Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути аліменти на його утримання, так як він продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення її навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, [PERSON], [INFO] є рідним сином відповідача по справі [PERSON]. Шлюб між його батьками [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 09 серпня 1996 року та від спільного подружнього життя у них народився син, яким є він. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.06.2003 року було вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON]. Але рішення суду відповідач не виконував, тому Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.12.2006 року та Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.12.2009 року був засуджений за ч.1 ст.164 КК України. На даний час позивач є повнолітнім, проживає з матірю, не одружений, не працює, тому що навчається на першому курсі Барановичского державного університету Республіки Беларусь на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги. Відсутність матеріального утримання у звязку з досягненням повноліття ставить його в складне становище, тому що він не має можливості працювати у звязку з навчанням на денному відділенні. Відповідач не надає матеріальної допомоги добровільно, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами. Як вбачається з матеріалів справи 09 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видане відділом РАГС Виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 440. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] виданого Відділом РАГС виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вбачається, що його батьком є [PERSON] - відповідач по справі. Як вбачається з Довідки № 137/4-28/1.3.3. від 17.03.2015 року про місце проживання та склад сімї виданої Батчинським виконавчим комітетом, [PERSON] зареєстрований та проживає з [PERSON], [INFO] матірю та [PERSON], [INFO] -дідусем у Республіці Беларусь, Брестській області, Кобринського району, п. Птахофабрика, вулиця Лісна, будинок № 8. Згідно Довідки № 451 від 16 березня 2015 року виданої Закладом освіти «Барановичським державним університетом», [PERSON] навчається на першому курсі інженерного факультету за спеціальністю «Автоматизація технологічних процесів та виробництв» у Закладі освіти «Барановичський державний університет» на денній формі навчання. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на його утримання, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення його навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved