Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

21 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] на території України в м. Білопілля, Сумської області. З дня народження постійно проживає в м. Білопілля. Паспорт громадянина України не отримував тому, що станом на 1991 рік не мав постійної прописки. З метою отримання паспорта громадянина України в липні 2019 року він звернувся до Білопільського РС УДМС України в Сумській області, однак у видачі паспорта йому відмовили у зв`язку з тим, що не підтверджено його належність до громадянства України. Посилаючись на викладене, просить визнати факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Управління державної міграційної служби України в Сумській області Горова В.С. проти задоволення заяви не заперечувала. Представник Комісії при Президентові України з питань громадянства в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 23). Про причини неявки суду не повідомив, заперечень суду не надіслав. Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в м. Білопілля, Сумської області, народився [PERSON] , в актовому записі про народження якого батьками записані [PERSON] , українець, і [PERSON] , українка (а. с. 7). З 1974 року по 1982 рік [PERSON] навчався в Білопільській середній школі №2, а з 01 вересня 1982 року по 20 липня 1985 року в Білопільському міському середньому професійно-технічному училищі №5 (а. с. 12, 13). 31 березня 1983 року [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , видано паспорт громадянина УРСР у зв`язку з досягненням відповідного віку (а. с. 8). З 02 грудня 1985 року по 04 квітня 1986 року [PERSON] працював на Білопільському машинобудівному заводі та був звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії (а. с. 14). У період з жовтня 1988 року по червень 1991 року [PERSON] працював на Білопільській меблевій фабриці (а. с. 15). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 22 липня 1992 року розірвано шлюбу між подружжям [PERSON] і [PERSON] , разеєстрований 10 червня 1989 року Білопільським ЗАГС, актовий запис №64 (а. с. 17). Як вбачається з довідки КП «Житловик Білопілля» від 29 липня 2019 року [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12 травня 1983 року по 16 липня 1985 року, з 04 жовтня 1985 року по 08 квітня 1986 року, з 17 червня 1988 року по 23 серпня 1988 року, з 16 грудня 1988 року по 24 [INFO] 1989 року, потім зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 11 лютого 1992 року по 18 січня 2000 року (а. с. 9). З 24 жовтня 1989 року по 11 лютого 1992 року заявник був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 32-34). Як пояснив у судовому засіданні [PERSON] на даний час він проживає без реєстрації в м. Білопілля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив особу [PERSON] , [INFO] . Показав, що останнього він знає з дитинства: спочатку вони ходили в один дитячий садочок у м. Білопілля, з 1974 року жили в одному будинку в [ADDRESS] . З 1974 року по 1982 рік [PERSON] ходив у школу №2 у м. Білопілля, з 1992 року по 1995 рік навчався в ПТУ в м. Білопілля, потім працював на БМЗ. З 1986 року по 1988 рік останній проходив службу в армії. З 1988 року по 1991 рік працював на меблевій фабриці в м. Білопілля. У 1989 році заявник одружився і в нього народився син [PERSON] . Крім того, свідок пояснив, що [PERSON] [INFO] , постійно проживав на території м. Білопілля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також підтвердила особу [PERSON] , [INFO] , і показала, що з 1989 року по 1992 рік [PERSON] постійно проживав у м. Білопіллі. 10 червня 1989 року останній одружився з її дочкою [PERSON] , у 1989 році в них народився син [PERSON] . З 1989 року по 1992 рік заявник разом зі своєю сім`єю проживав вдома у свідка за адресою: [ADDRESS] , де і був зареєстрований. У 1992 році дочка отримала квартиру по [ADDRESS] , у зв`язку з чим [PERSON] зареєструвався за вказаною адресою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив особу [PERSON] Показав, що в 1989 році він влаштувався на роботу до меблевої фабрики у м. Білопілля. На той час заявник вже працював на фабриці. Разом вони пропрацювали 2 роки, після чого [PERSON] . Потім вони інколи зустрічалися у м. Білопілля. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. п. 8, 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи покази свідків, письмові покази, які є в матеріалах справи, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved