Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

20 серпня 2015 року ПАТ «ВіЕйБі банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі банк» Славкіної М.А. звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] Позов мотивує тим, що 22 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №BLАЖГА00046176, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 7000 грн. на поточні потреби із терміном повернення кредиту - 22 червня 2014 року зі сплатою за користування кредитом 15 % річних. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувала, тому станом на 14 серпня 2015 року у неї перед банком виникла заборгованість по кредитному договору, яка разом з відсотками, комісією за розрахунково-касове обслуговування та платою за пропуск платежів складає 18497,62 грн. 20 березня 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку - Славкіну М.А. А тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. Представник позивача за довіреністю Луценко Ю.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що погашає заборгованість за кредитним договором, окрім того, сума плати за пропуск платежів значно перевищує суму основного боргу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №BLАЖГА00046176 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 7000 грн. на поточні потреби із терміном повернення 22 червня 2014 року включно зі сплатою за користування кредитом 15 % річних, комісією за управління кредитом 1,75 % від суми кредиту, з штрафом передбаченим п.4.2. Загальної частини Договору 25,00 % від суми кредиту, пенею 0,50% (а.с.4-17). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості та поясненнями відповідача. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.18), станом на 14 серпня 2015 року за кредитним договором існує заборгованість в розмірі 18497,62 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 3206,55 грн., проценти за користування кредитом 553,10 грн., комісія за розрахункові операції 683,59 грн., сума плати за пропуск платежів 14054,38 грн. В той же час, із копії квитанції від 28.09.2015 року вбачається, що відповідачем сплачено 2000 грн. в рахунок погашення суми кредиту, відсотків та комісії, а тому суд вважає, що сума заборгованості відповідача зменшилася до 2443,24 грн. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.ч.1,2 ст. 551 ЦК України). Згідно пункту 4.3. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких не настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Пунктом 9 кредитного договору передбачено ставку 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360». Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником обв'язку, передбаченого п. 3.3.3 загальної частини договору при тому, що прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25 % від суми кредиту, зазначеній в п. 8 спеціальної частини договору (а.с.4, 10). Так, банком нараховану відповідачу [PERSON] плату за пропуск платежів за період з 23.04.2015 року по 14.08.2015 року у розмірі 14054,38 грн., що вбачається із розрахунку заборгованості. Водночас ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що розмір неустойки значно перевищує розмір основної заборгованості за кредитним договором, так розмір заборгованості за кредитним договором становить 2443,24 грн. Водночас неустойка нарахована банком у розмірі 14054,38 грн., що є неспівмірним із розміром заборгованості по кредиту. Окрім того, із поданої суду довідки Луцького міського центру зайнятості вбачається, що відповідач перебуває на обліку як безробітна. Таким чином, суд вважає, що дані обставини є істотними та дають підстави зменшити розмір пені. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що визначену банком неустойку слід зменшити до 1426,76 грн., а із відповідача [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № BLАЖГА00046176 від 22 червня 2011 року в сумі 3870 грн. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial