Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

20.06.2018 р. позивачка звернулася у суд із позовом до відповідача, у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником даного майна, а відповідач, який є її колишнім чоловіком зареєстрований у цьому житлі, проте в даній квартирі не проживає більше п'яти років, чим чинить перешкоди у реалізації права власності. 21.01.2019 року у судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 30.07.2018 р., 07.09.2018 р. та 21.01.2019 р., не з'явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.04.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка є власником спірного житла, що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2017 р. №80587838. Згідно довідки про склад сім'ї №11739 від 14.06.2018 року, та копії будинкової книги, відповідач зареєстрована у спірній квартирі. Як видно з акту КП «ЧЖКС» від 28.03.2017 р., відповідач зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS], однак не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Порушення свого права власності позивачка обґрунтовує тим, що збереження реєстрації відповідача у спірному майні перешкоджає їй повноцінно ним користуватися та розпоряджатися; призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Викладене свідчить по обґрунтованість позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved