Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

21 жовтня 2021 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 16 липня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 235 (а.с.13). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 липня 1994 року уклала шлюб з відповідачем. За останній час сімейне життя перестало відповідати поняттю сімейний союз, який породжує у сторін права та обов`язки подружжя. Протягом тривалого часу, сторони не проживають однією сім`єю, окремо ведуть господарство, відсутній спільний побут, майже не спілкуються, відсутня повага один до одного у сім`ї (а.с.1). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року позовна заява була залишена без руху (а.с.10). У встановлений термін зазначені недоліки були усунуті. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року було відкрито провадження по справі (а.с.16). В судове засідання призначене на 10 грудня 2021 року, позивач не з`явилась. Подала до канцелярії суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с. 19). Відповідач в судове засідання призначене на 10 грудня 2021 року, не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 16 липня 1994 року, відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 235, про що 16 липня 1994 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved