Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

21.08.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11180149000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12950,00 доларів США та у забезпечення виконання умов кредитного договору позичальник передав у заставу банку легковий автомобіль марки DACIA LOGAN, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 05.05.2010 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №19144205 та накладено арешт на все майно, що належить відповідачу. 27.06.2012 року по вказаному виконавчому провадженню також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на автомобіль марки DACIA LOGAN, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 20.04.2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого, відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №11180149000 від 09.07.2007 року у зв'язку із чим позивач набув прав кредитора по відношенню до відповідача. На підставі зазначеного договору до Державного реєстру обтяження рухомого майна було внесено запис про заміну заставодержателя автомобіля, а саме змінено АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс». Посилаючись на положення ст.ст. 514, 572, 589 ЦК України, Законів України «Про заставу», «Про виконавче провадження» позивач зазначає, що наявність накладених арештів та заборон відчуження предмету застави порушує законне право заставодержателя на переважне, перед іншими кредиторами, право задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, тому позивач просить зняти арешт з вказаного автомобіля. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем у справі був укладений договір кредиту та заставу транспортного засобу №11180149000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12950,00 доларів США та у забезпечення виконання умов кредитного договору позичальник передав у заставу банку легковий автомобіль марки DACIA LOGAN, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 6-14). 20.04.2012 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір факторингу №05/12 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, у тому числі і по договору кредиту та заставу транспортного засобу №11180149000 укладеного з [PERSON] (а.с. 23-27). За змістом положень ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2010 року головний державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (№19144205) на підставі виконавчого листа №6-94 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 15.02.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» боргу у сумі 41386,92 грн. (а.с. 15). Вказаною постановою державний виконавець також наклав арешт на все майно, що належить [PERSON] в межах суми боргу у розмірі 41386,92 грн. 27.06.2012 року державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою, в межах виконання виконавчого листа №6-94 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 15.02.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» боргу у сумі 41386,92 грн., зокрема, наклав арешт на автомобіля марки DACIA LOGAN, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі (кузов, рама) [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 17). Таким чином, на автомобіль марки DACIA LOGAN, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що знаходиться в заставі у позивача, накладений арешт в межах виконання рішення суду про стягнення суми боргу з відповідача на користь іншого кредитора, відмінного від заставодержателя. За змістом положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. За наведених обставин, враховуючи наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з автомобіля марки DACIA LOGAN, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], оскільки наявність такого арешту порушує права заставодержателя на одержання задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. На підставі викладеного,

Outcome: approved