Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

20.10.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.12.2015р. провадження по справі було зупинено та сторонам надано строк для примирення 6 місяців, після спливу якого, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.05.2016р. провадження по справі було відновлено ( а.с. № 32). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 27.06.2014р. у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 409. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 07.10.2014р. народження. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з червня 2015р., коли позивачка переїхала проживати до батьків. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В наданій суду заяві від 21.06.2016р. позивачка зазначила, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила прізвище «Терзіогло» змінити на дошлюбне прізвище «Ананенко» (а.с. № 36). Відповідач проти задоволення позову заперечував, період (з червня 2015р.) припинення шлюбних стосунків, вказані позивачкою визнав в повному обсязі, проте вважав, що причиною припинення сімейних відносин стало відключення будинку від газопостачання, через що позивачка переїхала проживати до батьків та не повернулась. Просив надати строк для примирення два місяці та розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами, про що 21.06.2016р. надав відповідну заяву (а.с. № 38). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.06.2014р. у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 409 (а.с. № 8). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 07.10.2014р. народження (а.с. № 9). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, різні погляди на життя, через що в сімї виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з червня 2015р., тобто рік тому і з цього часу більше не відновлювалися, наданий судом максимальний строк для примирення шість місяців позитивних результатів не дав, позивачка від позову не відмовилася, а тому, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.( а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved