Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

20 березня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначили, що 18 липня 2009 року між ними відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №161. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з [PERSON] . Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, кожен живе своїм життям, шлюб носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у вихованні дитини батьком та розміру аліментів на її утримання. За таких обставин заявники дійшли згоди, що шлюб необхідно розірвати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено судове заідання на 10 год. 00 хв. 21 квітня 2020 року. В судове засідання зявники [PERSON] та [PERSON] не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали та просили шлюб між ними розірвати. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку заяву задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №161. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 18 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання заявників однією сім`єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Заявниками досягнуто згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується договором, посвідченим 09 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солом`яною Л.В., зареєстрованим в реєстрі за №905. Із спільної заяви [PERSON] та [PERSON] від 20 березня 2020 року слідує, що спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. В поданих [PERSON] 16.04.2020 року, а [PERSON] - 21.04.2020 року заявах, заявники наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 24, 56, 109, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved