Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

21.02.2017 року [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діяв [PERSON], звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що її чоловік, [PERSON], після смерті своєї матері [PERSON], отримав у спадщину майно, яке складається з земельної ділянки для будівництва та утримання житлового будинку і господарчих споруд, розміром 0,1772 га. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту про власності на землю серії 11-ДН № 044889 на право приватної власності на землю, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON], яка померла 31.05.2001 року, [PERSON] спадщину фактично прийняв, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П'ятою Макіївською державною нотаріальною конторою 09.11.2009 року № 2-1171, проте належним чином своїх спадкових прав на земельну ділянку не оформив, та помер 12.10.2014 року. [PERSON], будучи єдиною спадкоємницею майна після смерті чоловіка за законом, зробила заходи для оформлення своїх спадкових прав, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Білого, 48 в с.Закітне Лиманського району Донецької області. Проте оформити спадкові права на земельну ділянку вона не має можливості через відсутність державного акту на земельну ділянку, який її чоловік не отримав за життя, після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що є перешкодою для оформлення спадкових прав. Враховуючи наведене, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,1772 га для утримання житлового будинку і господарчих споруд, розташованої за адресою : Донецька обл., Лиманський р-н, с.Закітне, вул.Білого б.48, що знаходяться в межах від А Б землі селищної ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 11-ДН № 044889. До початку судового розгляду справи позивач [PERSON] надала [PERSON] право представляти її інтереси в судах по довіреності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 03.03.2017 року та зареєстрована за № 247 (а.с.32). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник\~[PERSON] не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити (а.с. 40,46). Представник відповідача\~[PERSON] міської ради Донецької області [PERSON], що діє на підставі довіреності від 03.01.2017 року (а.с.44), в судове засідання не з'явилася, 27.03.2017 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення по справі просила ухвалити на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.29).\~\~ В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача та відповідача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ямпільської селищної ради від 26 листопада 1997 року за № 91/37 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1772 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, яка знаходиться по вул.Білого, 48 в с.Закітне Краснолиманського району Донецької області (а.с.10). На вказану земельну ділянку видано Державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ ДН № 044889, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №919 (а.с.11). 31.05.2001 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом РАГС Гірницького районного управління юстиції м.Макіївки серії 1-НО № 527819 від 31.05.2001 року (а.с.13). Державним нотаріусом П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким син померлої [PERSON], [PERSON], отримав у спадщину земельну ділянку для будівництва та утримання житлового будинку і господарчих споруд, площею 0,1772 га в межах згідно з планом А-Б землі Ямпільської селищної ради (а.с.11). 12.10.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смертей у м.Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.14). Після смерті померлого на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини в [PERSON] державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №653/2016, з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався (а.с.30) 21.12.2016 року Державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 4232, та за яким спадкоємницею майна [PERSON], що складається з житлового будинку за адресою : Донецька обл., Лиманський р-н, с.Закітне, вул.Білого 48, є [PERSON], [INFO] (а.с.15). У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, постановою державного нотаріуса від 21.12.2016 року [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] (а.с.17). \~Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України,\~\~ЦК України,\~ЗК України\~та\~ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч.1,3\~ст.1296 ЦК України).\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу\~ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Ст.ст.81,\~131 ЗК України\~передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст.1297 ЦК України). [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка правомірно на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала спадкодавцю [PERSON], у зв'язку з чим її право на отримання у власність в порядку спадкування за законом земельної ділянки площею 0,1772 га, що призначена для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами,\~порушено і підлягає судовому захисту. \~Враховуючи викладене та

Outcome: approved