Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

20.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 29\~000,00 грн. та 1\~250,00 дол. США. При цьому позивач посилається на те, що відповідач у звязку зі станом здоровя та проходженням лікування, взяв у нього у борг кошти у розмірі 29\~000,00 грн. та 1\~250,00 дол. США, від повернення яких ухиляється, у звязку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Ухвалою суду від 27.10.2016 року постановлено повернути позивачу [PERSON] позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу. 12.12.2016 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2016 року і матеріали справи направлено до того ж суду для вирішення питань передбачених ст. ст. 121, 122 ЦПК України. До судового засідання позивач [PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] [INFO], являється інвалідом 1 групи з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК № 128259, серія 2-18АА /а.с. 17/. У ході розгляду справи позивач [PERSON] пояснював суду з посиланням на медичні довідки /а.с. 19-20/, що у звязку зі станом здоровя та проходженням лікування, [PERSON] взяв у нього у борг кошти у розмірі 29\~000,00 грн. та 1\~250,00 дол. США. Судом досліджено надану позивачем роздруківку листування сторін, з якої слідує, що [PERSON] визнає, що дійсно, взяв у [PERSON] кошти у борг, має намір повернути кошти, однак матеріальне становище відповідача незадовільне /а.с. 57-58/. Відповідно до розяснень абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З листа Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області № 34/1 слідує, що звернення позивача до правоохоронних органів на співробітника Таїровського ВП Київського ВП [PERSON] було зареєстровано за вх. № 1534 від 11.07.2016 року та уважно розглянуто. Так, на звернення позивача повідомлено, що факти, викладені ним у заяві, містять цивільно-правові відносини, та для їх вирішення рекомендовано звернутись до суду /а.с. 56/. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] становить 29\~000,00 грн. та 1\~250,00 дол. США, що станом на день прийняття рішення по курсу НБУ еквівалентно 33\~625,00 грн. /1 дол. США = 26,90 грн./. З урахуванням вказаного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved