Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

20 січня 2021 року [PERSON] звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовом про скасування арешту нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить 61/300 частки квартири [ADDRESS] . Інші частки належать її дочці [PERSON] та синові [PERSON] . У вересні 2018 року позивач звернулась до Волочиської державної нотаріальної контори, щоб подарувати свою частку в квартирі синові, але нотаріус їй відмовила і надала витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вона дізналася про арешт квартири [ADDRESS] . Запис про арешт майна внесено Волочиською державною нотаріальною конторою на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції. Арешт на квартиру було накладено у зв`язку із заборгованістю перед АТ «Хмельницькгаз» в сумі 346,32 грн. за спожитий газ. Незважаючи на те, що нею були погашені боргові зобов`язання перед АТ «Хмельницькгаз», відділ державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції арешт з квартири не зняв, а повідомив, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки і станом на теперішній час на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження по яких вона (позивач) виступає боржником. У зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просила суд скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.01.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Перше судове засідання призначено на 24.02.2021. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що підставою для звернення до суду є неможливість відчужити майно через накладення на нього арешту. При цьому вказала, що квартири [ADDRESS] фактично не існує і чому на неї накладено арешт вона не знає. Вона являється співвласником квартири [ADDRESS] . Представник відповідача - Волочиського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Стаднічук В.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Підстав для скасування арешту не вбачає. Звернув увагу на необхідність розмежування понять «скасування» та «зняття» арешту. Пояснив, що на виконанні у Волочиського РВ ДВС не перебуває відкритих виконавчих проваджень по яким виступала б боржником позивач. Матеріали виконавчого провадження за 2005 рік були знищені за строками, а тому надати будь яку детальнішу інформацію неможливо. Державний нотаріус Кочаток Т.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Суду пояснила, що позивач не зверталась до неї з метою посвідчення правочинів, а просила скасувати арешт з нерухомого майна, що накладався на підставі постанови державного виконавця. Оскільки правових підстав для вчинення нотаріусом таких дій чинним законодавством не передбачено, тому їй було роз`яснено законодавство і усно відмовлено у скасуванні такого арешту. Рекомендовано звернутись в ДВС. Також, нотаріус звернула увагу на те, що постановою державного виконавця від 24.03.2005 накладався арешт на все майно боржника [PERSON] , що унеможливить відчуження нею майна. Треті особи в судовому засідання позовні вимоги підтримали. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши усі докази та надавши їм відповідну оцінку, прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. З копії свідоцтва про право власності на житло від 20.08.1999, виданого відділом приватизації Волочиської міської ради судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, належить 61/100 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 9, 7, 11). Крім того, [PERSON] також є власником 39/100 частини вищевказаної квартири, що підтверджується копією договору дарування частини квартири від 29.07.2008 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19829938 від 08.08.2008 (а.с. 12-13 а). Згідно з копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , вона складається з однієї кімнати житловою площею 16, 2 кв. м, кухні, ванної кімнати, вбиральні та коридору. Загальна площа квартири 30,5 кв. м (а.с. 8). З копії постанови старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції від 24.03.2005 вбачається, що в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-1402 виданого 09.11.2002 Волочиським районним судом про стягнення з [PERSON] 346,32 грн. боргу на користь АТ «Хмельницькгаз» на все майно боржника накладено арешт (а.с. 13). Волочиською державною нотаріальною конторою 28.03.2005 на підставі вищевказаної постанови було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1814824, об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] (а.с. 15-16). Станом на 01.01.2021 у [PERSON] відсутня заборгованість за спожитий природній газ, що підтверджується копією довідки № 2562 (а.с. 14). З листа Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 12.01.2021 № 88 слідує, що [PERSON] зверталася до Відділу ДВС із заявою про зняття арешту з майна. Їй було повідомлено, що у Волочиському районному відділі державної виконавчої служби на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником по яких виступає [PERSON] . Виконати вимоги викладені у її заяві Відділ ДВС не має можливості, у зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень, які за закінченням термінів зберігання знищено (а.с. 17). Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 ЦК України можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, позивач просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , тоді як доказів, що вона є власником (співвласником) даного об`єкту нерухомості судом не здобуто. Сама ж позивач зазначила в своїх усних поясненнях, що такої квартири взагалі не існує. Разом з тим, просить скасувати накладений на неї арешт. Як встановлено судом, [PERSON] є співвласником 61/100 частини квартири [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS] , задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість та недоведеність. У зв`язку з тим, що у задоволені позову відмовлено, в силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України на позивача необхідно покласти всі понесені нею судові витрати.

Outcome: dismissed