Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

20 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачкою мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2020 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2500 гривень, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 24 червня 2020 року. На момент винесення рішення про стягнення з позивача аліментів останній працював неофіційно та мав хоч і систематичний, але більший дохід ніж має наразі. Через пандемію та постійні карантинні обмеження, що тривають в державі вже другий рік, позивач позбавлений можливості отримувати дохід, який мав раніше, а відтак не може сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Заробітна плата позивача станом на сьогодні становить в середньому 5000 грн. на місяць. Окрім того позивач має ще двох неповнолітніх дітей по відношенню до яких також має обов`язки по матеріальному утриманню. Отже, при доході позивача в розмірі 5000 грн. на місяць аліменти на утримання сина [PERSON] та відповідача сумарно складають 3500 грн., що становить більше 50% від його місячного доходу. А тому позивач просив зменшити розмір аліментів з 2500 грн. на місяць до 1500 грн. на місяць. Ухвалою суду від 07 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила в задоволенні вимог заяви відмовити. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, до досягнення дитиною повноліття та алиіменти на утримання [PERSON] в сумі 1000 грн щомісячно, починаючи з 24 червня 2020 року. В своїй позовній заяві позивач пояснив, що він працює на посаді водія-охоронника групи мобільного реагування в ПП «Комсервіс-безпека» з 14.11.2020 року, має в середньому дохід в розмірі 5000 грн., подав довідку про доходи. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, згідно положень ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У розумінні статті 81 ЦПК України та ст. 192 СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Тобто підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження вказаних ним у позові обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, а наявність окрім малолітнього сина [PERSON] ще двох неповнолітніх дітей 2009 та 2014 року народження не свідчать про те, що він, не може сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] у визначеному в рішенні розмірі. Таким чином, суд вважає, що позивач належними допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також суд вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2020 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дохід в розмірі 5000 грн. на місяць без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітньої дитини - [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи, що позивач не довів підстави свого позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Обухівського районного суду від 30.09.2020 року, в задоволенні його позовних вимог необхідно відмовити. Зазначене вище узгоджується з правовою позицією, що викладена у Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, провадження № 61-9460св20.

Outcome: dismissed