Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

20 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 30283,04 грн. В позовній заяві зазначав, що 14 лютого 2007 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержав від позивача, що мав на той час статус закритого акціонерного товариства, кредит в сумі 1750,07 грн. зі сплатою 24 % річних. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови належним чином та не сплачував кредитні платежі як то передбачено договором, через що станом на 28.12.2015 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 30283,04 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 24, 28). Суд, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 14 лютого 2007 року між позивачем, що май на той час статус закритого акціонерного товариства, та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 5). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит в сумі 1750,10 грн. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплачувати відсотки в розмірі 2,0 % на місяць та комісію щомісяця в сумі 23,63 грн. Період оплати визначений з 01 по 05 число кожного місяця. Щомісячний платіж складав 189,4 грн., до складу якого входила оплата суми кредиту, відсотків та комісії. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, він сплачує Банку відсотки за користування кредитом розмірі 11,01 % в місяць. Згідно вказаної заяви, позичальник ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також цією заявою позичальник виразив згоду про те, що вищевказана заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичних особами «Розстрочка», а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 5 зворотній бік). Розділом 5 Умов надання споживчого кредиту фізичних особами «Розстрочка», передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору, в тому числі відповідальність позичальника за порушення строків по сплаті платежів за договором у виді пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу (п. 5.1). Згідно п. 5.3 Умов, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В той же час, позивач посилаючись на наявність у відповідача заборгованості щодо сплати процентів та комісії, не посилається в позовній заяві та не надає доказів щодо строку погашення суми кредиту (тіло кредиту). Згідно наданих позивачем розрахунків, останні містять відомості про наявний у відповідача борг з тіло кредиту станом на 31.12.2008 року в сумі 886,63 грн. В подальшому розрахунок заборгованості містить відомості вже станом на 30.03.2015 року, при цьому борг з тіло кредиту відсутній, проте наявний борг з процентів. Оскільки проценти нарахуваються на весь період користування саме кредитними коштами, то суд має перевірити підстави їх нарахування. В той же час, з розрахунку заборгованості наявні дані про борг відповідача з тіло кредиту лише станом на 31.12.2008 року. На запит суду від 15.03.2016 року позивачем надано аналогічний розрахунок заборгованості, що не містить даних про розрахунок боргу за період з 01.01.2009 року по 30.03.2015 року. Також не надано доказів щодо періоду та сум сплати суми кредиту. За вищевказаного, суд позбавлений можливості перевірити підстави нарахування процентів з 01.01.2009 року, а тому вимоги Банка щодо стягнення процентів не можуть бути задоволені. Щодо боргу зі сплати суми комісії, то дійсно за умовами Договору остання складає 23.63 грн. щомісяця, та згідно розрахунку заборгованості станом на 01.02.2008 року загальний борг з її сплати складає 70,89 грн., що не погашений на час виготовлення вказаного розрахунку, а тому підлягає стягненню. Щодо суми пені, то з огляду на доведену суму боргу з комісії (в розмірі 70,89 грн.), критеріїв справедливості та добросовісності в межах дії свободи договору (ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 627 ЦК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України) суд вважає за необхідне розмір пені, нарахованої Банком в сумі 20398,23 грн., що значно перевищує розмір боргу по комісії, зменшити до 71 грн. Окрім того, відповідно до розділу 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, Банком нараховано штраф 500 грн. (фіксована складова) та 1418,24 грн. (5 % від суми заборгованості). Разом з тим, з урахуванням заборгованості зі сплати комісії 70,89грн., розмір штрафу, який визначається як 5 % від суми заборгованості, становить 3 грн. 55 коп. Нарахування штрафу на суму пені не відповідає правовій природі підстав стягнення штрафу, адже за положеннями\~\~ч.2\~ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 645 грн. 44 коп., з яких: заборгованість по комісії 70,89 грн., пеня 71 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 3, 55 грн. (5% від суми заборгованості). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 29,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial