Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

20 червня 2019 року ПРБП «Рембуд» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що згідно Довідки № 174 від 25 березня 2019 року щодо зареєстрованих осіб, виданої ПРБП «Рембуд», відповідач є власником квартири [ADDRESS] , проживає та зареєстрований за даною адресою, а тому є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 01 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 210, про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до умов якого ПРБП «Рембуд» надавалися послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, прочинаючи з 01 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем виникли зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. За період з 01 вересня 2015 року по 31 травня 2019 року включно позивач надав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до затверджених відповідними рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради тарифів, їх структури, періодичності та строків надання Станом на 31 травня 2019 року включно відповідач своїх зобов`язань не виконав, оскільки не здійснював повну оплату отриманих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, чим порушив майнові інтереси позивача. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх майнових зобов`язань утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 6577,15 грн.,що підтверджується оборотною відомістю за вищевказаний період та розрахунком заборгованості (основний борг). Три проценти річних від простроченої суми боргу за вищевказаний період становлять 296 грн. 90 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, який додається до позовної заяви. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 31 травня 2019 року становить 6874,05 гривень. Заперечень з боку відповідача стосовно наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до позивача не надходило, акти-претензії у відповідності до норм чинного законодавства України не складалися. Вказані обставини свідчать про прийняття відповідачем наданих послуг з утриманім будинків і споруд та прибудинкових територій, а відтак і про наявність його обов`язку сплатити кошти за надані житлово-комунальні послуги. 02 липня 2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження на 03 жовтня 2019 року о 09.30 год., з викликом учасників справи. 03 жовтня 20189 року розгляд справи відкладено на 08 січня 2020 року в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. 08 січня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено на 10 березня 2020 року о 13.30 год. за клопотанням відповідача. 10 березня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено на 04 травня 2020 року о 14.30 год., в зв`язку з неявкою відповідача. 04 травня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено на 22 липня 2020 року о 14.30 год. в зв`язку з карантинними обмеженнями та поважністю неявки відповідача в судове засідання. 22 липня 2020 року протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи до 8 вересня 2020 року за клопотанням відповідача. 8 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи до 5 листопада 2020 року за клопотанням позивача. 13 вересня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов письмовий відзив, в якому він пояснив, що з 1 липня 2015 року єдиним законним виконавцем послуг з утримання будинку відповідача було КП «Сумижитло», а не позивач. Вважає, що посилання позивача на договір від 1 вересня 2015 року, за яким КП «Сумижитло» передало позивачу функції виконавця з утримання будинку та прибудинкової території є необгрунтованим. Вважає, що з 10 червня 2018 року (дня набрання чинності нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги») надання послуг з утримання будинку входить до повноважень або управителів, визначених зборами співвласників будинку, або виконавців таких послуг, визначених органами місцевого самоврядування до 1 липня 2015 року. Зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження визначення його управителем або визначення його органом місцевого самоврядування виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій до 1 липня 2018 року. Тому вважає, що з 10 червня 2018 року виконавцем послуг у будинку [ADDRESS] продовжує залишатися КП «Сумижитло» Сумської міської ради. У відзиві відповідач посилається на те, що жодного договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території з позивачем не укладав, підпис, який міститься в договорі є підробленим. [PERSON] просить застосувати позовну давність та на цій підставі відмовити в задоволенні позову. Вважає, що позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості, яка ніби-то виникла з 1 вересня 2015 року по 20 червня 2016 року зі спливом трирічного строку позовної давності. В судове засідання з`явилися представники позивача, які підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №363 від 23 липня 2015 року погоджено КП «Сумижитло» Сумської міської ради розглянути можливість зокрема ПРБП «Рембуд» до виконання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 20) 1 вересня 2015 року між КП «Сумижитло» Сумської міської ради та ПРБП «Рембуд» укладено договір №04092015-2У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 21-24). Згідно п. 1.2 Договору та додатку №1 позивач зобов`язувався надавати послуги з утримання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та його прибудинкової території. 1 липня 2016 року між КП «Сумижитло» та ПРБП «Рембуд» підписано Додаткову угоду №2 до Договору №04092015-2У, за якою продовжено дію договору до моменту визначення переможців конкурсу з визначення управителя багатоквартирного будинку на конкурсних засадах та укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирними будинками (а.с. 26). 1 серпня 2018 року між Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради та ПРБП «Рембуд» укладено договір №808/1-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.29-32). Згідно акту приймання-передачі житлових будинків та споруд за договором №808/1-У позивач прийняв на утримання житловий будинок та його прибудинкову територію за адресою: [ADDRESS] (а.с.33) Відповідно до довідки №174 від 25 березня 2019 року [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , за вказаною адресою він зареєстрований проживаючим (а.с. 55). 1 вересня 2015 року між ПРБП «Рембуд» та [PERSON] укладено договір №210 про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 119). Згідно п. 5 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі повинні вноситись споживачем не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. З п. 14 Договору вбачається, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час укладення договору від 01 вересня 2015 року) визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час укладення договору від 01 вересня 2015 року) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з вимогами ст.ст. 20, 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час укладення договору від 01 вересня 2015 року) позивач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та відповідну якість наданих комунальних послуг, а відповідач, як споживач таких послуг, зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що ним договір №210 від 01 вересня 2015року не підписувався, оскільки вказане не підтверджено належними та допустимими доказами. Зокрема судом визнано обов`язковою явку відповідача з підстав необхідності вирішення питання про призначення почеркознавчої експертизи за його участю, проте відповідач в судове засідання не з`явився. В порушення вказаних вище вимог договору та законодавства відповідачем не вносилась плата по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а тому право позивача порушене та підлягає захисту, а заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 1 вересня 2015 року по 31 травня 2019 року у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 6577 грн. 15 коп. (а.с. 50). Доводи відповідача щодо не надання належної якості житлово-комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також під час судового розгляду не здобуто доказів на підтвердження пояснень відповідача щодо його звернень до позивача з приводу неналежного надання комунальних послуг. За ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позивач із зазначеним позовом, за яким просить стягнути заборгованість за комунальні послуги, яка виникла в період з 1 вересня 2015 року по 31 травня 2019 року, звернувся до суду 20 червня 2019 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності правових підстав для поновлення строків позовної давності. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в межах позовної давності за період з 1 серпня 2016 року по 31 травня 2019 року в розмірі 5578 грн. 98 коп. Також в межах строку позовної давності підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми в розмірі 285 грн. 92 коп.за період з 1 серпня 2016 року по 31 травня 2019 року (з огляду на заявлений позивачем період кінцевої дати розрахунку) (а.с. 49). В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 5578 грн. 98 коп., з врахуванням трьох відсотків річних в розмірі 285 грн. 92 коп., а всього 5864 грн. 90 коп. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1638 грн. 80 коп. (1921 грн. х 85,31% =1638,80 грн.).

Outcome: partial