overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала із ПАТ „Дельта Банк кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у звязку із чим виникла заборгованість у сумі 43824,56 грн., яку і прохає стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 12.11.2011 року [PERSON] уклала із ПАТ „Дельта Банк договір згідно якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26254901987238 в національній валюті України гривні, відкриває кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 3000,00 грн. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 15.07.2015 р. має заборгованість у сумі 43824,56 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 19477,85 грн., прострочене тіло кредиту 2953,51 грн., заборгованість за відсотками 21393,20 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалось, вже деякий час вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та судові витрати просить залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 79, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову до суду 243,60 грн., але заявив клопотання про залишення судових витрат за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій ставить питання про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2005 року уклав з відповідачем шлюб, актовий запис №1067. Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.08.2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1067 (а.с. 9). Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем має сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище «[PERSON]». Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому ставить питання про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 08.01.2003 року уклав з відповідачем шлюб. Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надав до суду заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через розміщення оголошення про виклик відповідача у засобах масової інформації. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.01.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №01 (а.с. 5). Судом встановлено, що від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що є спадкоємцем першої черги померлої за законом. В шестимісячний строк не встиг подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки хворів та перебував на тривалому лікуванні. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини терміном на 1 місяць, оскільки вважає причину її пропуску поважною. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач - не заперечив щодо задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], мати позивача. Позивач є спадкоємцем померлої за законом першої черги. Інший спадкоємець за заповітом, донька померлої - [PERSON], від прийняття спадщини відмовилась, що підтверджується її заявою від 18.08.2015 року. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця позивач протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, який розпочався з [INFO] та закінчився [INFO], не звернувся. Відповідно до постанови приватного нотаріуса від 17.08.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю своєчасного факту прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику у справах про спадкування» поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкодавця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно був позбавлений можливості в шестимісячний строк подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки наприкінці літа 2014 року переніс гострий інфаркт міокарда, проходив тривалий курс лікування та реабілітацію, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №8706 від 09.09.2014 року, а тому суд поновлює йому цей строк в один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль марки «Рено Кенго», жовтого кольору, 2004 року випуску д.н.з. [NUMBER], мотивуючи тим, що він надавав кошти на його придбання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, обґрунтувавши свої пояснення тим, що позивач надав кошти в сумі 4 тисячі євро для придбання даного автомобіля, на підтвердження має квитанції про переказ коштів чоловіку відповідачки. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду сповіщалась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що в травні 2010 року був придбаний легковий автомобіль марки «Рено Кенго», жовтого кольору, 2004 року випуску д.н.з. [NUMBER] та зареєстрований на відповідача [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію (техпаспорт) [NUMBER], про що свідчить копія довідки - рахунку серії ДДР № 946767. Позивач працював в Португалії і переказав в березні 2010 році на [PERSON] 4 тисячі євро та в лютому 2011 році на [PERSON] 500 євро (а.с.45). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що машина купувалась для ведення спільного бізнесу сім»ї, оскільки позивач є батьком відповідачки, відносини між сторонами були дружніми, коли позивач приїжджав з-за закордону, то йому надавали даний автомобіль для свого користування, а коли він був за кордоном то автомобіль використовувала сім'я відповідачки. Відповідач переслав 5 тисяч євро на придбання даного автомобіля. Умова була такою, що машина буде спільною в користуванні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в травні 2010 йому зателефонував чоловік відповідачки і попросив з'їздити до м. Києва для придбання автомобіля, нащо той погодився. З їхніх розмов між собою йому стало відомо, що кошти надавав позивач, проте якусь частину коштів [PERSON] позичав в м. Києві у знайомих. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, представником позивача, не було надано суду беззаперечних та достовірних доказів, які б підтверджували надання коштів позивачем відповідачу, оскільки кошти для відповідачки були переслані позивачем в лютому 2011 році, вже після придбання останньою автомобіля, тому суд не вбачає підстав для визнання права власності на легковий автомобіль марки «Рено Кенго», жовтого кольору, 2004 року випуску д.н.з. [NUMBER], кузов номер [NUMBER] за позивачем [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 81565 грн 09 коп. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору в частині дотримання строків розрахунків. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини своєї неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 13.03.2012 року сторони уклали кредитний договір № BL_NK00098654 відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 16000 грн, строком до 13.03.2015 року включно, із щомісячною сплатою за користування кредитом 15% річних та комісії в розмірі 1.5% (далі по тексту - Договір). Пунктом 9 Договору передбачено, що в разі порушення відповідачем строків розрахунку позивач має право нараховувати пеню в розмірі 0.5% від суми простроченої заборгованості та штраф в розмірі 25% від суми виданого кредиту. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови Договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Як убачається з наданого позивачем розрахунку (а. с. 13, 14) станом на 11.08.2015 року заборгованість становить 81565 грн 09 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 13032 грн 59 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 4546 грн 96 коп., заборгованість по сплаті комісії - 5535 грн 15 коп., пеня - 58450 грн 39 коп., Згідно положень статті 549 ЦК України штраф і пеня є різновидами неустойки. Частиною третьою статті 551 Кодексу встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших підстав, які мають істотне значення. Оскільки сума основного боргу, що складається з непогашеної частини тіла кредиту, відсотків та комісії становить 23114 грн 70 коп. [13032.59 + 4546.96 + 5535.15], а сума нарахованої позивачем пені складає 58450 грн 39 коп. і таким чином значно перевищує основну суму боргу, суд вважає необхідним зменшити суму пені до 10000 грн. За таких обставин, усього з відповідача підлягає стягненню 33114 грн 70 коп. [23114.70 + 10000].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 07.07.2007 року та мешкали однією родиною до січня 2015 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Питання про стягнення аліментів не вирішено. Мають спірне майно. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що відповідачка має відносини з іншим чоловіком, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, позов визнала у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач втратив до відповідачки почуття любові, поваги та взаєморозуміння, відповідачка у судове засідання не зявилася, не заперечує проти розірвання шлюбу, а саме: не бажає зберегти родину, на даний час має іншого чоловіка, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалось, вже деякий час вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]» та судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 478, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243,60 грн., але заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 06.09.2006 року, від якого мають неповнолітню дочку. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, місцем проживання малолітньої дочки сторін суд визначає з матір'ю, оскільки спору про це у сторін не виникло. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved