Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

21.07.2020 позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивувала тим, що 14.05.2017 нею було надано [PERSON] позику в розмірі 4 350 дол. США, про що останній склав боргову розписку. Дані кошти зобов`язувався повернути до 19.07.2017 у вигляді передачі у власність автомобіля марки Honda Accord, 2006 року. В порушення зобов`язань за договором позики, [PERSON] суму боргу не повернув, автомобіль у власність не передав та прострочив виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що умовами договору не передбачена сплата відсотків за користування позикою, однак позикодавець має право на сплату таких відсотків відповідно до норм чинного законодавства. А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача в свою користь суму боргу за договором позики 118\~641,03 грн., відсотки за договором позики 11\~306,22 грн., 3% річних за користування коштами 11\~306,22 грн. Позивач подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. \~ \~ \~ \~Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 14.05.2017 [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 4\~350 дол. США, для придбання автомобіля Honda Accord, 2006 року. [PERSON] в свою чергу зобов`язувався передати автомобіль до 19.07.2017, в разі невиконання замовлення зобов`язувався повернути кошти, які отримав в сумі 4350 дол. США. Отже, строк виконання зобов`язання визначено до 19.07.2019. На підтвердження передачі грошових коштів, [PERSON] склав розписку (а.с. 6). Позивач в позовній заяві стверджує, що кошти відповідачем були отримані в борг. Разом з тим, з розписки не вбачається виникнення між сторонами боргових правовідносин, оскільки гроші відповідачем були отримані для придбання автомобіля. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями11, 509 ЦК України установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають в тому числі і з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки розписка підписана особисто відповідачем, суд дійшов висновку, що в даному випадку є дотриманою письмова форма договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.626 ЦК України установлено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. законом або не випливає із суті договору. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, автомобіль позивачу не передав, грошові кошти в сумі 4\~350 дол. США не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Позивач при зверненні з позовом до суду розрахувала суму отриманих за розпискою коштів відповідно до курсу Національного банку України станом на 17.07.2020, де курс іноземної валюти по відношенню до гривні становив: 1 долар США=27,2738 грн. Таким чином, розмір отриманих відповідачем коштів в національній валюті становить 118\~641,03 грн. Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення із відповідача [PERSON] переданих йому [PERSON] грошових коштів в розмірі 4\~350 дол. США, що становить 118\~641,03 грн. Такий спосіб\~захисту порушеного\~права позивача\~відповідає позовній\~вимозі та не суперечить закону. Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до розрахунку процентів, загальний розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 52\~278,48 грн. Розрахунок проведений позивачем узгоджується із сумою отриманих відповідачем коштів, тому такий розмір процентів за користування чужими грошовими коштами підлягає до стягнення з відповідача. Що стосується вимоги про стягнення трьох процентів річних, то вони підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що боржником прострочено виконання грошового зобов`язання, то на ньому лежить обов`язок сплатити 3% річних, що згідно з поданим розрахунком становить 11\~306,22 грн. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму 186\~225,73 грн., з яких: основна сума 118\~641,03 грн., проценти 56\~278,48 грн., три відсотки річних 11\~306,22 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у справі.

Outcome: approved