Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною двадцяти трьох років чи до закінчення навчання. Та стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 21660грн. за минулий період, та стягувати щомісячно 700 грн. до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебували в шлюбі, але у 2007 році шлюб між ними було розірвано. Мають сина - [PERSON], [INFO], якого вона виховує та забезпечує самостійно. З 01.09.2012 року син навчається в Новоград-Волинському економіко-гуманітарному коледжі на денній формі навчання. Відповідач не надає матеріальну допомогу, хоча він здоровий, працездатний, неофіційно працює, його дохід є достатнім для надання належної матеріальної допомоги. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Третя особа у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких доказів та заперечень проти позову суду не надав. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Новоград-Волинським міським відділом РАЦС 13.05.1997 року, сторони у справі - є батьками [PERSON] Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до довідки № 147 від 13.07.2015 року, [PERSON] дійсно навчається на 3 курсі денної форми навчання на відділенні «Правознавство» та є учнем робітничої професії «Адміністратор» в Новоград-Волинському економіко-гуманітарному коледжі. Термін закінчення навчання в коледжі 30.06.2016 року. Згідно копії договору № 12/12 від 23.08.2012 р. про надання освітніх послуг у вищевказаному навчальному закладі - плата за навчання за здобуття основної спеціальності за 1 рік складає - 7100 грн., за робітничої професії - 540 грн. Судом встановлено, що позивач з 31.07.2012 року по 03.07.2015 р. сплатила за навчання сина у Новоград-Волинському економіко-гуманітарному коледжі в сумі 25 860 грн. Залишок несплачених коштів за 2 семестр останнього навчання складає 4200 грн. З урахуванням рівності обов'язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що витрати з оплати навчання [PERSON] підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/2 частини фактичних витрат, що складає 12930 грн., а також 1/2 витрати з оплати навчання за 2 семестр останнього навчального року в сумі 2100 грн. та аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини, яка продовжує навчання. Зазначена сума відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на його утримання, з урахуванням життєвих потреб дитин. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи судом не встановлено. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial