Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 03.04.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, який мотивує наступним. 14 липня 2018 року сторони уклала шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони перебувають офіційно в шлюбі, однак [PERSON] проживає окремо, він не приймає участі у вихованні дитини, не утримує позивача та доньку, в зв`язку з чим на даний момент її матеріальне становище дуже скрутне. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює та отримує щомісячну допомогу в розмірі 860,00 грн., яка надається при народженні дитини. Відповідач [PERSON] працездатний, здоровий чоловік та в змозі матеріально забезпечити позивача та дитину, він офіційно працює на посаді лікаря в КНП «Деснянський Центр первинної медико-санітарної допомоги», що в смт Десна, Чернігівської області, Козелецького району та отримує заробітну платню. [PERSON] не має на утриманні інших малолітніх дітей або інших осіб, які потребували б його фінансової підтримки, однак на даний час спільна дитина сторін перебуває повністю на утриманні позивача. Просила стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь на утримання неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини [PERSON] , до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи від неї міститься заява, згідно просить справу за її позовом розглядати без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.29), причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Ухвалою суду від 04.06.2020 суд вирішив провести заочний розгляд цивільної справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 14 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.6), та від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 01.11.2018 № 17842 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Суд, оцінивши наявні у справі докази за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, враховуючи положення ст.ст. 88, 182, 183 СК України, та факт того, що дитина проживає з позивачкою, самостійного доходу вона не має та потребує матеріальної допомоги, законодавчо має право на утримання від відповідача, відповідач в свою чергу перебуває у працездатному віці та стані і може надавати матеріальну допомогу, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також з урахуванням потреб дружини та дитини, матеріального становища платника аліментів, який офіційно працює, інших утриманців не має, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем заявлено вмотивовані вимоги на утримання неповнолітньої дочки та на її утримання в запропонованому позивачем розмірі, тому суд вважає доцільним стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 червня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved