Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

20 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.02.2008 у розмірі 32 835 грн 61 коп. і сплачений судовий збір в розмірі 2 102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.02.2008 відповідач звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н. Також відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». На підставі договору надання банківських послуг, банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21 600 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконував за ним перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 30.06.2020 становить в загальному розмірі 32 835 грн 61 коп., яка складається з наступного: 2 563 грн 27 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 27 797 грн 40 коп. заборгованість за відсотками, 2 141 грн 79 коп. - нарахована пеня, 333 грн 15 коп. - нарахована комісія. В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно. В позовній заяві представник позивача Міроєвський Є.Є., який діє на підставі довіреності, зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справу за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Заяв, клопотань тощо не надходило. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.01.2021, 02.03.2021, 20.04.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 03.12.2020, які повернулися до суду без вручення. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 15.02.2008 [PERSON] підписав заяву, згідно якої отримав кредитні кошти в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1.9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, який у подальшому був збільшений до 21 600 грн. Таким чином відповідач уклав договір про надання банківських послуг, а саме, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, [PERSON] свої зобов`язання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 15.02.2008 підтверджується наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається, що за період з 26.05.2008 по 30.06.2020 року заборгованість [PERSON] становить в загальному розмірі 32 835 грн 61 коп., яка складається з наступного: 2 563 грн 27 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 27 797 грн 40 коп. заборгованість за відсотками, 2 141 грн 79 коп. - нарахована пеня, 333 грн 15 коп. - нарахована комісія. В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Відтак, встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір з правовідносин зобов`язального характеру, для вирішення якого підлягають застосуванню положення Книги П`ятої Цивільного Кодексу України, зокрема, Глави 48, 49, параграф 2 Глави 71 та умови кредитного договору, укладеного між сторонами. Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, підтверджуються наданим суду копією заяви, підписаної 15.02.2008 [PERSON] , що свідчить про волевиявлення відповідача на отримання кредитного ліміту, та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання і використання відповідачем кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту, відсотків за його використання, комісії та пені. Право позивача на встановлення і зміну розміру кредитного ліміту визначено п.3.2 та п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, на що [PERSON] надав свою згоду при укладенні договору, зокрема на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Так, п.п. 6.5, 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість, в тому числі заборгованість, яка виникла на протязі 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю та його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово інформувати банк про це в перебігу тридцяти п`яти днів з моменту списань. У відповідності до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення [PERSON] , прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частину 1 ст. 546 ЦК України, якою встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - частина 1 ст. 610 ЦК України. За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено Договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отримані та використані позичальником кошти, згоду на отримання яких надав відповідач [PERSON] за б/н договором від 15.02.2008, останній в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернув. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved