Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

20 квітня 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.01.2005 року. Від даного шлюбу народилося троє дітей, які на даний час є малолітніми. З відповідачем спільно не проживають з лютого 2018 року, оскільки він став зловживати спиртними напоями, не працює, сімю не забезпечує, вихованням дітей не займається. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з нею, та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі половини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня предявлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу, підтвердив, що разом не проживають з лютого 2018 р., хоче виправитись та просив надати термін для примирення. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 23.04.2018 р. позовна заява залишена без руху з наданням строку на усунення недоліків. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 14.05.2018 р. відкрито провадження у справі. Розгляд справи за клопотанням відповідача відкладався для примирення подружжя. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~ Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, 22 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції згідно запису № 62 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружжя з лютого 2018 року разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, про інтереси сімї не піклується. У строк, наданий судом для примирення, сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, суперечить інтересам позивача та їхніх дітей. Крім того суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, тому позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При вирішенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 141 Сімейного Кодексу України\~мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини (ст.155 СК України). Статтею 160 СК України\~встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ст.161 СК України \~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що троє малолітніх дітей подружжя проживають за адресою: вул Грушевського, 105а кв. 97 у м. Житомирі разом з матірю, яка виховує, утримує та піклується за них. Відповідач покинув сімю, проживає окремо за адресою [ADDRESS], вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, беручи до уваги вік дітей, їх прихильність до кожного з батьків, тривалість проживання з матірю, з максимально можливим урахуванням інтересів дітей, суд,

Outcome: approved