Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернувся з позовом про визнання за ним права власності на присадибну земельну ділянку у розмірі 0,0618 га з кадастровим № 4810400000:07:056:0004 приналежну до житлового будинку [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний житловий будинок належить йому на підставі договору дарування від 30.12.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8211. Разом з житловим будинком, господарськими будівлями батько позивача [PERSON] подарував останньому і присадибну земельну ділянку площею 618 м.кв. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК №084942, виданого 18.05.2004 року. Право власності на житловий будинок позивач оформив на себе, а право власності на земельну ділянку оформити не може, так як оригінал державного акту на земельну ділянку на ім'я батька втрачено, батько помер 07.11.2012 року, а мати померла 13.10.2013 року, в зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач надав заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а розглядати справу в його відсутність. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, і проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Копією договору дарування садиби від 30.12.2004 року ( а.с.7) підтверджено, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у власність садибу що знаходиться по [ADDRESS]. До складу садиби входить земельна ділянка площею 618 м.кв.,передана у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить дарувальнику на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК №084942, виданого 18.05.2004 року, житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Право власності на земельну ділянку за [PERSON] підтверджено копією вищевказаного державного акту ( а.с.6), та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.11.2013 року ( а.с.10-11) в якому також вказана вартість земельної ділянки - 35122 грн. Власність [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами на підставі вищевказаного договору дарування підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2013 року ( а.с.8-9). Копіями свідоцтв про смерть ( а.с.12, 13) підтверджено що [PERSON] помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області, а [PERSON] померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі страти ним документа, який засвідчує його право власності. Так як ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України (в редакції яка діяла до 2010 року та яка не протирічить теперішній редакції) передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування, то на підставі викладеного та враховуючи відсутність заперечень проти позовних вимог, суд знаходить що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved