Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

21 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що 06 грудня 2004 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 8,09 га та 9,58 га розташованих в межах території Березнегуватської селищної ради. Вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8,09 га, однак в оформленні спадкових прав на земельну ділянку площею 9,58 га нотаріусом їй відмовлено у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті своєї баби [PERSON] Позивачка та її представник адвокат [PERSON] (за договором про надання правової допомоги адвокатом) в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач по справі до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Оскільки позивач, її представник та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи а саме копії свідоцтва про смерть серії 1-ФП №199048 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, убачається, що 06 грудня 2004 року в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області померла [PERSON], актовий запис про смерть № 110 (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 8,0895 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ МК №015550, виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією Миколаївської області 22 січня 2003 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1/94, кадастровий номер 4821155100:03:000:0007 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9.58 га розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради, що належала покійній на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 001238 та виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №066023 виданого 05 березня 2005 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 15 грудня 2004 року № 923, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010500800070, кадастровий номер 4821155000:02:000:0112 (а.с.5,7). З матеріалів справи слідує що позивачка є онукою померлої [PERSON] ( а.с.10-12). Згідно з довідкою Березнегуватської селищної ради №6878 від 29.10.2015 року [PERSON] була зареєстрована та проживала з 01.10.1987 року по 06 грудня 2004 року по вул.. Дюміна,12 в смт.Березнегувате Миколаївської області. На день смерті з нею ніхто не проживав та зареєстрований не був (а.с.14). З копії спадкової справи №11/2015 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 23 убачається, що позивачка є спадкоємицею пятої черги за законом яка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців попередніх черг які б бажали прийняти спадщину немає. 29 жовтня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї баби [PERSON] на земельну ділянку площею 8,0895 га та зареєструвала право власності на неї (а.с.24-34), однак приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 9,58га, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.9). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Частиною першою статті 1265 ЦК України визначено, що до спадкоємців пятої черги за законом відносяться інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З позовної заяви слідує, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позивача відсутній, оскільки втрачений. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулася до суду за захистом порушеного права її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved