overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2011 року. Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати. В наданий судом строк до примирення вони не прийшли. Відповідач не бажає з нею спілкуватися. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи був повідомлений за місцем реєстрації, в судове засідання не з'явився. Відповідно до положень ст. ст. 77; 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2011 року,мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами ( а.с.3, 4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, в наданий судом строк сторони до примирення не дійшли,- позов підлягає до задоволення. В порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 жовтня 2009 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач позов підтримує, відповідачка позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 04.06. 2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2009 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1997 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 08.07.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1997 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,5-6). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім'я розпалась, і в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.07.1999 року, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Протягом двох місяців сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк не помирились. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, поясненнями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися, з причини, що кожен має різні погляди на життя та цінності. З 2014 року проживають окремо, відповідач працює офіційно, однак матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та свій відгук на позов суду не надав. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-182 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], відповідач є батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 2). Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманню, відповідач кошти на утримання дитини не надає. Інших стягнень з відповідача не проводиться. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] подала в суд позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача 500 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що моральна шкода їй була заподіяна в результаті загибелі сина в дорожньо-транспортній події, винуватцем в якій визнано відповідача. [PERSON] подала в суд заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся своє час но та належним чином, причини неявки не повідомив. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2011 року, близько 03 години [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в порушення вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем [NUMBER], рухаючись по автодорозі Харків-Вовчанськ на 28 км+150 м Вовчанського району Харківської області у напрямку м. Вовчанськ, грубо порушивши вимоги п.п. 1.5, 10.1, 12.1 ПДР України, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на полосу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Після зіткнення, автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався в попутному напрямку, зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2108, під керуванням [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, пасажир автомобіля ВАЗ 2108 [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких згодом помер в лікарні. Відповідно до вироку Вовчанського районного суду Харківської області від 18.01. 2013 року, який набрав чинності, винним в порушенні Правил дорожнього руху України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, визнано водія [PERSON]. Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач через загибель сина і приходить до висновку, що 195 000 грн. буде співмірним грошовим еквівалентом компенсації завданої позивачу моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

21.05.2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 16.12.2005 року відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, 25.12.2007 року судовим наказом Гуляйпільського районного суду Запорізької області з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 8060,33 грн., заборгованість станом на 31.03.2014 року склала в сумі 31299,67 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 6393,74 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 24905,93 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1161,97 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 24901,31 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 249,01 грн. 15.07.2014 року до суду звернувся відповідач з заявою про застосування строку позовної давності, прохав в задоволенні позову відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності (а.с.36). Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

21.05.2014 року до суду надійшов вищевказаний позов у якому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх двох дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дітей. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 06.10.1998 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 18.08.2006 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

21.05.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом з внесеними змінами, до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачи позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 18.12.2004 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17.03.2005 року, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони визнали, що дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, думку відповідача, який визнав позовні вимоги, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачи позову і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

21.05.2014 року позивач [PERSON], фізична особа-підприємець, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 87768,7 грн., заподіяну внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що він з 18.04.2011 року знаходиться з відповідачем в трудових відносинах, що підтверджується укладеною трудовою угодою, яка зареєстрована Южненським міським центром зайнятості Одеської області. З відповідачем [PERSON] виконуючою обов'язки продавця непродовольчих товарів було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Посилаючись на те, що 07.04.2014 року при інвентаризації товарно-матеріальних цінностей переданих відповідачу для реалізації було виявлено недостачу на суму 87768,7 грн. і відповідач не заперечує її наявність, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, не заперечує проти розстрочки виконання судового рішення протягом одного року. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, просить надати розстрочку виконання судового рішення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в трудових відносинах з 18.04.2011 року по теперішній час, що підтверджується трудовою угодою, яка зареєстрована Южненським міським центром зайнятості Одеської області. Відповідач працює продавцем непродовольчих товарів, тобто виконує роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, продажем (відпуском) переданих їй цінностей, виконання таких робіт зазначено в Переліку, який затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24 (чинного на території України згідно з постановою Верховної ради України від 12.09.1991 року) і відповідно із нею (відповідачем) укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Із матеріалів інвентаризації магазину, де працює відповідач, слідує, що виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей на суму 87768,7 грн., письмовим поясненням працівника - відповідача [PERSON] підтверджена її вина в настанні вказаної недостачі. Згідно зі ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей. Статтею 88 ч. 3 ЦПК України передбачено, що, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а статтею 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання, про що зазначає в рішенні. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 877 грн., 69 коп. і виконання рішення можливо розстрочити на дванадцять місяців (один рік).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

21.05.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 17 098 грн 73к, індексу інфляції 446 грн 17к. і три процента річних у сумі 146 грн 77к за мировою угодою (правочином) від 23.07.2013 року, яку страхова компанія у добровільному порядку відмовляється виконувати. З викладених у позовній заяві обставин та підстав (а.с.2-5), просив задовольнити позов у повному обсязі та стягнути судовий збір. Представник позивача не прибув в судове засідання, завчасно надав через канцелярію заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду (а.с.20-21). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved