Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач-1) та [PERSON] (далі по тексту - позивач-2) звернулися до Білгород-Дністровського міськрайоннго суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Житлово-експлуатаційний комплекс «Мегаполіс» (далі по тексту - відповідач про визнання дій незаконними щодо неправомірної відмови у видачі довідки про реєстрацію осіб з місця проживання, зобов'язання надати таку довідку та відшкодування моральної шкоди (а.с.2-5). Так, позивачі просять суд: - визнати незаконними дії ПП «ЖЕК «Мегаполіс» щодо неправомірної відмови у видачі [PERSON] та її законному представникові [PERSON] довідки про реєстрацію осіб з місця проживання; - зобов'язати ПП «ЖЕК «Мегаполіс» надати [PERSON] та її законному представникові [PERSON] довідку про реєстрацію осіб з місця проживання; - стягнути з ПП «ЖЕК «Мегаполіс» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; - - стягнути з ПП «ЖЕК «Мегаполіс» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] мотивовані тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] [PERSON] виявила бажання продати, а [PERSON] - купити, зазначена квартиру. При звернення позивачів до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири, від них було витребувано довідку про склад сім'ї. Багатоквартирний будинок, в якому знаходиться вказана квартира не відноситься до КП Білгород-Дністровської МР «ЖЕО-1», а знаходиться в обслуговуванні ПП «ЖЕК «Мегаполіс». Між тим, багаточисельні звернення позивачів до відповідача щодо надання довідки залишені без задоволення. На думку позивачів, такі дії (бездіяльність) відповідача порушує їх права та суперечить положенням ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 5, 11 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 10, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, позивачі вважають, що такими діями (бездіяльністю) відповідача їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у неможливості їм розпочати подальше оформлення квартири, налагодження життя: вони постійно відчувають нервовість та депресивний стан через неможливість отримання довідки про склад сім'ї, що в свою чергу унеможливлює оформити перехід права власності на квартиру. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2015 року відкрито провадження по справі № 495/7636/15-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до ПП «ЖЕК «Мегаполіс» про визнання дій незаконними щодо неправомірної відмови у видачі довідки про реєстрацію осіб з місця проживання, зобов'язання надати таку довідку та відшкодування моральної шкоди. Справу призначено до розгляду (а.с.20). Відповідачем - ПП «ЖЕК «Мегаполіс», подано до суду письмове заперечення проти позову [PERSON] та [PERSON], згідно з яким він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі (а.с.24-25). Такі заперечення ПП «ЖЕК «Мегаполіс» мотивовані тим, що відповідно до договору № 1 про надання послуг власникам квартир житлових будинків № 2 та [ADDRESS] укладеного 01.01.2010 року між ПП «ЖЕК «Мегаполіс» та ВК Білгород-Дністровської МР, визначено напрямки та обсяги надання послуг по договору, в переліку яких відсутня послуга, що передбачає видачу довідки про склад сім'ї. У свою чергу, уповноваженим органом з питань реєстрації місця проживання є Біогород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області. Крім того, права позивача-1 - [PERSON], взагалі не можуть бути порушені, так як він не є власником квартири № 184 в житловому будинку [ADDRESS] власником якої є [PERSON] Щодо тверджень позивачів про заподіяння їм моральної шкоди з боку відповідача та вимог про її стягнення слід зазначити, що позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів в обгрунтування наявності та розміру такої моральної шкоди. Позивач-1 - [PERSON], в судове засідання не з'явився, але його представник - [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Позивач-2 - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести за її відсутності, а позов - задовольнити (а.с.30). Представник відповідача (ПП «ЖЕК «Мегаполіс») - Дідік В.А., у судовому засіданні викладені у заперечені твердження та доводи підтримав в повному орбсязі та просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПП «ЖЕК «Мегаполіс» про визнання дій незаконними щодо неправомірної відмови у видачі довідки про реєстрацію осіб з місця проживання, зобов'язання надати таку довідку та відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, власником квартири № [ADDRESS] в місті Білгород-Дністровському Одеської області є [PERSON], що підтверджується складеним 04.02.2009 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» технічним паспортом (інвентаризаційна справа № 5966-184, реєстровий № 6270) та виданим 26.02.2009 року ВК Білгород-Дністровської МР свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а.с.6-9). Адвокат Волощук Т.В., яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], звернулася до директора ПП «ЖЕК «Мегаполіс» із адвокатським запитом з приводу видачі довідки про склад сім'ї [PERSON] У відповідь на виказаний вище запит, директором ПП «ЖЕК «Мегаполіс» на адресу Волощук Т.В. 06.08.2014 року надіслано листа № 013-14, згідно з яким ПП «ЖЕК «Мегаполіс» надає послуги на підставі двостороннього договору між власником квартири і підприємством. Громадяни [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] не зареєстровані, договори на обслуговування із вказаними громадянами ПП «ЖЕК «Мегаполіс» не укладало. Крім того, по квартирі [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] або [PERSON] (за їх твердженням), станом на 01.08.2004 року рахується заборгованість за утримання в розмірі 6 227,10 грн. Після погашення заборгованості і укладення договору з власником квартири, йому будуть надані всі послуги, в т.ч. і по паспортному обслуговуванняю (а.с.13). 14.08.2014 року адвокат Волощук Т.В., яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], вдруге звернулася до директора ПП «ЖЕК «Мегаполіс» із адвокатським запитом, згідно з яким просила надати їй: інформацію, яким чином та на підставі яких документів за квартирою № 184 по [ADDRESS] в м. Білгород-Дністровському сформувалась заборгованість на утримання станом на 01.08.2014 року у розмірі 6 227,10 грн.; повний розрахунок заборгованості (з чого складається) на утримання станом на 01.08.2014 року у розмірі 6 227,10 грн. за квартирою № 184 по [ADDRESS] в м. Білгород-Дністровському; довідку про склад сім'ї по квартирі [ADDRESS] (а.с.12). У відповідь на виказаний вище запит від 14.08.2014 року, директором ПП «ЖЕК «Мегаполіс» на адресу Волощук Т.В. 29.08.2014 року надіслано листа № 016-14, згідно з яким повідомлено, що у відповіді від 06.08.2014 року № [NUMBER] «ЖЕК «Мегаполіс» вже відповідало на поставлені питання. Додатково направлено копії документів, на підставі яких ПП «ЖЕК «Мегаполіс» надає послуги мешканцям будинку [ADDRESS] договір №1 від 01.01.2010 року про надання послуг власникам квартир житлових будинків [ADDRESS] рішення № 204 від 25.03.2010 року про погодження тарифу житлових будинків та прибудинкової території ПП «ЖЕК «Мегаполіс» по [ADDRESS] (а.с.14). Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] та [PERSON] до суду із відповідним позовом до ПП «ЖЕК «Мегаполіс» про визнання дій незаконними щодо неправомірної відмови у видачі довідки про реєстрацію осіб з місця проживання, зобов'язання надати таку довідку та відшкодування моральної шкоди. Між тим, суд за такими доводами та вимогами [PERSON] та [PERSON] погодитися не може, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. 01.01.2010 року між ПП «ЖЕК «Мегаполіс» (Виконавець) та ВК Білгород-Дністровської МР (Замовник) було укладено Договір № 1 про надання послуг власникам квартир житлових будинків [ADDRESS] відповідно до п.1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житлових будинках [ADDRESS] (а.с.26-28). Розділом 2 Договору передбачені напрямки та обсяги надання послуг по договору. Так, Виконавець надає наступні послуги з утримання житлових будинків [ADDRESS]: прибирання прибудинкової території; прибирання коридорів, сходових клітин; вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження); прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі; технічне обслуговування ліфтів; обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, холодного водопостання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації; дератизація; дезінсекція; обслуговування димовентиляційних каналів; технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення; поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території; поливання дворів, клумб і газонів; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожиледними сумішами; освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води; енергопостачання ліфтів; періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки; інші витрати. Згідно із п.5.4 Договору, він вступає в силу з 01.01.2010 року і діє до 01.01.2020 року. Таким чином, зі змісту вказаного вище договору вбачається, що його положеннями не передбачено надання ПП «ЖЕК «Мегаполіс» такої послуги як видача довідки про склад сім'ї (про що у адкокатських запитах просила адвокат Волощук Т.В.) та видача довідки про реєстрацію осіб з місця проживання (про що просять позивачу у поданій позовній заяві). Крім того, як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, Адвокат Волощук Т.В., яка діяла в інтересах [PERSON] та [PERSON], зверталася до директора ПП «ЖЕК «Мегаполіс» із адвокатськими запитом з приводу видачі довідок про склад сім'ї по квартирі [ADDRESS], а у поданій до суду позовній заяві [PERSON] та [PERSON] просять зобов'язати ПП «ЖЕК «Мегаполіс» надати їм зовсім іншу довідку - про реєстрацію осіб з місця проживання, що взагалі відноситься до повноважень органів Державної міграційної служби. Також слід зазначити, що звертаючись до суду з відповідною позовною заявою [PERSON] не додано жодного доказу та не доведено факту того, яке взагалі відношення він має до квартири [ADDRESS], так як згідно наявних матеріалів справи її власником є [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для визнання незаконними дій ПП «ЖЕК «Мегаполіс» щодо неправомірної відмови у видачі [PERSON] та її законному представникові [PERSON] довідки про реєстрацію осіб з місця проживання та зобов'язання ПП «ЖЕК «Мегаполіс» надати [PERSON] та її законному представникові [PERSON] довідку про реєстрацію осіб з місця проживання. Крім того, [PERSON] та [PERSON] просять суд стягнути на їх користь з ПП «ЖЕК «Мегаполіс» моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. (по 5 000 грн. на кожного). Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як стверджують позивачі, незаконними діями (бездіяльністю) відповідача їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у неможливості їм розпочати подальше оформлення квартири, налагодження життя: вони постійно відчувають нервовість та депресивний стан через неможливість отримання довідки про склад сім'ї, що в свою чергу унеможливлює оформити перехід права власності на квартиру. Між тим, суд вважає, що визначений [PERSON] та [PERSON] розмір моральної шкоди не підлягає стягненню з ПП «ЖЕК «Мегаполіс», у зв'язку з тим, що в порушення положень Цивільного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачами не визначено з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 10 000 грн. та якими доказами це підтверджується. Більш того, судом взагалі не встановлено винних дій відповідача, результатом яких могло бути завдання позивачам моральної шкоди. Зі змісту ст.3 Цивільного процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі № 6-94ц13, за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права. Частиною 1 статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як встановлено під час розгляду справи та було вищезазначено, матеріали справи не містять, а позивачами не представлено до суду доказів, які б свідчили про порушення їх прав зі сторони відповідача, які вони просять захистити. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до ПП «ЖЕК «Мегаполіс» про визнання дій незаконними щодо неправомірної відмови у видачі довідки про реєстрацію осіб з місця проживання, зобов'язання надати таку довідку та відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed