Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

20 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,55 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів 14 січня 1997 року за №193. Вказану земельну ділянку [PERSON] заповіла йому. Своєчасно спадщину після смерті останньої він не прийняв у зв'язку зі складним сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем. На даний час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатись спадковим майном, так як пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], тривалістю в три місяці. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 23). Представник відповідача - Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнають (а. с. 22). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 20). Представник третьої особи - Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився без повідомлення причин (а. с. 18). У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. В силу ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК УРСР, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними (ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За приписами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в м. Білопілля померла [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до заповіту, посвідченого 18 травня 1995 року секретарем виконавчого комітету Іскрисківщинської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого у реєстрі за №58, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] - позивачу в справі (а. с. 8). З довідки Іскрисківщинської сільської ради від 31 січня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від імені померлої виконавчим комітетом сільської ради посвідчувався 18 травня 1995 року на ім'я [PERSON] за реєстровим номером 58, номером у спадковому реєстрі 42959319. Поховання померлої здійснив [PERSON]. Останній розпорядився особистими речами та предметами домашнього вжитку [PERSON], фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив (а. с. 10). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24 березня 2017 року спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], не заведена (а. с. 21). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], однак не може реалізувати його у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку зі складними сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем. Суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після [PERSON] з поважних причин, а відтак, його позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved