Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

21.02.2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 08.06.1998року народження, та син [PERSON], 27.10.2003року народження. Вказує, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. З 25.10.2005року вона отримувала аліменти на дітей згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області в розмірі 1/3 частини доходів відповідача. 08.06.2016року син [PERSON] став повнолітнім, однак продовжує навчатись у Технічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка» на 4 курсі денної форми навчання і не має змоги працювати на роботі, щоб отримувати заробіток. Стипендію, яку отримує в навчальному закладі, не завжди вистачає на харчування. Зазначає, що відповідач працює на посаді слюсаря з механо-складальних робіт в Товаристві з додатковою відповідальністю «Львівагромашпроект» та одержує середню місячну заробітну плату у розмірі 8332 гривень, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу сину [PERSON]. З огляду на наведене просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до закінчення сином навчання чи досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилося двоє дітей: [PERSON], 08.06.1998року народження, та [PERSON], 27.10.2003року народження, які проживають разом з позивачкою. Починаючи з 25.10.2005року з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, до повноліття дітей. На даний час син [PERSON] вже досягнув повноліття та навчається на 4 курсі денної форми навчання відділення інформаційних технологій та компютерної техніки Технічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка», у звязку із чим також потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 25.05.2012року; копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.01.2006року народження; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією довідки Технічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» №156 від 28.12.2016року. Відповідно до положень ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки обовязок по утриманню повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів та весь тягар по утриманні сина лежить на позивачці, то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів. У відповідності до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача та його сина [PERSON], зокрема те, що відповідач має постійне місце праці, його дохід (заробітна плата) носить регулярний характер, тобто останній має можливість надавати сину матеріальну допомогу, також те, що його син [PERSON] навчається на денній формі навчання, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для працездатних осіб з 1 грудня становить 1762 гривні та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial