Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дубовецької сільської ради та просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку (пай), яка належала [PERSON] , який помер [INFO] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ІФ 0050941. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] . За життя померлий [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів йому. Після смерті [PERSON] він прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі є відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися. Представниця позивачки адвокатка Шевчук-Філімон Н.М. скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позички. Зазначила про підтримання позову, просила задоволити позов в повному обсязі. В судове засідання відповідач відповідач Дубовецька сільська рада представника не скерувала. Сільським головою Андрусяком П. подано заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради та про визнання позову. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина.(а.с.8). За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт не змінювався та не відмінявся (а.с. 7). Згідно довідки Дубовецької сільської ради № 562 від 16 листопада 2020 року за [PERSON] числився майновий пай (а.с.12). Позивач прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном(а.с.9). Приватним нотаріусом Дзерою Л.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину (а.с. 13). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно пункту г частини 1 статті 81 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно. Відтак, за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку (пай), яка належала [PERSON] , який помер [INFO] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ІФ 0050941.

Outcome: approved