Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

21.05.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказував, що 30.01.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 31.01.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 14 248 грн. 20 коп., яка складається з - заборгованості за кредитом у розмірі 2 635 грн. 35 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 10 458 грн. 17 коп.; - штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 654 грн. 68 коп. (процентна складова). Ухвалою суду від 28.07.2014 року провадження по справі в частині позовних вимог Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 12.10.2008 року закрито, відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача просив стягнути заборгованість за кредитом станом на 31.01.2014 року в розмірі 9 081 грн. 40 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 8 410 грн. 86 коп.; - штрафів у розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 420 грн. 54 коп. (фіксована складова). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав, посилаючись на сплив позовної давності для пред'явлення вимог Банку, які випливають з кредитного договору б/н від 30.01.2006 року . При цьому надав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1 500 грн. 00 коп.(в подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, яка видається на строк, що не перевищує двох років. При цьому, в заяві від 30.01.2006 року відповідач підтвердив, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, що складають договір про надання банківських послуг, укладений між сторонами по справі. В зв'язку з наведеним 16.02.2006 року відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] та на його ім'я було відкрито рахунок. Також матеріали справи вказують на те, що відповідач свої зобов'язання за обумовленим договором щодо повернення кредитних коштів не виконував, в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2009 року, ухваленим у справі за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з останнього на користь Банку було стягнуто 4 682 грн.65 коп. заборгованості, яка виникла станом на 12.10.2008 року. Відповідно до ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем не погашена. Так, станом на 31.01.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 9 081 грн. 40 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 8 410 грн. 86 коп.; - штрафів у розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 420 грн. 54 коп. (фіксована складова). При цьому, останній платіж відповідач здійснив 10.06.2010 року в розмірі 400 грн. 00 коп., які було зараховано в порядку погашення заборгованості по нарахованим процентам, що вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, який був наданий позивачем. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність про стягнення неустойки встановлюється в один рік. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Згідно з Законом України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють умови надання кредиту. Судом встановлено, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту. Правилами користування платіжною карткою передбачено, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів та зарахування їх банком на картрахунок держателя картки (п.п. 5.2 Правил). Підпунктом 5.4 визначено строк погашення по кредиту по платіжним карткам без установленого мінімального обов'язкового платежу, зокрема; - строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, - строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті (в поле МОNТН ). Таким чином, на підставі викладеного, право пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання у позивача виникло щодо повернення процентів з дня останнього внесення платежу в порядку погашення заборгованості за ними. Отже, на момент звернення Банку до суду 21.05.2014 року з позовом про стягнення заборгованості за вказаним споживчим кредитом, трирічний строк (щодо процентів), річний (щодо штрафів), в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув. При цьому, суд не приймає до уваги положення п.п. 5.12 Правил користування платіжною карткою щодо встановлення позовної давності тривалістю 5 років, оскільки це є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, нормами якої передбачена необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, Банком відповідних заяв не було надано, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Outcome: dismissed