Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

20.12..2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 17.02.1996 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 174. В обґрунтування позову зазначено, що 17.02.1996 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу зазначає відсутність спільних інтересів, різність поглядів на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність спільного господарства. Шлюбно - сімейні відносини сторони не підтримують. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] , з`явившись до суду, надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] , з`явившись до суду, надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 17.02.1996 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова зареєстровано шлюб, актовий запис № 174, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.02.1996 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.2010 року. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача та відповідача. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Враховуючи наведене та визнання позову відповідачем, суд на підставі положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, відповідно до заяви позивача після розірвання шлюбу суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved