Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

19 серпня 2015 року заявники звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва в порядку ст.109 СК України із заявою про розірвання шлюбу. Свою заяву мотивували тим, що з 16 листопада 2011 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В 2012 році в них народився син, [PERSON]. Спільне життя між заявниками не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться, і тому в їх інтересах та в інтересах дитини вирішили розірвати шлюб. Також, ними досягнута письмова згода щодо виховання та утримання спільної дитини, після розірвання шлюбу дитина буде проживати з батьком, а мати буде постійно брати участь у вихованні сина та до досягнення ним повноліття буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов його життя, про що було складено відповідний договір. Заявники в судове засідання не з'явились про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявників та їх представників. Судом встановлено, що 16.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2076, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 13.04.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буду проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчений договір між батьками про утримання дитини, участь у вихованні та визначення місця проживання від 31 липня 2015 року. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим. Подружнє життя не склалося по причині різних характерів та різних поглядів на життя та побут. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved