Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до Старогутівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 24, в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 квітня 2015 року помер її дід [PERSON]. За життя він склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів позивачу. Позивач прийняла спадщину шляхом подання до нотаріуса в шестимісячний строк відповідної заяви, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Зазначає, що\~ спадкоємець [PERSON], від належної їй обовязкової частки у спадковому майні відмовилась, а [PERSON], шляхом подання заяви нотаріусу підтвердила, що не має обовязкової частки у спадковому майні. Позивач в судове засідання не зявилась. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Старогутівська сільська рада просить розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до\~\~висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи 456/2015, заведеної після смерті [PERSON], який помер 16 квітня 2015 року, встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер 16 квітня 2015 року (аркуш справи 48 зворот). Заповіт, складений [PERSON], посвідчений Старогутівською сільською радою Старовижівського району 28 квітня 2014 року (аркуш справи 7 зворот, 37), не змінений та не відмінений (аркуш справи 50). Спадкоємець за заповітом [PERSON], відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, прийняла спадщину (аркуш справи 46). Дочка спадкодавця [PERSON], від належної їй обовязкової частки у спадковому майні відмовилась (аркуш справи 43, 53, 53 зворот). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 24, в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області, оскільки право власності спадкодавця не зареєстровано належним чином, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 59). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з витягом з погосподарської книги №2 за 2017 рік Старогутівської сільської ради по номеру обєкта по господарського обліку №01-0155-5 (аркуш справи 38), підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 24, в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області. Спадкодавець виготовив Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 24, що по вул. Лесі Українки в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 1012). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Старогутівській сільській раді Старовижівського району було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнають в повному обсязі (аркуш справи 19). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 24, в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON], який помер 16 квітня 2015 року.

Outcome: approved