Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

21.06.2019 року [PERSON] , заінтересована особа Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки хутора Анновка, Белокалитвинського району, Ростовської області, Російської Федерації, яка померла [INFO] , місто смерті - м. Горлівка, Центрально-Міський район, Донецької області. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом і для оформлення спадщини йому потрібно зареєструвати актовий запис про смерть матері [PERSON] Однак, на його звернення в Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області йому було відмовлено з посиланням на ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». У зв`язку з цим він змушений звернутись до суду. В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане 13 вересня1965 р.) [PERSON] , [INFO] , уродженка хутора Анновка Білокалитвинського району, Ростовської області, Російської Федерації, померла [INFO] у м. Горлівка, Центрально-Міський район Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01.06.2019 року, довідкою про причину смерті від 31.05.2019 року №1331. 19.06.2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] з підстав подання документів, які видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з довідкою №0000648078 від 09 листопада 2018 р., [PERSON] взято на облік як особу, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, який постійно проживав в по [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Статтею 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» визначено, що тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19.09.2014 року. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254- VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною Радою України тимчасово окупованими. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п.2.ч. 1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду і підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене, з огляду на те, що свідоцтво про смерть від 01.06.2019 року є недійсним і не створює правових наслідків за приписами ч.3 ст.9 Закону, а отже не може бути підставою для державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті, оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду.

Outcome: approved