Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

21.08.2018 року позивачка [PERSON]звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до[PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],в твердій грошовій сумі в розмірі 31180 гривень, але не більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] року. У позовній заяві позивачка в обґрунтування вимог посилається на те, що 18 листопада 2011 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У даному шлюбі в них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначила, що діти мешкають разом з нею, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, на зменшення визначеної суми не згодна. Пояснила, що відповідач працює на посаді старшого помічника капітану на судах іноземного судновласника, щомісячна заробітна плата складає 8000 доларів США, тому позовні вимоги у даному розмірі є обґрунтованими. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень на кожну дитину; зазначену суму він добровільно перераховує [PERSON] на протязі останніх місяців. Представник відповідача зазначив, що дійсно під час проживання з позивачкою однією сім'єю в шлюбі відповідач працював за контрактом моряком на суднах іноземних судновласників, але на даний час відповідач не працевлаштований, шукає роботу в Україні. Представник відповідача стверджував, що, виходячи з положень Глави 15 СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання», батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Тому не є переконливою позиція позивачки щодо перекладання усіх матеріальних обов'язків з утримання дітей на його довірителя. Також представник відповідача зазначила, що [PERSON] ніяким чином не довела, що витрачає на дітей суму 31180 гривень щомісячно. Вислухавши представника позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18.11.2011року. За час шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для стягнення аліментів. Судом встановлено, що відповідач є моряком та працює на судах іноземних судновласників, що підтверджується інформацією з ДП Корпорації «В.ШІПС» «В.ШІПС (Україна.). Враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає, що дані факти свідчать про професійну діяльність відповідача в якості моряка, а також постійного отримання ним заробітку. Суд вважає, що ним отримана достовірна інформація щодо матеріального становища відповідача, який має нерегулярний, але достатній дохід, щоб утримувати дітей. При цьому, суд не бере до уваги відомості щодо перебування відповідача на обліку в Центрі зайнятості, оскільки дана обставина не може свідчить про відсутність працевлаштування у якості моряка. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років під час розгляду справи складав 1626 гривень на місяць. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи доходи сторін, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, по 7500 (сім тисяч п'ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і вважає дану суму обґрунтованою, справедливою і розумною. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial