Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

21.06.2017 року, ПАТ «[PERSON] та Кредит» звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням. На підставі Розпорядження від 16.02.2018 року №196 справу було призначено на повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, зазначену цивільну справу було передано на розгляд судді Притуляк І.О. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідно до рішення Заводського районного суд м. Миколаєва від 18.06.2015 року, в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором, в сумі 2 033 677,16 грн., було звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення цокольного поверху у буд. 39/3 по вул. Дунаєва у м. Миколаєві, загальною площею 99,5 кв.м., шляхом визнання права власності за АТ «Банк «[PERSON] та Кредит». У відповідності до зазначеного рішення суду, 02.11.2016 року, ними було отримано [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначене нежитлове приміщення за ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», номер запису про право власності 17230763. Підстава внесення Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32175952 від 02.11.2016 року. В свою чергу відповідачі самовільно зайняли дане приміщення, та здійснюють там підприємницьку діяльність, на неодноразові вимоги звільнити приміщення відповіли відмовою. У звязку з наведеним вимушені звернутись до суду за захистом свої прав. Представники позивача у судове засідання не зявились, надали до суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Відповідно до договору іпотеки від 06.03.2008 року, [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку позивачу нежитлове приміщення у буд. 39/3 по вул. Дунаєва у м. Миколаєві. Рішенням Заводського районного суд м. Миколаєва від 18.06.2015 року, в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором, в сумі 2 033 677,16 грн., було звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення цокольного поверху у буд. 39/3 по вул. Дунаєва у м. Миколаєві, загальною площею 99,5 кв.м., шляхом визнання права власності за АТ «Банк «[PERSON] та Кредит». [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.11.2016 року, ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» належить нежитлове приміщення цокольного поверху в житловому будинку А-4, загальною площею, 99, 5 кв.м., за адресою м. Миколаїв, вул. Дунаєва, 39/3, номер запису про право власності 17230763 на підставі внесення Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32175952 від 02.11.2016 року. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 року, [PERSON] було відмовлено у задоволені позову до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] про визнання його дій стосовно реєстрації права власності за ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» на нежитлове приміщення за адресою м. Миколаїв, вул. Дунаєва, 39/3, номер запису про право власності 17230763, протиправними. [PERSON] ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. [PERSON] ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі в добровільному порядку не надають можливість позивачу потрапити до вказаних нежитлових приміщень та умисно чинять перешкоди у користуванні позивачем власним нерухомим майном, в добровільному порядку не звільняють приміщення, що підтверджується письмовими вимогами про звільнення нежитлового приміщення які відповідачами не були отримані. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що позивач є власником нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 99, 5 кв.м., яке розташовано по буд. 39/3 по вул. Дунаєва у м. Миколаєві, а також те, що відповідачі створюють перешкоди у користуванні даними приміщеннями та у добровільному порядку не звільняють їх, чим обмежують право позивача щодо здійснення ним права власності на вказане нерухоме майно, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім того відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved