Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

20 грудня 2019 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2012 року Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №05. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено із [PERSON] на [PERSON] . Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2012 року. В даному шлюбі у подружжя є одна малолітня дитина, син [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу, на думку позивача, є різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів та нормальних сімейних взаємовідносин. На думку позивача відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здобутками та досягненнями. Також відповідач відмовляється працевлаштуватись, щоб заробляти кошти на утримання сім`ї. За час спільного життя між подружжям не досягнуто взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини між ними припинено з липня 2017 року. Позивач вважає, що за викладених обставин збереження шлюбу, подальше спільне життя та примирення з відповідачем неможливе, тому просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Крім того, малолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час позивач не працює, в певній мірі фінансову підтримку їй надають батьки, тому позивачу самій важко утримувати сина. На момент пред`явлення позову до суду між позивачем та відповідачем було досягнуто угоду про добровільну сплату аліментів на дитину, відповідач [PERSON] погоджувався щомісячно сплачувати аліменти на дитину в розмірі 2000 гривень. Однак відповідач продовжує ухилятися від обов`язку утримання своєї малолітньої дитини, тому позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись з позовом, відповідач [PERSON] 07.02.2020 року подав відзив на позовну заяву за межами встановленого судом строку, без поважних причин, тому суд залишає відзив без розгляду та вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю, шлюб між подружжям розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з матір`ю, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, позовну вимогу про стягнення аліментів визнав частково, погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що12 жовтня 2012 року Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №05. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено із [PERSON] на [PERSON] . Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2012 року (а.с. 6). У даному шлюбі в подружжя є одна малолітня дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.07.2014 року виконавчим комітетом Світязької сільської ради Шацького району Волинської області (а.с. 8). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами. Отже позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю і шлюб за вимогою позивача розірвати. Прізвище позивача [PERSON] після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON] . Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Судом установлено, що позивач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , на даний час не працює. Батько дитини [PERSON] проживає окремо. З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] з 15.01.2019 року перебуває на обліку в лікаря дерматолога з діагнозом оніходистрофія, потребує відповідних консультацій, нагляду лікаря та постійного лікування, яке орієнтовно триватиме ще 1,5 роки, що відповідно потребуватиме додаткових грошових коштів на придбання ліків та витрат, пов`язаних з доїздом до м. Луцьк Волинської області. Вказані обставини підтверджуються консультаційними висновками спеціаліста (а.с. 37-43). Також, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 грудня 2019 року, до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів за встановлених судом обставин достатнім та справедливим. Малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з його матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути: на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн.; в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі статей 104, 105, 106, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved