Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

20.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. У своїй заяві позивач зазначив, що відповідно до судового наказу виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 05.07.2018 року з нього стягнуто на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини щомісяця до її повноліття. Вважає, що визначений в судовому наказі розмір аліментів не відповідає положення ч.1 ст.182 СК України та суперечить закріпленим ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності , відповідності моральним засадам суспільства , рівності обовязків матері та батька дитини щодо матеріального забезпечення дітей. Так, на даний час він не має стабільного заробітку (доходу), що ускладнює його особистий фінансовий стан у наслідок сплати аліментів за судовий наказом від 05.07.2018 року у розмірі 1/4 частини від всіх заробітків (доходів) та одночасно за рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30.08.2012 року на двох дітей у розмірі 1/3 частини від всіх заробітків (доходів). Посилаючись на вищезазначене просив змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Заводським районним судом м.Миколаєва від 05.07.2018 року з 1/4 частини на тверду грошову суму в розмірі 746,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму ,встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Ухвалою від 21.08.2018 року по даній справі відкрито провадження. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до наданих позивачем документів, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2013 року. Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідно до судового наказу Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини, щомісяця до її повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.14: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на стягнення в твердій грошовій сумі. Проте, позивач, тобто особа, сплачує аліменти, має довести, що змінились обставини, що існували при ухваленні рішення про стягнення аліментів, як то майновий стан, перебування на утриманні інших осіб тощо. Так,\~суд не\~приймає до\~уваги обставини\~щодо не\~стабільного (мінливого)\~заробітку позивача\~в якості\~підстави для\~зміни способу\~стягнення аліментів,\~оскільки [PERSON] працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав. Позивачем до суду була надана довідка про те, що він працює у ПП «ЕЛЬЕОМ ЛАЙТ» з 19.09.2018 року та займає посаду директора. Відтак, мінливість доходу позивача спростовано наданими до суду доказом. Також суд не приймає до уваги і посилання позивача на ту обставину, що останній одночасно зі сплатою аліментів за судовим наказом Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2018 року виплачує аліменти за рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30.08.2012 року на двох дітей. Крім того, визначений згідно судового наказу розмір аліментів у даному випадку відповідає інтересам дитини, принципам розумності та справедливості і не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. Поряд із цим, не стабільний (мінливий) заробіток позивача не впливає на розмір аліментів при визначені його у частці від заробітку платника аліментів, адже згідно положень ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України право вибору способу стягнення аліментів за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі належить виключно тому з батьків, з ким проживають діти. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, слід відмовити.

Outcome: dismissed