Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

20 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, у якому просив зняти арешт з 596/3000 частини квартири №8 в будинку №1 по пров.Некрасова у м.Одесі, накладений постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції м.Одеси [PERSON] про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія АА №173824 від 25.01.2005 року. Позивач [PERSON] у судове засідання зявився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та просив суд слухати справу без фіксації технічними засобами. Представник відповідача у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 серпня 1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого та записаного в реєстраційну книгу за №ІІ-11297, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН 11.08.1998 року під №кн 285 пр стр 82 р 552, є власником 596/3000 частини квартири, яка розташована за адресою: м.Одеса, пров.Некрасова, 1 квартира №8 (а..4). 10 вересня 2017 року [PERSON] стало відомо, що відповідно до Постанови АА №173824 від 25 січня 2005 року Другого ВДВС Приморського РУЮ м.Одеси був накладений арешт на 596/3000 частини квартири №8 по пров.Некрасова, 1 у м.Одесі, яка належить позивачу на праві приватної власності (а.с.5). Зазначені відомості стали відомі з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 28.09.2017 року (а.с.3). Як вбачається з зазначеної довідки, 28 січня 2005 року державним виконавцем Тітаренко Н.А. Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції м.Одеси при примусовому виконанні постанови №529 виданого 17 травня 2004 року Одеським обласним управління у справах захисту прав споживачів про стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави у сумі 510,00 гривень, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме 596/3000 частини квартири №8 по пров.Некрасова, 1 у м.Одесі. Позивач звернувся до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про надання інформації щодо підстав накладення арешту на 596/3000 частини квартири, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров.Некрасова, 1, кв.8, яка належить йому на праві власності. 11 жовтня 2017 року за №378 позивачем отримано відповідь проте, що надати інформацію стосовно арешту накладеного постановою Другого Приморського ВДВС ОМУЮ від 25.01.2005 року на 596/3000 частини квартири, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров.Некрасова, 1, кв.8 та належить [PERSON] не надається можливим, у звязку із знищенням виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно боржника у звязку із закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (а.с.2). Також в відповіді зазначено, що станом на 11.10.2017 року у відділу не відкрито виконавчих проваджень про стягнення грошових сум з [PERSON] та розяснено право звернення до суду із заявою про зняття арешту із належного йому на праві власності майна. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На сьогоднішній день, накладений Постановою арешт перешкоджає Позивачу в розпорядженні майном належного йому на праві приватної власності. Таким чином, зазначений арешт підлягає скасуванню.

Outcome: approved