Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

20 березня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини мотивуючи тим, що 03 жовтня 2006 року померла [PERSON] - мама позивачки, яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок в с.Руда Гірчичнянська, вул.Центральна,38, Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, оскільки при житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], заповіт від 11 вересня 2006 року, посвідчений секретарем Малокужелівської сільської ради, Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №3, є не зміненим та не скасованим, дублікат заповіту позивачка отримала 12 січня 2018 року. Інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину не має, в нотаріальну контору після смерті [PERSON] ніхто не звертався. 09 лютого 2018 року представник позивачки [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори [PERSON] з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після померлої 03 жовтня 2006 року [PERSON] в звязку з тим, що вона пропустила строки для прийняття спадщини на протязі шестимісячного терміну. В установлений законом шестимісячний термін позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту, з покійною разом не проживала, з 1985 року вона зареєстрована та проживає в Російській Федерації, позивачка випадково дізналась про існування заповіту вчиненого на її користь та в звязку з цим звернулася до старости с.Мала Кужелівка Дунаєвецького району Хмельницької області за отриманням дублікату заповіту, який отримала 12 січня 2018 року, а тому в звязку з відмовою нотаріуса щодо оформлення спадкового майна вимушена звернутися до суду з заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, просила задовольнити позов. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак подав відзив на позовну заяву, в якому при вирішенні спору покладається на розсуд суду і просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 03 жовтня 2006 року померла [PERSON], яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] одна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою №109 від 12.02.2018року. Спадкоємцем за заповітом, відповідно до ст.ст.1223, 1233 ЦК України на майно померлої є [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 11 вересня 2006 року, який посвідчений секретарем Малокужелівської сільської ради, Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №3, яким [PERSON] заповіла все своє майно позивачці, заповіт зареєстрований в спадковому реєстрі за № 43680158 від 11.09.2006р. Судом встановлено, що позивачка в шестимісячний строк, встановлений для подання заяви про прийняття спадщини, не звернулася в нотаріальну контору, що підтверджується постановою державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 лютого 2018 року. Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру № 50857940 від 09.02.2018 року та повідомлення державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 03 жовтня 2006 року, державним нотаріусом [PERSON] не заводилася. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, згідно зі ст. 1269 ЦК України, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. В пункті 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON], пропустила строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту від 11 вересня 2006 року, складеного на її імя [PERSON] . Як зазначив Верховний Суд України в постанові №6-496цс17 від 06.09.2017 року, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. [PERSON], як єдиного спадкодавця за заповітом [PERSON], не було повідомлено про існування заповіту, що, враховуючи встановлені вище обставини, слід визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому вимоги позову обґрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved