Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

21.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання дійсним договору купівлі продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль та повернення майна з чужого незаконного володіння, ( а.с., 2 3), в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - визнати дійсним договір купівлі продажу автомобіля марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], укладений 15.03.2007 року між нею та [PERSON]; - визнати за нею, [PERSON] Анатолієвною право власності на автомобіль марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; - витребувати з Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області належний їй автомобіль марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; - стягнути з відповідачів судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині обґрунтовує наступним. 15.03.2007 року у м. Києві вона придбала у [PERSON] автомобіль марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Замість договору купівлі-продажу [PERSON] видав їй довіреність від 15.03.2007 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якої уповноважив її, [PERSON] керувати та продавати вищезазначений автомобіль. Отримавши дану безстрокову довіреність, вона 15.03.2007 року сплатила [PERSON] вартість автомобіля марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], фактично уклавши договір купівлі-продажу автомобіля, та ставши повноправним власником транспортного засобу. Таким чином, між ними було досягнуто згоди по всім істотним умовам, необхідним для укладення договору купівлі-продажу автомобіля, також відбулося виконання договору, що підтверджується довіреністю від 15.03.2007 року та розпискою про отримання коштів від 15.03.2015 року. 23.12.2014 року до чергової частини Кагарлицького РВ надійшов письмовий рапорт командира взводу №1 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області капітана міліції [PERSON], про те, що 23.12.2014 року о 13 год. 20 хв. на стаціонарному посту був зупинений автомобіль марки SAAB 900, свідоцтво про реєстрацію РСА №294619, д.н.з. [NUMBER], (номер кузова [NUMBER]), під керуванням водія [PERSON] (її чоловіка), [INFO], посвідчення водія КХА №023519 від 21.12.1995 року, який проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до рапорту капітана міліції [PERSON], під час перевірки було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу викликає сумнів в його дійсності. Автомобіль було вилучено та доставлено на майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул.. Комсомольська, 13, м. Кагарлик. 27.01.2015 року експертами науково дослідного експертно криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області було проведено дослідження вилученого транспортного засобу. Згідно висновку експерта від 27.01.2015 року № 05 03\\1 маркувальні позначення ідентифікаційного номеру кузова «YS3DD55JXS2035360», наданого на дослідження автомобіля [NUMBER] змінам не піддавались. Первинний зміст маркувальних позначень ідентифікаційного номеру кузова наданого на дослідження автомобіля марки SAAB 900, зеленого кольору, з прикріпленим до нього д.н.з. [NUMBER] - «YS3DD55JXS2035360». 30.06.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. Досудовим слідством даних про її причетність до підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу чи до зміни маркувальних позначень кузова не було виявлено, як і не виявлено факт незаконного його придбання, викрадення, угону, перебування в розшуку. 19.06.2015 року вона подала заяву на ім»я слідчого СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON], з вимогою повернути належний їй автомобіль [NUMBER], на що в прийнятому рішенні було повідомлено про те, що автомобіль підлягає поверненню власнику [PERSON], як довіреність від 15.03.2007 року не є правовстановлюючим документом на автомобіль. Тому до цього часу автомобіль їй не повернуто, чим порушено її гарантоване Конституцією України право на власність. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно вимог ст.. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом. Ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом . Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Його дії неправомірні, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, у зв'язку з тим, що вона є добросовісним набувачем автомобіля, адже повністю сплатила його вартість попередньому власнику та визнання за нею права власності на транспортний засіб не завдасть шкоди правам та інтересам третіх осіб вона і звернулася до суду з даним позовом. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 9). 24 липня 2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 15.09.2015 року, ( а.с., 10). 15.09.2015 року слухання справи було відкладено на 05.10.2015 року в зв»язку з неявкою сторін по справі, ( а.с., 18). 05.10.2015 року слухання справи було відкладено на 15.10.2015 року в зв»язку з неявкою сторін по справі, ( а.с., 26). 15.10.2015 року слухання справи було відкладено на 04.11.2015 року в зв»язку з клопотанням представника відповідача, ( а.с., 33). 04.11.2015 року слухання справи відкладено на 16.11.2015 року в зв»язку з неявкою позивача та відповідача, ( а.с., 39). 16.11.2015 року слухання справи було відкладено в зв»язку з неявкою сторін по справі на 30.11.2015 року. 17.11.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача, в якій позивачка просить суд замінити первісного відповідача Кагарлицький РВ ГУ МВС України в Київській області на Кагарлицьке відділення поліції Обухівського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. В судовому засіданні, яке відбулося 30.11.2015 року, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 30.11.2015 року, представник відповідача, - [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, їй роз»яснено процесуальні наслідки визнання позову, які їй зрозумілі. 30.11.2015 року в слуханні справи було оголошено перерву за клопотанням представника позивача [PERSON] до 15.12.2015 року. В судове засідання, яке відбулося 15.12.2015 року представник позивача [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача, - Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Київській області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. 15.03.2015 року в м. Києві відповідач по справі, - [PERSON], паспорт ВМ № 907668, виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 22.09.2000 року, що мешкає в [ADDRESS], іден. Номер [NUMBER], перебуваючи в здоровому розумі та ясній пам»яті, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, за попередньою домовленістю довіреністю, ( а.с., 4), уповноважив [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], керувати та продати належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ РСА № 294619, виданого Житомирським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Житомирській області 21.04.2006 року, автомобілем марки SAAB 900, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов YS3DD55JXS2035360, зареєстрованого Житомирським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Житомирській області 21.04.2006 року, в тому числі зняти з обліку в органах ДАІ та продати за ціну та умови на свій розсуд: Для чого надав їй право: (виконувати надані їй дії та повноваження самостійно та незалежно один від одного), розписуватися за нього, подавати необхідні документи, довідки, заяви, отримати дублікат Свідоцтва про реєстрацію замість втраченого, проводити технічний огляд автомобіля, переобладнання, заміну вузлів та агрегатів, заміну кольору автомобіля, одержати належні кошти від продажу автомобіля, укладати угоди щодо відшкодування майнової шкоди, отримувати страхове відшкодування у страхових компаніях, отримувати гроші в страхових компаніях, а також виконувати всі інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством для такого роду повноважень. Довіреність була видана без права передовіри, безстроково та зберігає чинність до припинення її дії, з правом виїзду за кордон та отримання відповідного свідоцтва. Вищевказана довіреність була посвідчена 15.03.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Зареєстровано в реєстрі за № 578. Отримавши дану безстрокову довіреність, позивачка [PERSON] 15.03.2007 року сплатила відповідачу [PERSON] вартість автомобіля марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], в сумі 45000 (сорок п»ять тисяч) грн., фактично уклавши договір купівлі-продажу автомобіля, та ставши повноправним власником транспортного засобу. Факт сплати коштів позивачкою [PERSON] коштів за автомобіль відповідачу [PERSON] підтверджується розпискою відповідача від 15.03.2007 року наступного змісту: «Мною, [PERSON], паспорт ВМ № 907668, виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 22.09.2000 року і прож. в [INFO], інд. номер [NUMBER] в рахунок оплати вартості автомобіля марки SAAB 900, 1996 року випуску, держ. номер [NUMBER] від [PERSON], проживаючої [INFO] отримав кошти в сумі 45 (сорок п»ять тисяч) гривень. Таким чином між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто згоди по всім істотним умовам, необхідним для укладення договору купівлі-продажу автомобіля, також відбулося виконання договору, що підтверджується довіреністю від 15.03.2007 року та розпискою про отримання коштів від 15.03.2015 року, зміст яких судом наведено вище. Далі, 23.12.2014 року до чергової частини Кагарлицького РВ надійшов письмовий рапорт командира взводу №1 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області капітана міліції [PERSON], про те, що 23.12.2014 року о 13 год. 20 хв. на стаціонарному посту був зупинений автомобіль марки SAAB 900, свідоцтво про реєстрацію РСА №294619, д.н.з. [NUMBER], (номер кузова [NUMBER]), під керуванням водія [PERSON] (її чоловіка), [INFO], посвідчення водія КХА №023519 від 21.12.1995 року, який проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до рапорту капітана міліції [PERSON] під час перевірки було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу викликає сумнів в його дійсності. Автомобіль було вилучено та доставлено на майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул.. Комсомольська, 13, м. Кагарлик. 27.01.2015 року експертами науково дослідного експертно криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області було проведено дослідження вилученого транспортного засобу. Згідно висновку експерта від 27.01.2015 року № 05 03\\1 маркувальні позначення ідентифікаційного номеру кузова «YS3DD55JXS2035360», наданого на дослідження автомобіля [NUMBER] змінам не піддавались. Первинний зміст маркувальних позначень ідентифікаційного номеру кузова наданого на дослідження автомобіля марки SAAB 900, зеленого кольору, з прикріпленим до нього д.н.з. [NUMBER] - «YS3DD55JXS2035360». 30.06.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. Досудовим слідством даних про причетність позивачки [PERSON] до підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу чи до зміни маркувальних позначень кузова не було виявлено, як і не виявлено факт незаконного його придбання викрадення, угону, перебування в розшуку. 19.06.2015 року позивачка [PERSON] подала заяву на ім»я слідчого СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] з вимогою повернути належний їй автомобіль [NUMBER], на що в прийнятому рішенні було повідомлено про те, що автомобіль підлягає поверненню власнику [PERSON], так як довіреність від 15.03.2007 року не є правовстановлюючим документом на автомобіль. Суд вважає, що в даному випадку слідчий вчинив правомірно, так як для повернення автомобіля позивачці необхідно встановити, що вона є власником даного транспортного засобу. Що стосується визнання права власності на автомобіль марки SAAB 900, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], за позивачкою [PERSON], то суд застосував наступні норми права. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, при вирішенні позовних вимог про визнання права власності на автомобіль на підставі виданої власником довіреності іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем та на підставі розписки про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, суд виходить з вимог пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка також передбачає письмову форму договору купівлі продажу автомобілів. Оскільки генеральна довіреність, яка судом наведена вище, розписка, яка також судом наведена вище, містять інформацію щодо всіх суттєвих умов, властивих для договору купівлі продажу автомобіля, а саме, зазначено, дата продажу, предмет продажу, вартість автомобіля, порядок оплати, передбачено право на користування та розпорядження автомобілем, суд вважає, що сторонами угоди було дотримано обов»язкової письмової форми під час продажу автомобіля, та право власності на автомобіль, з урахуванням положень ст..ст. 328, 334 ЦК України, перейшло до позивачки по справі, - [PERSON]. Що стосується повернення автомобіля позивачці [PERSON], то слід зазначити наступне. Пунктом 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом . Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. У разі порушення права власності власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved