Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до рішення Шепетівського міського суду від 18.05.1998р. та договору дарування від 28.01.2003р. вона є власником 51/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Власником інших 49/100 частин будинку є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2016 року. Рішенням Шепетівської міської ради від 27.06.2013р. передано у власність [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 591 кв.м. кадастровий номер 6810700000:01:004:009. На підставі цього рішення [PERSON] та [PERSON] помилково видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2013р. та від 30.11.2015р. по Ѕ частини земельної ділянки замість 49/100 та 51/100 частин відповідно та помилково внесені відповідні записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно. У подальшому, на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12.12.2016р. визнано в порядку спадкування право власності [PERSON] на 49/100 часток в праві спільної часткової власності на земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2013р. Отже, в результаті помилки державного реєстратора за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку в розмірі 50/100, а за [PERSON] 49/100, що порушує право позивача, як власника 51/100 частин земельної ділянки. Просила визнати за нею право власності на 51/100 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6810700000:01:004:009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила припинити право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6810700000:01:004:009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 2235096, яка зареєстрована за [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію про право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6810700000:01:004:009, номер запису про право власності 2235096; визнати за [PERSON] право власності на 51/100 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6810700000:01:004:009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позові. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] проти позову не заперечувала. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2021 року. Підготовче судове засідання за клопотанням позивача відкладено на 18 лютого 2021 року. У підготовчому судовому засіданні ухвалено рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо права власності на землю, які регулюються нормами Земельного кодексу України (далі ЗК України) та іншими актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до рішення Шепетівського міського суду від 18.05.1998р. та договору дарування від 28.01.2003р. [PERSON] є власником 51/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Власником інших 49/100 частин будинку є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2016 року. Рішенням Шепетівської міської ради від 27.06.2013р. №31 передано у власність [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 591 кв.м. кадастровий номер 6810700000:01:004:009, тобто частки не визначалися. На підставі цього рішення [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2013р. та від 30.11.2015р. по Ѕ частини земельної ділянки замість 49/100 та 51/100 частин відповідно та внесені відповідні записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно. У даному випадку право на земельну ділянку повинно визначатися пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, тобто [PERSON] 49/100, [PERSON] 51/100. Рішенням Шепетівської міської ради від 31.07.2014р. №8 вулиця Миру в м. Шепетівка перейменована на вулицю [PERSON] . У подальшому, на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12.12.2016р. визнано в порядку спадкування право власності [PERSON] на 49/100 часток в праві спільної часткової власності на земельну ділянку розміром 0,0591 га, кадастровий номер 6810700000:01:004:0009, що розташована по [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2013р. Отже, в результаті помилки за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку в розмірі 50/100, а за [PERSON] 49/100, що порушує право позивача, як власника 51/100 частин земельної ділянки. Внести зміни або видати нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] на 51/100 частин земельної ділянки неможливо. 28.12.2015р. державний реєстратор вніс новий запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] в розмірі 51/100 частин, не скасувавши попередній запис від 30.11.2015р. про право власності на Ѕ частину земельної ділянки. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією рішення Шепетівського міського суду від 03.02.1969р., від 18.05.1998р. та договору дарування від 28.01.2003р., витягом з рішення Шепетівської міської ради від 27.06.2013р. №31; витягом з рішення Шепетівської міської ради від 31.07.2014р. №8; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.11.2015; витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 30.11.2015; витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 28.12.2015; копією рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12.12.2016р. 4.Норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 1 ст.\~377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 4 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із частиною третьою статті 152\~ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. 5.Оцінка суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 р., Європейський суд з прав людини виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципів «доброго врядування». Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога прозоріший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є власна недбалість. Як встановлено судом, в результаті помилки за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку в розмірі 50/100, а за [PERSON] 49/100, що порушує право позивача, як власника 51/100 частин земельної ділянки. Вказана помилка суб`єкта владних повноважень не дає позивачу можливості реалізувати свої права як власника земельної ділянки, які вона набула відповідно до закону, вона позбавлена можливості належним чином зареєструвати земельну ділянку, і, як наслідок, розпорядитися нею, чим порушуються її майнові права. Очевидно, що права позивача порушені та підлягають захисту. Суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом поновлення порушених прав позивача буде припинити право власності на 1/2 частини земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію про право власності на 1/2 частини земельної ділянки та визнати за [PERSON] право власності на 51/100 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6810700000:01:004:009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved