Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

1 квітня 2015 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача, з яким вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 22.06.2013 р., на свою користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на своє утримання грошову допомогу у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи це, знаходженням малолітньої доньки тільки на її утриманні, і відсутністю з боку відповідача - батька дитини матеріальної допомоги як їхній спільній доньці, якій потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, потрібних малолітній дитині, чим вона самостійно не може забезпечити дитину з якою вона проживає окремо від відповідача, враховуючи, що вона офіційно не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною і відповідно сама потребує фінансового грошового утримання з боку відповідача. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на свою дитину у твердій грошовій сумі розмірі 700 грн. щомісячно до повноліття дитини, не визнав позов в частині стягнення з нього грошової суми 500 грн. на утримання позивачки з огляду на своє матеріальне становище. Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Стаття 80 СК України передбачає - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України - якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача - може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі - підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб, в якому знаходяться до сьогодні, 22.06.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 22.06.2013 р., виданого ВДРАЦСом Реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ в Одеської області, в період якого, у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.07.2014 р., виданого ВДРАЦСом у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського МУЮ, в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 5,6). З пояснень сторін, які вони надали в судовому засіданні вбачається, що позивачка проживає разом із малолітньою донькою, яка повністю знаходиться на її утриманні окремо від відповідача, який є батьком дитини і згідно вимог ст. 180 СК України повинен утримувати свою малолітню доньку, не надає їй матеріальної допомоги, яку дитина потребує для нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних дитині для розвитку, а позивачці, одній важко забезпечувати малолітнього сина всіма необхідними речами. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено обома сторонами, що відповідач, неофіційно працюючи електриком має мінливий, нерегулярний дохід, отримуючи різний розмір грошової винагороди за тимчасову зроблену роботу, а також згідно рішення Овідіопольського р/с від 13.08.2013 р., яке набрало законної сили 27.08.2013 р. - сплачує аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частки від усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.07.2013 р. на утримання свого сина [PERSON], [INFO] (а.с. 17,18). Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідача та враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти на користь своєї малолітньої доньки і про задоволення позову в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову - 01.04.2015 р. на користь позивачки [PERSON] на утримання своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], який суд вважає обґрунтованим. В той же час, з огляду на вищевикладені факти, підтверджені сторонами та враховуючи приписи ст. 84 СК України, суд вважає, що у відповідача відсутні матеріальні та фінансові умови, за яких відповідач - чоловік позивачки може надавати їй матеріальну допомогу на її утримання, а тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Outcome: partial