Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

21.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23 віку та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату її навчання в розмірі ? витрат на навчання до закінчення навчання чи до досягнення 23 віку.В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після досягнення повноліття вона проживає з матір'ю. Не одружена, не працює, так як проходить навчання на 2 курсі Харківського національного технічного університету сільського господарства ім..П.Василенка на денному відділені науково-навчального інституту технічного сервісу. Оскільки вона навчається на денній формі навчання, тому вона не в змозі працевлаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток і тому потребує матеріальної підтримки батька. Крім того, її мати сплачує щороку за навчання 7620 грн. У відповідача вже є заборгованість з виплати аліментів, відсутність матеріального утримання у зв'язку з досягненням нею повноліття ставить її в скрутне матеріальне становище, так як вона не може працювати у зв'язку із навчанням. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у зв'язку з чим, позивачка змушена звернутись з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що в нього є ще троє дітей, тому йому треба витрачати кошти на їх утримання. Крім того, він не працює. Пояснив, що може сплачувати аліменти у сумі 1 000 грн. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: [PERSON] народилась [INFO] та її батьком є [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 140. (а.с. 7) На даний час позивачка [PERSON] є студенткою 2-го курсу Харківського національного технічного університету сільського господарства ім..П.Василенка на денному відділені науково-навчального інституту технічного сервісу. Термін проходження навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. Зазначене також підтверджується копією Договору № 011-192-17 від 05.01.2017 про надання освітніх послуг. (а.с. 9,10) Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Коментарями до ст. 199 СК України роз'яснено, що обов'язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов'язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з'ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання. За таких обставин, враховуючи матеріальний стан відповідача та наявність в нього трьох дітей з нього належить стягнути на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.09.2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Щодо позовної вимоги позивачки [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача у розмірі ? частини на додаткові витрати, суд зазначає, що вказана вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Отже, оскільки [PERSON] вже не має правового статусу дитини, тому норма ст.185 СК України не може бути застосована до цих правовідносин. Суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на користь [PERSON] є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial