Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

21.11.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: - скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення підвалу № 19, 24, 27, 29, 30, 23А, І, 50 в літ. «А-5», загальною площею 137,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], яка була проведена на підставі скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2006 року. - визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначених нежитлових приміщень, який був укладений між продавцями: [PERSON] та [PERSON] і покупцем [PERSON] та посвідчений 01 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зеленецькою О.В., та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором (реєстраційний номер 1291528); - визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № 19, 24, 27, 29, 30, І, 50 в літ. «А-5», загальною площею 131,9 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], який був укладений між продавцем [PERSON] і покупцями: [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 03 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Наталією Владиславівною, та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором. - визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підвалу № 23А в літ. «А-5», загальною площею 5,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (сімнадцять), який був укладений між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON], та посвідчений 03 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Харківської обл.. від 12 грудня 2011 року, за її апеляційною скаргою, було скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2006 року, яким визнавалось право спільної часткової власності на нежитлові приміщення підвалу № 19, 24, 27, 29, 30, 23А, І, 50 з двома окремими самовільно збудованими входами загальною площею 137,2 кв. м., а також на приміщення підвалу загального користування 23А, що було самовільно привласнене відповідачами, та які розташовані під її квартирою в житловому будинку. На підставі скасованого Апеляційним судом Харківської обл. рішення, раніше, 27 жовтня 2006 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» була проведена державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за відповідачами [PERSON] та [PERSON] Через три дні, а саме 01 листопада 2006 року було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] продали самовільно перебудоване та частину самовільно привласненого нежитлового приміщення підвалу [PERSON] На підставі цього договору купівлі-продажу було зареєстроване право власності на нежитлове приміщення підвалу за [PERSON] (реєстраційний номер 1291528, номер запису 3464 в книзі 1 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Також позивачка вказує, що через день, а саме 03 листопада 2006 року було нотаріально посвідчено вже два договори купівлі-продажу, за умовами яких [PERSON] вже зворотно та частинами продав самовільно перебудоване та самовільно привласнене нежитлове приміщення підвалу, тим же [PERSON] та [PERSON], у яких і купив це ж приміщення за день до цього продажу. В результаті чого право власності на зазначені приміщення підвалу знову були зареєстровані за [PERSON] та [PERSON] Крім того позивачка вказує, що враховуючи, що відповідачі не набули у встановленому порядку права власності на самовільно перебудоване та на частину самовільно привласненого нежитлового приміщення підвалу, вони не мали права розпорядження цим майном, у зв'язку з тим, що було скасоване рішення суду, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, виникла необхідність у відновленні становища, яке існувало до порушення, шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірне приміщення за відповідачами, скасування проведених ними інших фіктивних правочинів та державних реєстрацій цих фіктивних правочинів. За таких обставин, безумовно укладені між відповідачами вищезазначені договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають визнанню недійсними, а їх державна реєстрація скасуванню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи реєстраційної служби Головного управління юстиції в Харківській області у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2006 року позов [PERSON] та [PERSON] задоволено: визнано право власності по 1/2 частини нежитлових приміщень підвалу за №№ 19; 24;27; 29; 30; 23 «а»; І; 50 загальною площею 137,2 кв.м, з двома окремими входами. 27 жовтня 2006 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» була проведена державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за відповідачами [PERSON] та [PERSON] Рішенням апеляційного суду Харків12 грудня 2011 року зазначене вище було скасовано, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] були залишені без задоволення. 01 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зеленецькою О.В. було посвідчено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] продали спірні приміщення [PERSON], на підставі цього договору купівлі-продажу було зареєстроване право власності на нежитлове приміщення підвалу за [PERSON] (реєстраційний номер 1291528, номер запису 3464 в книзі 1 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». (а.с. 7-9) 03 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. було посвідчено вже два договори купівлі-продажу, за умовами яких [PERSON] вже зворотно та частинами продав самовільно перебудоване та самовільно привласнене нежитлове приміщення підвалу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-13) Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Судом встановлено, що позивачка є власником квартири 27 в будинку 17 по пр.. Леніна в м. Харкові та за нормою ч. 2 ст. 382 ЦК України є співвласником приміщень загального користування, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харків12 грудня 2011 року, а тому суд вважає, що внаслідок реконструкцій приміщень підвалу порушені її права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Фіктивний правочин вчиняється його учасниками без наміру виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину його учасники мають інші цілі, ніж ті, що ним передбачені. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON], а останній вже зворотно та частинами продав спірне нежитлове приміщення підвалу, тим же [PERSON] та [PERSON], у яких і купив це ж приміщення за день до цього, суд вважає, що ці правочини здійснювалися лише з метою додаткового покриття та розподілу незаконно привласненого та незаконно перебудованого приміщення підвалу, ці правочини є фіктивними та мають бути визнані недійсними. Крім того, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2006 року на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності на вказане нерухоме було скасоване. Згідно частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позову ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved