Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

21 грудня 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Мотивує вимоги тим, що 05 листопада 2016 року уклали шлюб, а [INFO] у сторін по справі народилась дитина - [PERSON] . Підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що Позивач та Відповідач разом не проживають більше року, не спілкуються, Відповідач ніяким чином не приймає участі в догляді за дитиною, не надає фінансової допомоги. У зв`язку з тим, що Відповідач ніяким чином не приймає участі у житті Позивача та їх спільної дитини, подальші стосунки вбачаються неможливими, так як відсутні спільні інтереси з чоловіком, було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Щодо стягнення аліментів, зазначено, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, проте Позивачу не відомо чи працює Відповідач, але відомо те що він здоровий та працездатний, тому просила встановити твердий розмір сплати аліментів, а саме 3 000 гривень. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишено без руху. 06 січня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, чим усунуто недоліки позовної заяви. Провадження у справі відкрито 26 січня 2021 року, призначений розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 15 березня 2021 року від Служби у справах дітей Одеської міської ради до суду надійшли пояснення на позовну заяву. Просили при ухваленні рішення по даній справі врахувати найкращі інтереси дитини. 21 травня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином. Відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк, відповідач відзив на позов не надав. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши докази і обставини викладені у позовній заяві, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05 листопада 2016 року уклали шлюб, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2193 (свідоцтво про шлюб ? Серія [NUMBER] ). Позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Подружжя мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи сторони з лютого 2020 року не підтримують спільні стосунки, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. На теперішній час не існує будь-якої можливості зберегти шлюб та сім`ю. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Також у судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою, яка самостійно здійснює догляд за дитиною, займається вихованням, надає матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує, що позивачем не надано належних доказів, стосовно матеріального становища платника аліментів, та не встановлено додаткових потреб для дитини на яку стягується аліменти. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року становить 1921 гривень. З огляду на викладене, виходячи добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000, 00 гривень, що буде відповідати принципу справедливості починаючи від дня подання позову, тобто з 21 грудня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 840,80 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial