Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому вказав, що згідно договору №б/н від 25.04.2007 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач своїх зобов'язань не виконала. Станом на 31.12.2015р. сума заборгованості відповідача становить 33388,68 грн., яка складається з наступного: 4867,03 грн. заборгованість за кредитом; 20325,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6130,30 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1566,13 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 33388,68 грн. за кредитним договором №б/н від 25.04.2007 р., яка складається з наступного: 4867,03 грн. заборгованість за кредитом; 20325,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6130,30 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1566,13 грн. штраф (процентна складова).та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Крім того, представником позивача надано письмові пояснення в яких зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.04.2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача не погоджується з посиланням відповідача, що позовна заява була подана з порушенням строків позовної давності, представник позивача вказує на те, що позовна давність це встановлений законом строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідачем 04.06.2014 р. було підписано заява на зміну персональних даних, згідно якої вона ознайомлена з наявністю кредитної заборгованості, що відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України є перериванням строків позовної давності, адже перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з вищевикладеним термін позовної давності переривався, з врахуванням ст.264 ЦК України після переривання обчислення строків починається спочатку 04.06.2014 р. + 3 роки = 04.06.2017 р. Отже позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 17.01.2016 року до сплину строку позовної давності. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, в своїй заяві просила суд справу розглянути за участі її представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд справу розглянути без його участі та без участі відповідача, на своїх заперечення наполягають в повному обсязі та просять відмовити в позові позивачеві. Крім того, в уточнених запереченнях проти позову поданих до суду 16.03.2016 року відповідач зазначає, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір 25.04.2007 року, та отримано 5000 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Термін дії картки та договору був встановлений на три роки з кінцевим терміном дії до кінця квітня 2010 р. Але не зважаючи на цю обставину, відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого пропущенного права. Останній платіж по погашенню кредиту та відсотків по ньому, було здійснено в листопаді 2007 р., коли банк без згоди відповідача та без письмового повідомлення заблокував соціальну картку відповідача та грошові кошти які надавалися державою як допомога на утримання дитини, списував на погашення заборгованості по кредитному договору. В грудні 2007 р. відповідач відмовилася від послуг банка позивача, про що написала письмову заяву, закрила рахунок по соціальній картці та перевелася на обслуговування в інший банк. Фактично з цього моменту потрібно вираховувати термін позовної давності, з моменту відмови від послуг банку позивача. В звзку з цим відповідач просила суд в задоволенні позовних вимог за позовом ПАТ «Приватбанк» до неї про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 25.04.2007р. відмовити повністю у звязку зі спливом строків позовної давності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України) 25 квітня 2007 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] ПриватБанк є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] ПриватБанк, у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача в Закритого акціонернго товариства комерційний банк Приватбанк на Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] ПриватБанк, про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ ПриватБанк . 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25.04.2007 року підтверджуеться, що надходження готівки за кредитною картою було здійснено 04.05.2007 р., 17.10.2007 р. та 21.11.2007 р. Після цього жодних платежів по картковому рахунку відповідачем не здійснювалося. Відповідач просила суд застосувати позовну давність, оскільки вважає, що термін позовної давності згідно кредитного договору б/н від 25.04.2006 року минув. Згідно п. 3.1.1. Умов і Правил надання банківських послуг, строк дії карти вказано на лицьовому боці карти (місяць та рік). Карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до пункту 3.1.3 Умов і Правил надання банківських послуг за закінченням строку відповідна карта продовжується на новий строк (шляхом надання [PERSON] із новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надходило письмової заяви одержувача про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Згідно п. 5.4 розділу ІІ Правил користування платіжною картою Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 14) строк погашення по кредиту по платіжним картам без встановлення мінімального обовязкового платежу, проводить наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше наступного дня місяця вказаного на платіжній карті. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, з Умов і Правил надання банківських послуг вбачається, що строк позовної давності не було продовжено. Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачка їх не підписувала (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 11 лютого 2015 р. у справі N 6-240цс14; від 10 червня 2015 р. у справі N 6-698цс15, від 1 липня 2015 року у справі N 6-757цс15). Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, 18 січня 2016 року, про що свідчить накладна № 4239700067533721, а судом отримано вказані документи 21 січня 2016 року, про що свідчить відтиск штампу на позовній заяві. Встановивши такі обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права поза межами позовної давності. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи наведені вище положення пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) та що останній платіж здійснено 21.11.2007 року. Після цього жодних платежів по картковому рахунку відповідачем не здійснювалося. Доводи представника позивача про те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк договору не закінчився, так як відповідачем 04.06.2014 року було підписано заяву про зміну персональних даних, суд не бере до уваги, оскільки 04.06.2014 р. відповідач звернулася до позивача з заявою про відкриття для неповнолітнього сина [PERSON], 06.11.2006 р. н., накопичувальний рахунок та отримати картку ЮНІОР. Відповідач як мати, яка представляє інтереси неповнолітньої дитини надала відповідачу інформацію для отримання картки і підписала відповідні документи, і згоду на обробку персональних даних. Дана згода не повязана з раніше отриманим кредитом і не є документом який підтверджував би переривання строків позовної давності. В період з 21.11.2007 року по 31.12.2015 року відповідачем жодних платежів по картковому рахунку не здійснювалося, тобто більше восьми років. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року по справах N 6-116цс13 та N 6-120цс13. Крім того, правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа N 6-14цс14, справа N 6-20цс14) передбачає, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 червня 2014 року у справі N 6-61цс14 передбачає, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Крім того, за висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови N 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, N 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, N 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, N 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, N 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, N 6-160цс14 від 19 листопада 2014 року, N 6-31цс15 від 3 червня 2015 року, N 6-154цс15 від 30 вересня 2015 року, № 6-1295цс15 від 7 жовтня 2015 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Право вимоги у ПАТ КБ «Приватбанк» на пред'явлення позову щодо примусового стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором виникало з настанням часу сплати чергового платежу, тобто починаючи з наступного дня після настання строку платежу. Беручи до уваги, що від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності та враховуючи, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущений строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed