Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та її рідною бабусею [PERSON] , померлою [INFO] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений законом строк заявник звернулася до приватного нотаріуса Шевченко О.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON] . В свою чергу, мати заявника [PERSON] , як донька спадкодавця, відмовилася від прийняття спадщини на користь заявника. Під час оформлення спадкових прав нотаріусом було виявлено розбіжності в написанні імені спадкодавця в свідоцтві про смерть, де вона вказана як « [PERSON] » та її свідоцтві про шлюб, свідоцтві про народження матері заявника [PERSON] , де вона значиться як « [PERSON] ». Таким чином, не можливо встановити родинний зв`язок між [PERSON] та спадкодавцем, як онукою та рідною бабусею. За вказаних обставин, заявник позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому вона в судовому порядку просить встановити факт родинних відносин між нею та її рідною бабусею [PERSON] , померлою [INFO] . Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримав. Заінтересована особа - приватний нотаріус Шевченко О.М. в судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду надав копію витребуваної судом спадкової справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] в м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.15). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко О.М. заведено спадкову справу №2/2020, матеріали якої свідчать про те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті рідної бабусі, подавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с.29). В свою чергу, донька спадкодавця - [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] на користь [PERSON] , рідної онуки спадкодавця (а.с.30). Даних про наявність інших спадкоємців, окрім позивача, матеріали спадкової справи не містять. Поряд з цим, за результатами розгляду документів, поданих [PERSON] нотаріусом було встановлено, що родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем, як рідною бабусею та рідною онукою за вимогами статті 1266 ЦК України, із наданих документів не вбачається, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, тому 31 липня 2019 року нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с.16). У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суду подано копію свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 03 квітня 1979 року (а.с.9), у відповідності до якого [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON] .7/) [PERSON] народилася [INFO] в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, матір`ю остатньої є [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] 10/) [PERSON] (а.с.9). Копія свідоцтва про шлюб заявника та копія свідоцтва про шлюб матері заявника, з яких вбачається зміна прізвищ після реєстрації шлюбу, містяться в матеріалах справи. Так, у свідоцтві про народження матері заявника [PERSON] , [INFO] (а.с.11), батьками останньої вказано - [PERSON] та [PERSON] , які уклали шлюб 22 жовтня 1958 року, дошлюбне прізвище дружини було « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.10.1958 року (а.с.12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22 грудня 1982 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] » з виправленим ім`я на « [PERSON] , розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22 грудня 1982 року зроблено запис за №289 (а.с.13). Також в матеріалах справи міститься копія трудової книжки, оформленої на ім`я [PERSON] » з виправленням ім`я на « [PERSON] , [INFO], з відміткою про те, що виправлення ім`я зроблено на підставі паспорту [NUMBER] , виданого 29.03.1976 року (а.с.14). Як зазначила заявник у своїй заяві, на її думку під час оформлення паспорту громадянки Української РСР в 1976 році було допущено помилку в написанні ім`я її бабусі, замість вірного « [PERSON] » вказано « [PERSON] » (на російській мові), яке в подальшому при перекладі на українську мову записано як « [PERSON] », що в свою чергу потягло за собою усі зазначені вище виправлення ім`я бабусі в документах. Отже, аналіз усіх поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні ім`я бабусі заявника у свідоцтві про шлюб останньої, у свідоцтві про народження матері заявника, яке не співпадає з її ім`ям, записаному у свідоцтві про смерть. Означені невідповідності дійсно перешкоджають заявникові у реалізації її спадкових прав, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту родинних відносин. Так, згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Сама по собі наявність у заявника оригіналів усіх зазначених документів, свідчить на її користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягала [PERSON] . При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які вона посилається. Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, доводить суду той факт, що [PERSON] являється рідною онукою [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved