Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

20.03.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що у 2008 році сторони у справі уклали шлюб, від якого [INFO] у них народилась спільна дитина [PERSON] . На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Позивач [PERSON] забезпечує потреби дитини самостійно, відповідач [PERSON] не утримує дитину та на вимоги позивача щодо сплати аліментів в добровільному порядку не реагує. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2298 грн., що складає 25 % від середньої заробітної плати по Харківській області, де зареєстрований та проживає відповідач, яка на січень 2020 року складає 9182 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 07.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) учасників справи на 27.04.2020 року, яке було відкладене на 21.05.2020 у зв`язку із першою неявкою у судове засідання відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти винесення заочного розгляду не заперечувала. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, в порядку ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 06.11.2008 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, відповідний актовий запис № 790. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.08.2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, запис 361, розірвано. У позові позивач [PERSON] зазначила, що вона прикладає всі зусилля для забезпечення потреб дитини, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вказані обставини відповідач не оспорював, відзиву на позов не подав, що свідчить про визнання ним обставин ненадання позивачу матеріальної допомоги на утримання сина. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідачем відзиву на позов не надано, як і не надано жодного доказу на спростування обставин, викладених у позові [PERSON] , суд встановив, що неповнолітня дитина сторін у справі проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання сина. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою ст.\~191\~СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошові сумі в розмірі 2\~298 грн., позивач виходила із того, що вказана сума складає ј частину від середньої заробітної плати у Харківській області, де зареєстрований та проживає відповідач. Відповідач [PERSON] вказаний розмір аліментів не оспорював, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі за своїм матеріальним станом суду не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 2298 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2020 року до повноліття дитини. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved