Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

21 серпня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], в якому посилаючись на те, що\~16 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та\~[PERSON]\~було укладено кредитний договір №009/08-ФЛ/18, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у сумі 75 600 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, строком до 10 квітня 2016 року для придбання автомобіля. У якості забезпечення виконання за кредитним договором між банком та\~[PERSON]\~16 квітня 2008 року було укладено договір застави автомобіля №009/08/01/18, відповідно до умов якого остання передала в заставу автомобіль марки LEXUS, державний номерний знак [NUMBER].\~[PERSON]\~було допущено невиконання умов кредитного договору, в результаті чого, станом на 19 серпня 2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 8 244 337 грн. 04 коп. У звязку з чим позивач просить звернути стягнення на предмет застави та передати заставлене майно в управління банку. У подальшому постановою господарського суду Запорізької області від 02 лютого 2011 року фізичну особу - підприємця\~[PERSON]\~було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 10 жовтня 2013 господарський суд Запорізької області ухвалою затвердив звіт ліквідатора та припинив провадження у справі .\~\~Під час проведення ліквідаційної процедури 19 квітня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації автомобіля, проведених товарною біржою «Придніпровя» 18 квітня 2011 року та відповідно до зазначеного договору предмет застави - автомобіль марки LEXUS, реєстраційний номер [NUMBER], був проданий відповідачу [PERSON], яка без згоди заставодержателя та при наявності обтяжень реалізувала заставний автомобіль на користь [PERSON]. Враховуючи факт того, що автомобіль було двічі реалізовано без згоди банку, позивач вважає, що відповідачі не є добросовісними набувачами та просить звернути стягнення на предмет застави та передати його у управління банку на період його реалізації (а.с.2-4). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволенні частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 009/08-ФЛ/18 від 16 квітня 2008 року в розмірі 8244377,04 гривень, яка складається з: заборгованість строкова по кредиту 32286,43 доларі США, заборгованість прострочена по кредиту 26307,25 доларів США, заборгованість строкова по відсотками 463,87 доларів США, заборгованість прострочена по відсоткам 62724,26 доларів США, заборгованість по сплаті пені 5554493,50 гривень, яка утворилася станом на 19 серпня 2015 року, звернути стягнення на автомобіль марки LEXUS, модель RX-350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір чорний, шасі 2ТНК31U88C095906, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON], [INFO], шляхом проведення публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Встановити початкову вартість предмету застави для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження 428442,00 гривні. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.138-141). В апеляційній скарзі [PERSON] посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в цій частині відмовити в повному обсязі (а.с. 147-151). Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду не обмежуючись доводами апеляційної скарги та в межах заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом 1 інстанції встановлено, що 16 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та\~[PERSON]\~було укладено кредитний договір №009/08-ФЛ/18, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 75 600 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, строком до 10 квітня 2016 року для придбання автомобіля (а.с.11-14). \~У якості забезпечення виконання за кредитним договором між банком та\~[PERSON]\~16 квітня 2008 року було укладено договір застави автомобіля №009/08/01/18, відповідно до умов якого остання передала в заставу автомобіль марки LEXUS, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.15). \~\~[PERSON]\~було допущено невиконання умов кредитного договору, в результаті чого, станом на 19 серпня 2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 8 244 337 грн. 04 коп., яка складається з: заборгованість строкова за кредитом 713 123,29 грн.; заборгованість прострочена за кредитом 581 058,75 грн.; заборгованість строкова по відсоткам 10 245,68 грн.; заборгованість прострочена по відсоткам 1 385 415,82; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 5 554 493,50 грн. (а.с.16-28). \~\~Постановою господарського суду Запорізької області від 02 лютого 2011 року фізичну особу - підприємця\~[PERSON]\~було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 10 жовтня 2013 господарський суд Запорізької області ухвалою затвердив звіт ліквідатора та припинив провадження у справі (а.с.29-30). \~Під час проведення ліквідаційної процедури 19 квітня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації автомобіля, проведених товарною біржою «Придніпровя» 18 квітня 2011 року та відповідно до зазначеного договору предмет застави - автомобіль марки LEXUS, реєстраційний номер [NUMBER], був проданий відповідачу [PERSON] (а.с.31). \~\~Тобто, без згоди банку, було здійснено відчуження предмету застави, а саме: автомобіля марки LEXUS, реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20 листопада 2013 року ухвала господарського суду Запорізької області від 10 жовтня 2013 року скасована та провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця\~[PERSON]\~припинено (а.с.32-34). Під час виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було встановлено, що [PERSON] без згоди заставодержателя та при наявності обтяжень реалізувала заставний автомобіль на користь [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави, суд 1 інстанції виходив з того, що на відчуження предмета застави банк своєї згоди не надавав, а отже, теперішній власник предмета застави відповідач не є його добросовісним набувачем у розумінні ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а отже на спірний автомобіль, належний [PERSON], слід звернути стягнення. Однак з вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, суд 1 інстанції частково задовольнив позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 009/08-ФЛ/18 від 16 квітня 2008 року в розмірі 8244377,04 гривень, яка складається з: заборгованість строкова по кредиту 32286,43 доларі США, заборгованість прострочена по кредиту 26307,25 доларів США, заборгованість строкова по відсотками 463,87 доларів США, заборгованість прострочена по відсоткам 62724,26 доларів США, заборгованість по сплаті пені 5554493,50 гривень, яка утворилася станом на 19 серпня 2015 року, звернув стягнення на автомобіль марки LEXUS, модель RX-350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір чорний, шасі 2ТНК31U88C095906, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON], [INFO], шляхом проведення публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову вартість предмету застави для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження 428442,00 гривні. Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області - автомобіль марки «LEXUS RX 350» з номерним знаком АЕ8111СЕ, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію АЕС №148851 від 12.04.2008, було зареєстровано за громадянкою [PERSON], [INFO]. Реєстрація була здійснена на підставі вантажної митної декларації №110000005/8/501343 від 11.04.2008. 07.04.2011 вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації. 11.05.2011 вищезазначений автомобіль з номерним знаком АЕ0033АТ було зареєстровано за громадянкою [PERSON], [INFO]. Реєстрацію здійснено на підставі договору купівлі-продажу №ВР1497986 від 19.04.2011. 21.12.2013 автомобіль марки «LEXUS RX 350», номерний знак [NUMBER] було знято з обліку для реалізації по дорученню [PERSON]. 21.12.2013 вищевказаний автомобіль без заміни номерного знаку було зареєстровано за громадянкою [PERSON], [INFO]. Реєстрацію здійснено на підставі довідки-рахунку ВІА №180071 від 21.12.2013. 19.11.2015 автомобіль марки «LEXUS RX 350», номерний знак [NUMBER] було знято з обліку для реалізації. З 16.12.2015 по теперішній час зазначений автомобіль з номерним знаком АІ3933ВТ зареєстровано за громадянкою [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Київська область, Києво Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул.. Берегова, 3, на підставі договору купівлі продажу № 145 від 11.12.2015 року (а.с.195-196). Отже, суд 1 інстанції вирішуючи питання щодо звернення стягнення на предмет застави належним чином не перевірив кому він належить та звернув стягнення на автомобіль, який належить [PERSON], [INFO], яка не була стороною по справі, отже суд 1 інстанції вирішив питання про її права та обовязки без залучення до участі у справі, позбавивши її реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 27, 31 ЦПК України, що є порушення норм процесуального права, що призвело до порушення норм матеріального права, та відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення. З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що суд 1 інстанції в повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що спричинило ухвалення незаконного рішення, в порушення норм матеріального та процесуального права, яке підлягає скасуванню з ухваленням\~ нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави, з вищезазначених підстав, що не позбавляє права звернутися до належного суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Outcome: dismissed