Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

20.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь боргу з відповідача\~ в сумі 81000грн.\~ та судових витрат - в розмірі сплаченого судового збору - 810 грн., посилаючись на те, що у 2008 році\~ відповідач узяв в нього в борг 3500 доларів США, написав розписку, в якій зазначив, що узяв в [PERSON], 10тис. гривень під 2 відсотки на місяць, у встановлений строк відповідач борг не повернув, та на неодноразові вимоги\~ щодо повернення боргу не реагує, тому він, позивач, змушений був звернутися до суду за захистом свого права. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви, просив задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач та його представник у судовому засіданні, заперечуючи, станом на теперішній час наявність самого боргу, просили у задоволенні позову\~ відмовити, застосувавши, до того ж, до вимог позивача строк позовної давності, надавши суду про це заяву. При цьому відповідач пояснив, що дійсно брав у борг у позивача певну суму коштів, повертав частинами - лише відсотки, інколи - трохи більше, а 1 грудня 2013 року у присутності свідків віддав позивачу залишок грошових коштів - 20тис. грн. і 1000дол.США, які він тут же позичив гр.[PERSON] у приміщенні Олександрівської сільської ради Болградського району у присутності сільського голови. Свідок [PERSON] підтвердив, що отримав у борг від позивача [PERSON] 1 грудня 2013 року у присутності свідків 20тис. грн. і 1000дол.США, про що надав суду розписку, згідно якої цей факт засвідчив голова сільської ради своїм підписом та завіривши його печаткою. Свідок також підтвердив, що віддавав, коли мав роботу, позивачу борг частинами, але наразі не віддав, оскільки втратив роботу, має дітей, пізніше має намір продовжувати виплачувати борг, коли знайде роботу. Позивач не заперечував, що має розписку про те, що дав у борг [PERSON] кошти у присутності свідків, показав розписку, згідно якої свідок повернув йому, позивачу, - у 2013 році чотири рази по 500грн., два рази - по 1тис.грн., та по одному разу повертав борг частинами в розмірі: 600грн., 400грн., 200грн., 600грн. станом на теперішній час [PERSON] весь борг ще не повернув. Проте позивач не може пригадати, чи дійсно повертав відповідач [PERSON] борг, але пам'ятає, що перераховував перед будівлею сільської ради пачку з гривнями, вважає, що він свідку [PERSON] давав інші кошти, а не ті, що, як стверджує відповідач, він повернув, тому наполягає на задоволенні позову. Відповідач, запевняючи, що дійсно борг повернув, та з того часу перебував з позивачем в добрих стосунках, надавав йому роботу, порадив, кому віддати кошти під відсотки - [PERSON], але усе було добровільно, позивач не пред'являв раніше вимог, отримуючи від [PERSON] відсотки за користування коштами, та, оскільки перестав отримувати відсотки від [PERSON], знайшов цю розписку, яку він, відповідач, довіряючи позивачу, не відібрав в нього при остаточному розрахунку за займом. Представник відповідача, вважаючи, що взагалі відсутній предмет позову - борг, просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, вважаючи, що саме через сплин великої кількості часу позивач забув, що відповідач розрахувався з ним за займом в повному обсязі. \~\~\~\~\~ \~\~Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, \~всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. \~\~\~\~\~ \~\~Згідно матеріалів, наданих суду,\~ відповідач\~ власноруч написав розписку, що він\~ у 2008 році узяв у позивача в борг 10000гривень під 2% на місяць (а.с45). \~ \~ \~ \~ До теперішнього часу, на думку позивача, відповідач суму боргу йому, позивачу не повернув і ухиляється від повернення боргу. Будь-яких доказів на підтвердження факту повернення позивачу\~суми боргу відповідач суду не надав. Проте, пояснення відповідача про повернення боргу підтверджується поясненнями свідка. \~Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов ст.1047 ЦК України \~на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 599 ЦК України регламентовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.526,527,530 цього ж Кодексу - що \~зобовязання мають виконуватись належним чином і в установлений строк - відповідно до умов договору та вимог закону. \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні також було встановлено, що позивачем заявлені вимоги щодо зобов'язань, які виникли більш, ніж три роки, тому з часу виникнення між сторонами боргових зобов'язань і до звернення позивача до суду - до 20.09.2017 року - пройшло більш, ніж три роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~\~ \~ \~ \~ \~Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачена також спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.4ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яка, в даному випадку, міститься в матеріалах справи і яку відповідач підтримав. \~ \~\~\~\~\~\~ \~Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. \~ \~ \~ \~Оскільки під час ухвалення даного рішення судом було встановлено, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо боргу, оскільки це вбачається з вищевикладеного, а також, за відсутності заяви позивача щодо поновлення такого строку з посиланням на поважні причини його пропуску, суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення боргу з відповідача у строк, більш, ніж у передбачений ст.257 ЦК України строк, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв'язку зі сплином строку позовної давності. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed