Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

21.03.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 02.05.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 03.05.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.06.2018 року. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 26 жовтня 2001 року у Відділі реєстрації РАЦС Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 115. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.10.2001 року він уклав шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Відділі реєстрації РАЦС Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 115. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними поступово погіршувались, що призвело до їх припинення. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Також відповідач надала відзив на позов в якому позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина. Також відповідач зазначила, що спору про місце проживання дитини та про поділ майна між ними не має. Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Луньова». Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу Судом встановлено, що 26.10.2001 року позивач уклав шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Відділ реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 115, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини . Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини і не бажають їх поновлювати. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання відповідача вважає за можливе залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «Луньова». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що на утриманні позивачки залишається неповнолітня дитина, суд вважає за можливе витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 352.50 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору так як вбачає вину обох сторін у розірвання шлюбу На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved