Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

19 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки площею 4,61 га, розташованої на території Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, яка згідно державного акту серії [NUMBER], виданого 2 червня 2001 року, на ім'я [PERSON], належала матері позивача [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтував тим, що після смерті батька [PERSON], мати [PERSON], прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим державним нотаріусом Татарбунарської районної державної нотаріальної контори Одеської області 24 червня 2011 року за реєстровим № 1385. За життя [PERSON] склала заповіт, яким призначила відповідачку [PERSON] спадкоємцем усього належного їй на момент смерті майна. Позивач зазначає, що як момент смерті матері, так і на теперішній час він є інвалідом третьої групи та відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Під час розгляду справи позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у суді позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що позивач не надав доказів того, що на момент смерті матері він був інвалідом. Пояснила, що державний акт серії [NUMBER], виданий 2 червня 2001 року, на ім'я [PERSON], зберігається у неї, але вона відмовляється його надавати для оформлення відповідачем частки спадщини. Представник Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 74). Вислухавши позивача, заперечення відповідачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1241 ЦК України встановлює, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Частини 1, 5 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України визначають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Ярославською сільської ради Саратського району, батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 05 грудня 2013 року встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року в смт. Сарата Одеської області, є матір'ю [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили 16 грудня 2013 року (а.с.32). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 22 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 10). Згідно заповіту від 09 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області, реєстровий № 1015, [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, та на що вона по закону матиме право, [PERSON], [INFO] (а.с. 55). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року в смт. Сарата Одеської області (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 4,61 га, розташовану на території [ADDRESS], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ярославською сільською радою Саратського району Одеської області 02 червня 2001 року на ім'я [PERSON], та яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Татарбунарської районної державної нотаріальної контори Одеської області 24 червня 2011 року за реєстровим № 1385, належала [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 963498 від 15 січня 2013 року, [PERSON] є інвалідом третьої групи, інвалідність встановлена до 01 лютого 2014 року, дата чергового переогляду 14 січня 2014 року (а.с. 104) Вперше інвалідність йому було встановлено 11 січня 2012 року, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 925697 (а.с. 103), щорічно продовжувалась та відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 296139 з 07 лютого 2017 року інвалідність встановлена безстроково (а.с.108). Довідка Саратського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області від 03.12.18 р. за № 1298 підтверджує, що [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку і одержує пенсію по інвалідності ІІІ з 11.01.2012 року по теперешній часа довічно ( а.с.109). Таким чином, позивач на час відкриття спадщини був непрацездатним, а тому відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України він спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б йому при спадкуванні за законом (обов'язкова частка), тобто 1/4 частку. Відповідачка відмовляється надати позивачу оригінал державного акту серії [NUMBER] на спірну земельну ділянку для оформлення спадщини. 20 серпня 2013 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Сулаков І.І. за заявою відповідачки [PERSON] відкрив спадкову справу щодо майна [PERSON], померлої [INFO] року. 27 серпня 2013 року заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав також інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] нотаріусом не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.45-66). З постанови приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що він відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,61 га, розташовану на території [ADDRESS], цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку з тим, що спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.120). Суд відкидає заперечення відповідачки [PERSON] щодо відсутності у позивача доказів встановлення інвалідності на момент смерті матері, тому що вони спростовуються довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 963498 від 15 січня 2013 року та довідкою Саратського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області від 03.12.18 р. за № 1298. Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на 1/4 частку належного спадкодавцеві майна. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved