Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

21.09.2018 року до Київського районного суду м.Одеси з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 15 лютого 2014 року звернувся [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що вони з відповідачкою з 15.02.2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №169, від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак сімейне життя в них не склалось, між сторонами відсутнє почуття любові та поваги, на даний час сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Позивач зазначає, що примирення між ними не можливе, у зв'язку з чим просить строк на збереження не надавати та розірвати шлюб. В свою чергу, [PERSON], звернулась до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання до досягнення їх спільною молодшою дитиною -[PERSON],[INFO] трирічного віку, оскільки вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, прибутку вона не отримує, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги тому просить стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі1/4 частки від заробітку ( доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку тобто до [INFO] року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав повністю, просив його задовольнити та розірвати шлюб, а також визнав позовні вимоги зустрічного позову та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. [PERSON] відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, не заперечувала щодо розірвання шлюб, оскільки сім'я дійсно розпалась та шлюб носить формальний характер. Підтримала зустрічні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання та просить його задовольнити. Відповідно до положення ст. 200 ч.3,4 ЦПК України суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення молодшим сином трирічного віку підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 лютого 2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №169, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом ДРАЦС у м.Одесі реєстраційної служби ОМУЮ а.с.8), [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області а.с.9). В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з березня 2018 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, також зазначив, що спору про поділ спільного майна подружжя на даний час не існує. Діти проживають з матір'ю. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають сумісне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим,оскільки збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно п.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка,примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи причину розірвання шлюбу та небажання позивача примиритися суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, визнання відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими, та підлягаючими задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її утримання аліментів до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 2ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст.84 СК України) та згідно з ч. 6 цієї ж статті, право на утримання дружини з якою проживає дитина виникає в разі розірвання шлюбу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Таким чином, з урахуванням того, що відповідача за зустрічним позовом визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь неї аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ( заробітку) останнього щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку, починаючи з 23.10.2018 року та до [INFO] року. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь держави судовий збір сумою 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved