Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

20.05.2021 року Національний університет «Запорізька політехніка» звернувся до суду із наведеним вище позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначав наступне. 10.08.2017 року наказом № 326-С «Про зарахування на навчання» [PERSON] з 01.09.2017 року зараховано до Запорізького національного технічного університету, правонаступником якого є Національний університет «Запорізька політехніка», студентом першого курсу денної форми навчання на основі освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» за спеціальностями (освітніми програмами) за рахунок коштів відповідача. У зв`язку з цим, 31.08.2017 року між Запорізьким національним технічним університетом (правонаступник - Національний університет «Запорізька політехніка»), та [PERSON] укладено договір № 052-1/212 про надання освітніх послуг, згідно до якого виконавець (Університет) взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника ( [PERSON] ) надати освітні послуги шляхом забезпечення здобуття вищої освіти, а останній своєчасно сплатити вказані послуги. Загальна освітня послуга за весь строк навчання склала 18 796, 95 грн. Наказом № 167-С від 11.06.2019 року «Про особистий склад студентів» за порушення умов контракту, [PERSON] , студента 4 курсу, навчання за освітним ступенем «бакалавр», спеціальність «політологія», відраховано з університету з 06.06.2019 року. Згідно до п.п. 4 п. 15 Договору, він розривається у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством і не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (п. 18 Договору). За період навчання у відповідача виникла заборгованість по оплаті за навчання в розмірі 3 032, 00 грн., яка в добровільному порядку не була сплачена останнім. 01.03.2021 року на адресу відповідача було направлено претензію за № 39-115/588 з вимогою про погашення заборгованості по оплаті за навчання, проте останній вказану заборгованість не погасив. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 3 032 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн. 00 коп. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 03.06.2021 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год. 00 хв. 25.06.2021 року (а.с. 15). В подальшому розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 21.07.2021 року (а.с. 25). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Окрім того, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав (а.с. 41). Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки, які були направленні останньому за зареєстрованим місцем проживання, повернулись до суду без вручення адресату із поміткою поштового відділення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 18-20, 38-40). Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на вказані норми закону, [PERSON] , вважається таким, що був сповіщений про час, дату і місце розгляду справи. Відзив не подав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 10.08.2017 року наказом № 326-С «Про зарахування на навчання» [PERSON] з 01.09.2017 року зараховано до Запорізького національного технічного університету, правонаступником якого є Національний університет «Запорізька політехніка», студентом першого курсу денної форми навчання на основі освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» за спеціальностями (освітніми програмами) за рахунок коштів відповідача (а.с. 5). 31.08.2017 року між Запорізьким національним технічним університетом (правонаступник - Національний університет «Запорізька політехніка») та [PERSON] укладено договір № 052-1/212 про надання освітніх послуг (а.с. 9). Відповідно до пунктів 1, 4 Договору, сторони погодили, що виконавець (Університет) бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника (відповідача у справі) здійснити надання останньому освітньої посліги, а саме забезпечити здобуття вищої освіти, а замовник своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. У випадку дострокового відрахування одержувача, замовник повинен звернутися до відділу бухгалтерського обліку для остаточного розрахунку і повернення коштів за ненадану освітню послугу або внесення коштів на погашення боргу за надану послугу (а.с. 9). Згідно із п.п. 4 п. 15 Договору, він розривається у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством і не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 18 Договору) (а.с. 9 зв.ст.). 11.06.2019 року наказом № 167-С відповідача відраховано з університету за порушення умов контракту (а.с. 6). На момент відрахування [PERSON] з університету у останього була наявна заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 3 032 грн. 00 коп., що підтверджується особистою карткою студента (а.с. 8). Виходячи з претензії Національного університету «Запорізька політехніка» від 01.03.2021 року № 39-115/588, [PERSON] було запропоновано сплатити заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 3 032 грн. 00 коп., але наявну заборгованість відповідач не сплатив (а.с. 7). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 2 статті 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, [PERSON] має заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 3 032 грн. 00 коп., яку суд і вважає необхідним стягнути з останнього на користь позивача, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати у повному розмірі, що складає 2 270, 00 грн.

Outcome: approved