Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

1. Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи позовні вимоги тим, що судовим наказом Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2018 року з нього стягнуто аліменти на на користь відповідача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з 11 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На данитй час діти постійно проживають разом із позивачем та перебувають на його повному утриманні. Відповідно до рішення виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області визначено місце проживання малолітніх дітей за місцем проживання батька - позивачем по справі. Позивачем створено належні умови для розвитку та виховання дітей. Вважає, що на теперішній час з нього безпідставно будуть стягуватись аліменти на утримання дітей, на користь матері [PERSON] , яка не забезпечує належні умови для розвитку та виховання дітей та зловживає спиртними напоями, витрачаючи кошти, сплачені як аліменти на дітей, на придбання спиртних напоїв. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить припинити стянення аліментів з нього та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей. 2. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 18.06.2020 року відкрито провадження у спарві та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 13.07.2020 року, відповідачеві надано строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, відкладено на 29.07.20 так як 15-денний строк не сплинув. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч.5 ст. 279ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3. Фактичні обставини встановлені судом посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). 12.09.2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області видано судовий наказ, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (зареєстрований в [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (зареєстрована та проживає в [ADDRESS] ) аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з 11 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровградської області №54 від 25.03.2020 року встановлено місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , 1981 року народження (а.с. 12). Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1484 від 26.05.2020 року, виданою виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області. З вказаної довідки до складу сім`ї позивача входять: мати [PERSON] , 1953 року народження, та діти [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2010 року народження (а.с.22). Згідно з актом обстеження умов проживання №32 від 17 лютого 2020 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В будинку створено умови для належного проживання та розвитку малолітніх дітей. В будинку тепло, в наявності продукти харчування, одяг для дітей, взуття, канцелярське приладдя. Є окрема кімната для відпочинку дітей (а.с.15). Згідно з актами обстеження умов проживання №15 від 06 лютого 2020 року та №25 від 12.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] , де проживає відповідач [PERSON] умови проживання дітей неналежні, в будинку брудно, в кімнатах безлад, продуктів харчування обмаль. [PERSON] зловживає алкогольними напоями (а.с. 13, 14). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та випливають з обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та з права сторін шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від сплати аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Виходячи з вищевказаних положень Сімейного кодексу України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного із батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Правовий аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку, що з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме із батьків проживає дитина - з одержувачем аліментів чи з їх платником. Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд, вказавши в постанові від 17.08.2018 року, по справі № 22-ц/778/2932/18, що фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітніх дітей на користь відповідача у справі [PERSON] . Однак, суд встановив, що малолітні [PERSON] та [PERSON] з матір`ю не проживають, а проживають біля батька. Тобто мати не займається вихованням та утриманням дітей, отримані аліменти не витрачає в інтересах дітей. Отже, підстави для стягнення аліментів на користь [PERSON] відсутні, оскільки фактично малолітні діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з приписами ч.1 ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд дійшов висновку, що проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьком і перебування на його повному утриманні - свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача, оскільки змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, що має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітні діти позивача фактично проживають разом з ним, а тому, на підставі ст. 181 СК України, він отримав відповідне право на стягнення аліментів від відповідача. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей із відповідача на його корить у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст.ст. 182-183 СК України. Оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї не має, є працездатною, а тому може і зобов`язана надавати допомогу на утримання дитей, яка повинна бути відповідною соціально-економічним умовам, які склалися в країні та достатньою для належного забезпечення потреб дитей. Доказів зворотного матеріали справи не містять та відповідачем надані не були. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved