інших спадкоємців після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , судом не встановлено. Таким чином, позивач [PERSON] має право на спадкування майна після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] відмовилися від усього спадкового майна на її користь. Як убачається з інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №КВ-2019 №44652 від 15 листопада 2019 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.01.2000 року №199, дата проведення реєстрації і бюро - 01.02.2000 року за реєстровим №5824. Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г. №4/наряд 01-16 від 24 березня 2021 року та №14/наряд 01-16 від 23 червня 2021 року, 27 січня 2000 року за реєстровим №199 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2000 року, [PERSON] , та [PERSON] купили квартиру за адресою [ADDRESS] , в рівних частках кожний. Таким чином, право власності спадкодавця [PERSON] на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] підтверджено належними доказами. Інший власник квартири - [PERSON] , яка залучена до участі у справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, письмових пояснень та будь-яких заперечень проти позову не подавала. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання за позивачем права власності на Ѕ частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , адже дане нерухоме майно на момент смерті спадкодавця належало йому на праві власності.

Outcome: approved