Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

20.10.2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивує вимоги тим, що між ним та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Відділення № 116 20.08.2013 року було укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № [NUMBER] та Договір банківського вкладу «Подарунок «он-лайн» «квартальний» № 637189/2013, за умовами якого відповідач прийняв від позивача на депозит грошові кошти в розмірі 12000 доларів США. 30.04.2014 р. позивачем було подано заяву про повернення належних йому коштів готівкою через касу відділення № 116 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», однак останнім дані кошти без попередження були переведені на картковий рахунок № [NUMBER]. Вважає, що такі дії відповідача порушують положення укладених договорів. Оскільки в добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, просить стягнути з відповідача, шляхом видачі готівкових коштів через касу відділення № 116, на свою користь суму залишку коштів з депозитного рахунку в розмірі 626,40 доларів США, пеню в розмірі 18,79 доларів США, інфляційні витрати в розмірі 32,44 доларів США, та три відсотки річних в розмірі 7,72 долари США. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з вищевикладених підстав, просив позов задовольнити. Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки судова повістка про виклик у судове засіданні вручена відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення у матеріалах справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Он-лайн» «Квартальний»» № 637189/2013, в доларах США (а.с. 7), - надалі - договір банківського вкладу від 20.08.2013 р. Згідно даного договору, позивачем було внесено в ПАТ «ВіЕйБі Банк» депозитні кошти в сумі 12000 доларів США, що підтверджується квитанцією від 20.08.2013 року (а.с. 8). В свою чергу, ПАТ «ВіЕйБі Банк» відкрив вкладний рахунок № [NUMBER] та прийняв від позивача грошові кошти в сумі 12000 доларів США строком на тринадцять місяців з 20.08.2013 р. по 20.09.2014 р., з умовою щомісячної виплати процентної ставки по вкладу в розмірі 9 % річних. Також відповідно до п. 1.2. договору банківського вкладу від 20.08.2013 р., ПАТ «ВіЕйБі Банк» відкрив на ім'я вкладника картковий рахунок [NUMBER] (далі - рахунок - кореспондент) для зарахування процентів за вкладом та можливого перерахування вкладу по закінченню строку його дії (а.с. 6). Крім того, пунктом 1.6 договору передбачено дострокове закриття вкладу. При цьому проценти за вкладом нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно договору за кожні повні 3 місяці дії вкладу, за кожний неповний 3 місячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку. 30.04.2014 року позивач подав до ПАТ «ВіЕйБі Банк» заяву про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 637189/2013 від 20.08.2013 р. та про повернення грошових коштів через касу 116 відділення Банку. В результаті розгляду цієї заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» 20.05.2014 року достроково припинив дію договору та перерахував на рахунок - кореспондент позивача грошові кошти в сумі 12000 доларів США, що підтверджується випискою за поточним рахунком (а.с. 30). Як пояснив в судовому засіданні позивач, 11000 доларів США ним були переоформлені на депозитний вклад, проценти та частину вкладу позивачу вдалося частково зняти з рахунку через касу відділення Банку в м. Охтирка, так як ПАТ «ВіЕйБі Банк» встановив обмеження на видачу коштів вкладникам. Решта суми - 626,40 доларів США залишилися заблокованими на картковому рахунку [NUMBER] (рахунок - кореспондент), Банк їх не повернув позивачу, а в даний час в ПАТ «ВіЕйБі Банку» призначена тимчасова адміністрація. 23.07.2014 року позивачем [PERSON] до вищезазначеного відділення № 116 ПАТ «ВіЕйБі Банку» було направлено письмову претензію з вимогою повернути залишок коштів по банківському вкладу (а.с. 12). З виписки по поточному рахунку [PERSON] від 17.11.2014 року вбачається, що станом на 17.11.2014 року доступний залишок на його картковому рахунку складає 657,79 доларів США (а.с. 30-31). Проте позивач заявив позов на суму вкладу 626,40 доларів США (за його поясненнями в судовому засіданні, це сума заборгованості Банку за мінусом відсотків, нарахованих Банком на залишок коштів на картковому рахунку, які позивач планує отримати з Банку іншим шляхом, заявляти цю суму в суді позивач не бажає). Тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до п. 1.2. договору банківського вкладу від 20.08.2013р., ПАТ «ВіЕйБі Банк» відкриває на ім'я вкладника картковий рахунок [NUMBER], на який перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії (а.с. 7). Згідно пункту 2.4. договору банківського вкладу від 20.08.2013 р., порядок припинення Договору та закриття Рахунку визначається Правилами, доступними для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщенні відділень Банку, а також на Інтернет-сайті Банку. Підписуючи цей договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами, які викладені в цьому Договорі та Правилах (а.с. 7). Згідно п. 4.3. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», повернення грошових коштів, внесених на Вклад у готівковій та/або безготівковій формі з поточного або іншого рахунка Вкладника, відбувається в передбачений Договором строк: 4.3.1. з Вкладу без можливості автоматичної пролонгації - в безготівковій формі на Рахунок-кореспондент, відкритий в Банку на ім'я Вкладника та зазначений в Договорі; 4.3.2. з Вкладу з можливістю автоматичної пролонгації - в безготівковій формі на Рахунок-кореспондент, відкритий в Банку на ім'я Вкладника та зазначений в Договорі. Таким чином, договором банківського вкладу та Правилами встановлено повернення грошових коштів, внесених на вклад в готівковій формі, лише в безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок-кореспондент вкладу по закінченню строку його дії. Статтею 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного Кодексу України). Частиною 1 статті 1058 Цивільного Кодексу України, передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду, встановленим законом. Таким чином, з обставин, проаналізованих судом, вбачається, що відповідач належним чином не виконав умови договору банківського вкладу, не повернувши позивачу в повному обсязі кошти, що обліковуються на картковому рахунку позивача, тому позов є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Оскільки чинним законодавством встановлений пріоритет законів над підзаконними нормативно-правовими актами, суд не бере до уваги положення Постанови Правління Національного Банку України № 328 від 30.05.2014 року, прийнятою у зв'язку з нестабільною економічною та політичною ситуацією у країні, ситуацією у банківській сфері, щодо зобов'язання банків обмеження видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків, так як дана Постанова суперечить ч. 2 ст. 1060 ЦК України та умовам укладеного раніше сторонами договору банківського вкладу. Також суд враховує правову позицію, викладену в постанові ВСУ від 25.12.2013 року № 6-140цс13, згідно з якою за змістом ст. 526 ЦК України та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, сам факт перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, але без доведення надання вкладнику реальної можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом, не може бути визнано належно виконаним зобов'язання банку з повернення вкладу. Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних від простроченої суми 626,40 доларів невиконаного грошового зобов'язання за 150 днів, наведеним позивачем (626,40 дол. х 3% : 365 дн. х 150 дн.), та в зв'язку з цим в межах заявлених позовних вимог вважає за необхідне стягнути з відповідача суму, еквівалентну 7,72 доларам США, як відповідальності за порушення грошового зобов'язання. 7,72 дол. х 15, 106 грн. = 116,62 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та пені за нормою ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Виходячи з норм Закону України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено у гривні (рішення ВСУ від 28.03.2012 року у справі № 6-36736вов10). У п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] договір банківського вкладу не містить умов щодо стягнення з Банку неустойки за порушення зобов'язання з повернення вкладу споживачеві, не містять таких умов і нормативні акти, що регулюють відносини в сфері банківського вкладу, тому підстави для стягнення з відповідача пені відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, виходячи з розміру задоволеної частини позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 225,38 грн. (243,60 грн. х 92,52%). На підставі викладеного,

Outcome: partial