Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

20 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Хомутецької сільської ради Миргородського району в якому просила встановити факт прийняття нею спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , визнати за нею після смерті [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 2,44 га., розташованої на території Хомутецької сільської ради Полтавської області, яка сформована відповідно до Державного акту ПЛ № 066706 від 14.07.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №49. Обґрунтовуючи позов послалася на те, що [INFO] номер її батько [PERSON] , який був зареєстрований в с. Хомутець Миргородського району. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,44 га. ( згідно технічної документації - площею - 2.4448 га ) розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району, призначену для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №066706 від 14.07.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю га на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №49, якій як не витребуваній земельній ділянці надано кадастровий номер 5323288200:00:007:0049 . Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений вже після смерті батька, тому серед його речей не було. Після смерті батька вона фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння належними йому особистими речами ( подаровані йому наручні годинники, електричні бритви, велосипед та ін.), іншими його особистими речами домашнього вжитку, його особистим столярським інструментом тощо, якими володіє до цього часу. Її матір [PERSON] , яка померла [INFO] не мала бажання приймати цю спадщину та заявила що спадщину повинна успадковувати тільки вона, тому одразу ж після смерті спадкодавця, належним йому майном фактично стала володіти вона. Коли вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини на право власності на земельну ділянку їй в цьому постановою було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку та відсутності доказів про прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Органом місцевого самоврядування, по останньому місцю проживання спадкодавця вищезазначена спадщина у порядку ет. 555 ЦК України 1963 року у власність держави не переходила і у порядку7 ст. 1277 ЦК України 2003 року відумерлою не визнавалась. Інших спадкоємців крім неї, ні за законом ні за заповітом немає. Її проходження від спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Враховуючи вищевикладене, змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24.01.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.03.2020 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивач [PERSON] разом з батьками проживала в с. Хомутець. Мати померла в 2006 році. Після смерті [PERSON] , [INFO] , в будинку продовжувала проживати [PERSON] та вступила в управління майном. Крім неї інших дітей не має. Представник відповідача Хомутецької сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти рішення суду (а.с.41). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає постійно в с. Хомутець і знає [PERSON] , в якого є дочка, позивач по справі. Після його смерті вона забрала все належне йому майно. Дружина померла зразу ж після чоловіка. На момент смерті [PERSON] з ним проживала дочка [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в с. Хомутець жив [PERSON] . В нього є дочка [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу переїхала до м. Лубни. На момент смерті вона проживала з батьком . Після смерті [PERSON] все його майно залишилося дочці. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5 ). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Родинні відносини зі спадкодавцем позивача підтверджені свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.05.2019 відповідно до якого позивач [PERSON] змінила прізвище при реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13,14). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Хомутецької сільської ради від 15.07.2019 [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] , був зареєстрований за адресою: с. Хомутець, Миргородський район, разом з дружиною [PERSON] , 1941 року народження, дочкою [PERSON] , 1975 року народження (а.с. 6). Відповідно до листа Відділу у Миргородському районі Головного управління держгеокадастру у Полтавській області від 06.06.2019 станом на 01.01.2013 згідно книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №066706 від 14.07.2003 на ім`я [PERSON] , розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району (а.с. 7). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066706 від 14.07.2003 року був виданий після смерті [PERSON] , тобто останній за життя не набув право власності на земельну ділянку, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України втратив правоздатність в зв`язку зі смертю 23.06.1997 року. Постановою державного нотаріуса Другої Миргородської державної нотаріальної контори від 14.01.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку площею 2,44 га, кадастровий номер 5323288200:00:007:0049, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, після померлого [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності (а.с.121). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент його смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , підтверджується беззаперечними поясненнями свідків наданими в судовому засіданні та довідкою Виконавчого комітету Хомутецької сільської ради від 15.07.2019 відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] , був зареєстрований за адресою: с. Хомутець, Миргородський район, разом з дружиною [PERSON] , 1941 року народження, дочкою [PERSON] , 1975 року народження. В ході судового розгляду встановлено, що спадкодавець [PERSON] не набув права власності на землю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ПЛ № 066706 від 14.07.2003 року, так як помер на момент його видачі, однак оскільки на ім`я спадкодавця був виданий та зареєстрований в установленому законом порядку Державний акт на право власності на земельну ділянку, який є чинним, та була сформована земельна ділянка в натурі, суд вважає, що [PERSON] за життя набув лише право на отримання земельної частки (паю) (а.с. 9,10). Враховуючи вищевикладене, з метою оформлення спадщини необхідно визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженкою села Хомутець, Миргородського району, Полтавської області, після смерті [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за законом право на отримання земельної частки (паю) площею 2,44 га., розташованої на території Хомутецької сільської ради Полтавської області, яка сформована відповідно до Державного акту ПЛ № 066706 від 14.07.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №49., виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до часткового задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: partial