Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

21.04.2021 позивач в особі начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації Бондар В.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми основного боргу в розмірі 15 574,50 грн., яка утворилась в період з 01.06.2016 по 31.03.2021 внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу, та суми боргу за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 452,69 грн. за період з 01.06.2016 по 31.03.2021, а також інфляційних витрат у сумі 4 869,68 грн., 3% річних у сумі 1 895,38 грн., а також витрат по оплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачами відбулись цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать виставлені на оплату рахунки за спожитий природний газ, відомості про їх оплату та наявність у боржника особового рахунку № [NUMBER] а розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Так, Артемівським управлінням по газопостачанню та газифікації забезпечується постачання природного газу відповідачам своєчасно, безперервно та якісно відповідно з Правилами надання населенню послуг по газопостачанню, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 1999 року № 2246, та Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Відповідачами здійснювалось фактичне споживання природного газу, а згідно особового рахунку № [NUMBER] станом на 01 квітня 2021 року за період з 01 червня 2016 року по 31 березня 2021 року сума основного боргу складає 15 574,50 грн., а також наявна сума боргу за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 452,69 грн. У порушення вимог закону (п. 4 ст. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, згідно яких споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання), відповідачі не вживають заходів до погашення заборгованості, чим спричиняють значну шкоду позивачу, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду. Також у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, окрім суми основного боргу, позивач просить стягнути інфляційні витрати за період з 11 квітня 2017 року по 01 квітня 2021 року в сумі 4 869,68 грн., а також 3% річних в сумі 1 895,38 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.05.2021 за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача за довіреністю Лєфтєр А.С. , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Разом з тим, 21.07.2021 надіслав на електрону адресу заяву (вх. № ЕП-6713) про розгляд справи за його відсутності. Також, у зв`язку з добровільним погашення відповідачем заборгованості за постачання та розподіл природного газу (здійснила платежі 05.07.2021 в сумі 15 574,20 грн. та 700 грн., 19.07.2021 в сумі 881 грн.) просив залишити вимоги в цій частині без розгляду. Напоялгав на задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачів інфляційних витрат в розмірі 4 869,68 грн., 3% річних в розмірі 1 895,38 грн. та судового збору. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, вони у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог, просила розглядати справу за її відсутності. Також, 09.07.2021 надала суду копії квитанції про сплату заборгованості в розмірі 15 574,50 грн. та боргу за розподіл природного газу в сумі 700 грн. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цимКодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації є постачальником послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить обліковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.4). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2017, посвідченого державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллар В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1202, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). За вищевказаною адресою зареєстрований та проживає [PERSON] , який також є споживачем послуг, які надаються позивачем. Відповідно до довідки про наявність заборгованості за спожитий природний газ відповідачі мають заборгованість перед позивачем за надані послуги з газопостачання за спожитий природний газ за період з 01.06.2016 по 13.04.2021, яка складає 15 574,50 грн. (а.с.8). Крім того, відповідачі також мають перед позивачем заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 484,72 грн. за період з 01.01.2020 по 13.04.2021 (а.с.8 зворотна сторона). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації надавало відповідачам послуги з постачання природного газу. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Пунктом № 20 Правил постачання природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 передбачено, що боржник повинен забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору та відповідно до пункту 22 розділу IV Правил постачання природного газу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з досліджених доказів, які маються в матеріалах справи, вбачається, що відповідачі протягом 2016-2021 років не виконували цих зобов`язань у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.04.2021 утворилась заборгованість внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу в сумі 15 574,50 грн. та розподілу природного газу в сумі 1 452,69 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (особовим рахунком), який суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, з підстав зазначених вище. При цьому, відповідач [PERSON] у своїй заяві від 22.07.2021 вказала, що позовні вимоги визнає. Також, відповідачами 05.07.2021 та 19.07.2021 було здійснено оплату у повному обсязі за послуги з газопостачання в сумі 15 574,50 грн. та послуги з розподілу природного газу в сумі 1 581 грн., про що зазначає у своїй заяві представник позивача Лєфтєр А.С. та підтверджується копіями квитанцій (а.с.34-35). Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Закріплена у частині 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Інфляційні витрати за період з 11 квітня 2017 року по 01 квітня 2021 року складають 4 869,68 грн., а 3% річних - 1 895,38 грн. Вказане відображено у представлених представником позивача розрахунках, які суд бере до розгляду та вважає такими, що проведені вірно. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів основної суми заборгованості за постачання та розподіл природного газу підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з їх сплатою. Вимоги щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] інфляційних витрат в сумі 4 869,68 грн. та 3% річних в сумі 1 9895,38 грн. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Окрім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. За таких обставин, оскільки заборгованість за послуги з постачання та розподілу природного газу були сплачені відповідачами після подачі позову до суду, з них слід стягнути на користь позивача судовий збір по 1 135 грн. з кожного в рівних частках, який був сплачений останнім при подачі позову за платіжним дорученням № 1133 від 14.04.2021 (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved