Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

20.03.2007 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені по заборгованості по аліментам, вказуючи, що у 1987-1991 р.р. сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.05.2003 р. відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 27.03.2003 р., у зв'язку з чим було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-19489, виданого Дзержинським районним судом м.Харкова. Відповідач не бажав здійснювати виплати на утримання дитини, знявся з реєстраційного обліку, продав своє майно та зник. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом за період з 10.06.2001 р. по 13.05.2006 р. складає 4566,07 грн. Просить суд, з врахуванням уточнень, стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів , нараховану за період з 10.06.2001 р. по 23.06.2014 р. у розмірі 152 079,35 грн., відповідно до ч.1 ст.196 СК України (а.с.136). В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.05.2003 р. збільшено розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до 1/4 частини заробітку у зв'язку з досягненням повноліття іншою, старшою дитиною, на яку він також сплачував аліменти у розмірі 1/6 частини згідно рішення суду від 21.08.1991 р. Відповідач та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважаючи, що вини відповідача в утворенні заборгованості по аліментам немає. При цьому відповідач пояснив, що до 2003 р. він сплачував аліменти і заборгованості не було. У 2003 р. він звільнився з ДП «ХЗЕА» та звернувся до державних виконавців Ленінського та Дзержинського ВДВС, але виконавчий лист з його колишнього місця роботи в їх провадження не надходив, тому він вирішив, що виконавче провадження закрито, адже позивачка казала, що аліменти їй не потрібні. У 2003-2008 р.р. він працював на заводі «Радіореле», та заводі «Комунар». Йому не було відомо про наявність у нього заборгованості по аліментам та про рішення суду від 08.05.2003 р. про збільшення розміру аліментів з 1/6 частини заробітку до 1/4 частини заробітку, його жодного разу не викликати до державного виконавця. З 22.05.1996 р. по 19.06.2001 р. він був зареєстрований по вул.Тобольській, з 03.07.2002 р. по 23.04.2003 р. - в с.Пісочин Харківського району Харківської області, та з 30.04.2003 р. він зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.146). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона зверталась до правоохоронних органів із заявою про розшук батька Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5, 6). Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.08.1991 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 23.05.1991 р. і до досягнення нею повноліття, що відповідачем не оспорюється. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.05.2003 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] збільшений розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 27.03.2003 р. і до досягнення нею повноліття (а.с.7). На виконання зазначеного рішення суду у примусовому порядку Дзержинським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист № 2-19489/03 від 28.10.2003 р. , на підставі якого 12.11.2-003 р. державним виконавцем ВДВС Харківського районного управління винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк виконання виконавчого провадження закінчився 13.05.2006 р., заборгованість по аліментам складає 4566,07 грн. Вказані обставини підтверджуються повідомленням Управління ДВС ГУ Юстиції у Харківській області від 29.04.2013 р. (а.с.8). Згідно розрахунків заборгованості по стягненню аліментів, виконаних 23.01.2009 р. та 10.02.2006 р. державними виконавцями відділу ДВС Харківського РУЮ Харківської області, заборгованість [PERSON] за аліментами за період з 10.06.2001 р. по 10.06.2004 р. складає 1123,98 грн.; за період з 10.06.2004 р. по 01.01.2005 р. - 559,20 грн., за період з 01.01.2005 р. по 01.01.2006 р. - 1942,87 грн., за період з 01.01.2006 р. по 13.05.2006 р. - 940,02 грн. (а.с.93, 94, 112, 118). Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ Шараповою Н.В. від 05.12.2014 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-19489/03, виданого 28.10.2003 р. Дзержинським районним судом м.Харкова, де заборгованість складала 4566,07 грн., закінчено у зв'язку з виконанням боржником рішення суду. Згідно розрахунку позивача, зробленого шляхом підсумування пені, нарахованої окремо за кожний місяць несплати аліментів з 10.06.2004 р. по 23.06.2014 р., відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові по справі № 6-81цс13 від 11.09.2013 р. (а.с.154), загальна сума пені становить 152 079,35 грн. (а.с.139). Згідно ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, яка виникла з вини відповідача, у розмірі 152 079,35 грн. Посилання відповідача на відсутність його вини в утворенні заборгованості по аліментам суд оцінює критично. Так, доводи відповідача щодо відсутності його вини протирічать його власним поясненням про те, що він знав про обов'язок сплати аліментів до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 13.05.2006 р., щонайменше, у розмірі 1/6 частини заробітку за рішенням суду від 21.08.1991 р., проте з 2003 р. (після звільнення з ДП «ХЗЕА») їх не сплачував, тому мав підстави вважати, що заборгованість накопичується. Сподівання відповідача на те, що виконавче провадження закрито у зв'язку з відмовою стягувача від отримання аліментів - суд вважає неспроможними. До того ж, розрахунок заборгованості по аліментам ним не оспорений. Крім того, матеріали справи містять дані про те, що державним виконавцем вживались заходи для здійснення заходів з розшуку майна відповідача, оголошення боржника у розшук, що не призвело до позитивного результату. Позивач, у свою чергу, самостійно розшукувала відповідача, крім того, неодноразово зверталась із скаргами на дії державних виконавців, та їх дії (бездіяльність) не були визнані протиправними (а.с.8 -12, 176, 178). За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 508,20 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1 012,59 грн. (1520,79 - 508,20).

Outcome: approved