Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

20.01.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.09.2018 року. В обґрунтування позову зазначає, що 15.09.2018 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Оскільки з 2019 року проживають з відповідачем окремо, шлюбні відносини не підтримують, просить про розірвання шлюбу. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати та після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON] . В судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та наполягала на розірванні шлюбу. Пояснила, що за час строку для примирення, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для збереження сім`ї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином. шляхом направлення судової повістки, про що свідчить наявне в матеріалах справи звортнє повідомлення про вручення поштового відправлення. За такого суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, повідомленого належним чином. Вислухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 15.09.2018 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 253 (а.с. 4). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалася таким правом та наполягає на розірванні шлюбу. На підставі ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позиції сторін, суд вважає, що подальше збереження сім`ї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу поновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Однак, як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач носила прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] та після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, а тому підстав для поверння їй прізвища [PERSON] , судом не вбачається. Таким чином, у відповідності до ст. 113 СК України, позивачу [PERSON] залишити\~ прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 908.00 грн. (а.с. 1), який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved