Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

20 лютого 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що29 вересня 2013 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу в сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає. Позивач разом із донькою проживає окремо. Посилаючись на те, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 часини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак у прохальній частині позовної заяви зазначила, що провість провести розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про визнання позову (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини на який грунтуються позовні вимоги, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. 29 вересня 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 134 від 18 лютого 2019 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні своєї матері - [PERSON] (а.с. 7). Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, статей 180-184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved