Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

21 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2006 року, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 грудня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісяця. З моменту винесення рішення стан здоров'я дитини значно погіршився, оскільки в 2016 року у нього сталося нервове загострення, були встановлені діагнози: хронічний тикозний розлад, хронічний гастродуоденит, дуоденогастральний рефлюкс, сколіоз. В зв'язку з погіршенням здоров'я дитини він потребує дієти, масажу, рекомендованого санаторного лікування. Проте, позивач неспроможна самостійно забезпечити належне лікування та утримання дитини, оскільки її заробітна плата складає приблизно 2200 гривень в місяць. Крім того, у позивача на утриманні перебуває старший син [PERSON], [INFO], який навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернігівське вище професійне училище», та який також потребує її допомоги. Значне збільшення цін на продукти та одяг, а також значне збільшення вартості житлово-комунальних послуг, також суттєво впливає на можливість належного матеріального утримання дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила суду, що в зв'язку з погіршенням стану здоров'я дитини, значним зростанням цін на продукти харчування та одяг, значним зростанням вартості житлово-комунальних послуг, відсутності достатньої суми її доходу, а також поліпшенням матеріального стану відповідача, яке полягає у збільшенні його заробітної плати, вона вважає за можливе збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання їх сина [PERSON] з 1/4 до 1/3 частки від його доходу щомісяця. Стягнутих з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця не вистачає на належне утримання дитини. Вона на даний час офіційно не працевлаштована, але працює не офіційно диспетчером в службі «таксі» та її неофіційний дохід складає 2200 гривень в місяць. Вказаної суми грошей їй не достатньо для оплати житлово-комунальних послуг, надання матеріальної допомоги її повнолітньому сину, який продовжує навчання, а звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина на період навчання з його батька, вона наміру немає. Їх спільний з відповідачем син проходить періодичне лікування від зазначених захворювань в тому разі, коли відбувається їх загострення. На даний час неповнолітній син ліки не вживає, захворювання перебувають в стадії ремісії. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що аліментів в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісяця, що стягуються за рішенням суду, достатньо для належного матеріального утримання дитини. Зазначив, що позивач, як матір їх спільної дитини, повинна також займатися належним матеріальним утриманням сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 377/1100/15-ц, П № 2/377/432/15, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, який було розірвано згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, а матір'ю - позивач, що підтверджено свідоцтвом про його народження. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 грудня 2015 року у справі № 377/1100/15-ц, П № 2/377/432/17, що набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи № 377/1100/15-ц, П № 2/377/432/17, на час винесення рішення суду від 17 грудня 2015 року про стягнення аліментів, позивач працювала в ТОВ «Альянс Маркет» на посаді продавця-касира, та її дохід за період з лютого 2015 року по липень 2015 року склав 25642,07 гривень. З довідки Славутицького міського центру зайнятості № 427 від 05.10.2017 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована як безробітна в Славутицькому МЦЗ з 22.09.2016 року по 23.07.2017 року. Загальна сума доходу за період з квітня 2017 року по липень 2017 року склала 6972,37 гривень. Згідно наданої довідки про доходи № 11 від 28.09.2017 року позивач працювала у ФОП [PERSON] на посаді продавця продовольчих товарів. Загальна сума доходу за період з 24.07.2017 року по 29.09.2017 року без урахування аліментів становить 7841,76 гривень. Відповідно до запису № 40, зробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] в трудовій книжці [NUMBER], що належить [PERSON], 29.09.2017 року її було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі наказу № 7 від 28.09.2017 року. Як пояснила в судовому засіданні позивач, після звільнення з роботи у ФОП [PERSON] вона неофіційно працевлаштувалась на роботу до служби таксі у м. Славутич. Як вбачається з пояснень позивача, її стан здоров'я та сімейний стан не змінилися. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 11.09.2017 року. За вказано адресою зареєстровані її діти: [PERSON] та [PERSON]. Довідкою Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернігівське вище професійне училище» № 648 від 08.09.2017 року підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається в цьому училищі з 1 вересня 2017 року за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність». Відповідач згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 23.09.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як видно з оглянутої цивільної справи № 377/1100/15-ц, П № 2/377/432/17, на час винесення рішення про стягнення аліментів [PERSON], відповідач у справі, працював на посаді арматурника в Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже/Буиг Траво Пюблік та мав постійний дохід, розмір якого за період з червня 2015 року по листопад 2015 року склав 47616,23 гривень. Довідкою № 364 від 06.10.2017 року, виданої ВП «Атомремонтсервіс», підтверджено, що [PERSON] працює на посаді ізолювальника 3 р. ЦВАКР ВП «Атомремонтсервіс» з 15 лютого 2017 року. Загальна сума доходу за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року складає 68754,15 гривень. Утримано аліментів на користь [PERSON] за цей період в сумі 11683,41 гривень. Згідно довідок ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» № 300 від 02.08.2017 та від 14.09.2017 року [PERSON] перебуває на обліку у педіатра з діагнозами: хронічний гастродуоденит, дуоденогастральний рефлюкс, сколіоз. У вкладному листку № 2 до оф. 025/о «Щорічний епікриз на диспансерного хворого» зазначено, що [PERSON] спостерігається з приводу хронічного гатродоуденита та дуоденогатрального рефлюкса, кількість загострень протягом року: 01.07.2016 року, 15.11.2016 року. З виписки амбулаторної картки хворого вбачається, що [PERSON] перебував 29.03.2017 року на прийомі у лікаря-психіатра ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», та за результатами огляду останньому встановлено діагноз: хронічний тикозний розлад (ремісія) (а. с. 7-8). Посилання позивача про необхідність збільшення розміру аліментів у зв'язку з тим, що вона несе витрати на лікування дитини, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки у розумінні ст. 185 СК України вони є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) і позивач вправі заявити вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Також не є підставою для збільшення розміру аліментів посилання позивача на утримання нею старшого сина [PERSON], який продовжує навчання, батьком якого не є відповідач, тому дана обставина не може бути врахована при вирішенні цього спору. Як встановлено в судовому засіданні, поліпшення матеріального стану відповідача відбулося в результаті зміни місця роботи та одержання ним за новим місцем роботи більшої заробітної плати. Проте, слід зазначити, що внаслідок збільшення заробітної плати відповідача збільшився і розмір аліментів, який стягується з доходу відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина. Погіршення матеріального стану позивача пов'язане з тим, що вона звільнилася з роботи та на даний час офіційно не працевлаштована. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, виникли обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст. 192 Сімейного кодексу України, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed