Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

20\~травня 2021\~року позивач [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом,\~яким просить\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№ 1468 від 15 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовує тим, що вищевказаний виконавчий напис є таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, у тому числі щодо порушення стягувачем вимог Переліку документів, які подаються для здійснення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача в повному обсязі, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Ухвалою судді\~Червонозаводського\~районного\~суду м.\~Харкова\~від\~25\~травня 2021\~року позовну\~заяву\~прийнято\~до\~розгляду\~та відкрито провадження\~у\~справі,\~розгляд\~якої\~постановлено здійснювати\~в\~порядку\~спрощеного позовного\~провадження\~в\~судовому засіданні\~з\~повідомленням\~(викликом)\~сторін та\~третіх\~осіб. Одночасно, цією ухвалою витребувано докази у товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коростиченка А.Л. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року заяву [PERSON] про\~забезпечення позову\~повернуто заявнику.\~ У судове засідання позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] , якою він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. У судове\~засідання\~представник\~відповідача,\~належним\~чином\~повідомлений\~про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надав, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. надіслав суду письмові пояснення, в яких просить розглянути справу за його відсутності та відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коростиченко А.Л. надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 08 липня 2021 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову [PERSON] , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову у повному обсязі, з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що 03 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-20144-030913, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти в розмірі 11 332,00 грн. Разом із цим, згідно виписки з рахунку позивача, що слугувала підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, заборгованість останної складає 6 387,57 грн. 11 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 450/К, відповідно до якого до станнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 001-20144-030913 від 03 вересня 2013 року. 15 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ-ФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 1/Д, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 001-20144-030913 від 03 вересня 2013 року. 18 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 18102020-ФК, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 001-20144-030913 від 03 вересня 2013 року. 15\~січня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Є.М.\~вчинено виконавчий напис № 1468 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів за період з 10 травня 2018 року по 15 січня 2021 року включно, у розмірі 6 047,44 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 340,13 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн. - плату за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 6 437,57 грн. В обґрунтування правомірності виконавчого напису нотаріуса та на виконання ухвали судді від 25 травня 2021 року в частині витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. надано наступні документи: копії виконавчого напису № 1468 від 15 січня 2021 року; кредитного договору № 001-20144-030913 від 03 вересня 2013 року; вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 19 жовтня 2020 року № 50 594; повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 19 жовтня 2020 року № 50 594; заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса від 15 січня 2021 року № 50 5941; виписки з рахунку [PERSON] ; договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року з реєстром заборгованостей. За приписами\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1\~Закону\~України\~від 02\~вересня\~1993\~року\~№\~3425-ХІІ\~«Про\~нотаріат»\~(далі\~-\~Закон\~№ 3425-ХІІ) , нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Порядок вчинення\~нотаріальних\~дій\~нотаріусами та\~посадовими\~особами\~органів\~місцевого самоврядування\~встановлюється\~цим\~Законом\~та іншими\~актами\~законодавства\~України (ч. 1 ст. 39 Закону № 3425-ХІІ). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону № 3425-ХІІ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону № 3425-ХІІ та Глава 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Згідно зі\~ст.\~87\~Закону\~№\~3425-ХІІ,\~для\~стягнення\~грошових\~сум або\~витребування\~від\~боржника майна\~нотаріуси\~вчиняють\~виконавчі написи\~на\~документах,\~що\~встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~цього Закону\~визначено,\~що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення\~нотаріальних\~дій\~містить\~такі\~самі\~правила\~та умови\~вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Згідно з\~пп.\~2.1\~п.\~2\~Глави\~16\~розділу\~ІІ\~Порядку,\~для\~вчинення\~виконавчого напису\~стягувачем\~або\~його уповноваженим\~представником\~нотаріусу\~подається заява,\~у\~якій,\~зокрема,\~мають\~бути\~зазначені: відомості\~про\~найменування\~і місце\~проживання\~або\~місцезнаходження стягувача\~та\~боржника; дата\~і\~місце\~народження боржника\~-\~фізичної\~особи,\~місце\~його\~роботи; номери\~рахунків\~у\~банках,\~кредитних\~установах,\~код\~за\~ЄДРПОУ для\~юридичної\~особи; строк,\~за\~який\~має провадитися\~стягнення; інформація\~щодо\~суми,\~яка\~підлягає\~стягненню,\~або\~предметів,\~що\~підлягатимуть\~витребуванню,\~включаючи\~пеню,\~штрафи,\~проценти\~тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі\~якщо\~нотаріусу\~необхідно отримати\~іншу\~інформацію\~чи документи,\~які\~мають\~відношення до\~вчинення\~виконавчого\~напису,\~нотаріус\~вправі\~витребувати їх\~у\~стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого\~напису\~в\~разі порушення\~основного\~зобов`язання\~та (або)\~умов\~іпотечного\~договору здійснюється\~нотаріусом\~після\~спливу тридцяти\~днів\~з\~моменту надісланих\~іпотекодержателем\~повідомлень\~-\~письмової\~вимоги\~про усунення\~порушень\~іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо\~він\~є відмінним\~від\~іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості\~підтверджують\~документи,\~передбачені\~Переліком\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим\~постановою\~Кабінету Міністрів\~України\~від\~29\~червня\~1999\~№\~1172.\~При\~вчиненні\~виконавчого напису\~нотаріус\~повинен\~перевірити,\~чи\~подано\~на обґрунтування\~стягнення\~документи,\~зазначені\~у\~Переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженому\~постановою\~Кабінету Міністрів\~України\~від\~29\~червня\~1999\~року\~№\~1172. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-ХІІ та Порядку № 296/5. З тексту виконавчого напису вбачається, що під час його вчинення нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено\~Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису\~15 січня 2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності\~\~заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів, передбачених пунктом 2 Переліку. З системного аналізу наведених вище правових норм слід дійти висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону № 3425-ХІІ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. За правовим висновком, що викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, а також у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 640/3673/17, від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 та від 25 березня 2019 року у справі № 629/3881/16-ц, - «…Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону № 3425-ХІІ у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису…». Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням тієї обставини, що відповідачем не спростовано позовних вимог позивача та не надано належних та допустимих доказів існування безспірної заборгованості позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Означених вище висновків суду матеріали справи не спростовують. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у сумі 908,00 грн. Зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі. На підставі\~викладеного\~та\~

Outcome: approved