Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Обгрунтовує свої вимоги тим, що після смерті двоюрідного діда [PERSON], яка настала 05 липня 2005 року, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,42 га. Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, його дружина (двоюрідна баба позивачки) [PERSON], померла ще 27 квітня 2005 року. Просила визначити їй додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Поважними причинами пропуску такого строку зазначає свою необізнаність про існування заповіту на її імя та вважала, що є ближчі родичі за неї, оскільки проживала окремо від діда, і дізналася про існування заповітів нещодавно від сусідів померлих, які зберегли правовстановлюючі документи на спадкове майно та заповіти. Сторони, їх представники у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах представник позивача [PERSON] позов підтримав, відповідач фактично визнав позовні вимоги, просили розглянути справу без їх присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2001 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на розташовану на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,37 га (а.с.9). 01 листопада 2001 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на розташовану на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,42 га (а.с.10). 17 вересня 2002 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 17 вересня 2002 року за реєстровим №106 (а.с.7). 17 вересня 2002 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 17 вересня 2002 року за реєстровим №107 (а.с.11). 19 липня 2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], узявши прізвище чоловіка [PERSON], рішенням суду від 22 квітня 2016 року шлюб розірвано (а.с.5). 27 квітня 2005 року померла [PERSON] (а.с.8). Із довідки Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області вбачається, що [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] по вул.Центральна,6 у с.Довжик Липоводолинського району (а.с.9). 05 липня 2005 року помер [PERSON] (а.с.12). Із довідки Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області вбачається, що [PERSON] на час смерті був зареєстрований та самотньо проживав [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом цієї сільради 22 жовтня 1997 року, реєстровий №133, 17 вересня 2002 року, реєстровий №107 (а.с.13). За даними Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 25 вересня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з ним та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Із матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно своєчасно не скористалася своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ч. 2 ст. 1270 ЦК України, оскільки не була обізнана про наявність заповіту на її імя. У звязку з тим, що [PERSON] не була обізнана про відсутність спадкоємців попередніх черг та про наявність заповіту [PERSON] на її імя, а тому не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, суд вважає вказані причини пропуску строку поважними і такими, що дають підстави для задоволення позову.

Outcome: approved