Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

20.01.2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В останньому просила суд визначити та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 33% усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2002року по 15.01.2015року, від якого у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO] народження. Зазначала, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, про дитину, яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, не піклується, матеріальної допомоги не надає. Всі питання, що пов'язані з вихованням та утриманням дитини, вирішуються нею та її батьками пенсіонерами, без участі та підтримки відповідача. Проте, здійснювати самостійне утримання дитини їй важко. В ході розгляду справи позивач підтримала обґрунтування позову й позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в ході розгляду справи визнав частково пред'явлені до нього вимоги, та проти задоволення позову у частині стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття не заперечував. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. З пояснень сторін вбачається, що останні перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2002року по 15.01.2015року, від якого у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO] народження. Згідно свідоцтва про народження відповідач у справі є батьком [PERSON], [INFO] народження (а.с. 8). В ході розгляду справи судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні, в той час як з боку відповідача належним чином його батьківський обов'язок не виконується. Доказів зворотного в розпорядження суду не надано. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як встановлено судом, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, а тому, на думку суду, право позивача на отримання від відповідача аліментів підлягає захисту. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним, враховує його стан здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання неповнолітньої дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо її утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 243,60 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial