Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

20 серпня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 26 травня 2019 року між сторонами припинились шлюбні відносини, оскільки відповідач вигнав її разом з дитиною з квартири. Зазначає, що вона з 13 січня 2019 року перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. [PERSON] участі в утриманні дитини не бере, його вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Просить суд ухвалити рішення, яким: - стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 7500 гривень щомісячно, починаючи з квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття; - стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з квітня 2019 року та до досягнення дитиною 3-річного віку. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він визнає позовні вимоги частково. Зазначено, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини, проте не погоджується з розміром аліментів, оскільки він є не співмірним з його доходами. Вказує про те, що він не виганяв позивача з дитиною, а вона самостійно виїхала з квартири, що було для нього несподівано. Позивач забрала з собою спільне майно, а саме ноутбук та грошові кошти в сумі 6000 доларів США, які були залишком від наданої його батьком позики у розмірі 100000 доларів США. Зазначена сума була спрямована на придбання квартири, меблів та автомобіля. Він дійсно з 03 травня 2019 року працює лікарем-стоматологом-ортопедом в ПП «Елітна стоматологія» та отримує заробітну плату в розмірі 4200 гривень на місяць, що підтверджується відповідними довідками підприємства. Інших місць роботи він не має, зокрема, він ніколи не працював у ТОВ «МЕД ЛАЙФ», а в ТОВ «СУПРЕМ» він працював певний час на чверть ставки. За таких обставин, він не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивач. Також, він намагався добровільно надавати матеріальну допомогу для дитини, проте позивач чинила перешкоди у спілкуванні з сином. У кінці травня 2019 року він передав особисто позивачу грошові кошти в сумі 3000 гривень та придбав одяг дитині на суму 2228 гривень. Позивач у своїй заяві не обґрунтувала розмір аліментів, які вона просить з нього стягувати. Крім того, остання не обґрунтувала необхідність стягувати аліменти з квітня 2019 року, а не з моменту подання позову - 20 серпня 2019 року (а.с. 61-65). З відповіді на відзив позивача вбачається, що твердження відповідача про те, що вона самостійно виїхала з квартири та забрала з собою спільне майно, а саме ноутбук та грошові кошти в сумі 6000 доларів США не відповідають дійсності. Щодо наявності боргової розписки від батька відповідача їй нічого відомо не було. Зазначила про те, що відповідач приховує від суду факт роботи не лише у ПП «Елітна Стоматологія», а й в ТОВ «Супрем», оскільки на офіційному сайті товариства міститься інформація про те, що відповідач є співробітником компанії. Крім того, зателефонувавши до ТОВ «Супрем», оператор повідомила їй про те, що відповідач працює у них стоматологом-ортопедом та запропонувала погодити час запису. Зазначає, що твердження відповідача щодо його добровільної допомоги не відповідає дійсності, оскільки останній постійно шантажує її допомогою на утримання дитини та ставить додаткові умови. Просить стягувати аліменти з квітня 2019 року, оскільки саме з цього моменту відповідач позбавив її та дитину засобів до існування (а.с. 94-96). У запереченнях відповідача зазначено, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона не забирала 6000 доларів США та що він вигнав її з квартири. Крім того, він дійсно працював в ТОВ «Супрем» до 12 квітня 2019 року та йому не відомо, чому станом на листопад 2019 року на сайті товариства розміщені його зображення. З моменту подачі до суду відзиву він продовжував надавати допомогу дитині шляхом придбання одягу, взуття, подарунків, що підтверджується відповідними фіскальними чеками. Доказів того, що він не надає допомоги, позивач суду не надала (а.с. 104-106). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 серпня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З відзиву вбачається, що відповідач вважає, що розмір аліментів на дитину - 7500 гривень щомісячно, який просить стягувати з нього позивач, є занадто завищеним, оскільки він є не співмірним з його доходами. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця. Посилається на те, що він з 03 травня 2019 року працює лікарем-стоматологом-ортопедом в ПП «Елітна стоматологія» та отримує заробітну плату в розмірі 4200 гривень на місяць (а.с. 66, 67). Відповідач посилається на наявність укладеного з батьком договору позики на суму 100000 доларів США для придбання квартири, меблів та автомобіля (а.с. 69). Також, відповідачем укладено з АТ КБ «ПриватБанк» договір фінансового лізингу від 13 вересня 2018 року на купівлю автомобіля (а.с. 71-73). [PERSON] зазначає про те, що він має непрацездатну матір, яка хворіє на тяжке онкологічне захворювання - інвазійна карцинома правої молочної залози, що підтверджується висновком з Лікарні ізраїльської онкології, де остання проходить лікування (а.с. 82-83). Зазначено, що він в добровільному порядку сплачує кошти на дитину, робить покупки необхідних речей для дитини. На підтвердження своїх доводів відповідач надав суду квитанції про сплату одягу дитині від 24 вересня 2019 року (три квитанції на суми 429 гривень, 699 гривень, 1100 гривень 01 копійка), від 19 листопада 2019 року (три квитанції на суми 1027 гривень, 248 гривень, 649 гривень) та від 16 листопада 2019 року на суму 489 гривень 60 копійок. На підтвердження надання інших коштів на дитину, про які відповідач зазначає у відзиві, останнім доказів суду не надано. За таких обставин, вбачається, що на день розгляду справи судом, відповідач кошти на утримання дитини фактично не надає. Придбання окремих товарів для дитини не є повноцінним її утриманням батьком Вбачається , що сам факт отримання відповідачем мінімального заробітку не звільняє останнього від обов`язку утримувати дитину. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 7500 гривень щомісячно, починаючи з квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позивач не надавала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на їх сина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача, починаючи з квітня 2019 року. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів вживання відповідних заходів стосовно одержання аліментів з відповідача позивач не надала та не просила про їх витребування судом. Навпаки, позивач зазначає про те, що відповідач постійно шантажує її допомогою на утримання дитини та ставить додаткові умови. У такому випадку, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 4000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 серпня 2019 року. Позивач також просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З позову вбачається, що дитина проживає з позивачем. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач у заяві зазначає, що вона з 13 січня 2019 року перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, що підтверджується наказом ТОВ «Рекламне Агенство «Регіон Медіа» від 11 січня 2019 року № 17/к-1 (а.с. 15). Вбачається, що за таких обставин позивач має право на утримання від відповідача, оскільки з нею проживає їх дитина, до досягнення останньою трьох років. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує майновий стан відповідача, тому вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 20 серпня 2019 року до досягнення дитиною трьох років - [INFO] . При цьому суд враховує надані пояснення та докази сторін щодо їх майнового стану, можливості відповідача надавати допомогу. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial