Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

20 листопада 2013 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано 13 вересня 2009 року. Від подружнього життя у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із нею. З моменту народження та по теперішній час батько дитини - [PERSON], інтересу до дочки не проявляє, бачив її лише одного разу. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, розвитком та станом здоров'я дочки не цікавиться, її оздоровленням не займається, тим самим проявляє байдужість до її існування та подальшої долі. Від сплати аліментів відповідач ухиляється, у зв'язку із чим, має заборгованість по аліментам у сумі 54 971,78 грн. Також, у відношенні відповідача було заведено справу щодо оголошення його у розшук, через заборгованість та ухилення від сплати аліментів. Посилаючись на викладені обставини, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.28). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю не надсилав. Третя особа - орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі свого представника за дорученням, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представником - [PERSON], до суду надано письмову заяву, в якій вона просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.29-30). Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у період із 15 вересня 1995 року по 13 вересня 2009 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська (а.с.5, 12). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір'ю, яка піклується про її виховання (а.с.6, 7, 8, 14). На підставі виконавчого листа №2-1737 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на користь позивачки із відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, які він згідно довідки ВДВС Ленінського районного управління юстиції ДМУЮ не сплачує, має заборгованість у сумі 54 971,78 грн. У зв'язку із несплатою аліментів [PERSON] із 03.12.2011 року було оголошено у розшук (а.с.10,11,15,16). Відповідно висновку органу опіки та піклування Ленінського району №1/14-390 від 22.10.2013 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] відповідач з моменту народження дитини сім'єю не проживає, вихованням доньки не займається, навчанням та розвитком не цікавиться, аліменти не сплачує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.17). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, незважаючи на покладений на позивачку обов'язок доказування всіх обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, вона взагалі не довела факту злісного умисного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки - [PERSON], [INFO] про що свідчить факт закриття Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області розшукової справи відкритої відносно відповідача. Оцінивши здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], у відношенні дочки - [PERSON] [INFO] є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги підлягають до задоволення, тому із відповідача на користь [PERSON] підлягають до стягнення документально підтверджені понесені нею судові витрати у сумі 114, 70 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved