Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

20 жовтня 2012 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати житловий будинок загальною площею 217,5кв.м на [ADDRESS] і земельну ділянку площею 0,0557га для ведення будівництва і обслуговування будинку і господарських споруд за вказаною адресою спільною власністю [PERSON] та [PERSON] Поділити це майн між співвласниками, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину будинку і земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 30 квітня 1980 року між нею - [PERSON]. та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб. 01 вересня 2006 року вказаний шлюб між сторонами був розірваний за взаємною згодою. Під час шлюбу ними набуто спірну земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок. Зокрема, 29 вересня 1995 року між відповідачем та [PERSON] був укладений договір міни №2.9173, відповідно до умов якого відповідач набув право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 600кв.м на [ADDRESS] 26 березня 1996 року відповідачу на підставі вищевказаного договору міни Брюховицькою селищною радою було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0557га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Це майно набуте в інтересах сім'ї і є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, починаючи з 1995 року вони спільними зусиллями та коштами закінчили будівництво вказаного будинку. Станом на час розірвання шлюбу (01.09.2006р.) його готовність складала приблизно 97-99 % (залишилось тільки вмонтувати вікна та зареєструвати право власності). Проте, після розірвання шлюбу з відповідачем вона поїхала за кордон на сезонні роботи. При цьому між нею та відповідачем була домовленість, що відповідач після здачі вищезазначеного будинку в експлуатацію зареєструє право власності на будинок за нею та відповідачем. У вересні 2012р. вона дізналась, що відповідач зареєстрував право власності на спільний будинок за собою, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11 червня 2010 року та витягом про реєстрацію права власності №26819840 від 26.07.2010 р. Третя особа [PERSON] 21.03.2013р. звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що у 1999 році шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за взаємною згодою сторін прийнято відповідне рішення Залізничного районного суду м. Львова, на підставі якого відповідач у 2006 році оформив свідоцтво про розірвання шлюбу. [PERSON] та [PERSON] (колишнє подружжя) за час перебування у шлюбі проживали в районі Левандівки, оскільки на вказаній вище земельній ділянці був розташований лише фундамент з коробкою, і [PERSON] не має жодного відношення до будівництва спірного будинку. Вона у письмовій формі заявила, що майнових претензій до [PERSON] немає, що стверджується відповідною заявою. Вказує, що вона - [PERSON] та відповідач з 2000 року почали проживати однією сім'єю у цивільному шлюбі, вели спільний побут та господарство. Перебравшись проживати до будинку відповідача по [ADDRESS] вони змушені були жити у підвальному приміщенні, оскільки на той час вказаний будинок не був пристосований до життя, не було жодних умов аби забезпечити належне проживання, не було ані електро-, ані газопостачання, ні вікон. З того моменту аби забезпечити належні умови для проживання вона з відповідачем почали проводити ремонтні роботи. 29 грудня 2006 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. За час подружнього життя відповідач не працював, не дбав про свою сім'ю і не прикладав зусиль для завершення будівництва та облаштування будинку. Усе це було зроблено лише за її кошти, без жодної допомоги чоловіка. Увесь час вона одна працювала аби забезпечити сім'ю, займалась побутом будинку, проводила ремонтні роботи. Окрім того, вона одна сплачувала усі комунальні платежі, несла витрати на харчування. На будівництво та облаштування будинку і на проживання фінансову допомогу сім'ї надавала її мати - [PERSON]. У 2009 році, після завершення будівництва, будинок на [ADDRESS] зданий в експлуатацію. Відповідач не надавав їй жодної матеріальної допомоги для ведення спільного господарства, не був опорою для сім'ї, почав часто випивати. Внаслідок таких дій 29 листопада 2012 року шлюб було розірвано. На сьогоднішній день її майнові права є порушеними і вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у поданому [PERSON] в суд позові, просить цей позов задовольнити. Проти задоволення позову третьої особи заперечив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову третьої особи заперечив. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, позов третьої особи [PERSON] підтримали, просять цей позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи та її представника, показання свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що первісний позов до задоволення не підлягає, позов третьої особи з самостійними вимогами підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 30 квітня 1980 року зареєстрував шлюб з позивачкою [PERSON] Залізничним районним судом м. Львова 26.12.1999 року за позовом [PERSON] постановлено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] З цього рішення вбачається, що в позові [PERSON] зазначав, що не проживає з [PERSON] з липня 1996р., не підтримує з нею подружніх стосунків, примиритися не зможе. Відповідачка [PERSON] позов визнала з мотивів відходу [PERSON] від сім'ї із-за пияцтва два роки тому і її небажання до примирення. Судом у справі встановлено, що сторони на протязі часу коло трьох років як відокремились, разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, миритись не бажають (а.с.174). Отже, ці обставини не підлягають доказуванню. До цього суду [PERSON] подавала заяву від 06.09.1999р., в якій вказала про відсутність майнових претензій до [PERSON] (а.с.54). На підставі цього рішення суду реєстрація розірвання шлюбу була здійснена [PERSON] лише 01.09.2006 року. Встановлено, що 29 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни, посвідчений державним нотаріусом 3-ї Львівської держнотконтори за №2-9173. Відповідно до умов договору [PERSON] поміняла належний їй на праві власності незакінчений будівництвом житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 600кв.м на [ADDRESS] (процент готовності якого становить 12%) на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Обмін проведено без доплат (а.с.8,160-169). [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку безкоштовної приватизації 15.05.1995р. Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради на підставі договору міни від 29.09.1995р. №2-9173 передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку в смт.Брюховичі площею 0,0557га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі цього рішення 26.03.1996р. на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.9). Вказаний будинок №1 на [ADDRESS] зданий в експлуатацію і право власності на нього зареєстровано за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.06.2010р., виданого виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради (а.с.10,15). За ст.22 КпШС України, що діяв на час набуття майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до п.п.22,23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Позивачка [PERSON] в своєму позові та її представник в судовому засіданні не заперечували того факту, що на час укладення договору міни квартира [ADDRESS], яку обміняв [PERSON], належала йому на праві особистої власності. Відтак, майно, отримане [PERSON] за договором міни - незавершений будівництвом будинок, процент готовності якого складав 12%, було його особистою власністю. Позивачкою та її представником не подано жодних доказів на підтвердження того, що договір міни від 29.09.1995р. [PERSON] уклав в інтересах сім'ї, що після постановлення Залізничним районним судом м.Львова 26.12.1999р. рішення про розірвання шлюбу сторони примирилися, відновили спільне проживання та ведення спільного господарства, що позивачка приймала участь у закінченні будівництва цього будинку. Навпаки, встановлено, що [PERSON] після 1999р. виїхала за межі України та перебуває в Сполучених Штатах Америки, що зазначено у позовній заяві та підтвердив представник позивачки в суді. Отже, [PERSON] та її представником не представлено та судом не здобуто належних та допустимих доказів в підтвердження вимог за первісним позовом. Відтак підстав для висновку про те, що будинок №1 на [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і позивачці належить частка у праві власності на нього - немає. Також відсутні підстави для визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку. Суд не приймає до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON], вважає, що така позиція відповідача спрямована на позбавлення права третьої особи [PERSON] на частку у спільному майні подружжя або на зменшення розміру її частки. Показання відповідача [PERSON], про те, що він проживав з позивачкою до 2006р. спростовуються показаннями свідків зі сторони позивача, які вказували, що [PERSON] не знають, не бачили її на будові. Судом встановлено, що після реєстрації розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] 29.12.2006р. зареєстрував шлюб з [PERSON].(а.с.48-49). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11 червня 2010 року, виданого Виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Загальна площа будинку 217,5кв.м, житлова площа 61,3кв.м Його право власності на будинок зареєстровано 26.07.2010р. (а.с.10,11-12,13). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Брюховицької селищної ради № 1448 від 13.12.2012 р. [PERSON], [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Будинок загальною площею 217,5кв.м складається з чотирьох кімнат житловою площею 61,3кв.м та кухні (а.с.51). В судовому зсіданні [PERSON] надала пояснення про те, що з [PERSON] вона познайомилася в 1999 році і з 2000 року вони спільно проживали та вели спільне господарство. Зокрема, [PERSON] зазначила, що з 01.04.2000р. вона з [PERSON] та зі своєю неповнолітньою дитиною почали проживати в півпідвальному приміщенні незавершеного будівництвом спірного житлового будинку. З цього часу вона почала вкладати кошти у завершення цього будівництва. Було зроблено штукатурку стін, покладено стяжку і плитку на підлогу, поміняно димохід, вікна та двері, встановлювали опалення, проводили воду і газ. Вона давала кошти, необхідні для введення будинку в експлуатацію і оформлення права власності. Пояснила, що на 2010р. стосунки з [PERSON] були нормальні, він її участі у завершенні будівництва будинку не заперечував, тому вона не наполягала на включенні її до числа співвласників будинку. При вирішенні позовних вимог [PERSON] суд керується нормами законодавства, що діяли на час виникнення спірних правовідносин та діють на час вирішення справи. Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації. Якщо право власності підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з наведених вище правових норм [PERSON] набув право власності на спірний будинок в 2010р. за час перебування у шлюбі з [PERSON] Суд враховує, що набутий [PERSON] на підставі договору міни від 29 вересня 1995 року незакінчений будівництвом житловий будинок на [ADDRESS], процент готовності якого становив 12%, був його особистою приватною власністю. Судом встановлено, що з 2000 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, спільне господарство та спільний бюджет. Перебравшись проживати в спірний будинок, вони тривалий час жили фактично в підвальному приміщенні, оскільки даний будинок не був придатним для життя, не було жодних умов. Поступово [PERSON] та [PERSON] почали проводити роботи по ремонту та облаштуванню будинку. За спільні кошти вони завершили будівництво цього будинку, ввели його в експлуатацію та оформили правовстановлюючі документи. Суд вважає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] є 88% будинку [ADDRESS] Такий висновок суд робить виходячи з наданих копій документів на придбання будівельних матеріалів, показань свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] особисто не знає. Щодо спірного будинку, то на той час стояла покрита коробка, вікна, двері; сантехніки, опалення, газу, світла не було. В 2006 році будинок виглядав так само як і в 2000 році. Приблизно три роки тому він з [PERSON] ставив залізне перекриття над гаражем, допомагав оздоблювати будинок, ставити вікна, двері, плитку. Ці всі роботи проводилися, коли [PERSON] проживав з [PERSON] За роботу з ним розраховувалася [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в 2000-2001 р. він працював на будівництві та в будинку [PERSON] будував гараж, паркан, каналізацію. До його приходу там була пуста коробка, комунікацій не було. На будівництві він був задіяний близько року, разом з ним працював його син, його товариш [PERSON] та син відповідача. Після всіх робіт готовність об'єкту була приблизно 90 %. Кошти давав [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 1998 року знає [PERSON], яка згодом познайомила її з [PERSON] З весни 2000р. вона приїжджала до них в Брюховичі, помагала доглядати дитину [PERSON]. Відповідач та [PERSON] жили в підвалі. Зазначила, що в будинку не було навіть води, згодом воду провели від сусідів, підвели газ, опалення, встановили нові вікна та двері, зробили стяжку підлоги, потім почали проживати в кухні, оскільки будинок ще не був придатним до життя. Її чоловік помагав робити стяжку на підлогу, терасу на гаражем, огорожу навколо будинку, зварювальні роботи. З ним розраховувалася за роботу [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] вона не знає, а знає [PERSON] та [PERSON], які є її сусідами. Коли [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірний будинок, то жили в підвалі, оскільки в будинку були лише стіни. Комунікацій, води, газу, електроенергії не було. Згодом [PERSON] та [PERSON] зробили ремонт, поміняли вікна, двері, встановили міжкімнатні двері, зробили ванну, туалет, зробили стяжку на підлозі і поклали плитку, утеплили і поштукатурили будинок, над гаражем влаштували терасу, впорядкували територію, зродили муровану огорожу, будинок став придатним для життя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає [PERSON] та [PERSON] знає з 2001 року, які є її сусідами. Спершу цей будинок хотіла купити донька, оглядала його, але то була лише коробка. Коли [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірний будинок, то спочатку жили в півпідвалі та паралельно робили ремонт в будинку, проводили комунікації. Поступово провели газ, встановили опалення, поміняли вікна, облаштували подвір'я та згодом будинок став придатним для проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2000 року, вони є її сусідами в Брюховичах. Першої дружини [PERSON] вона не знає. [PERSON] купив лише накриту коробку. Коли [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірний будинок, то жили в півпідвальному приміщенні. Згодом вони почали робити ремонт, облаштовувати будинок та подвір'я. Мама [PERSON] допомагала подружжю фінансово робити ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2000 року, оскільки разом торгували на базарі. Вони є і близькими сусідами, будинки на відстані 50метрів. В 2001 році з будинку була лише коробка; ванни, туалету не було, жити можна було лише в кухні. Поступово вони почали робити ремонт, облаштовувати будинок, мама [PERSON] їм допомагала грошима. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знає [PERSON] та [PERSON] 12 років. Вони поступово робили ремонт у спірному будинку, облаштовували його. Організацією ремонту займалася [PERSON], фінансово їм допомагала мама [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він знає [PERSON] та [PERSON] з 2000 року. Спірний будинок в 2000-2001 роках був недобудований. Згодом [PERSON] почали робити ремонт, облаштовувати будинок. Він робив паркан в будинку, розраховувалася з ним [PERSON]. Зараз будинок повністю готовий, ділянка доглянута. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знає [PERSON] з 1990-х років. Коли спірний будинок купили, то це була накрита коробка з вікнами та дверима. [PERSON] робив ремонт будинку. [PERSON] знає з 2000р., коли та прийшла то жила з [PERSON] внизу будинку, почали міняти вікна, штукатурити будинок, підключати газ. В 2006 році в будинку все було готово для проживання в будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він [PERSON] знає з 2004-2005 року та живе по сусідству через 1-2 будинки. У спірному будинку він був у 2006 році. На той час в будинку був зроблений ремонт, були меблі, кухня була зроблена, були всі комунікації. В будинку ремонт робили з ініціативи [PERSON], вона пильнувала за будинком, вела господарство. [PERSON] він ніколи не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знає [PERSON] приблизно з 2001-2002 року, оскільки купувала по оголошенню у нього побутову техніку. Приїздила до [PERSON] в Брюховичі. На час знайомства [PERSON] уже жив з [PERSON], але вони періодично сварилися. За час знайомства [PERSON] поступово робили ремонт у будинку, обшили будинок гіпсокартоном, поміняли вікна, зробили терасу над гаражем, облаштували кімнату на 2-му поверсі. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] є 88/100 частин будинку загальною площею 217,5кв.м, розташованого на [ADDRESS]. Вирішуючи питання поділу майна між співвласниками суд виходить з рівності часток співвласників. Суд визнає за [PERSON] право власності на 44/100 частини будинку загальною площею 217,5кв.м, розташованого на [ADDRESS]. У зв'язку із частковим задоволенням позову на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 2080 грн. 82 коп. судового збору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що первісний позов до задоволення не підлягає, позов третьої особи з самостійними вимогами підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial