Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

21.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 01.04.2019 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] вказує, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] В даному будинку зареєстровані її син, невістка та онук, які майже 15 років тому виїхали на заробітки до Російської Федерації, де залишилися на постійне місце проживання. З того часу в її будинку не проживають, жодного разу не приїжджали і повертатися в Україну наміру не мають, контактів з ними не підтримує. Знятися з реєстрації відповідачі не бажають, чим чинять перешкоди у користуванні власністю, а вона позбавлена права отримувати субсидію. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день розгляду справи повідомлялися своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідачів. Заслухавши позивача [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29.10.1996 року укладеного між [PERSON] і [PERSON] , реєстровий № 3-4539 та рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.07.2008 року по справі про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, позивач є власником будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстровані, але не проживають син , невістка та онук власника [PERSON] . Позивач вказує, що п`ятнадцять років тому, її син з сім`єю виїхали на заробітки в Російську Федерацію, в подальшому забрали всі свої речі і переїхали туди на постійне місце проживання. З того часу в її будинку не проживають, жодного разу не приїжджали і повертатися в Україну наміру не мають, контактів з ними не підтримує. Факт не проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в будинку більше п`ятнадцяти років підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 01.03.2016 року; 14.03.2019 року та показами свідків [PERSON] і [PERSON] даними ними в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 цього кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , слід визнати такими, що втратили право на користування спірним домоволодінням. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання особи можливе на підставі заяви самої особи,або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved