Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

20 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що вона в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З 12 травня 2017 року вона разом з сином проживали та були зареєстровані в будинку по [ADDRESS] , який належить останньому на підставі договору дарування. За весь час проживання з однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, відповідач виховував її сина, сторони разом відпочивали та ставились один до одного як чоловік та дружина, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, мали права та обов`язки подружжя. За час спільного проживання ними було придбано: систему опалення вартістю 90413,35 грн.; вентиляційну систему вартістю 4563 гривні; холодильник «Samsung» вартістю 8500 гривень та автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 200 000 гривень. Загальна вартість майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, становить 303476 гривень. В лютому 2018 року між сторонами почали виникати сварки, відповідач почав зловживати алкогольними напоями, некоректно поводити себе по відношенню до позивача та її малолітнього сина, а 09 лютого 2020 року вигнав їх з будинку. Всі вказані та придбані речі залишилися у відповідача. В добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити позивачу компенсацію за спільно придбане майно. Тому, просила встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу із [PERSON] в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року, визнати спільно придбане ними майно об`єктами спільної сумісної власності та поділити його, стягнувши з відповідача компенсацію вартості належної їй 1/2 частки майна в сумі 151738,20 гривень. Крім того, стягнути з відповідача, сплачений при подачі позову до суду, судовий збір. Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26 жовтня 2018 року. 20 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позов, у якому він не визнав позовні вимоги, зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні так, як він ніколи не проживав однією сім`єю із позивачем, просив в позові відмовити в повному обсязі. 26 листопада 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , у якій просила поданий відзив на позов при прийнятті рішення не враховувати, позовні вимоги задовольнити повністю. Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 26 квітня 2019 року провадження у справі поновлено в зв`язку з надходження до суду висновку експерта та судове засідання у справі призначено на 22 травня 2019 року. Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті на 16 січня 2019 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки, але шлюб не зареєстрували. Вони мали спільний бюджет, разом вели господарство та разом придбали автомобіль. Крім того, разом виховували сина позивачки від першого шлюбу, разом їздили на відпочинок. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, заперечували факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10 листопада 2016 року, складеного депутатом Старокостянтинівської міської ради Городовою Л.О., [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , на однак постійно проживають в м. Шепетівка Хмельницької області. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , серія [NUMBER] від 04 липня 2006 року, та довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 05 лютого 2018 року, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, [PERSON] та її син [PERSON] з 12 травня 2017 року зареєстровані в будинку [ADDRESS] , власником якого являється [PERSON] . Проживаючи однією сім`єю з [PERSON] , як подружжя, [PERSON] з 01 вересня 2015 року працювала в Білокриницькому навчально-виховному комплексі «загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» вчителем англійської мови, що підтверджується довідкою №1 від 10 січня 2017 року. Згідно наказу №1 від 19 вересня 2017 року, виданим керівником підприємства, [PERSON] прийнята на роботу на посаду менеджера в магазин меблів « [INFO] », який належить ФОП [PERSON] . Дані факти також підтверджується записами трудової книжки позивача серії [NUMBER] від 06 вересня 2007 року. Крім того, [PERSON] 01 квітня 2016 року на ім`я [PERSON] видав довіреність, згідно якої уповноважив свою цивільну дружину перебувати на території магазину меблів « [INFO] », надавати консультації покупцям, видавати відповідні документи, а саме: торгові чеки, рахунки на оплату податків, видаткові накладні і договори купівлі-продажу, а також проводити оплату з постачальниками. Факт спільного проживання також підтверджується довідкою адміністрації Шепетівського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) №6 «Білочка» Хмельницької області №12 від 15 березня 2018 року, згідно якої [PERSON] разом з [PERSON] приходив за сином останньої [PERSON] в дошкільний заклад, надавав спонсорську допомогу у вигляді ремонту меблів, а також забирав і приводив дитину самостійно. Також, на підтвердження факту спільного проживання позивач надала фотокартки спільного відпочинку сторін, спільної присутності на святкуванні свят. За час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] придбали транспортний засіб «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , що був зареєстрований за [PERSON] від 02 липня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу №00839/03/5641/2016 у ТСЦ 5641 РСЦ МВС в Рівненській області (м. Рівне). 13 лютого 2018 року відповідач без згоди позивача продав вказаний автомобіль, що позивач підтвердила в судовому засіданні. Згідно довідки вих.№31/22/5-1279, виданої ТСЦ 6845 РСЦ МВС в Хмельницькій області від 14 грудня 2018 року, якою встановлено, 13 лютого 2018 року автомобіль «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , перереєстровано з гр. [PERSON] на іншу особу [PERSON] . Даний факт також підтверджується договором купівлі-продажу №6845/2018/823454 від 13 лютого 2018 року. Згідно висновку експерта №742/19-26 від 16 квітня 2019 року дійсна ринкова вартість автомобіля «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , на час проведення експертизи, складає 125059,91 грн. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 25 грудня 2013 року (справа №6-135цс13) та від 11 березня 2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сімєю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу протягом тривалого періоду з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, спільно витрачали кошти та придбавали майно в інтересах сім`ї за спільні кошти, мали взаємні права та обов`язки, між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні ст. 74 СК України. Отже майно, що було набуте [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання у період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року є об`єктом їхньої спільної сумісної власності. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час спільного проживання автомобіль «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 62529,95 коп. Всупереч вимог ст. ст.12, 81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано. Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року, про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частини зазначеного майна. У випадку коли встановлено, що один з подружжя здійснив відчуження спільного майна проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, таке майно враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постановах ВС/КЦС від 21 березня 2018 року (справа № 726/2165/15-ц), від 30 січня 2019 року (справа №444/848/16-ц). Суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] 13 лютого 2018 року було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, який придбано [PERSON] та [PERSON] за час проживання однією сім?єю. Проте, [PERSON] продав автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , ринкова вартість якого 125059,91 грн., без згоди позивача, тому остання має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості. Позивач, окрім видаткових накладних та фіскальних чеків, не надала доказів, що система опалення, вентиляційна система та холодильник «Samsung» використані та встановлені в будинку відповідача, є спільною сумісною власністю подружжя, придбані за їх спільні кошти, в яких їй належить 1/2 частка, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1869,38 грн. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 21, 36, 71, 74 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial