Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

20.10.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 28.06.1986 та зареєстрований Готвальдівським відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №68. На обґрунтування позову зазначено, що з 28.06.1986 перебуває у шлюбі з відповідачем. Дітей від шлюбу неповнолітніх не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини припинено понад 12 років. Просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 27.10.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить шлюб розірвати, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову, просив розгляд справи проводити за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 28.06.1986, який зареєстровано Готвальдівським відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №68 (а. с. 8). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved