Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

21 серпня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 1 800,00 доларів США та 28,27 доларів США відсотків за фактичну кількість днів користування протягом дії Договору та 10% річних від простроченої суми внеску понад строк дії Договору в розмірі 129,86 доларів США. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 вересня 2014 року між сторонами був укладений договір за яким позивачка внесла на депозитний рахунок кошти в сумі 1 900,00 доларів США строком до 02.10.2014 року та пролонгований до 04.12.2014 року. Після закінчення дії Договору позивач звернулася до Банку із заявою про повернення банківського вкладу, проте Банк свої зобов'язання в частині повернення коштів не виконав в повному обсязі та до моменту звернення до суду кошти не повернув. До моменту звернення до суду з позовом відповідач повернув 100,00 доларів США. На неодноразові звернення про повернення суми вкладу, Банк не відреагував кошти в повному обсязі не повернув. Позивач зазначає, так як до цього часу відповідач користується коштами, ним має бути сплачено відсотки за користування коштами в розмірі 10% річних, що становить 28,27 доларів США, а починаючи з 04.12.2014 року і до дня подачі позову до суду (20.08.2015 року) становить - 129,86 доларів США. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли заперечення чи пояснення представника відповідача на заявлені вимоги. Тому суд на підставі статті 169 ЦПК України продовжив розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.09.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір-заява №300937/51347/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 1 900,00 доларів США на строк з 02.09.2014 року по 02.10.2014 року зі сплатою 10,00% річних у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1, 2 Договору). Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились із зазначеними умовами. Умовами Договору передбачено можливість продовження його дії. Як зазначено в п.9 Договору-заяви, Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати. 03.12.2014 року позивач звернулась до Банку із завою про повернення банківського вкладу в сумі 1 900,00 доларів США 04.12.2014 року. Після того, заявами та скаргами від 04.02.2015 року, 06.02.2015 року, 27.02.2015 року, 03.03.2015 року, 04.03.2015 року, 05.03.2015 року, 11.03.2015 року, 07.04.2015 року, 21.04.2015 року, 22.04.2015 року просила повернути їй суму банківського вкладу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, до моменту звернення до суду з позовною заявою, Банк не виконав своїх зобов'язань за договором та депозитні кошти не повернув, що підтверджується випискою по рахунку №2620.7.201339.006, яка підтверджує, що на рахунку позивача на вимогу станом на 10.09.2015 року обліковується вклад з відсотками в розмірі 1 828,27 доларів США. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладу за Договором-заявою №300937/51347/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті від 02.09.2014 року в розмірі 1 828,27 доларів США (згідно інформації банківської установи та заявлених вимог). Також позивач просила стягнути з відповідача відсотки за користування коштами за період з 04.12.2014 року по момент звернення до суду з позовом. Пунктом 5.1 Основних умов передбачено, що у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з Строкового вкладного рахунку повертаються Вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія Договору припиняється. Як вбачається з матеріалів справи, кошти перераховані на рахунок на вимогу, який передбачає нарахування відсотків в розмірі 0,0001% річних. Позивач просив нарахувати проценти у розмірі 10,00% річних, як передбачено умовами Договору. Враховуючи правові позиції Постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі №6-140цс13 та від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13, враховуючи, що позивач довів суду, що Банк не надає позивачу можливості розпорядитись коштами, які перераховані на рахунок на вимогу, суд вважає за можливе нарахувати відсотків в розмірі 10,00% річних в період з часу з дня закінчення дії договору 04.12.2014 року, тобто з 05.12.2014 року до 17.12.2014 року на суму 1 900,00 доларів США, що становить 6,77 доларів США (1 900,00 доларів США х 10 х 23 : 365 : 100), а з 18.12.2014 року по 20.08.2015 року на суму 1 800,00 доларів США, що становить (1 800,00 доларів США х 10 х 246 : 365 : 100), а всього 128,09 доларів США. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved