Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

20 вересня 2019 року заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів за призначеними субсидіями у сумі 30897,78 грн. за період з 01.06.2015 по 30.04.2018. Вимоги обгрунтовано тим, що 24 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради із заявою про призначення їй житлової субсидії. До заяви [PERSON] долучила декларацію пр доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії. Після опрацювання поданих документів, Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради 07.08.2015 було прийнято рішення про призначення [PERSON] житлової субсидії. В подальшому, під-час здійснення головним державним соціальним інспектором Некрасовою К.В. перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій, державної соціальної допомоги встановлено, що [PERSON] 22 січня 2015 придбала транспортний засіб марки «Renault Trafic», вартість якого, згідно листа Територіального сервісного центру 0744 РСЦ МВС у Волинській області від 13.08.2019 №31/3/4-1017,становить 88400 грн. [PERSON] вказані відомості до декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії під-час подачі заяви 24.06.2015, не включила, а відтак не задекларувала придбане майно вартістю понад 50000 грн., що вплинуло на її права та автоматичне призначення субсидії за 2015-2018 роки і призвело до зайво виплаченої житлової субсидії сім`ї [PERSON] за період з 01.06.2015 по 30.04.2018 за рахунок коштів бюджету на загальну суму 30897,78 грн. Вказано, що [PERSON] зверталась до Управління соціального захисту нселення виконавчого комітету Нововолинської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії ще у квітні 2015 року, де зазначала про придбання в січні 2015 року вказаного транспортного засобу вартістю 20000 грн., і їй було відмовлено у призначенні субсидії на послуги ЖКГ. Така інформація підтверджена поясненями [PERSON] від 14.08.2019 де вона вказує, що зазначала орієнтовну вартість покупки, оскільки не володіла інформацією про достовірну вартість транспортного засобу, який був у несправному стані. при повторномузверненні із заявою про призначення субсидії у червні 2015 року відомості про автомобіль вже не вказувала. У позові прокурор стверджує, що надання [PERSON] неповної інформації про власні доходи та витрати призвело до порушення вимог Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, зокрема: субсидія не призначається якщо будь-хто із зареєстрованих у житловлому приміщенні осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії здійснив купівлю транспортного засобу на суму, яка на дату купівлі перевищує 50 тисяч гривень. Наголошує, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Вказує, що працівниками Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради здійснено розрахунок надміру нарахованої субсидії за період з 01.06.2015 по 30.04.2018, що становить загальну суму 30897,78 грн. 15 червня 2018 року на адресу [PERSON] було скеровано повідомлення про необхідність повернення вказаної суми протягом одного року з дня отиримання повідомлення, але не пізніше 01.07.2019. Дане повідомлення відправлено рекомендованим листом 19.06.2018 на адресу відповідача, проте заходів щодо повернення коштів до бюджету [PERSON] не здійснила. Оскільки неповерненння коштів надмірно виплаченої субсидії є порушенням інтересів держави щодо забезпечення своєчасного і в повному обсязі надходження доходів до бюджетів усіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави й місцевого самоврядування, а Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради самостійно не вжито заходів щодо припинення порушеня державних інтересів, що слугує фактом на підтвердження того, що позивач неналежно виконує покладені на нього обов`язки, тому у даному випадку в прокурора виникло право для звернення із даним позовом до суду з метою захисту інтересів держави. Вважає, що відповідач повинна нести відповідальність за недостовірність відомостей про особистий майновий стан, наданих органу, який приймає рішення про надання житлової субсидії. Просить стягнути з [PERSON] на користь бюджету розмір надмірно виплаченої субсидії у сумі 30897,78 грн. У судовому засіданні прокурор та представники позивача - Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Просили стягнути з [PERSON] 30897,78 грн надмірно виплачених коштів за призначеними субсидіями за період з 01.06.2015 по 30.04.2018. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що пунктом 20 Порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Наголосила, що ст. 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому стверджує, що правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Вважає, що відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача отриманої житлової субсидії, оскільки відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач, звернувшись до позивача із заявою про призначення житлової субсидії, приховалала та свідомо подала документи із недостовірними відомостями. Таким чином, оскільки перераховані грошові кошти у вигляді житлової субсидії, надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, тому, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для стягнення житлової субсидії. Вказує, що при розгляді цієї справи необхідно враховувати рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім`ї відповідача, відсутність умислу щодо навмисного подання інформації про придбаний транспортний засіб, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, в тому числі щодо примусового повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії, вважає, що задоволення позовних вимог може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря. Наголошує, що у листі ТСЦ МВС0744, від 13 серпня 2019 року вказано, що матеріали реєстрації транспортних засобів за гр. [PERSON] надати не має можливості, так як вони зберігаються в архіві протягом трьох років. Тому вказує, що позивачем не доведено дійсну вартість за якою відповідач 21.01.2015 придбала автомобіль марки «Renault Trafic». Звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1024 затверджено Положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, а також визначений в додатку перелік її пріоритетних інформаційних ресурсів. Пункт 12 цієї постанови визначає, що Єдиний державний реєстр транспортних засобів є функціональною підсистемою Єдиної інформаційної системи МВС. Абзацом 2 п. 12 встановлено, що структура та порядок роботи функціональних підсистем єдиної інформаційної системи МВС визначаються положеннями про ці підсистеми, які розробляються суб`єктами єдиної інформаційної системи МВС з урахуванням затвердженого МВС Типового положення про функціональну підсистему єдиної інформаційної системи МВС та затверджуються в установленому законодавством порядку. Вказує, що на даний час Положення про Єдиний державний реєстр транспортних засобів не затверджено, також не затверджено і Типове положення про функціональну підсистему єдиної інформаційної системи МВС. Оскільки правовстановлюючі документи на транспортний засіб RENAULT TRAFIC 2005 року випуску не збереглися, відомості про вартість транспортного засобу у Єдиний державний реєстр транспортних засобів не вносяться, тому вважає недоведеною вартість даного транспортного засобу в сумі 88400 грн. на підставі лише довідки ТСЦ 0744 від 13 серпня 2019 року. Стверджує, що [PERSON] не здійснювала покупки, в тому числі і транспортного засосу вартістю більше 50000 грн., під час подання декларації про доходи для надання субсидії подала достовірну інформацію, діяла добросовісно, тому правомірно отримувала субсидію, тому у задоволенні позову просить відмовити. Крім того вказує, що якщо припустити, що [PERSON] придбала транспортний засіб вартістю, що перевищує 50 тис. гривень, 22 січня 2015 року, то вона набула право на отримання субсидії після 22 січня 2016 року (тобто за 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії). Вважає, що починаючи з 23 січня 2016 року [PERSON] законно отримувала субсидію, так як інших покупок вартістю більше 50 тис. грн. не здійснювала. Проте, позивач просить стягнути надмірно виплачені кошти за призначеними субсидіями за період з 1 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року, що не відповідає вимогам Порядку. Також наголошує на тому, що позивач пропустив строк позовної давності, який визначений ст. 257 ЦК України, так як звернувся до суду 20 вересня 2019 року, і для стягнення надмірно виплачених коштів за період з 1 травня 2015 року по 19 вересня 2016 року пропустив трирічний строк звернення до суду. Допитана в судовому заіданні як свідок [PERSON] , показала, що вона, як спеціаліст ТСЦ 0744, готувала довідку від 13.08.2019, у якій зазначено вартість придбаного [PERSON] 22.01.2015 транспортного засобу марки RENAULT TRAFIC 2005 року випуску і вказано суму 88400 грн., тобто ринкову вартість транспортного засобу аналогічної марки та року випуску. Підтвердила, що така довідка видавалась за відсутності матеріалів реєстрації, оскільки вони зберігаються протягом трьох років. В якому технічному стані на момент придбання був вказаний транспортний засіб і за яку дійсну вартість його придбала [PERSON] , свідку [PERSON] невідомо. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, його представника, показання свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із такого. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.(ст.79 ЦПК України) Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.6 ст.81 ЦПК). Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Частини 1 та 2 ст. 15 ЦК України закріплюють право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Судом встановлено, що 24 червня 2015 року відповідач [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.12). Разом з заявою, [PERSON] подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.13 ). У поданій декларації про доходи, [PERSON] , вказуючи відомості щодо осіб, які зареєстровані в будинку, зазначила окрім себе, свого батька [PERSON] . У розділі ІІ «Всі види доходів осіб, які зареєстровані за період з 01 грудня 2014 року до 01 червня 2015 року» декларації зазначила своїм видом доходу та батька [PERSON] - пенсію. У графі « Вид придбаного майна…» розділу ІІІ «Інформація про витрати на придбання майна… на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» декларації відповідач вказала - «не було». На підставі поданих відповідачем вищевказаних документів їй була призначена субсидія. Сторони в судовому засіданні не заперечили тієї обставини, що [PERSON] у встановленому порядку було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з червня 2015 року по травень 2016 року включно (а.с.18) та в подальшому до 2018 року(а.с.23,24, 27, 28, 29) . Із відповіді Територіального сервісного центру 0744 РСЦ МВС у Волинській області від 13.08.2019 № 31/3/4-1017 адресованої заступнику керівника місцевої прокуратури у Волинській області (а.с.38) та від 23.05.2018 № 31/3/4-1336 (а.с.100) вбачається, що згідно інформаційних баз даних за [PERSON] були зареєстровані транспортні засоби за період 2014-2016, в тому числі транспортний засіб марки «Renault Trafic», 2005 року випуску, дата реєстрації від 21.01.2015, вартість якого становить 88400 гривень. 15 червня 2018 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено письмове повідомлення про повернення зайво виплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 30897,78 гривень з посиланням на те, що на підставі висновку проведеної перевірки Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, виявлено зайво нараховану та виплачено вказану вище суму субсидії, яка виникла внаслідок подання нею недостовірних відомостей. (а.с.34). Проте, як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження отримання [PERSON] вищевказаних повідомлень позивачем не надано та в судовому засіданні не здобуто. Згідно з наданим позивачем до суду розрахунку зайво нарахованої субсидії [PERSON] для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до акту перевірки від 24.05.2018 сума переплати за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року становить 30897,78 грн. (а.с.32,33) Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем при поданні заяви про призначення житлової субсидії було надано недостовірну інформацію про майновий стан сім`ї, внаслідок чого йому було надміру виплачені кошти у вигляді житлових субсидій у розмірі 30897,78 грн., які він зобов`язаний повернути позивачу. Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначені Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі -Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848. У розглядуваному випадку до спірних правовідносин дане Положення потрібно застосовувати в редакції станом на день подання відповідачем заяви про призначення житлової субсидії. Згідно з п.2 даного Положення право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Відповідно до п. 3 Положення, призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). Підпунктом 5 п.5 Положення визначено, що субсидія не призначається, якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. Пунктом 13 Положення встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання) заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Зазначені заява та декларація можуть бути надіслані поштою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації заявника. Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 15 календарних днів від ДФС, Державтоінспекції, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, вищих навчальних закладів, фондів соціального страхування інформацію, необхідну для призначення субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням субсидій. Рішення про призначення (не призначення) субсидії приймається протягом десяти днів після подання заяви та отримання відомостей, визначених абзацами восьмим-дванадцятим цього пункту. Пунктом 14 цього Положення передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на 12 місяців з місяця звернення за її призначенням і розраховується: на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня; на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня. Субсидія для придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива призначається один раз на календарний рік. Субсидія для придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається на календарний рік. При цьому субсидія на оплату житлово-комунальних послуг розраховується з місяця звернення за її призначенням до кінця поточного року. Після закінчення терміну отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та письмово інформують про прийняте рішення громадян. Громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендарі - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, виконавців житлово-комунальних послуг, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів. Згідно з п.20 Положення, надання раніше призначеної субсидії припиняється: якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення; Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Згідно пункту 1 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29.12.97 за № 39/283/90/5 повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться зокрема і у випадку виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. Відповідно до п.2 вказаного вище Порядку в разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: - припиняють надання субсидії; - повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; - подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни); - повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії; Терміни повернення надміру виплачених коштів встановлюються органом соціального захисту населення в кожному конкретному випадку з урахуванням матеріального стану отримувача субсидії, але не менше місяця з дня отримання повідомлення. Частиною 1 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 ст.1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст.1215 ЦК України вбачається, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата, стипендії, пенсії, допомоги, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як вже зазначалось, згаданим вище Положенням передбачено, що субсидія не призначається особі, яка протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснила купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги (одноразово) з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. У даному випадку, відповідач звернулася із заявою про призначення житлової субсидії 24 червня 2015 року, а тому мала би зазначити у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії (розділ 3) інформацію про придбання майна на суму, що перевищує 50 тис. грн., які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії. Тобто, відповідач мав би зазначити інформацію про придбання такого майна за період з 24 грудня 2014 року по 24 червня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відповіді регіонального сервісного центру 13.08.2019 № 31//3/4-1017 на запит заступника керівника місцевої прокуратури у Волинській області 21.01.2015 зареєстровано № 06-8/2688 від 04.09.2018 року за [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб марки «Renault Trafic», 2005 року випуску, вартістю 88400 грн., що перевищує 50 тис. грн. Суду стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ціни транспортного засобу, за якою [PERSON] придбала автомобіль і не спростовано доводів відповідача стосовно технічного стану на момент придбання рухомого майна та його вартості 20 тис. грн., про які [PERSON] зазначає у своїх письмових поясненнях від 14.08.2019 (а.с.46). Враховуючи, що на даний час Положення про Єдиний державний реєстр транспортних засобів не затверджено, також не затверджено і Типове положення про функціональну підсистему єдиної інформаційної системи МВС, беручи до уваги, що правовстановлюючі документи на транспортний засіб RENAULT TRAFIC 2005 року випуску не збереглися, відомості про вартість транспортного засобу у Єдиний державний реєстр транспортних засобів не вносяться, тому суд приходить до висновку про недоведеність вартості придбаного [PERSON] транспортного засобу в сумі, яка вказана у позові, а сааме - 88400 грн., а відтак відсутність доказів на підтвердження факту подання відповідачем недостовірної інформації під час подання заяви ці декларації про доходи для призначення житлової субсидії. Наведене підтверджує ту обставину, що відповідачем при поданні заяви про призначення житлової субсидії, не була прихована чи свідомо зазначена недостовірна інформація, яка б вплинула або могла вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру, оскільки [PERSON] не було відомо дійсної вартості автомобіля, який вона оцінила у 20 тис. грн., що виключає можливість стягнення з неї суми призначеної субсидії, як надміру виплаченої за період з 01.06.2015 по 30.04.2018. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач всупереч ст. 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що відповідачем при поданні заяви про призначення житлової субсидії було подано недостовірну інформації, у зв`язку з чим передбачені законом підстави для стягнення з неї надміру перерахованої суми субсидії в даному випадку відсутні. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що у наданому суду розрахунку виплаченої [PERSON] субсидії містяться вичерпні дані щодо рішення про призначення субсидії відповідачу з часу подання нею заяви про призначення житлової субсидії та до припинення надання [PERSON] житлової субсидії, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема розрахунком надміру нарахованої субсидії [PERSON] , в якому містяться дані лише щодо розміру переплати без детальної арифметичної розшифровки значення кожної суми. На підставі наведеного, ст.ст.1212, 1213, 1215 ЦК України, Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29.12.97 за № 39/283/90/5,

Outcome: dismissed