Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

20 вересня 2017 року ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» звернулось із позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди. Свої вимоги мотивували тим, що Ухвалою Калінінського районного суду м. Донецьк від 26 березня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, визнано мирову угоду між ними та відповідачем, однак останній умови в добровільному порядку не виконає, у звязку з чим позивач змушений звернутися до виконавчої служби з приводу примусового виконання ухвали суду. Проте було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки ухвала не носить зобовязального характеру. Невиконання відповідачем грошових зобовязань, які виникли на підставі мирової угоди призводить до порушення прав позивача і змушує звернутися до суду для захисту своїх прав з метою спонукання відповідача до виконання вказаної мирової угоди. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» просить суд спонукати до виконання мирової угоди, затвердженої Калінінського районного суду м. Донецька від 26 березня 2013 року, укладеної між сторонами, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача суму боргу у розмірі 87389,79 грн. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Ухвалою Калінінського районного суду м. Донецьквід 26 березня 2013 року визнано мирову угоду, укладену між ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» та [PERSON], згідно якої: [PERSON] зобовязувалася погасити заборгованість перед позивачем у сумі 320437,63 грн щомісячними платежами у розмірі 14565,34 грн з 29 березня 2013 року до 20 грудня 2014 року. У звязку з невиконанням відповідачем добровільно умов мирової угоди, позивачем було предявлено вищевказану ухвалу суду від 26 березня 2013 року до виконання до відділу державної виконавчої служби Калінінського РУЮ м. Донецька. Відповідно до постанови державного виконавця від 28.10.2015, вищевказану ухвалу суду було повернено стягувачу, у звязку з тим, що поданий виконавчий документ не містить дату набрання законної сили. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст.207, ч. 2 ст.208 ЦПК України (ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на взаємних поступках має стосуватися лише прав та обов'язків. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди є не виконуваними. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого листа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За своєю суттю мирова угода сторін у цивільному процесі є зобов'язанням, що виникло на підставі домовленостей, у даному випадку двох сторін, - договору. Згідно наданих позивачем розрахунку, станом на час звернення з позовом до суду, заборгованості відповідача за мировою угодою становить 87389,79 грн. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Мирова угода - це письмова домовленість сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов'язків сторін і предмету позову. Таким чином, мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved