Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

21.06.2018 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, яку в подальшому уточнила та в якій просила встановити факт її перебування на утриманні свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в м. Єнакієве, м. Бунге Донецької області. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що [PERSON] був її чоловіком, в шлюбі з яким вони мали трьох дітей. Після досягнення пенсійного віку вони оформили пенсії, розмір пенсії чоловіка був значно більший ніж розмір пенсії заявниці, а саме пенсія чоловіка складала більше ніж 10 000 грн., оскільки він працював на шахті, а її - 1 745,50 грн. Також заявниця зауважила, що весь час вони були зареєстровані в м. Бунге, м. Єнакієве Донецької області, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, допомагали один одному, але фактично пенсія її чоловіка була основним засобом для існування сім'ї. Заявниця вказала, що з настанням бойових дій на Донбасі вони разом з чоловіком зареєструвалися в м. Бахмут як вимушені переселенці. Заявниця у судове засідання у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, на вимогах заяви наполягала та просила їх задовольнити. Представник заявника - адвокат [PERSON] у судове засідання також не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він вказав, що заявлені вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Представник Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Як встановлено ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч. 2 ст. 315 ЦПК України закріплено, що, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] народження, проживає на території України, про що свідчить довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції УПСЗН Бахмутської міської ради Донецької області № 1419111175 від 31.07.2017 року (а. с. 5). На даний час [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], є пенсіонером та отримує пенсію за віком, перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, що підтверджується довідкою Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 286 від 15 червня 2018 року. Розмір її пенсії становить 1 745,50 грн. (а. с. 9). Як вбачається з повідомлення Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 5699//02 від 18 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком. Пенсію було тимчасово призупинено з серпня 2017 року. Останнє нарахування пенсії було в липні 2017 року у розмірі 4 086,00 грн. Починаючи з 10 червня 1972 року заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO],що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а. с. 5). Відповідно до копій паспорті громадян України [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] була зареєстрована із чоловіком [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS]. (а. с. 3, 6). З довідки № 1187, виданої посадовою особою комітету «Мікрорайон Центральний» м. Бахмута Донецької області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] проживали сумісно та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 10). [PERSON] помер [INFO] у м. Єнакієве, місто Бунге Донецької області, актовий запис № 478, що вбачається зі свідоцтва про смерть виданого Бахмутським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а. с. 8). Проте, оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що спільне проживання є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. З огляду на наведені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON], проживала однією родиною, за однією адресою та перебувала на його утриманні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved