Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

1. Доводи пред`явленого позову. 1.1. В червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 3 грудня 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2011 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 5 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. В період часу з 1 січня 2013 року до 1 червня 2018 року [PERSON] ухилявся від сплати призначених аліментів на утримання дитини. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів з урахуванням індексу інфляції в розмірі 90519 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 2517 гривень 57 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 27222 гривень. 2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 2 липня 2018 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 квітня 2019 року (а.с.45-46) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.3. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 18 жовтня 2019 року (а.с.59), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача. 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 3.1. Представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. [PERSON] жодного разу не з`явився у судове засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ці обставини підтверджуються численною судовою кореспонденцією (а.с.22-23, 27-28, 34-35, 42, 51, 53-58). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 3 грудня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАГС Дарницького РУЮ у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис №1130. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 3 грудня 2003 року (а.с.8). 4.2 . [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2008 року (а.с.9). 4.3. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2011 року (а.с.10) був розірваний шлюб між сторонами. 4.4. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2011 року (а.с.11) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 5 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. 4.5. Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. 5.1. Відповідно до ч.3 ст.194 СК України заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду. 5.2. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 5.3. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. б. норми процесуального права. 5.4. Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України диспозитивність є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства. Вона полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею вимог. 5.5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.6. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.7. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження того, що в період часу з 1 січня 2013 року до 1 червня 2018 року він щомісячно сплачував позивачу аліменти в розмірі 600 гривень. Ця обставина свідчить про те, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 39000 гривень (600 х 65 місяців). 6.2. Крім того, у [PERSON] виникла пеня за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 383247 гривень (11856 + 11670 + 11502 + 11316 + 10950 + 10770 + 10584 + 10398 + 10218 + 10032 + 9852 + 9666 + 9480 + 9312 + 9126 + 8946 + 9760 + 8580 + 8394 + 8208 + 8028 + 7842 + 7662 + 7476 + 7290 + 7122 + 6936 + 6756 + 6570 + 6396 + 6204 +8018 + 5838 + 5652 + 5472 + 5285 + 5100 + 4926 + 4740 + 4560 + 4374 + 4194 + 4008 + 3822 + 3642 + 3456 + 3276 + 3090 + 2904 + 2736 + 2550 + 2370 + 2184 + 2004 + 1818 + 1632 + 1452 + 1266 + 1086 + 906 + 714 + 546 + 360 + 180). Водночас, розмір пені за прострочення сплати аліментів майже в десять разів перевищує розмір заборгованості відповідача за аліментами. Тому на підставі ч.1 ст.196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів підлягає зменшенню до розміру заборгованості [PERSON] за аліментами, що становить 39000 гривень. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 39000 гривень, а також пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 39000 гривень. Натомість, стягнення пені за прострочення сплати аліментів в більшому розмірі прямо суперечить ч.1 ст.196 СК України, підстави для задоволення позову в частині цієї вимоги відсутні. 7. Доводи та докази позивача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. 7.2. Згідно з ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. 7.3. Відповідальність за прострочення сплати аліментів законодавчо врегульована: вона передбачена ч.1 ст.196 СК України. Ці обставини свідчать про відсутність підстав для субсидіарного застосування ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин. Тому підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми інфляції за час прострочення сплати аліментів та 3% річних від простроченої суми відсутні. 7.4. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься письмовий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період часу з 2 січня 2012 року до 1 червня 2018 року (а.с.38-41). Однак з [PERSON] стягується пеня за прострочення сплати аліментів за період часу лише з 1 січня 2013 року до 1 червня 2018 року. Ця обставина свідчить про те, що вказаний письмовий розрахунок в частині визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів за період часу з 2 січня 2012 року до 1 січня 2013 року не стосується предмета доказування та є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України.

Outcome: partial