Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи ПАТ « ОТП Банк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ML-502/055/2007 від 05.12.2007 року у розмірі 23797,12 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становить 516406,59 гривень із розрахунку 2170,0382 гривень за 100,00 дол. США та пеня сумою 129,37 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору сумою 3654,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після укладення кредитного договору позивач виконав свої обов`язку надавши кредит у розмірі 50 000 доларів США, однак, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів за користування кредитом виконувала не належним чином у зв`язку із чим виникла заборгованість: за тілом кредиту у розмірі 21424,14 доларів США ., несплачених відсотків за користування кредиту у розмірі 2375,98 доларів США та пені за прострочення виконання зобов`язань у сумі 129,37 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги ПАТ « ОТП Банк» не визнала у повному обсязі, вважаючи їх недоведеними належними та допустимими доказами та звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ « ОТП Банк» про визнання кредитного договору №ML-502/055/2007 від 05.12.2007 року недійсним з підстав введення позивача в оману співробітниками банку, шляхом приховання за допомогою маніпуляцій інформації щодо істотної умови кредитної угоди - абсолютного значення подорожчання кредиту, що у відповідності до вимог ст. 229 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. 2. Процесуальні дії у справі Позовна заява ПАТ « ОТП Банк» надійшла до суду 31.08.2015 року ( т.1 а/с 2 ) з одночасною сплатою судового збору у сумі 3654,00 грн. ( а/с 1). Ухвалою суду від 11.09.2015 року було відкрито провадження по справі (т.1 а/с 31). Ухвалою від 01.12.2015 року, у судовому засіданні, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] . - [PERSON] , та залучено в якості третій особи ТОВ « ОТП Факторинг України» , від якої відповідач отримала 17.08.2015 року досудову вимогу ( т.1 а/с 42). Письмові заперечення проти позовної заяви від [PERSON] подані до суду 29.09.2016 року (т.1 а/с 80). 18.11.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ « ОТП Банк», яка згідно заяви представника [PERSON] - [PERSON] , була повернута 22.12.2016 року у судовому засіданні (т.1 а/с 154). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] та залишена без змін ухвала про відкриття провадження від 11.09.2015 року ( т.1 а/с179). Ухвалою суду від 13.10.2017 року було задоволено клопотання представника ПАТ « ОТП Банк» та справа за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] , за участю третій особи ТОВ « ОТП Факторинг України» об`єднано із цивільної справою №522/4160/16ц за позовом [PERSON] ( надійшла з Приморського районного суду ) до ПАТ « ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору (т.1 а/с 193). Ухвалою суду від 30.10.2017 року було повернута апелянту апеляційна скарга на ухвалу про об`єднання справ ( т.1 а/с 199). Позов [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» надійшов до Приморського суду м. Одеси 25.02.2016 року, та після усунення недоліків 02.03.2016 року (т.2 а/с 50), ухвалою суду від 11.03.2016 року за позовом було відкрито провадження ( т.2 а/с 51), а ухвалою від 13.07.2016 року справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (т.2 а/с 146). 27.04.2017 року від представника відповідача надійшла заява про застосуванні строків позовної давності ( т.3 а/с 1). У судовому засіданні 01.09.2017 року судом було задоволено клопотання представника позивача та залучена в якості третій особи [PERSON] ( т.3 а/с 40). Ухвалою суду від 06.07.2018 року судом було відмовлено у витребуванні з ПАТ « ОТП Банк» додаткових доказів ( т.3 а/с 127). Ухвалою суду від 06.07.2018 року, за клопотанням представника позивача по справі призначена судово-економічна експертиза, проведення якою доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (т.3 а/с 131). Згідно висновку експерта №18-2774/2775 від 25.12.2018 року під час проведення експертного дослідження було з`ясовано, що частина поставлених питань виходить за межи компетентності експерта, по частині питань наданих банком документів недостатньо для обґрунтованого висновку, а по частині питань надано висновок (т.3 а/с 217). Ухвалою від 15.02.2019 року було поновлено провадження по справі, зупиненого на час проведення експертизи ( т.3 а/с 238). Ухвалою від 24.05.2019 року було відмовлено представнику відповідача у проведення повторної судово-економічної експертизи (т.4 а/с 26). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 05.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» ( правонаступником є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір № ML-502/055/2007 відповідно до умов якого, позичальник отримала у Банка кредит у розмірі 50 000 доларів США. Згідно п.1.1 договору кредит надається строком до 05.12.2019 року, на споживчі цілі, та п.3 Договору сторони узгодили фіксований відсоток у розмірі 5,99 % річних та плаваючу процентну ставку по строковим депозитам фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, при цьому дана процентна ставка може змінюватись в порядку визначеному договором ( т.1 а/с 5). Порядок виконання зобов`язань за кредитним договором встановлений п.1,5 частини №2 Кредитного договору ( т.1 а/с 6), відповідно до якого погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Відповідно до досудової вимоги від 17.12.2014 року Банк вимагає від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі суми кредиту 21574,14 доларів США, суму процентів за користування кредитом у розмірі 802,04 долара США, пені 115,97 грн. Згідно розрахунку заборгованості станом на 08.07.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором визначена Банком у розмірі заборгованості за кредитом у розмірі 21424,14 доларів США, процентів за користування кредитом у сумі 2375,98 доларів США, пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 129,37 грн. ( т.1 а/с 149). Експертним висновком №18-2774/2775 від 25.12.2018 року встановлено, що наданими на дослідження експерту документами та матеріалами справи, документально не доведено обґрунтування застосування у додатку№1 до кредитного договору, при розрахунку до сплати процентів з 07.01.2008 року по 05.02.2009 року з ставкою 13,49% річних, з 05.02.2009 року по 06.07.2009 року за ставкою 15,49% річних, з 06.07.2009 по 08.07.2015 року за ставкою 12,49% річних, то при дослідженні, за умовами кредитного договору, з застосуванням процентної ставки, узгодженої сторонами в розмірі 5,99% річних за період з 07.01.2008 року по 05.01.2009 року, та в розмірі 4,99% за період з 05.01.2009 року по 31.08.2015 року, визначено, що станом на 05.05.2014 року [PERSON] повернуто суму кредиту в розмірі 50000 доларів США та відсотки в розмірі 8355,84 доларів США. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання кредитного договору. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо виконання кредитного договору врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною першою статті 1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст. 202 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( ч.1 ст. 204 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нормами цивільного законодавства передбачено як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. 5. Оцінка судом аргументів сторін Суд критично ставиться до аргументації ПАТ « ОТП Банк» щодо доведеності у судовому засіданні розміру заборгованості, яка виникла у [PERSON] по виконанню умов кредитного договору№ML-502/055/2007 від 05.12.2007 року. Так, згідно висновку судово-економічної експертизи даний розмір заборгованості, який визначений у розрахунку заборгованості, спростовано, та визначена фактична сплата позичальником кредиту та процентної складової зобов`язань у розмірі 8355,84 доларів США. Не погоджуючись із даним висновком представником банку заявлялось клопотання про проведення повторної експертизи, незважаючи на те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 106 ЦПК учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Всі первинні документи кредитного договору а також документи підтверджуючи рух коштів по кредитному договору є в наявності у Банку, тому будь-яких складнощів у наданні їх експерту, який проводить дослідження за замовленням сторони, у позивача по первинному позову не існує. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК саме на сторону покладений обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Одночасно із цим, відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуваннями. Таким чином питання розрахунку розміру заборгованості пов`язані із застосуванням для його розрахунку спеціальних знань, а тому експертний висновок може бути спростований лише іншим висновком експерта. В свою чергу з боку сторони [PERSON] не було доведено поважність причин пропуску строку на подання позовної заяви для визнання недійсним кредитного договору. Договір було укладено 05.12.2007 року, та виконувався позичальником, про що свідчать наявні оплати заборгованості за період 2008-2015 років. З позовом про визнання недійним договору [PERSON] , яка є позичальником, звернулась 25.02.2016 року, тобто через більш ніж вісім років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки., та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 6. Обґрунтування мотивів рішення суду Враховуючи вище наведення суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ « ОТП Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ML-502/055/2007 від 05.12.2007 року у розмірі 23797,12 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становить 516406,59 гривень із розрахунку 2170,0382 гривень за 100,00 дол. США та пені сумою 129,37 гривень, що є підставою для відмови у позові. Так у судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості в даному розмірі, та не спростовано висновок судово-економічної експертизи про відсутність заборгованості. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, суд вважає доведеними позовні вимоги про відсутність на момент укладення договору повідомлення споживача про істотні умови договору - сукупну вартість кредиту, що підтверджено висновком судово-економічної експертизи в якої зазначено про неможливість встановлення з наданих Банком документів встановити підстави для збільшення процентної ставки - 5,99 і 4,99 процентів річних до 12,49, 13,49 і 15,49 процентів в різний період, так як можливість встановлення таких процентів не визначена в жодному із договорів під час укладення кредитного договору. Також експертом зазначено про відсутність належних угод, в яких до відома позичальника доводились коливання плаваючий процентної ставки ( FIDR), та наявність платежів на користь третіх осіб, якіповязані із обслуговуванням кредиту, послуги нотаріуса, оцінювача, страхування від нещасного випадку які не включені до графіку платежів. Згідно постанови Верховного Суду України від 25.09.2013 року по цивільної справі №6-80цс13 положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними. У сукупності дані обставини дозволяють суду прийти до висновку про те, що під час укладення кредитного договору позичальнику ( споживачу) не були належним чином доведені істотні умови договору, що є підставою для визнання недійним кредитного договору в частині можливості застосування таких умов подорожчання сукупної вартості кредиту, однак, враховуючи пропуск споживачем строку позовної давності звернення до суду з відповідними позовними вимогами судом відмовляється у позові [PERSON] 7.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ « ОТП Банк» до [PERSON] судові витрати, понесені банком, не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed