Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

21.04.2015 року Комунальний заклад «Голопристанська центральна районна лікарня» звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу з метою проведення стаціонарного лікування заразної форми туберкульозу строком на три місяці. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON] з 2009 року знаходиться на обліку в туб. кабінеті Голопристанської ЦРЛ з діагнозом: туберкульоз легень. Хвора протягом 2013-2014 р.р. неодноразово запрошувався на прийом для обстеження і подальшої ізоляції у стаціонар. Пацієнтка веде міграційний спосіб життя, не проживає за адресою реєстрації, являє загрозу для оточуючих та суспільства. [PERSON] неодноразово направлялася на стаціонарне лікування у Новозбур'ївську туберкульозну лікарню та Херсонський протитуберкульозний диспансер, але постійно самовільно покидала стаціонар, не дотримувався режиму та строків лікування. Останнє стаціонарне лікування в Херсонському ОПТД з 15.04.14 по 27.06.14, стаціонар залишила самовільно, на прийом в туб кабінет не з'являлася, не лікувалася. З 24.02.15 по 27.02.15 знаходилася на обстеженні в інфекційному відділенні ЦРЛ. 27.02.2015 була направлена на стаціонарне лікування в Херсонський ОПТД, проте на лікування не поступила. Будучи хворою на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повіткою. Суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно висновку Лікарської консультативної комісії Голопристанської ЦРЛ від 31.03.2015 року [PERSON] потребує обов'язкової госпіталізації та тривалого лікування в Новозбур'ївській туберкульозній лікарні строком не менше 3 місяців, стаціонарного лікування в лікарні строком не менш ніж на три місяці, у зв'язку з захворюванням на заразну форму туберкульозу. З виписки з амбулаторної картки хворої на туберкульоз [PERSON], 1985 р.н., мешканки м.Гола Пристань вбачається, що у хворої вперше діагностовано туберкульоз обох легень у квітні 2009 р., для лікування туберкульозу хвора була направлена до лікувального закладу 25.12.2010, протягом 2013-2014 років, з 15.04.14-27.06.14 року, 27.02.2015 року, але самовільно покидала медичний заклад не закінчуючи лікування та порушуючи режим лікувального закладу, або взагалі не поступала у стаціонар. На теперішній час [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу легень (дисемінований) Дестр+ МБТ+ М+ К0 Резист+(S) Гист0 Кат2 Ког1(2015). Даний вид туберкульозу може спричинити шкоду оточуючому населенню, хворий ухиляється від лікування, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Відповідно до ст.234 п. 10 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч.2 ст. 11 зазначеного Закону, заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Згідно ч.3 ст.11 цього Закону примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення здійснюється, з урахуванням висновку лікаря, на строк до трьох місяців. Відповідно до ч.5 ст. 11 цього Закону рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, думку представника заявника та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, громадянку [PERSON] необхідно госпіталізувати до протитуберкульозного закладу, строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації, оскільки вона хвора на заразну форму туберкульозу і ухиляється від лікування. На підставі викладеного,

Outcome: approved