overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 30 травня 2009 року він уклав шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстровано виконкомом Байрацької сільської ради Липоводолинського району Сумській області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на ґрунті яких відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Подружні відносини між ними фактично припинилися, з 2011 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що можливості збереження сім'ї немає, збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам сина. Позивач в судове засідання не з'явився, в заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 30 травня 2009 року [PERSON], 1986 року народження, та [PERSON], 1986 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Байрацької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 1 (а.с. 10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 10 вересня 1988 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя у нього з відповідачем не склалося. Останні три роки вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть спільного бюджету не мають. Вважає, що збереження сім'ї протирічить його інтересам. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден та просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Про день та час розгляду справи була повідомлена через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 79 (5948) від 27.04.2017 року (а. с. № 34). За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 1988 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 241, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 4). Шлюбне життя подружжя не склалося. Останні три роки вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. На примирення позивач не згоден. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 гривень (а.с. № 32).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 січня 2009 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом № 20, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У позові він зазначив, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданий Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданий Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає та надалі буде мешкати з позивачем. На даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, з грудня 2015 року мешкають окремо, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ботячкова) [PERSON], про що зроблений актовий запис № 239 (а.с. 3). Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Оскільки дохід відповідача має нерегулярний, мінливий характер, тому просить стягувати з нього аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що в період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. 17 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

20 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 18 вересня 1999 року у відділ РАГС Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №125. Від даного шлюбу народились дві дитини: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 1999 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане відділом РАГС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №125 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9) та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітні діти після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

20 грудня 2016 року до Любешівського районного суду із цивільним позовом звернувся [PERSON]. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати його шлюб з [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що останнім часом відносини між подружжям погіршились, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують тощо. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні 26 січня 2017 року заперечила проти розірвання шлюбу. Після відновлення провадження у справі на призначену дату судового розгляду [PERSON] не з'явилась, будь-яких клопотань не подавала. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ємельянович) [PERSON] зареєстрували шлюб 20 жовтня 2007 року у Залізницькій сільській раді Любешівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 17. Подружжя має двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Лілію, яка народилась 04 липня 2009 року. Судом вживались заходи щодо примирення подружжя. Попри це, позивач настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити. Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у відділ ДРАЦСу реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Волинської області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

20 грудня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява та була розподілена на суддю Малинникова О.Ф.. В зв'язку з тривалим перебуванням судді на лікарняному на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2018 року, справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просить задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомила. А тому у відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 17 листопада 2007 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено актовий запис №2474. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити його інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

20 грудня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 05 квітня 2012 року у розмірі 19499 грн. 04 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає\~задоволенню. Судом встановлено, що 05 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 2200 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 жовтня 2016 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 19499 грн. 04 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1135 грн. 59 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 13858 грн. 73 коп.; заборгованості за пенею та комісією 3100 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 904 грн. 72 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

20 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В заяві від 07.09.2017 р. про зменшення позовних вимог просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття [PERSON], мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на неї обовязку утримувати свою дитину. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач в свої поясненнях просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки на даний час не працює та не має постійного заробітку. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Із свідоцтва про народження (а.с. 7) вбачається, що [PERSON], являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Із довідки (а.с.11) вбачається, що на даний час дитина, [PERSON], проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Відповідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Судом встановлено, що на момент подачі позовної заяви відповідачка працювала у Дошкільному навчальному закладі, мала регулярний дохід, а тому суд вважає за необхідне призначити аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст.183, 191 СК України,

Outcome: approved