Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

21 жовтня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 2013 року померла її мати, [PERSON], [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] житловою площею 33,1 кв.м, загальною площею 48,5 кв.м, що належала їй на праві власності: 1/2 частина квартира на підставі свідоцтва про право власності від 17 лютого 2001 року, 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 лютого 2001 року , виданих Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою. У передбачений законом шестимісячний строк, вона 24 грудня 2013 року звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з наданням нотаріусу відповідних документів, у тому числі і документів на квартиру, а саме: свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за законом та технічного паспорту на дану квартиру. 24 грудня 2013 року на підставі її заяви та наданих документів Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 481/2013 щодо майна померлої [PERSON] 03 жовтня 2016 року вона звернулася з заявою до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Проте, постановою від 03 жовтня 2016 року за вих. № 1683/02-31 державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не було зареєстроване в МКП «Маріупольське БТІ», що підтверджується й довідкою Маріупольського БТІ. З інформаційної довідки № 70126976 від 10 жовтня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про право власності на квартиру [ADDRESS], відсутні. Таким чином, через те, що її мати, [PERSON], не провела державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, вона була позбавлена можливості оформити спадщину на дану квартиру в передбаченому законом нотаріальному порядку. Мати за життя заповіту не складала, відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Відтак, у неї виникло право на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги. На даний час зареєструвати право власності [PERSON] на вказану квартиру у встановленому законом порядку неможливо, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Таким чином, вона вимушена звертатись до суду для визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Просила суд визнати за нею, [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, до суду не з'явився, від якого за підписом в.о. завідуючої [PERSON] надійшла заява з проханням справу розглянути без представника нотаріальної контори. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року померла [PERSON], [INFO], про що 20 серпня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис № 1055 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО № 717892. З свідоцтва про народження серія І-АВ № 229677, виданого Орджонікідзевським районним відділом ЗАГС міста Жданова від [INFO], вбачається, що позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON]. Квартира № 72, розташована в будинку № 7 по вулиці Азовстальській в місті Маріуполі належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17 лютого 2001 року, зареєстрованих в реєстрі за № 1-311 та 1-312. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2016 року, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Зазначені обставини також підтверджуються довідкою, виданою МКП «Маріупольське БТІ» № 2583/02-14 від 20 грудня 2013 року. Згідно наданих державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори відомостей, після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 481/2013 на підставі поданої 24 грудня 2013 року спадкоємцем [PERSON] заяви про прийняття спадщини. Проте, постановою завідуючої Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 03 жовтня 2016 року за вих. № 1683/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] після [PERSON], оскільки нотаріусу не було надано документи, що посвідчують право власності з відповідною реєстрацією права власності, а також інформація щодо реєстрації права власності відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] у відповідності до ст.1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Також матеріалами справи встановлено, що до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] відноситься її син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 471566, виданим Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС міста Жданова 15 лютого 1973 року. Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Так, згідно довідки, виданої ТОВ «Житло-Гарант» за № 379 від 05 жовтня 2016 року, [PERSON] з 03 червня 1968 року по день смерті, 20 серпня 2013 року, була зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею на час її смерті були зареєстровані: [PERSON] донька, [PERSON] син, та [PERSON] онучка. В свою чергу [PERSON], який є сином померлої та спадкоємцем першої черги за законом, 24 грудня 2013 року подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини , зареєстровану за № 1312. Інших спадкоємців першої черги або осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved