Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

19 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути із відповідача на його користь невиплачену при звільненні заробітну плату у сумі 15972,82 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виходячи із розміру його середньоденної заробітної плати 158 грн. 40 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 06 листопада 2012 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «Восток Руда». Наказом №127 Лс від 29 травня 2015 року звільнений з роботи за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного та трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України з 31 травня 2015 року. Однак, на порушення\~ ст.116 КЗпП України при звільненні роботодавець не здійснив остаточний розрахунок із ним. У відповідності до ст.117 КЗпП України йому повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день подачі позовної заяви, компенсація за затримку розрахунку при звільненні становить 2217,60 грн., виходячи з того, що його середньоденна заробітна плата становить 158,40 грн., а кількість днів затримки, що повинні бути оплачені (робочі дні) на день подачі позовної заяви 14 днів (158,40 х 14 = 2217,60 грн.). Вважає, що у відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в разі не проведення відповідачем розрахунку з ним, як працівником, до розгляду справи, суд на підставі ст.117 КЗпП України повинен стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. посилаючись на те, що не виплата відповідачем сум, що належали йому при звільненні є грубим порушенням конституційних гарантій. В умовах щоденного зростання цін та інфляції затримка виплати заробітної плати постійно знецінює фактичний борг відповідача і ці порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач\~ [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. В своїй письмовій заяві також зазначив, що відмовляється від частини позовних вимог, а саме: від стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 1009,00 грн. у зв`язку із тим, що підприємство виплатило йому зазначену суму, а тому заборгованість по заробітній платі станом на 16.09.2015 року складає 14783,82 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 16.09.2015 року зазначена відмова була прийнята судом і провадження по справі у цій частині закрите. При цьому, уточнивши позовні вимого в іншій частині з урахуванням того, що відповідач продовжує затримку розрахунку, а на день розгляду справи це становить 75 робочих днів, а тому просить стягнути на його користь з ТОВ «Восток-Руда» середній заробіток за час затримки розрахунку з часу звільнення по 16.09.2015 року (включно) у сумі 11880,00 грн. Позовні вимоги просить задовольнити з урахуванням уточнень. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, надавши суду свої письмові заперечення, в яких зазначив, проводити розгляд справи без участі представника підприємства за наявними в матеріалах справи документами. При цьому, зазначив, що товариство на момент звільнення позивача [PERSON], тобто на 31 травня 2015 року мало заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 15792 грн. 82 коп., однак 11 червня 2015 року ТОВ «Восток-Руда» частково перерахувало заборгованість з заробітної плати позивачу у розмірі 100,00 грн., а тому заборгованість по заробітній платі позивача складає 15692,82 грн. і не заперечує щодо стягнення з товариства на користь позивача зазначеної суми заборгованості. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди позов не визнає, просить в задоволенні позовну в цій частині відмовити. Посилаючись на те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість державою підприємству, що б надало можливість погасити частково заборгованість із заробітної плати. У звязку із падінням світових цін на товарну продукцію, відсутність попиту на ринку збуту, призупинення її випуску, і, як наслідок, простій підприємства з грудня 2014 року, призвело до тяжкого фінансового стану підприємства. Тому на ТОВ «Восток-Руда» виникла заборгованість з виплати заробітної плати з незалежних від підприємства обставин. На підприємстві вживаються всі необхідні заходи для того, щоб у найкоротший строк погасити заборгованість по заробітній платі, зокрема, намагались запустити виробництво у першій декаді березня 2015 року. Але по незалежним від керівництва ТОВ «Восток-Руда» причинам, а саме в звязку з ще більшим падінням світових цін на товарну продукцію та повною відсутністю її збуту запуск виробництва було відкладено на інший період часу. Тож, вважає, що обєктивної вини підприємства, в ситуації, що склалась не має. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача /а.с.4/, встановлено, що [PERSON] дійсно з 06.11.2012 року по 31.05.2015 року включно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Восток-Руда» та наказом №127 Лс від 29.05.2015 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного та трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 31 травня 2015 року. Судом також встановлено, що на час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 15792,82 грн., зазначене підтверджується довідкою державного підприємства ТОВ «Восток-Руда» № 998 від 17 червня 2015 року(а.с.6), що не заперечував відповідач в своїх запереченнях. Станом на день розгляду справи в суді, 16 вересня 2015 року, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена в повному обємі. Як зазначив відповідач у своїх письмових запереченнях, 11 червня 2015 року ТОВ «Восток-Руда» частково перерахувало заборгованість з заробітної плати позивачу [PERSON] у розмірі 100,00 грн., що також підтверджується копією відомості про перерахування коштів позивачу (а.с.15). Як зазначив позивача у своїй письмовій заяві та вбачається із банківської роздруківки про рух грошових коштів на картковому рахунку на імя позивача, що за період з 14.07.2015 року по 09.09.2015 року відповідачем позивачу було перераховано частково заборгованість по заробітній платі в розмірі 1009 грн. (а.с.26,27), в звязку з чим відмовився від позову в цій частині. Таким чином, з ТОВ «Восток Руда» на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 14 683,82 грн. (15\~792,82грн./заборгованість по заробітній платі на момент звільнення/ 100грн./виплачених позивачу 11.06.15р./ 1009грн./виплачених позивачу за період 14.07-09.09.2015р./ = 14\~683,82грн.), яка виникла за період з грудня 2014 року по 31 травня 2015 року включно, та підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі №1536 від 15.09.2015 року (а.с.25). Статтею 116 КЗпП України, передбачено що\~ при звільненні працівника виплата всіх\~ сум, належних\~ йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути\~ виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен\~ письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~ \~ \~ Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доводи відповідача про те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є тяжке фінансове становище підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не звільняють та не виключають відповідальності роботодавця щодо своєчасної виплати працівникові заробітної плати та проведення із звільненим працівником відповідних розрахунків. Остаточний розрахунок із позивачем відповідач на день постановки судового рішення також не здійснив. Таким чином, з ТОВ «Восток Руда» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 01 червня 2015 року по день винесення рішення у справі, 16.09.2015 року (включно), виходячи із наступного розрахунку. Згідно довідки ТОВ «Восток-Руда»\~середньоденна заробітна плата позивача становила 158,40 грн. (а.с.5). Судом перевірено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, наведений позивачем, і встановлено його правильність. Остаточний розрахунок з позивачем відповідач затримав на 75 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 11880 грн. 00 коп. (158,40 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 75 днів /кількість робочих днів затримки розрахунку = 11880,00 грн./). Відповідно до положень п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Як зазначав позивач в судовому засіданні 09.07.2015 року, він з 03.07 2015 року працює в комунальному закладі освіти навчально-виховний комплекс «Дивосвіт» на посаді з обслуговування споруд, що підтверджується ксерокопією трудової книжки (а.с.29). Дохід позивача за період липень серпень 2015 року складає 2484,62 грн. /а.с.28/ Тому при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно враховувати і отриманий дохід позивачем за цей період часу. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача складає 9395,38 грн. (11880,00 грн. /середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні/ 2484,62 грн. /дохід по безробіттю/ = 9395,38 грн. мінімальної заробітної плати). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України\~щодо підстав стягнення моральної шкоди\~\~та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід стягнути 243 грн. 60 коп. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 243 грн. 60 коп., а всього розмір судового збору складає 487 грн. 20\~\~коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial