Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

20 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], яка померла 26 січня 2017 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області є його матір»ю. Дану заяву обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] народився 20 серпня 1984 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. 26 січня 2017 року мати заявника померла. У свідоцтві про смерть її зазначено як [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно. В даний час виникла необхідність оформлення спадкового майна належним чином, однак виявилося, що існують розбіжності у написанні прізвища матері. Відповідно, йому, потрібно встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин із своєю матір»ю. Метою встановлення такого факту є реалізація заявником його прав на спадкове майно, а саме отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві, попросив їх задовольнити. Пояснив, що у його свідоцтві про народження матір записано - [PERSON], а в свідоцтві про смерть матері її зазначено як [PERSON] . Представник зацікавленої особи Вапнярської селищної ради у судове засідання не зявився, однак селищний голова подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, з заявленими вимогами згідні. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON], які проживали по сусідству з покійною в одному домі, в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON], яка померла 26 січня 2017 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області є матір»ю [PERSON]. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які\~\~беруть\~\~участь у справі. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). \~ \~ \~ \~Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що з даною заявою до суду звернувся [PERSON], [INFO] (згідно паспорту) (а.с.3). У свідоцтві про народження його було зазначено як [PERSON], батьком вказано [PERSON], матір»ю було вказано [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І.-АМ № 376209 прізвище матері заявника записано [PERSON] ( а.с.5). Як вбачається з довідки від 15 вересня 2017 року № 940 виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради про те, що [PERSON] на ім»я якої видано свідоцтво про смерть серія І- АМ № 376209 від 26.01.2017 року та [PERSON] є однією ж тією особою і являлась матір»ю [PERSON] ( а.с 6). Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами та показами свідків. Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскільки, судом встановлено та доведено, що [PERSON], яка померла 26 січня 2017 року в смт.Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, є матір»ю [PERSON], [INFO], даний факт підтвердився у судовому засіданні показами свідків, довідкою Вапнярської селищної ради, факт родинних відносин має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищенаведене, суд залишає понесені заявником судові витрати за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved