Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 листопада 2001 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають 04двох неповнолітніх дітей : доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. 22 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року з відповідача на [PERSON] користь стягнуто аліменти на утримання дітей по 1000 грн. 00 коп. щомісячно на кожного. 06 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 51039794 із примусового виконання вищезазначеного рішення суду. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем. Всі витрати пов'язані з доглядом за дітьми, їхнім розвитком здійснює вона, особисто. Дочка [PERSON] потребує додаткових витрат на лікування та обстеження, оскільки має 2 групу інвалідності. Відповідач ухиляється від утримання дітей та не сплачує аліменти. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості аліментів за період з 03.04.2013 по 30.06.2017 року, згідно якої станом на 30.06.2017 року заборгованість по аліментам становить 99800,00 грн. Проте, під час розгляду справи відповідач поштовим переказом направив позивачу грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. Таким чином, заборгованість з аліментів становить 97 800,00 грн. Тому, позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 04.08.2017 року, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дочки [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 129 606,00 грн., а саме пеню у розмірі 97800,00 грн., суму інфляційних втрат - 31 806,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Соляник Д.П. проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку позивача та представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про одруження за №630 Відділом реєстрації громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 30.11.2001р. серії [NUMBER] (а.с.10). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 31.10.2007р. серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.11) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.01.2007р. серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.12). 22 березня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.03.2013 року серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.13). Судом також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року з [PERSON] на [PERSON] користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 1000 грн. 00 коп. щомісячно на кожного (а.с. 14-16). 6 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 51039794 із примусового виконання виконавчого листа № 2/359/1511 виданого 03.09.2013 року Бориспільським міськрайонний судом Київської області про стягнення з [PERSON] на [PERSON] користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 1000 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.04.2013 року (а.с.18). Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем. Всі витрати пов'язані з доглядом за дітьми, їхнім розвитком здійснює позивач, особисто. Зокрема, це підтверджується довідками зі школи: Характеристика [PERSON] від 18.02.2015 року № 110 та від 19.04.2016 № 194 (а.с.20,23); Характеристика [PERSON] від 18.02.2015 № 111 та від 19.04.2016 № 186 (а.с.21,22). Відповідач ухиляється від утримання дітей та не сплачує аліменти, свідомо не виконує рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до медичного висновку від 15.07.2015 року № 57/1129, [PERSON] має інвалідність II групи (а.с.24-25), потребує додаткових витрат на лікування та обстеження. Зокрема корсет Шено, який необхідно змінювати кожні півроку, вартість якого становило в 2015 році 4300 грн., що підтверджується квитанцією від 16.07.2015 року (а.с.26). Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, видами діяльності якого за вказаними кодами видів економічної діяльності є: Посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту (Код КВЕД 51.19.0); Транспортне оброблення вантажів (Код КВЕД 63.11.0); Надання інших індивідуальних послуг основний) (Код КВЕД 93-05-0) (а.с.30-32). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 194 СК України стягнення заборгованості за аліменти, а саме заборгованість за аліменти стягується за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину там з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 03.04.2013 року по 30.06.2017 року, заборгованість по сплаті аліментів становить 99800 грн. 00 коп. В судовому засіданні встановлено, що в липні 2017 року відповідач на користь [PERSON] перерахував грошові кошти в сумі 2000,00 грн., таким чином заборгованість становить 97800,00 грн. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, з урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Відповідно до проведених розрахунків розмір пені за період з лютого 2017 року по червень 2017 року становить 2720 грн. 00 коп. (з розрахунку за лютий 620 грн. 00 коп., за березень 600 грн. 00 коп., за квітень 620 грн. 00 коп., за травень 600 грн. 00 коп., за червень 280 грн. 00 коп.), з урахуванням того, що суду не надано доказів несплати сум аліментів з вини відповідача раніше, а факт їх несплати з лютого 2017 року визнається відповідачем. З цього приводу, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, що набрав чинності 09.07.2017 року, суд вважає визначений розмір пені відповідачем таким, що відповідає дійсності, з урахуванням того, що невиконання відповідачем вимог про сплату аліментів здійснюється з моменту, коли останній дізнався про таке стягнення з лютого 2017 року. Суд критично сприймає пояснення позивача з цього приводу щодо обізнаність відповідача про необхідність сплати аліментів набагато раніше, оскільки доказів цьому суду не надано. Саме тому, розмір пені можливо визначити з 01.02.2017 року, оскільки як встановлено судом інших сум відповідачем на сплату аліментів не перераховано (сплачені ним 3000 грн. 00 коп. повернуті відповідачу, як грошовий переказ). Так, з моменту винесення заочного рішення про стягнення аліментів в 2003 році, виконавчий лист позивачем до примусового виконання не подавався, а виконавче провадження відкрито лише 06.05.2016 року. В матеріалах цивільної справи та виконавчого провадження відсутні докази тому, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, зважаючи на відсутність відомостей про отримання ним заочного рішення суду, постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Перерахування розміру аліментів в 2000 грн. 00 коп. не є достатнім доказом тому, що відповідач ухилявся від сплати аліментів в іншій частині. Таким чином, розмір заборгованості по аліментах на обох дітей на підставі рішення суду становить згідно довідки державного виконавця за весь період 97800 грн. 00 коп. з урахуванням сплаченого відповідачем розміру в 2000 грн. 00 коп. (указаний факт не оспорюється сторонами). При цьому розмір заборгованості також визнається відповідачем, що підтверджено його представником в судовому засіданні. Такий розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідача в рамках виконавчого провадження №51039794. З цього приводу у суду відсутні підстави для повторного стягнення зазначеного розміру аліментів. Однак, як вбачається з зазначених вище норм законодавства України та рішення суду від 10.06.2013 року, визначений розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягав індексації, чого державним виконавцем враховано не було, і за довідкою про заборгованість по сплаті аліментів таку індексацію проведено не було. Як було зазначено вище, відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/3185/13-ц провадження №2/359/1511/2013) з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 1000,00 грн. на дитину. За частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, встановлений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно приписів ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктами індексації грошових доходів населення є грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема серед інших законодавець закріпив «розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі». Згідно розрахунків позивача сума інфляційних втрат аліментів становить 31806 грн. 00 коп., що на думку суду, відповідає дійсності, з урахуванням існуючих індексів інфляції за період 2013-2017 роки (а.с.6-7). З цього приводу, суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для нарахуванням інфляційних втрат. Тому така сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] слід стягнути 31806 грн. 00 коп. інфляційних втрат за призначеним розміром аліментів, 2720 грн. пені за несвоєчасно сплачені аліменти, а всього 34526 грн. 00 коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial