Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

20.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] , 2000 року народження, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видане виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради від 13.11.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, яке видане Хотинським КР БТІ від 13.11.2012 року. Вказує, що [PERSON] зареєстрована у належному їй житловому будинку, так як являється її онукою, але вона з 2015 року у ньому не проживає, а проживає в селі Колінківці, Хотинського району, Чернівецької області у іншому господарстві, по [ADDRESS] . Факт її проживання з 2015 року в іншому місці підтверджується довідкою Колінковецької сільської ради та буде підтверджено поясненнями свідків, яких вона забезпечить в судове засідання. Зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідачки з приводу її добровільного зняття з місця проживання, проте вона не реагує. Також зазначає, що відповідачка сама добровільно покинула її будинок без будь-якого примусу, її не проживання у будинку підтверджує факт того, що вона не приймає жодної участі в його утриманні, в здійсненні необхідних комунальних платежів та поточного ремонту. Тому, вважає, що її звернення до суду із даною позовною заявою є однією з форм захисту власником своїх прав. Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи просила проводити у її відсутності, не заперечувала щодо прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не надала. Свідок [PERSON] , будучи попередженим за ст. ст. 384, 385 КК України, подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що він являється сусідом [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] і підтверджує той факт, що [PERSON] у господарстві його сусідки [PERSON] не проживає. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2012 року. Також судом встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок підтверджується і копією Витягу про державну реєстрацію прав Хотинського КР БТІ № витягу 36227381 від 13.11.2012 року. Згідно довідки № 1630 від 02.09.2020 року виконавчого комітету Колінковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області, [PERSON] , 1956 року народження числиться головою домогосподарства, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 1974 року. Відповідно до довідки № 1125 від 03.08.2020 року виконкому Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, [PERSON] , 2000 року народження дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 2015 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 1631 від 02.09.2020 року виконкому Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] дійсно прописана за адресою: [ADDRESS] , з моменту народження, тобто з 2000 року, але у даному господарстві не проживає з 2015 року. [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] з сім`єю свого цивільного чоловіка [PERSON] , 1995 року народження (дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved