Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Галицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з вимогами: - припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] ; - звільнити його від сплати аліментів, стягуваних на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 2012 року по даний час, згідно виконавчого листа №2-628 від 27 червня 2005 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 квітня 2006 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя у них народилася троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2006 року з нього на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку. На виконання даного рішення 27 червня 2005 року було видано виконавчий лист. Зазначає, що рішення по сплаті аліментів виконував добровільно, тільки з 28 березня 2008 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-608 від 27 червня 2005 року. Причиною цього слугувало те, що у 2008 році захворіла його мати на онкологію, яка перенесла операцію, а опісля здійснював за нею постійний догляд. Коли стан матері покращився стан здоров`я, працевлаштувався на роботу. Відповідачка не бере участі в утриманні та вихованні дітей, постійно перебуває на роботі за кордоном. В липні 2011 року разом з ним проживав та перебував до 2016 року на його утриманні син [PERSON] , в кінці 2016 року перейшов проживати син [PERSON] , який проживає до цього часу, перебуває на його утриманні, що на його думку є підставою для припинення аліментів звільнення від сплати заборгованості по таких. В судове засідання позивач не з`явився. Представником позивача - адвокатом Равриком І.Д. подано до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності позивача, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася. На адресу суду скерувала заяву в якій визнала позовні вимоги. Просила проводити розгляд справи у її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Галицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) представника не скерувала. Начальником Шеленком В. скеровано до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у відсутності представника відділу. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.Відповідно до копій свідоцтв про народження - [PERSON] є батьком - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с.6-8). На підставі виконавчого листа від 27 червня 2005 року з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання трьох дітей: сина [PERSON] , дочки [PERSON] , та сина [PERSON] , (а.с.11). Згідно розрахунку із сплати аліментів, за [PERSON] числиться заборгованість за виконавчим листом Галицького районного суду Івано-Франківської області №2-608 від 27 червня 2005 року, яка складає 96 558,58 грн.(а.с.12-14). [PERSON] надано копії довідок та виписку з історії хвороби №1004, якими він підтверджує хворобу своєї матері (а.с.20-22). Згідно змісту копії заяви сина [PERSON] - він проживає із батьком [PERSON] (а.с.18). Згідно копії акту-обстеження житлово-побутових умов від 30 червня 2010 року за адресою проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] (а.с.17). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтям 150, 180СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 2 статті 188 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи встановлений судом факт проживання дитини [PERSON] разом з батьком, визнання відповідачем позову в повному обсязі, подальше стягнення з позивача аліментів на утримання [PERSON] є безпідставним та підлягає припиненню. Також судом встановлено, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують виникнення обставин, передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України,, тому суд, вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам в сумі 96 558,58 грн.

Outcome: approved