Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

21.11.2017 року [PERSON]\~ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів.\~ Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.05.2016 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання\~ дитини не надає. У звязку з цим просить стягнути аліменти на утримання сина. В судовому\~ засіданні\~\~ позивачка\~ позовні вимоги підтримала\~ та суду пояснила, відповідач добровільно надавати допомогу на утримання сина відмовляється у звязку з цим просила суд\~\~ стягнути з відповідача\~ на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]\~ та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.05.2016 року(а.с. 5). Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а. с. №6.) Вислухавши позивачку, відповідача\~ дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів- у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 640 грн..

Outcome: approved