Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

20 червня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2002 року він зареєстрований та проживає у [ADDRESS], власницею якої є [PERSON] Наприкінці 2002 року вона виїхала на постійне місце проживання в Білорусію, звідки була родом, і з того часу про неї немає ніяких відомостей. Перед від'їздом [PERSON] запропонувала сплатити частину коштів за «передачу» йому квартири та залишила всі відповідні документи. Так як він був прописаний у вказаному житлі, тому вважав що після зняття [PERSON] з реєстрації квартира перейшла у його власність. У жовтні 2009 року він був знятий з квартирного обліку виконкому Нововолинської міської ради у зв'язку із забезпеченням житловою площею по [ADDRESS]. Він за власні кошти здійснив реконструкцію квартири, сплачує комунальні платежі та несе витрати по утриманню житла, однак будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та реконструкцію квартири оформлені на власницю житлового приміщення [PERSON] У зв'язку з цим він позбавлений права розпоряджатись вказаною квартирою. Протягом 15-ти років, а саме з кінця 2002 року, йому нічого не відомо про місце перебування [PERSON], всі намагання віднайти її не дали позитивного результату. Просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просять заяву задовольнити. Додатково пояснили, що заявник не звертався до правоохоронних органів про розшук [PERSON], оскільки знав, що вона виїхала в Білорусію. В родинних стосунках вони не перебували, не проживали разом. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви та визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що проживав [ADDRESS] по сусідству з [PERSON], допомагав їй по господарству, оскільки вона була особою похилого віку. У 2002 році [PERSON] виїхала в Білорусію, куди часто їздила до родичів, і з того часу він її не бачив, в її квартиру вселився [PERSON], пам'ятає рік, оскільки саме в цьому році він із заявником спільними зусиллями проводили газ в будинок. [PERSON] невідомо, чи були в [PERSON] діти чи якісь родичі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що проживає по сусідству із заявником по [ADDRESS], раніше у тій квартирі проживала [PERSON], з якою були у дружніх сусідських відносинах. Знає [PERSON] приблизно з 1980 року, працювали разом у відділі робітничого постачання у м.Нововолинську. У 2002 році, чому пам'ятає саме цей рік пояснити не може, [PERSON] переїхала із будинку по [ADDRESS] та якийсь час проживала за іншою адресою в м.Нововолинську. [PERSON] хворіла та змушена була виїхати до родичів, імовірно у Білорусію, щоб ті доглядали її. [PERSON] невідомо, чи були в [PERSON] діти чи інші родичі. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заінтересованої особи, показання свідків, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Із свідоцтва на право власності на квартиру вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (а.с.7). Як слідує із копії будинкової книги та довідки з місця проживання від 07.07.2017, виданої ЖКП №2, з 28 травня 2003 року [PERSON] була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житлі зареєстрований [PERSON] (а.с.12-13, 78). З матеріалів справи вбачається, що заявник звертався в архіви органів ЗАГС Республіки Білорусь з проханням розшукати [PERSON], де йому відмовили, оскільки розшук громадян не входить до компетенції архівних установ (а.с.5, 6, 10, 11). На звернення заявника Новововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області надало інформацію про те, що згідно діючої та архівної бази одержувачів пенсій [PERSON] на обліку в управлінні не перебувала та пенсії не отримувала (а.с.21). Згідно інформації, наданої Нововолинським ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП, за період з 2012 року по 2017 рік відсутні відомості в Єдиному реєстрі досудових розслідувань про кримінальні провадження, де потерпілою могла бути гр.[PERSON] (а.с.52). Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно положень ст.247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, як пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 23 травня 2003 року знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS], таким чином дана адреса не може вважатись місцем її постійного проживання, а відтак відсутні правові підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Крім того, заявник [PERSON] стверджує, що [PERSON] залишила йому документи на квартиру, зокрема і будинкову книгу, та виїхала до Республіки Білорусь наприкінці 2002 року, після цього її місцеперебування йому невідоме, водночас в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 23.05.2003 знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS], про що стоїть штамп у будинковій книзі, яку заявник надав для огляду в судовому засіданні. Твердження заявника про те, що після 2002 року він не міг знайти [PERSON] для переоформлення документів на квартиру, не узгоджуються із показаннями свідка [PERSON], яка повідомила суду, що [PERSON] після виселення із квартири за адресою: [ADDRESS] ще деякий час проживала за іншою, не відомою їй адресою у м. Нововолинськ. Вказані невідповідності, а також те, що відповідно до інформації Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління ПФУ Волинської області [PERSON] на обліку в управлінні не перебувала і пенсії не отримувала, свідок [PERSON] стверджувала, що з 1980 року [PERSON] постійно працювала з нею у відділі робітничого постачання у м. Нововолинську, водночас із записів у будинковій книзі на квартиру за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] прибула із м. Ковель Волинської області, не дають суду можливості встановити факти, на які посилається заявник. Згідно положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, всебічно і повно перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, приймаючи до уваги те, що заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні не надали доказів, які б підтверджували безвісну відсутність [PERSON], суд вважає, що підстав для задоволення заяви про визнання останньої безвісно відсутньою немає, а тому відмовляє у її задоволенні.

Outcome: dismissed