Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - заявник), діючи через свого представника [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свою заяву мотивує тим, що він народився у с. Фаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області та постійно проживав на території України, зокрема й станом на 24 серпня 1991 рок, де навчався в школі та здобув неповну загальну середню школу. При цьому він не має паспорта громадянина України. Водночас у видачі паспорта громадянина України державна міграційна служба йому відмовила, мотивуючи своє рішення тим, що у нього відсутній паспорт громадянина СРСР з відміткою про постійну реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи у судовому засідання проти задоволення заяви не заперечував. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Інших процесуальних дій у справі не вчинялися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, заявник народився [INFO] в с. Фаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області УРСР, що підтверджується копією його свідоцтва про народження (а.с.5). З довідки Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 18 березня 2020 року вбачається, що заявник народився в с. Фаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області і з дня народження безвиїзно проживав та проживає у вказаному селі без реєстрації (а.с. 14). Згідно довідки Стахорщинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів від 20 січня 2019 року позивач навчався у Фаївській неповній середній школі у період з 01 вересня 1986 року по 17 червня 1994 року (а.с. 7), де здобув неповну загальну середню освіту, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 6). З повідомлення Новгород-Сіверського районного сектору в Чернігівській області УДМС України в Чернігівській області від 21 лютого 2020 року вбачається, що у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня чи 13 листопада 1991 року заявник не може отримати паспорт громадянина України (а.с. 3-4). Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство» передбачено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Отже, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Водночас, відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту статті 315 ЦПК України вбачається, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 22 серпня 2018 року, винесеній у справі №363/214/17-ц. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що заявник після народження в с. Фаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області постійно проживав на території УРСР, зокрема й на день проголошення незалежності України, тобто на 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved