Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

21.07.2021 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2003 року, від спільного проживання неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною звернення до суду з даним позовом стало те, що між нею та відповідачем втрачено почуття взаємної поваги та любові, вони мають різні погляди на життя, життєві цінності та ведення домашнього господарства, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, внаслідок чого збереження шлюбу та спільне проживання стало неможливим і суперечить їх інтересам. Оскільки шлюб носить формальний характер, просила його розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 11.08.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, та просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та залишити за нею судові витрати. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 листопада 2003 року у відділі РАГС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1542, протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивач має стійке волевиявлення щодо припинення шлюбу з відповідачем, а примушення до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с. 1) та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved