Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

21 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилаєтья на такі обставини: 16.01.2014 року вона придбала на праві приватної власності, згідно з розпискою, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 22 000,00 грн. у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким вказана квартира належала на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1995 року. Вони домовилися оформити договір купівлі-продажу пізніше, оскільки на той час у позивача було скрутне матеріальне становище. На цей час матеріальний стан позивача покращився, та вона звернулась до родини [PERSON] для оформлення договору нотаріально, але вони їй відмовили, мотивуючи це тим, що вони на цей час мешкають у м. Дніпропетровськ, та не мають вільного часу для приїзду у м.Брянка. Таким чином, позивач не має змоги переоформити право власності на квартиру на себе. Проте, після укладення угоди, позивач передала відповідачам гроші у повному обсязі, та отримала від них оригінали документів та ключі. Позивач вважає, що нею були виконані усі умови договору купівлі-продажу, але нотаріально оформити договір купівлі-продажу вона не має можливості, тому змушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Позивач до судового засідання не з'явилася, надавши до його початку заяву про підтримання позовних вимог та проведення слухання справи у її відсутність. Відповідачі до судового засідання не з'явилися. Відповідач [PERSON], яка також є представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, надала заяву, згідно якої проти задоволення вимог позивача не заперечує та просить провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] до початку слухання справи надав заяву про визнання позовних вимог та проведення слухання справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.09.1995 року (а.с. 13) та технічним паспортом на вказану квартиру зареєстрованим на ім'я [PERSON] (а.с.15-16); як вбачається з розписки від 16.01.2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], за 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. у присутності свідків (а.с. 14); як вбачається із заяв [PERSON] та [PERSON] (яка також є представником відповідачів [PERSON] та [PERSON]) позовні вимоги вони визнають (а.с. 21, 22); відповідно до довідки, наданої Комунальним підприємством «БТІ», право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності від 06.09.1995 року (а.с. 32). Відповідно до ст. 220 ЦК України, суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору. Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, може виникнути у набувача також з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 16.01.2014 року між сторонами було укладено письмовий договір, який хоча й не було посвідчено нотаріально, але є дійсним, оскільки право власності у позивача виникло з моменту оплати та прийняття майна. Надані докази по справі суд вважає достовірними, бо їх об'єктивність не викликає сумнівів. Відповідно до ст.174 ЦПК України, суд переконавшися, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, з огляду на наведені позивачем докази та визнання відповідачами позову, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved