Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 26.02.2018 р. [PERSON] звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності до [PERSON], в якому вказала, що влітку 2008 р. вона познайомилася з відповідачем, стала з ним підтримувати відносини і зустрічатися, а потім, приблизно з літа 2009 р., вони стали проживати разом однією сімєю без реєстрації шлюбу. 21.12.2011 р. сторони по справі одружилися і проживали разом до 26.03.2017 р. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO] Оскільки спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося з причини розбіжності характерів, сварок між ними та з причини застосування [PERSON] до позивача фізичного насилля, то з 26.03.2017 р. сімейні відносини між сторонами припинені, вони розлучилися і проживають окремо. У січні 2018 р. позивач звернулася до Борівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що дитина залишилася проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] відповідач не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється, тому у січні 2018 р. позивач звернулася до Борівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначає, що в період сумісного проживання в шлюбі сторонами було придбано: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, земельні ділянки, а також різні речі, меблі та побутова техніка, які відповідно до положень ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України, є спільною сумісною власністю сторін і підлягають поділу, а саме: - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, та земельна ділянка загальною площею 0,1865 га, надана для обслуговування житлового будинку 0,1500 га, кадастровий номер 6321055100:02:011:0036, та для ведення особистого селянського господарства 0,0365 га, кадастровий номер 6321055100:02:011:0035, розташовані в смт. Борова Борівського району Харківської області по вул. Першотравневій, 89, які придбані 14.06.2012 р. за суму 120 000 грн. і оформлені на імя відповідача [PERSON]; - газова плитка Gefest, придбана 18.06.2014 р., вартість якої складає 3200 грн.; - холодильник «Атлант», придбаний 08.04.2014 р., вартість якого складає 6 050 грн.; - стіл-тумба «Ольха», придбаний 03.03.2015 р., вартість якого складає 705 грн.; - пральна машина LG, придбана 28.04.2014 р., вартість якої складає 3000 грн.; - диван «Фантазія», придбаний 03.03.2015 р., вартість якого складає 3850 грн.; - матрац, придбаний у 2014 р., вартість якого складає 170 грн.; - електромясорубка «Белвар», придбана 31.10.2016 р., вартість якої складає 1650 грн.; - кухонний меблевий гарнітур, придбаний 17.04.2014 р., вартість якого складає 995 грн.; - двоспальне ліжко дитяче, придбане у 2014 р., вартість якого складає 1000 грн.; - мякі стільці 2 шт., придбані у 2014 р., вартістю по 150 грн. кожний, на суму 300 грн.; - велосипед підлітковий синього кольору, придбаний у 2015 р., вартістю 800 грн.; - велосипед підлітковий помаранчевого кольору, придбаний у 2011 р., вартістю 200 грн.; - сани дитячі, придбані у 2016 р., вартістю 100 грн.; - паяльна лампа, придбана у 2015 р., вартістю 30 грн.; - скляна тара: банки 3-х літрові у кількості 40 шт. вартістю по 3,5 грн. за 1 шт., банки 1,5-літрові у кількості 30 шт. вартістю 2,5 грн. за 1 шт., банки 1-літрові в кількості 30 шт. вартістю по 2 грн. за 1 шт., банки 0,5-літрові у кількості 50 шт. вартістю по 1 грн. за 1 шт., придбані в період з 2016 по 2017 р., всього на суму 162,50 грн.; - розкомплектовані автозапчастини з мотоцикла «Іж-юпітер-3», придбані у 2016 р., вартістю 200 грн.; - меблевий гарнітур спальні «Екстаза», придбаний у 2014 р., вартістю 4500 грн.; - меблевий гарнітур «Ретро», придбаний у 2013 р., вартістю 5000 грн. Всього вартість придбаного сторонами спільного майна складає 151 912,50 грн. Зазначені речі знаходяться у вищезазначеному житловому будинку, в якому проживає відповідач [PERSON] 2. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 27.02.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 27.02.2018 р. за клопотанням позивача було витребувано докази, які знаходяться у відповідача. За заявою відповідача ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 23.03.2018 р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 17.04.2018 р. підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. В ході судового розгляду справи, за заявою представника позивача, ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 05.05.2018 р. до участі у справі була залучена спеціаліст для надання консультації та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, а саме: для дослідження наданих позивачем виписок з депозитного рахунку ПАТ «Мегабанк» на імя [PERSON] 3. Позиції учасників справи 22.03.2018 р. до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги частково. Відповідач вказує, що за час спільного проживання з позивачем у них не було спільного бюджету, заощаджень, тому вони не могли самостійно придбати коштовні речі. Відповідач погоджується на визнання права власності за [PERSON] на наступне майно: матрац, вартістю 170 грн.; двоспальне ліжко дитяче, вартістю 1000 грн.; мякі стільці 2 шт., вартістю 300 грн.; велосипед підлітковий, вартістю 800 грн.; велосипед підлітковий, вартістю 200 грн.; сани дитячі, вартістю 100 грн.; паяльна лампа, вартістю 30 грн.; автозапчастини з мотоцикла на суму 200 грн.; скляну тару (банки різної ємкості) на суму 81.25 грн. За іншу частину оспорюваного майна позивач пояснює, що воно придбане за час спільного проживання з позивачем, але не за їхні спільні кошти, а його рідним батьком [PERSON] 02.04.2018 р. до Борівського районного суду Харківської області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що сторони мали спільні кошти. Зокрема, відповідач працював на тимчасових роботах, на придбання будинку батьки позивача надавали кошти, які вона зберігала на депозитному рахунку у Мегабанку і які з 01.06.2012 р. знімала з рахунку і віддавала відповідачу перед купівлею будинку із земельною ділянкою. Позивач зазначає, що ці кошти вона передавала відповідачу саме для розрахунків за купівлю будинку і земельної ділянки. Також, вона знімала з депозиту кошти перед купівлею меблів і розплачувалася ними. Тому, викладені відповідачем у відзиві факти не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Пояснення дали аналогічні тексту позовної заяви та відповіді на відзив. Крім того, зазначила, що має депозитний рахунок, з якого знімала за кілька днів до придбання житлового будинку та земельної ділянки кошти, та передавала їх колишньому свекру, оскільки чоловік був завжди нетверезий. Оспорюване нерухоме та рухоме майно було придбане за спільні кошти: за кошти батьків позивача, батька відповідача, позивач працювала, отримувала допомогу на дітей. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечують проти визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку та земельних ділянок, мотивуючи це тим, що вони придбані батьком відповідача за його кошти. При цьому, позивач свої кошти витрачала на себе, дітей та її будинок, розташований в смт. Борова по вул. Гагаріна, б. 76. В іншій частині позовні вимоги визнав. 4. Встановлені в судовому засіданні обставини справи Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 21.12.2011 р. зареєстрували шлюб у ВДРАЦС РС Борівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 71 (а.с.8). В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] 09.08.2012 р. народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 284378 (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 279629 [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії ААБ № 212859 (а.с.10, 11). Довідкою № 5872 від 28.12.2017 р. виданою виконкомом Борівської селищної ради Борівського району Харківської області підтверджується, що [PERSON], [INFO], дійсно житель [INFO], б. 76 та має наступний склад сімї: донька [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.12). З копії довідки Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області від 03.01.2018 р. вбачається, що [PERSON], [INFO], з 26.03.2017 р. дійсно перебуває на профілактичному обліку як «сімейний насильник» (а.с.13). Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Першотравневій, 89 в смт. Борова та копії [PERSON] про державну реєстрацію прав від 05.07.2012 р. власником даного житлового будинку, розташованого по вул. Першотравневій, б. 89 в смт. Борова є [PERSON] (а.с.14-21, 26). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14.06.2012 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1643, копії [PERSON] з Державного реєстру правочинів від 14.06.2012 р. [PERSON] прийняв у власність від [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,1865 га, надану для обслуговування житлового будинку 0,1500 га, кадастровий номер 6321055100:02:011:0036 та для ведення особистого селянського господарства 0,0365 га, кадастровий номер 6321055100:02:011:0035, розташовані в смт. Борова Борівського району Харківської області, вул. Першотравнева, 89, на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області (а.с.22-23, 24-25). Товарним чеком від 03.03.2015 р. на суму 4 595 грн. підтверджується факт придбання дивану «Фантазія» та стіл-тумби «Ольха» (а.с.28). Товарним чеком на суму 3690 грн. від 28.04.2014 р. підтверджується факт придбання пральної машинки LG F10B8N1 (а.с.29). Товарним чеком підтверджується факт придбання матрацу 1.37 вартістю 170 грн. (а.с.30). Товарним чеком від 18.06.2014 р. на суму 3600 грн. підтверджується факт придбання газової плити Gefest (а.с.31). Товарним чеком від 31.10.2016 р. на суму 1650 грн. підтверджується факт придбання електромясорубки Помічниці «Белвар» (а.с.32). Товарним чеком від 08.04.2014 р. на суму 6050 грн. підтверджується факт придбання холодильника «Атлант» (а.с.33). Згідно гарантійних талонів на корпусні меблі від 18.04.2014 р. та від 17.04.2014 р. [PERSON] придбав меблеві гарнітури «Екстаза» та «Ретро» (а.с.34-35). Гарантійним талоном підтверджується придбання 17.04.2014 р. [PERSON] мяких меблів «Персей Люкс» (а.с.36). Актом обстеження по домоволодінню в смт. Борова по вул. Першотравневій, б. 89 від 21.02.2018 р. підтверджується, що оспорюване майно знаходиться в даному домоволодінні (а.с.37). Довідкою № 804 від 19.03.2018 р. виданою виконкомом Борівської селищної ради підтверджується, що [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає у власному будинку в смт. Борова по вул. Першотравневій, б. 89 (а.с.61). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2013 р. зареєстрованого в реєстрі за № 3028 [PERSON] передав у власність за відповідну плату [PERSON] квартиру № 46, що знаходиться в смт. Борова Борівського району Харківської області, вул. Привокзальна, б. № 1б (а.с.62). З копії домової книги вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: вул. Першотравнева, б. 89 смт. Борова Борівського району Харківської області (а.с.63-64). Згідно копії домової книги для прописки громадян, які проживають в буд. № 1-б по Привокзальній вулиці, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: вул. Привокзальна, б. 1Б кв.46 смт. Борова, а [PERSON] за вказаною адресою з реєстрації знятий (а.с.65-66). З виписок по рахунку відкритому в ПАТ «Мегабанк» вбачається, що [PERSON] має в ПАТ «Мегабанк» три відкритих депозитних рахунки: один депозитний рахунок відкритий 23.09.2011 р. у валюті Євро, на який остання внесла 1300 Євро, а по закінченню терміну депозиту 24.09.2012 р. зняла 1365.07 Євро; другий депозитний рахунок в гривнях, на який [PERSON] 23.09.2011 р. внесла 13 500 грн., а по закінченню терміну депозиту 24.09.2012 р. зняла 15 593.50 грн.; третій депозитний рахунок в доларах США, на який позивач 13.05.2013 р. внесла 3420 дол. США та з якого знімала 15.05.2014 р. 1250 дол. США, 16.05.2014 р. 1200 дол. США, 19.05.2014 р. 1236.20 дол. США (а.с.165-209). Довідкою про доходи від 02.04.2018 р. виданої Первомайським ЛВУМГ, підтверджується, що [PERSON] дійсно працює у вказаній організації і за період з 01.01.2010 р. по 01.12.2014 р. отримав заробітну плату загальною сумою 491 413.61 грн. (а.с.128). Згідно відповіді УСЗН Борівської РДА від 16.04.2018 р., [PERSON] Ю,О. перебуває в управління як одержувач субсидії для відшкодування витрат на оплату ЖКП за місцем реєстрації: вул. Гагаріна, б. 76 смт. Борова з травня 2015 р. (а.с.129). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивача. В 2012 р. вона давала доньці [PERSON] кошти: 15 500 грн., 1300 Євро і на меблі в 2014 р. 3000 дол. США. Остання їх внесла на депозитний рахунок та знімала по мірі необхідності для придбання житлового будинку, земельної ділянки та меблів в спільний придбаний будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була продавцем житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в смт. Борова по вул. Першотравневій, б. 89. За ціну вказаного нерухомого майна питав [PERSON] Приїжджали дивитися будинок [PERSON] з сином [PERSON] та невісткою [PERSON]. Свідок зазначила, що гроші за будинок та земельну ділянку сплачував батько відповідача [PERSON], який спочатку вніс завдаток 4 тис. грн. та 1500 дол. США в квітні 2012 р., а потім сплатив 81 тисячу грн. в нотаріуса і в серпні сплатив залишок ціни. Крім того, [PERSON] вказала, що ремонт в оспорюваному будинку також робив [PERSON], який винаймав бригаду працівників і сплачував всі витрати по ньому. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює в магазині побутової техніки. В 2013 р. [PERSON] купували в 2 етапи холодильник «Атлант», пральну машину та газову плиту. [PERSON] сходив зняв гроші з платіжної картки, бо не вистачало грошей і розрахувався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком відповідача. В 2002 р. приїхав син [PERSON] і вони вирішили, що свідок придбає [PERSON] будинок, а [PERSON] квартиру. Через 2 місяці відповідач знайшов будинок, свідок сплатив завдаток в розмірі 4000 грн. та 1500 дол. США. Крім того, [PERSON] сплатив у нотаріуса 81 тис. грн. і на початку серпня 2012 р. 15 600 грн. Через 3-4 місяці після придбання почали робити ремонт. Свідок вказує, що ремонт робили його друзі, він за все платив. [PERSON] і [PERSON] там не було. Після ремонту дав гроші на пральну машину, холодильник, газову плиту, меблі. Жодних коштів від [PERSON] свідок не отримував, участі у придбанні житлового будинку, земельної ділянки, меблів та ремонті будинку остання не приймала. Вона ремонтувала власний будинок, розташований по вул. Гагаріна, б. 76 в смт. Борова. 5. Релевантні джерела права й акти їх застосування Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 71 СК України встановлено, що спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Неподільне майно присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Вказане узгоджується з правовими позиціями висловленими Верховним Судом України у постановах від 03 червня 2015 року № 6-38цс15, від 01 липня 2015 року № 6-612цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2641цс15, від 05 квітня 2017 р. № 6-399цс17. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). 06.02.2018 р. Верховний Суд у справі №235/9895/15-ц зазначив, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості. 6. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Судом встановлено, що з 21.12.2011 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. За час спільного проживання було придбано оспорюване рухоме та нерухоме майно. Відповідно до Конституції України усі субєкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41). В судовому засіданні позивач вказувала, що знімала кошти з відкритих на її імя депозитних рахунків за кілька днів до придбання житлового будинку та земельної ділянки. На підтвердження вказаних обставин позивачем надані виписки з відкритих депозитних рахунків в ПАТ «Мегабанк». З яких, згідно консультацій спеціаліста, наданих у судовому засіданні, вбачається, що позивач знімала кошти з депозитів 24.09.2012 р., та в травні 2014 р. При цьому правочин щодо нерухомого майна був вчинений 14.06.2012 р., що спростовує наведені позивачем обставини, на які вона посилається як на підставу для визнання за нею Ѕ частини придбаного нерухомого майна. Дослідивши послідовно матеріали справи, показання свідків, судом було встановлено, що оспорюване нерухоме майно було придбане за кошти батька відповідача [PERSON] Всупереч ст. 81 ЦПК України, доказів протилежного позивачем та її представником надано не було. При цьому надані нею докази суперечать наданим нею поясненням в судовому засіданні та відповіді на відзив. 7. Висновки суду за результатами розгляду справи Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи позиції сторін, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та земельних ділянок відмовити, а придбане за час шлюбу рухоме майно спільну сумісну власність подружжя поділити та визнати на нього право власності за позивачем та відповідачем в рівних частках, що узгоджується з вимогами чинного законодавства України, правовими позиціями Верховного Суду України та Верховного Суду. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то він стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Крім того, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача стягуються витрати на оплату професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial