Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування уточнених вимог позивач посилається на наступне. Вона з 1981 року постійно проживає та зареєстрована в [INFO]. 21/25 частка вказаного домоволодіння належало на праві власності її тітці [PERSON] 4/25 частина даного домоволодіння належали [PERSON] 04.05.1982 року її тітка померла. Після її смерті спадкоємцем першої черги на 21/25 частину вказаного домоволодіння був її брат її рідний батько [PERSON], який не оформлював право власності на дане домоволодіння. У 1984 році дядько помер, та після його смерті право власності на 21/25 частин домоволодіння по вул. Томській, 168 у м. Дніпро ніхто не оформлював. На даний час спадкоємців за законом або заповітом на вказані 21/25 частин домоволодіння немає. А весь цей час, починаючи з 1981 року, позивач постійно проживала у зазначеному будинку, доглядала його, проводила газифікацію, сплачувала за комунальні послуги. Позивач вважає, що вона дійсно добросовісно, відкрито і безперервно володіє 21/25 частиною домоволодіння по вул. Томській, 168 у м. Дніпро більше десяти років, тому згідно закону має право на визнання за нею права власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю. Право власності на 4/25 частин даного домоволодіння зареєстроване за третьою особою по справі [PERSON] Визнання за позивачем права власності на 21/25 частини домоволодіння ніяким чином його права не порушує. Оскільки починаючи з 1982 року по теперішній час позивач фактично добросовісно, відкрито безперервно володіла та користувалася вказаним будинком, утримувала його, претензій на вказане домоволодіння ніхто не заявляв, тому вважає за необхідне звернутися до суду щодо визнання за нею права власності на цей будинок за набувальною давністю. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею [PERSON] право власності за набувальною давністю на 21/25 частини домоволодіння за адресою: вул. Томська, 168, м. Дніпро. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позовні вимоги на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з 1981 року постійно проживає та зареєстрована у [INFO], що підтверджується копією паспорту серії АН №336428, виданого Самарським РВДМУУМВС України в Дніпропетровській області від 21.10.1998 року (а.с.7-8). 21/25 частина домоволодіння № 168 по вул. Томська у м. Дніпро належала на праві власності тітці [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на домоволодіння від 19.05.1981 року та відповіддю КП «ДМБТІ» від 22.01.2017 року (а.с.11, 56а). 4/25 частини домоволодіння №168 по вул. Томська у м. Дніпро належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 02.04.2009 року. Належна [PERSON] частка домоволодіння складається з: житлового будинку літ.А-1 та споруди №8 (а.с.63-65). Відповідно до технічної документації дане домоволодіння складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 10,4 кв.м., жилою площею 4,5 кв.м.; житлового будинку Б, житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м.; сараїв В, Ж, З; літньої кухні И; убиральні Л; вольєру Н; споруд 1-9, що розташовані на земельній ділянці площею 918 кв.м. (а.с.66-71). 04.05.1982 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-КИ № 400844 (а.с.10). Спадкоємцем першої черги на 21/25 частину домоволодіння №168 по вул. Томська у м. Дніпро після смерті [PERSON] був її брат [PERSON], однак не оформив право власності на дане домоволодіння, що підтверджується копією спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.49-50). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що приблизно з 1981 року позивач [PERSON] мешкала однією сімєю із своєю тіткою [PERSON] у спірному домоволодінні та вони вели спільне господарство. За деякий час до смерті [PERSON] захворіла, а [PERSON] допомагала їй та доглядала за нею. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] по сьогоднішній день мешкає у спірному домоволодінні. Враховуючи викладені обставини суд знаходить доведеним той факт, що позивач [PERSON] з 1981 року по цей час постійно проживає у домоволодінні №168 по вул. Томській у м. Дніпро. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1\~статті 344 ЦК України\~встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спору, пов'язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід враховувати наступне: задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст.344 ЦК України\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. Враховуючи те, що спірне нерухоме майно не має власника, позивач [PERSON] на протязі більш ніж 10 років добросовісно, вільно та відкрито володіє спірною частиною домоволодіння, постійно мешкає у ньому, слідкує за ним, проводить ремонти, оплачує комунальні послуги, а також те, що ніхто не заявляв до неї вимог щодо повернення вказаної частини нерухомого майна або визнання його відумерлою спадщиною, суд приходить до висновку, що відповідно до положень\~ст.344 ЦК України позивач набула права власності на нього, у звязку з чим вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved