Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

1.Позиція позивача та обставини на підтвердження позову: Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення 500 грамів банківського золота та відсотки за користування позикою в сумі 360080,65грн. На далі змінено предмет позовних вимог і просив суд стягнути 500 грамів банківського золота, а у разі відсутності золота стягнути грошовий еквівалент банківського золота в сумі 513667,95грн. та відсотки за користування позикою в сумі 360080,65грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] у присутності, за згоди та на прохання його дружини [PERSON] , було укладено договір позики банківського золота в кількості 500 грам від 19 січня 2009 року . Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] отримав в борг у Позивача банківське золото в кількості 500 грам. Згідно Договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання до повного повернення позики 19 числа кожного місяця виплачувати позивачу суму в розмірі 2,3% від залишку суми займу в гривневому еквіваленті. Як зазначено в розписці відповідач 1 зобов'язався оговорити графік повернення позики до 31.12.2009 року, але його так і не було узгоджено Сторонами. Отже, строк виконання основного зобов'язання (повернення позики) Сторонами не було обумовлено, відповідно договір позики укладено на невизначений термін, тобто розписка є діючою. На виконання взятих на себе зобов'язань по договору, позивачем передано відповідачу [PERSON] банківське золото в кількості 500 грам на підтвердження чого відповідачем [PERSON] власноручно написано відповідну розписку від 19.01.2009 року. Зі слів відповідача [PERSON] стало відомо, що отримане в борг золото він використав та золота в натурі для повернення у нього немає, але належних доказів на підтвердження даного факту на даний час не має. 06.02.2017 року звернувся до останнього з письмовою вимогою про повернення всієї суми позики протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Дана вимога була отримана відповідачем [PERSON] особисто 08.02.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У своїй вимозі про сплату боргу від 06.02.2017 року запропоновано відповідачу альтернативу виконання зобов'язання за договором позики, а саме повернути 500 г. золота в натурі або ж грошові кошти в сумі еквівалентній вартості позики на момент повернення. Станом на 04.07.2017 року офіційний курс банківського золота становив -1027,3359грн. за 1 грам). Так, за умовами договору позики відповідач взяв на себе зобов'язання до повного повернення позики 19 числа кожного місяця виплачувати позивачу суму в розмірі 2,3% від залишку суми займу в гривневому еквіваленті. Договір позики укладено 19 січня 2009 року, враховуючи норму ст.257 ЦК України розрахунок відсотків проведено в межах строку позовної давності за останні три роки користування позикою. Курс НБУ банківського золота станом на 19.06.2014р. становив 488,4194грн. за грам. Всього за період з 19.06.2014 року по 19.06.2017 року у відповідача виникло зобов'язання по сплаті позивачу відсотків за користування позикою на загальну суму 373381,03грн., а тому просить задовольнити позов повністю. 2.Норми права на які посилається позивач : -Ст. ст. 60,61, ч.2 ст. 65 СК України; -ст. 539 ЦК України. - До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 126 ). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 103,104,106,106а,116,118.125), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. 3.Судом встановлено наступні факти та обставини. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується розпискою від 19.01.2009 року (а. с.128). Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] отримав в борг у позивача банківське золото - 500 грам. Згідно Договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання до повного повернення позики 19 числа кожного місяця виплачувати позивачу суму в розмірі 2,3% від залишку суми займу в гривневому еквіваленті. Як зазначено в розписці відповідач [PERSON] зобов'язався обговорити графік повернення позики до 31.12.2009 року, але його не було узгоджено сторонами. Отже, строк виконання основного зобов'язання (повернення позики) сторонами не було обумовлено, відповідно договір позики укладено на невизначений термін, тобто розписка є діючою. Позивач 06.02.2017 року звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення всієї суми позики протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Дана вимога була отримана відповідачем [PERSON] особисто 08.02.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 13) Станом на 04.07.2017 року офіційний курс банківського золота становив -1027,3359грн. за 1 грам. Всього за період з 19.06.2014 року по 19.06.2017 року у відповідача [PERSON] виникло зобов'язання по сплаті позивачу відсотків за користування позикою на загальну суму 373381,03грн. 4.Норми права , що регулюють дані правовідносини: Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються положеннями Глави 71 ЦК України (позика). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатою або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Згідно ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно вимог ч.2 ст.530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимог, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимог, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 65 СК України - при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України). Як передбачено ст. 539 ЦК України - альтернативним є зобов'язання, в якому боржник зобов'язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. До теперішнього часу сума позики Відповідачем 1 не повернута, що є порушенням вимог закону, умов договору, прав та законних інтересів Позивача [PERSON] Відповідачем прав позивача стало підставою звернення до суду. Якщо позика отримувалася фактично подружжям в інтересах сім'ї, відповідно обов'язок щодо повернення позики та сплаті відсотків за користування нею, подружжя також повинно нести солідарно. 6. Висновки суду , щодо встановлених обставин: Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково, оскільки відповідачем [PERSON] не виконуються взяті на себе зобов»язання, відповідно до умов договору позики . Відповідач [PERSON] жодних зобов»язань перед позивачем не має, оскільки за виконання зобов»язань чоловіка не поручалась, розписка не містить жодних її зобов»язань перед позивачем, в свою чергу позивач вимогу про сплату боргу до [PERSON] не надсилав, доказів , що позика отримувалась в інтересах сім»ї суду не надано. В цій частині позов не підлягає задоволенню у зв»язку з необґрунтованістю та безпідставністю . Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 8000 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial