Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», «Приватбанк», Банк) звернулося до Чорнухинського районного суду Полтавської області з цим позовом 16 квітня 2019 року. 17 квітня 2019 року ухвалою судді позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. 21 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 01 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху повторно так як не всі недоліки були усунуті, які зазначені в ухвалі суду. 22 жовтня 2019 року за клопотанням відповідача [PERSON] вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду на 11 грудня 2019 року. Справу розглянуто 11 грудня 2019 року за відсутності сторін. Відповідач [PERSON] ,\~в судові\~засідання,\~призначені на\~28.11.2019\~року,\~11.12.2019\~року,\~до суду\~не з`явився. Рекомендовані листи з судовими повістками, направлені за адресою реєстрації відповідача повернуті до суду в зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.4,ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач неодноразово телефонував до суду і в телефонній розмові повідомляв про намір з`явитися на наступне судове засідання, тобто останньому достовірно було відомо, що в суді на розгляді перебуває справа про стягнення з нього заборгованості по кредиту. Таким чином, відповідач [PERSON] згідно вимог п.4, ч.8 ст. 128 ЦПК України\~\~вважається таким, що був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання. Представник позивача разом із позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 2.Стислий виклад позиції позивача. АТ КБ «Приватбанк» свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав заяву від 11 березня 2008 року, згідно з якою отримав у Банку кредит у розмірі 35000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку\~www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відносини між Банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг (далі Договір), можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження з питань банківського обслуговування через вебсайт банку або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які є публічною офертою, АТ КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладенні Договору сторони керувались положеннями цивільного законодавства, згідно з якими договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: у кредитора інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пункті 1.1.3.1.9 Договору; у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (пункт 1.1.2.1.5 Договору). Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання зобов`язань за даним Договором (пункт 1.1.5.2 Договору). Згідно з пунктами 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт Банку, SMS-повідомлення клієнтам про зімни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг або Тарифів Банку клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору. Овердрафт (пункт 1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається Банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відповідач відповідно до пунктів 2.1.15.5, 2.1.1.5.7 Договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. У разі невиконання зобов`язань у відповідності до пункту 2.1.1.5.6 Договору на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. На підставі пункту 2.1.1.12.2 Договору сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку у розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування. Відповідач порушує свої зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 18 березня 2019 року має заборгованість перед Банком на суму 123347,22 гривень, з яких 54887,73 заборгованість за тілом кредиту; 30613,79 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 30983,93 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень; 250,00 штраф (фіксована частина); 5861,77 гривень -- штраф (процентна складова). Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921 гривень, пов`язані з оплатою судового збору. У матеріально-правовому обґрунтуванні позову позивач покликається на статті 207, 509, 526, 527, 530, 610, 617, 634, 638, 642, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК). 3.Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач в поданій 18.07.2019 року на адресу Чорнухинського районного суду Полтавської області заяві зазначив, що позовні вимоги не визнає, будь-яких мотивів в обгрунтування не навів та належних і допустимих доказів відповідачем не надано. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно із підписаною анкетою-заявою від 11 березня 2008 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку». Банком у вигляді таблиць подано розрахунок заборгованості за договором від 11 березня 2008 року, укладеним між «Приватбанком» та [PERSON] , станом на 18 березня 2019 року має заборгованість перед Банком на суму 123347,22 гривень, з яких 54887,73 заборгованість за тілом кредиту; 30613,79 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 30983,93 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень; 250,00 штраф (фіксована частина); 5861,77 гривень -- штраф (процентна складова). АТ КБ «Приватбанк» надано довідки з тарифів обслуговування кредитних карток «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду», вказана карта має пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. Позивачем також подано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку» (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://\~privatbank.ua/terms/). Зазначений витяг зокрема містить пункти, які наведені судом у стислому викладі позиції позивача. 5. Норми права, які застосував суд. Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції держава захищає права споживачів. Частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 ЦК засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі статтею 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Частиною першою статті 634 ЦК встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла у момент виникнення спірних правовідносин, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року Конституційний Суд України зокрема зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 6.Мотиви суду щодо позовних вимог. У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд констатує, що позивачем не надано доказів з якими саме Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку ознайомився та розумів [PERSON] при підписанні заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку». Банк також не вказав якою кредитною карткою користувався відповідач. Наданий АТ КБ «Приватбанком» витяг містить відомості про тарифи за користування картками «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У заяві-анкеті відсутні відомості про вартість кредиту: процентну ставку, обов`язкові строкові платежі, розмір пені та штрафів тощо. Вказаний документ не містить і строку повернення кредиту. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, яку ухвалено з приводу подібних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила\~частини першої статті 634 ЦК\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, Велика Палата Верховного Суду погоджується, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З поданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] користувався коштами Банку, розмір кредитної заборгованості (тіло кредиту) станом на 18 березня 2019 року становить 54887,73 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту, суд виходить з наступного. У суді встановлено, що заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 30613,79 гривень утворилась у зв`язку з погашенням Банком зобов`язань відповідача за рахунок овердрафту відповідно до пункту 2.1.1.5.7 Умов надання банківських послуг. Отже, прострочене тіло кредиту не є складовою тіла кредиту, фактично це штрафна санкція, що застосовується Банком у випадку неповернення кредиту боржником у термін, визначений договором. Крім того, як уже було зазначено вище, «Приватбанк» не надав доказів з якими саме Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку ознайомився та розумів [PERSON] при підписанні заяви 11 березня 2008 року. Беручи до уваги встановлені обставини у справі, аналізуючи законодавство та правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Отже, не підлягають до задоволення позовні вимоги «Приватбанку» у частині стягнення з [PERSON] нарахованих Банком 30613,79 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 30983,93 гривень пені за прострочене зобов`язання, 750,00 гривень пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень, 5861,77 гривень штрафу (процентна складова), 250,00 гривень штрафу (фіксована частина). Разом з тим, з відповідача у користь позивача необхідно стягнути 54887,73 гривень кредитних коштів (тіло кредиту). 7.Питання розподілу судових витрат. Позивач при подання позову сплатив 1921 гривню судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в цілому пред`явлено до стягнення 123347,22 гривень, з яких судом стягнуто з відповідача 54887,73 гривень, що становить 44,5 %. Отже, з відповідача у користь позивача пропорційно підлягає стягненню 854,85 гривень судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: partial