Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 02 жовтня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 497. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони не підтримують подружніх стосунків. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, втрата почуття кохання, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали суперечки з різних питань. На теперішній час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого вагітна. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. У звязку з тим, що їх донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку, також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розірвати шлюб та стягнути аліменти на дитину. Після оголошеної перерви в судове засідання не з'явилася, ніякої заяви не надала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. За відсутності заперечень з боку позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 02 жовтня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 497. З наданого протоколу ультразвукового обстеження вбачається, що позивач є вагітною з терміном вагітності на день обстеження 26 тижнів. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено: позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно з ч.3 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Оскільки суду не представлено доказів того, що відносно позивачки відповідачем була вчинена протиправна поведінка, а також того, що батьківство зачатої дитини визнане іншим чоловіком, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу. Одночасно з вимогою про розірвання шлюбу позивач просить стягнути з відповідача аліменти, які підлягають задоволенню. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. У відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає. Даних про те, що відповідач має офіційне місце роботи та має стабільний дохід суду не надано, проте відповідач є працездатним та не позбавленим можливості збільшувати свій дохід, а отже і виплачувати аліменти. Суд вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі, оскільки частиною 1 статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням потреб дитини і можливостей батька, суд встановлює розмір аліментів в твердій грошовій сумі розмірі 400 гривень щомісячно для сплати позивачці на утримання дитини. Аліменти відповідно до ч.1 ст.79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а тому повинні бути стягнуті з 21.10.2014 року і до повноліття дитини. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги частково. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: partial