Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає наступне. Батькові позивача [PERSON] та матері позивача [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] Після смерті батьків позивач успадкувала 5/6 частину домоволодіння, а відповідач 1/6 частину домоволодіння. Належна відповідачу частка домоволодіння є незначною, є неподільною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідач від надання допомоги матері ухилявся, внаслідок чого позивач змушена була самостійно тривалий час за піклуватися за матір'ю, купувати їй ліки, продукти харчування, сплачувати послуги доглядальниці та витрати на комунальні послуги, сукупна вартість здійснених позивачем витрат становить 67362,80 грн. Оскільки борг відповідача перед позивачем складає 33681,40 грн., а вартість 1/6 частки домоволодіння відповідача складає 17055,66 грн. позивач вважає за можливе здійснити зарахування зустрічних вимог та зменшити суму заборгованості відповідача на розмір вартості частки, право власності на яку припиняється. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 22.12.2016 року було відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання на 27 грудня 2016 року. Ухвалою суду від 27 грудня 2016 року справу призначеного до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.01.2017 року. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено у новій редакції. Згідно з пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, про час, дату ті місце судового засідання були повідомлені належним чином. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO]. Батьками вказано [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 вересня 1978 року. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіт не залишив. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкодавці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приписами ч. 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочка [PERSON] і син [PERSON]. [PERSON] від спадщини відмовилась на користь [PERSON]. Таким чином, [PERSON] після смерті батька успадкувала 1/3 частину домоволодіння, а [PERSON] успадкував 1/6 частину домоволодіння. Як вбачається з довідки № 435/04-26 від 18.11.2015 року [PERSON] провела поховання [PERSON] за свій рахунок. Згідно заповіту [PERSON] від 05 лютого 2016 року, зареєстрованого у реєстрі за № 98, бланк НАТ 401818, посвідченого державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори, Островерховою О.А., [PERSON], [INFO], все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, все що буде належати їй на день смерті і все, на що вона матиме право, заповідає [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою за № 3312/02-18 від 19.09.2016 року підтверджується, що [PERSON] дійсно мешкала без реєстрації у будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] по день її смерті [INFO] та вели спільне господарство. Заява про відмову від спадщини [PERSON] не подавалась. Оскільки [PERSON] проживала разом зі своєю матір'ю, [PERSON] на час відкриття спадщину, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину. Таким чином, [PERSON] після смерті батьків успадкувала 5/6 частину домоволодіння, а відповідач [PERSON] успадкував 1/6 частину домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно з правовою позицію Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Таким чином, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В силу положень ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Частиною 1 статті 172 СК України встановлено, що дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідач ухилився від виконання покладених на нього обов'язків з піклування про своїх батьків У відповідності до довідки з РКП «Мар'їнське БТІ» № 06/1412 від 03.11.16 р. вартість будинку [ADDRESS] становить 102334 грн. Таким чином, вартість 1/6 частки домоволодіння, як спадкового майна, що належить відповідачу, складає 17055,66 грн. Наданими суду позивачем квитанціями підтверджується, що [PERSON] понесла витрати у розмірі 67362,80 грн., пов'язані з оплатою комунальних послуг, з доглядом [PERSON] та її похованням. Половина цих витрат, які повинен був нести відповідач солідарно з позивачем складає 33681,40 грн. Отже, борг відповідача перед позивачем складає 33681,40 грн. Водночас, статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань з передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення. Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов'язання припиняється повністю, а більше - збільшується на суму заліку. Шляхом зарахування можуть припинятися зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань. У постанові № 6-2784цс15 від 24 лютого 2016 року по справі про припинення права власності на частку у спільному майні Верховний Суд України, виходячи з положень статей 365, 601 ЦК України, статті 71 СК України, дійшов висновку про наявність підстав для припинення права власності відповідача на 1/2 частину квартири та можливості зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги сторін і зменшити на їх суму розмір заборгованості відповідача перед позивачкою. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивача та відповідача; належна відповідачу частка не може бути виділена в натурі; між сторонами наявні неприязні стосунки, що унеможливлює спільне володіння та користування домоволодінням; відповідач має у користуванні квартиру [ADDRESS], де зареєстроване його місце проживання, що свідчить про його забезпеченість іншим житлом. Аналізуючи наведене суд встановив наявність підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог та зменшення суми заборгованості відповідача на розмір вартості 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS], право власності відповідача на яку припиняється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved