overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

20.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 1992 році сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку. Одруження з відповідачем носить формальний характер, сторони не проживають разом більше 20 років, причиною розпаду сімї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, різні характери на ґрунті чого виникали постійні сварки. На даний час сторони проживають в різних будинках, в різних місцях та довгий час мають інші сімї. Сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Будь яких спорів між сторонами немає. Позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причина неявки суду не відома. Представник позивача[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечує проти їх задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №105932, повторно виданимВільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 19 жовтня 2017 року (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають повнолітню доньку. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, більше 20 років разом не проживають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сімя розпалась і існує лише формально, більше 20 років разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, залишити по фактично понесеним. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

20.10.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 липня 2010 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 237, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, однак до суду не прибув про причини неявки суд не повідомив, тому, суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

20.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 19.07.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем (актовий запис №397) і проживала з ним однією сімєю по липень 2013 року. Позивач вказує, що з липня 2013 року шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя неможливе, оскільки втрачено почуття любові та поваги, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. \~ Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 19.07.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міськогоуправління юстиції був зареєстрований шлюб [PERSON] з [PERSON], актовий запис № 397.\~ Від шлюбу сіпльних дітей не мають. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться з липня 2013 року. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України). Встановлене свідчить, що сімя сторін розпалася, спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сімї є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

20.10.2017 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 червня 2008 року у виконавчому комітеті Бритівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, актовий запис № 6 розірвати, вказуючи, що 13 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею, про що спору не має. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з жовтня 2016 року, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами погодився, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 13 червня 2008 року у виконавчому комітеті Бритівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, актовий запис № 6. /л.с. 3 / Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, про що спору не має, подружні відносини припинені з жовтня 2016 року, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

20.10.2017 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 вересня 1997 року у виконкомі Шабівської сільради Білгород Дністровського району Одеської області, актовий запис № 27 розірвати, вказуючи, що 20 вересня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх пяти років сімейне життя між ними погіршилося, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами погодився, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати за його відсутність. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 1997 року у виконкомі Шабівської сільради Білгород Дністровського району Одеської області. /л.с. 3 / Від вказаного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], подружні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

20.10.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі - [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 13.11.2004 року. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що останнім часом між нею та відповідачем по справі виникають непорозуміння через те, що у сторін різні погляди на життя та різні характери, збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Майнового спору між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та просила його задовольнити (а.с.20). В судове засідання відповідач не з'явився, але від нього надійшла заява в якій він позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER], зареєстрованого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 13.11.2004 року, актовий запис № 501 (а.с.10), сторони уклали шлюб - 13.11.2004 року. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.02.2005 року (а.с.7), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.2011 року (а.с.8), [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2014 року (а.с.9). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

20.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на 20.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 27965,64 грн. за кредитним договором №б/н від 03.06.2011 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 27965,64 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 03.06.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 31.08.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 27965,64 грн. (а.с.4-5). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

20.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12293,02 грн. за кредитним договором №б/н від 08.04.2013 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення кредиту відповідач має заборгованість 12293,02 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 08.04.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 02.10.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 12293,02 грн. (а.с.6-8). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

20.10.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 47692,03 грн. за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 року та судові витрати в сумі 1600 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 47692,03 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26.07.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 01.10.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 47692,03 грн. (а.с.9). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved