Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Галицької міської ради та просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну ділянку (пай), розміром 1.010 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради, Галицького району, Івано-Франківської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі Сертифікату Серії РН 280118. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . За життя померла [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповів їй. Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі є відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися. Представниця позивачки адвокатка Шевчук-Філімон Н.М. скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позички. Зазначила про підтримання позову, просила задоволити позов в повному обсязі. В судове засідання відповідач відповідач Галицька міська рада представника не скерувала. Міським головою Кантором О. подано заяву про розгляд справи у відсутності представника ради та про визнання позову. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина.(а.с.9). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 10). [PERSON] на підставі Сертифікату Серії РП№ 280118 належав земельний пай в розмірі 1,010 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який знаходиться на території Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області (а.с.11, 15). Позивачка прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем (а.с.14). Приватним нотаріусом Дзерою Л.О. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва на спадщину (а.с. 18). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно пункту г частини 1 статті 81 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що право на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для визнання за нею права на спадкове майно. Відтак, за позивачкою слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельну ділянку (пай), розміром 1.010 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради, Галицького району, Івано-Франківської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі Сертифікату Серії РН 280118.

Outcome: approved