Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

21.08.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення\~ середнього заробітку за час затримки розрахунку та 24.11.2017 р. додатково заявив вимогу про індексацію заробітної плати за червень 2014 р. -\~ березень\~ 2015 р. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що з 01.06.2014 р. по 20.03.2015 р. він працював реалізатором продовольчих товарів у ФО-П [PERSON] 20.03.2015 р. позивача було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні позивача з роботи відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку по заробітній платі. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 року, яке набрало законної сили 07.02.2017 р., стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 10971 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.03.2015 р. по день ухвалення рішення суду у сумі 4876 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. В добровільному порядку відповідачем рішення суду виконано не було. Фрунзенським районним судом. Харкова було видано виконавчий лист про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] присуджених до сплати сум, який перебував на примусовому виконанні у Дзержинському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. 01.07.2017 року вказане судове рішення було виконано шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивача. Оскільки остаточний розрахунок по заробітній платі відповідачем був фактично здійснений лише 01.07.2017 р., позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за увесь час затримки остаточного розрахунку за період, який не охоплений рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 р., а саме: з 14.07.2015 року по 30.06.2017 року, що становить 1 рік 11 місяців 15 днів, виходячи з середнього заробітку позивача, який становить 1219 грн., у розмірі 28646 грн. 50 коп. (23,5 місяці х 1219 грн.). Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати за червень 2014 р. -\~ березень\~ 2015 р.у розмірі 8961 грн. 63 коп., розрахунок якої надав суду. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - [PERSON] щодо позову заперечувала та пояснила, що спір щодо відповідальності відповідача перед позивачем вже вирішено рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.07.2015 р. по справі №645/3438/15-ц, яким з відповідача стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, рішення суду відповідачем виконане, тому підстави для повторного застосування такої відповідальності до відповідача відсутні. Крім того, вказане судове рішення оскаржувалось та до 16.11.2016 р. було таким, що не набуло чинності, тому до цього часу відповідач не мала жодних правових підстав сплачувати позивачеві присуджені суми, а також середній заробіток після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.07.2015 р., а саме за період з 14.07.2015 р. по 16.11.2016 р. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України за невиплату належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, з вини роботодавця, він повинен виплатити звільненому працівнику середній заробіток за увесь час затримки остаточного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що з 01.06.2014 р. позивач працював реалізатором продовольчих товарів у ФО-П [PERSON], 20.03.2015 р. позивача було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), та при звільненні позивача з роботи відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку по заробітній платі. Вказані обставини встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 року, яке набрало законної сили 07.02.2017 р., та відповідачем не оспорені. Цим судовим рішенням з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 10971 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.03.2015 р. по день ухвалення рішення суду, тобто по 14.07.2015 р., у сумі 4876 грн., та моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Таким чином, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до ЗаконуУкраїни «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно розрахунку позивача, розмір індексації його заробітної плати за період червень 2014 р.- лютий 2015 р., яка є складовою заробітної плати, станом на березень 2017 р. складає 8961,63 грн. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення індексації заробітної плати обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 15.07.2015 р. по 30.06.2017 р. суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказане питання щодо було вирішено рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 року, відтак, період після ухвалення вказаного рішення не є часом затримки розрахунку при звільненні та правовідносини між сторонами у цей період не регулюються положеннями ст.117 КЗпП України, на яку посилається позивач як на правову підставу заявлених вимог. За таких обставин, розглянувши справу в межах та на підставах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення. Судовий збір у розмірі 704,80 грн. щодо вимоги майнового характеру, яка задоволена судом, а саме про стягнення індексації заробітної плати, від сплати якого при поданні позову позивач був звільнений, стягується з відповідача на користь держави, згідно положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір у розмірі 704,80 грн. щодо вимоги майнового характеру, у задоволенні якої судом відмовлено, а саме про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, від сплати якого при поданні позову позивач був звільнений, компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed