Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], який померла за заповітом заповіла їй. Однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з неналежним оформлення правовстановлюючого документа на житловий будинок - свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивачки не заперечував. Оскільки позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Cудом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 27.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER], про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис № 20 (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], що належав [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 14.10.1967 року виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, на підставі рішення виконкому Березнегуватської селищної ради депутатів трудящих № 53 від 10.10.1967 року (а. с.9). З копії рішення Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області № 28 від 25.07.2012 року «Про впорядкування адресного господарства» убачається, що номер житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] було змінено з « [ADDRESS]» на « [ADDRESS]» ( а.с.12). Згідно довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Березнегуватської філії № 11 від 17.06.2013 року вартість житлового будинку за результатами обстеження станом на 28.12.2012 року становить 56347 грн. (а.с.11). Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] виданим повторно, 04.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби головного управління юстиції у Львівській області, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012309939, з якого убачається що позивачці при реєстрації шлюбу 02.08.1969 року було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.6,8). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є здійснене особисто на користь однієї або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, розпорядження фізичної особи з повною цивільною дієздатністю на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З копії заповіту від 01.10.2004 року посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 765 убачається, що [PERSON] належний їй жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] заповіла позивачу (а.с.13). 10 серпня 2012 року позивачці приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно, оскільки свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане померлій містило не застережені дописки номеру будинку, а саме № [ADDRESS] було виправлено на № [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, беручи до уваги що вчинення застереження виправлення номеру будинку по [ADDRESS], належного [PERSON] не передбачено діючим законодавством, суд доходить висновку що позивачка отримавши відмову нотаріуса, відповідно до ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом порушеного права, за такого її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved