Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

21 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 19 січня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 13. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 19 січня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, про що у книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис № 13, в звязку з чим відповідач прізвище Кесіль змінила на прізвище [PERSON]. Протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність гідності та поваги по відношенню один до одного, взаєморозуміння з питань ведення господарства, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, втрата почуття любові та поваги, погляди на виховання сумісної дитини [PERSON], [INFO]. Вже більш півроку сторони проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, спільного бюджету не мають. Родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Не зважаючи на те, що сторони мають спільну дитину, можливості зберегти сімю немає. Шлюб сторони розривають вперше. Майнових спорів між сторонами немає. Причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу,є обґрунтованими, і подальше спільне життя із відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу, суперечитиме його інтересам. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву в якій не заперечувала проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала. \~\~ Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 13.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст.ст. 104-107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2011 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 13 (а. с. 8). Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 392494, виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 476 (а. с. 9). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 14 квітня 2017 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб в якому є одна дитина розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved