Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

21 березня 2018 року позивач -\~публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ Позовна заява обґрунтована тим, що 22 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.\~\~[PERSON] не виконувала взятих на себе обов'язків за кредитним договором, не здійснювала щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. \~\~ На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 25254 грн. 12 коп., яка складається з 2297 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом;\~10811 грн. 28 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 10466 грн. 56 коп. - заборгованість зі сплати пені; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:\~500 грн. - штраф (фіксована частина), 1178 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, від неї надійшла до суду телефонограма про можливість розгляду справи в її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить такого висновку. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Матеріалами справи встановлено, що 22 жовтня 2007 року між закритим акціонерним\~ товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне\~ товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір з використанням кредитки «Універсальна», відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 15000 грн. \~\~ Кінцевий термін повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки. \~\~ За користування кредитними коштами встановлені проценти у розмірі 3% щомісяця або 36% річних. \~ За порушення строків повернення кредитних коштів за Умовами кредитування визначена оплата штрафних санкцій. \~\~ Вказаний договір складається із заяви позичальника (клієнта), Тарифів надання кредиту, Умов і правил надання банком послуг та Правил користування платіжною карткою. \~ Так, пунктом\~ 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. \~Крім того, вищезазначеними Умовами та Правилами передбачено, зокрема: нарахування банком за користування кредитом та овердрафтом процентів в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.1.12.7; у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту п.2.1.12.6.1; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії - п.2.1.1.7.6. \~ Відповідач висловив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між ним та банком, та підтверджено його підписом у цій заяві (а.с.11). \~ Пунктом 2.1.1.12.5 Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення відсотків за кредитом і комісій - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня строку дії договору. \~ Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються\~главою 71 ЦК України\~та загальними нормами\~Цивільного кодексу\~щодо зобов`язань. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~\~\~ В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені\~\~ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до положень ч.ч.1, 3, 4 ст.1056-1 ЦК України, в редакції чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таким чином із змісту наведеної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договору. Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки в односторонньому порядку позивач вказував, що таке право йому надано положеннями п.1.1.3.1.9 та п.1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. У вказаному вище пункті Умов та Правил сторони передбачили також можливість збільшення процентної ставки з обов'язковим повідомленням позичальника про це не пізніше ніж за 7 днів до введення змін. Якщо протягом вказаного часу позичальник не направить повідомлення про незгоду з новою ставкою відсотків, то вважається, що позичальник прийняв нові умови. Відомостей щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки Банком надано не було, а тому при розрахунку процентів за користування кредитом треба виходити з процентної ставки 36% річних. Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачувала кредитну заборгованість, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, з січня 2017 року припинила виконання своїх зобовязань за договором, у звязку з чим станом на 04 березня 2018 року за нею рахується заборгованість в сумі 25254 грн. 12 коп., яка складається з 2297 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом; 10811 грн. 28 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 10466 грн. 56 коп. - заборгованість зі сплати пені; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1178 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5-10). Зазначений розрахунок врахував збільшення процентної ставки з 01 вересня 2014 року до 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року до 42,20 % річних та стягнення як пені, так і штрафу. За такого, розмір процентів, що підлягає стягненню становить 3169 грн. 96 коп., зокрема: - станом на 31.08.2014 року заборгованість по процентам 226 грн. 85 коп.; - за період з 01.09.2014 року по 04.03.2018 року: 2297 грн. 51 коп. х 1281 день заборгованості х 3% х 12/360 = 2943 грн. 11 коп. Крім того, визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованих Банком штрафів, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору (довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»), передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний випадок прострочення платежу. У той самий час, п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлюється тарифами договору (у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р. Виходячи з наведеного у задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення неустойки слід також врахувати наступне. За змістом ст.611\~ЦК України\~в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.\~\~ За правилами\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Разом з тим, за положенням ч.3 ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими, зокрема, може бути ступень виконання зобовязань боржником, майновий стан чи інші інтереси позичальника. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України. Враховуючи те, що діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин та це питання повинно вирішуватися на підставі аналізу конкретної ситуації, а також враховуючи вимоги норм конституційного та міжнародного законодавства, суд вважає можливим зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 6000 грн. відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України\~та з врахуванням принципів розумності і справедливості, закріплених у\~ст.3 ЦК України. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 11467 грн. 47 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2297 грн. 51 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 3169 грн. 96 коп., заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобовязання у розмірі 6000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 800 грн. 12 коп. (11467,47 грн. х 100 : 25254,12 грн. = 45,41%, 1762 грн. х 45,41% = 800 грн. 12 коп.).

Outcome: partial