Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, позивач з 2007р. по 20.05.2013р. працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді заступника головного енергетика, з березня 2012р. також виконував обовязки головного енергетика комбінату. Позивач в позовній заяві зазначає, що оскільки на день звільнення ВАТ «ХБК» не розрахувалося, рішенням суду №666/351/15-ц від 17.02.2015р. з відповідача на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 18823,43грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.10.2013р. по 17.02.2015р. в сумі 34885,40грн., однак заборгованість по заробітній платі на теперішній час відповідачем не виплачена. У звязку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 18.02.2015р. по 29.02.2016р. в сумі 23193,00грн.; судові витрати покласти на відповідача. 1.2. Позивач надав на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ВАТ «ХБК» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 23536,60грн. за період з 18.02.2015р. по 22.03.2016р., судові витрати покласти на відповідача. Також просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на ухвалення заочного рішення, на підставі чого суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. З 01.12.2007р. по 20.05.2013р. позивач перебував у трудових відносинах з ВАТ «ХБК» на посаді заступника головного енергетика, що підтверджується відомостями трудової книжки серії БТ-І №1508298 від 04.11.1962р. 3.2. 20.05.2013р. позивача було звільнено з посади за п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку з ліквідацією підприємства на підставі наказу № 31-К від 20.05.2013р., про що було внесено відомості до трудової книжки. 3.3. Заборгованість по заробітній платі ВАТ «ХБК» перед позивачем на день звільнення - 20.05.2013р. складає 18823,43грн., що підтверджується довідкою № 4/34/25-18-574 від 20.05.2013р. 3.4. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 05.12.2013р., стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7784,78грн. 3.5. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015р., стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 18823,43грн. та 34885,40грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.10.2013р. по 17.02.2015р. в сумі 34885,40грн., вказане рішення суду 02.03.2015р. набрало законної сили. 3.6. Позивачу на теперішній час не виплачено заборгованість по заробітній платі. 3.7. Відповідно довідки №4/34/25-18-997, виданої ВАТ «ХБК» від 25.12.2014р., середня заробітна плата позивача на ВАТ «ХБК» складає 1803,95грн. 3.8. Середньоденна заробітна плата позивача складає 85,90 грн. (3607,90грн. (середньомісячна заробітна плата за останні два місяці перед звільненням (березень-квітень 2013р.) : 42 робочих днів за два місяці (20 робочих днів у березні 2013р. + 21 робочих днів у квітні 2013р.). 3.9. Відповідно середній заробіток за весь час затримки становить 23536,60грн., що вираховується із розрахунку: середньоденна заробітна плата за березень-квітень 2013р. х кількість робочих днів за час затримки, де середньоденна заробітна плата складає 85,90 грн. без урахування обовязкових платежів, а кількість робочих днів затримки за період з 18.02.2015р. по 22.03.2016р. 274 днів. 4. Щодо правовідносин. 4.1. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. 4.2. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. 4.3. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 4.4. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 29.01.2014р. у справі №6-144цс13, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 4.5. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. 4.6. Відповідно до п.8. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 4.7. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. 4.8. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. 5.1. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивачу при звільненні не були виплачені належні йому суми від підприємства в день звільнення з вини відповідача та погашення заборгованості по заробітній платі на час розгляду справи відповідачем не здійснено, порушене право позивача на отримання належних йому сум при звільненні у встановлені законом строки - підлягає судовому захисту. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку (по день постановлення рішення), що відповідає вимогам ст.117 КЗпП України, відповідно позов підлягає задоволенню. 5.2. Крім того - оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, що відповідає вимогам ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved