Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

20 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено актовий запис за №19. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: 31 січня 2010 року [PERSON] та [INFO] [PERSON] . Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя, життєві цінності, а також постійну зміну місця його проживання, так як він є військовослужбовцем. Вказані обставини негативно впливали на їхні сімейні стосунки. У зв`язку із цим, між ними приблизно два з половиною роки відсутні будь-які сімейні цінності. На даний час вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних містах. Також не цікавляться життям один одного та, окрім дітей, не мають спільних інтересів. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв`язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. Справа слухалась у відсутність сторін, які у підготовче судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. 19 вересня 2019 року від позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 16 вересня 2019 року від відповідачки [PERSON] до суду поштовим зв`язком надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у підготовче судове засідання учасники справине з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено актовий запис за №19 (а.с.3). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: 31 січня 2010 року [PERSON] та [INFO] [PERSON] (а.с.4,5). Спільне життя сторін на склалось через різні погляди на життя, життєві цінності. На даний час позивач та відповідачка припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.1, ч.6\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, а також те, що позивач [PERSON] , як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, а відповідачка [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд вважає, що з останньої на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору, який підлягав би сплаті позивачем за подання вказаної позовної заяви до суду.

Outcome: approved