Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

21.01.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON], перебувала у цивільному шлюбі із [PERSON]. Від спільного проживання вони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] за рішенням суду сплачував аліменти утримання неповнолітньої на той час доньки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно і до повноліття дитини. Після досягнення донькою [PERSON], [INFO] повноліття, стягнення аліментів на неї припинилось. На сьогоднішній день їхня донька [PERSON] навчається в Білоцерківському медичному коледжі 1 рівня акредитації за державним замовленням та є студенткою 1 курсу денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2018 року до 01.07.2021 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддавати на утримання дитини. Окрім цього, інших осіб, щодо яких відповідач має аліментні зобов'язання - відсутні, непрацездатних батька та матері на його утриманні не перебуває. Їх донька, [PERSON], навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на повному утриманні матері, тому потребує матеріальної допомоги від батька. На даний час позивач працює, але її коштів не вистачає, щоб мати можливість самостійно утримувати їхню доньку, у зв'язку з тим, що їй постійно необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на період навчання [PERSON], але не пізніше ніж до досягнення нею 23-х років (а.с. 2). Ухвалою судді від 14 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, отримана судом 22.03.2019 року за вх. № 11071, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне рекомендоване повідомлення, з якого убачається, що 27.02.2019 року судова повістка була вручена особисто [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 22.03.2019 року о 15 год. 00 хв. був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 22.03.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у цивільному шлюбі. Встановлено, що у подружжя народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER], видана Розаліївською сільською Радою Білоцерківського району Київської області 15 грудня 2000 року, де батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). З довідки за вих. № 8 від 20 листопада 2018 року, яка видана Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Білоцерківський медичний коледж», вбачається, що [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу медсестринського відділення. Денна форма навчання. Термін навчання з 01.09.2018 року по 01.07.2021 року (а.с. 9). Встановлено, що [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні позивача [PERSON]. Позивач працює, але її коштів не вистачає, щоб мати можливість самостійно утримувати доньку [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку та не надає матеріальної допомоги на утримання своєї доньки, яка продовжує навчання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON], [INFO] підлягають стягненню аліменти на користь позивача [PERSON], [INFO], на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 січня 2019 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягнення на користь держави судового збору в сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved