Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернулась з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року вона є власником квартири [ADDRESS] . Окрім неї в даній квартирі зареєстрований її чоловік [PERSON] та племінник [PERSON] . Необхідність реєстрації останнього в зазначеній квартирі була пов`язана з відчуженням квартири [ADDRESS] , після продажу якої [PERSON] відразу переїхав до м. Одеса. За місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] відповідач з самого моменту реєстрації, а саме з 20 червня 2017 року, без поважних причин не проживав, однак з реєстраційного обліку не знявся, витрат по утриманню житла не несе. Тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 лютого 2020 року до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнську міську раду Миколаївської області. В підготовче судове засідання позивач\~\~не з`явився. Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, також надіслав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглядати справу без його участі. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено збереження права користування займаним житловим приміщенням за членами сім`ї у випадку припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири). При відсутності згоди між власником будинку і бувшими членами його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Пленум Верховного\~Суду України\~в п.\~10\~постанови від\~12\~квітня 1985\~року №\~2\~Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України роз`яснив\~судам,\~що у\~справах цієї\~категорії необхідно\~з`ясовувати\~причини відсутності\~відповідача понад\~встановлені строки.\~У разі\~їх поважності,\~зокрема,\~внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, суд може продовжити пропущений строк.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 6/. Своє право власності на зазначену квартиру 01 грудня 2006 року остання зареєструвала у реєстрі права власності на нерухоме майно /а.с. 8/. Відповідно до копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) дані на 19 лютого 2020 року\~ в квартирі [ADDRESS] зареєстровані\~ [PERSON] - квартиронаймач; [PERSON] - чоловік; [PERSON] - племінник /а.с. 9/.\~\~\~\~ Як вбачається з копій акту про не проживання\~\~№1 від 19 лютого 2020 року про фактичне не проживання, [PERSON] в\~ квартирі [ADDRESS] , зі слів сусідів, не проживає з 20 червня 2017 року /а.с. 10/. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що відповідач більше року у квартирі не проживає. Оскільки,\~ [PERSON] з червня 2017 року, тобто більше року\~ не проживає в\~ квартирі\~ [ADDRESS] , без поважних причин, він втратив право користування нею, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір, згідно квитанції № 0.0.1623278165.1 від 19 лютого 2020 року в сумі 840 грн. 80 коп. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 420,40 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 420,40 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved