Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

1. У квітні 2019 року СП ТОВ «Світловодськпобут» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 17 279 грн. 36 коп., втрат від інфляції в сумі 864 грн. 77 коп., та три відсотка річних в сумі 420 грн. 05 коп., а всього 18 564,18 грн. 2. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 03 травня 2019 року позовну заяву СП ТОВ «Світловодськпобут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення, втрати від інфляції, три відсотки річних, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позиція позивача, СП ТОВ «Світловодськпобут»: 3. В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві та у відповіді на відзив позивач, СП ТОВ «Світловодськпобут», зазначив, що є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську, та подає теплову енергією, в тому числі, в багатоквартирні будинки. 14 травня 2008 року [PERSON] та СП ТОВ «Світловодськпобут» було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» для опалення квартири [ADDRESS] . Позивач надавав послуги відповідачці [PERSON] . Відповідачка [PERSON] здійснювала оплату отриманих від позивача послуг. Проте, з жовтня 2017 року відповідачка [PERSON] зобов`язання за договором не виконує, надані їй послуги не оплачує. За період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року заборгованість [PERSON] за послуги централізованого опалення становить 17279,36 грн. Згідно розрахунку трьох відсотків річних за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року становить 420,05 грн., а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за вказаний період, становить 864,77 грн. Посилаючись на рішення Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2018 року, позивач зазначив, що відповідачка, [PERSON] у жовтні 2017 року самовільно відключила свою квартиру від мережі централізованого опалення, тому зобов`язана сплачувати вказану послугу. На підставі викладеного, просив задовольнити позов про стягнення з відповідачки, [PERSON] , нарахованої заборгованості. 4. В обгрунтування позовних вимог позивач надав суду такі докази: - копію рішення виконкому Світловодської міської ради №742 від 15 серпня 2012 року «Про визначення виконавця послуг»; - копію укладеного 14 травня 2008 року між [PERSON] та СП ТОВ «Світловодськпобут» договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води»; - копію ухвали Світловодського міськрайонного суду від 28 вересня 2018 року про скасування судового наказу від 11 вересня 2018 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення; - копію рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» з додатком №1, в тому числі [PERSON] - власнику квартири [ADDRESS] ; - копію рішення Світловодського міськрайсуду від 14 лютого 2018 року та копія ухвали Світловодського міськрайсуду від 07 листопада 2017 року у справі №401/2359/17, яким задоволено позов СП ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання»; - копія постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі №401/2359/17, якою рішення Світловодського міськрайсуду від 14 лютого 2018 року залишено без змін; - копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №819 від 05 грудня 2017 року «Про встановлення СП ТОВ «Світловодськпобут» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для населення»; - копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №703 від 26 листопада 2018 року «Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання послуги з централізованого опалення, які надаються СП ТОВ «Світловодськпобут»; - копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №711 від 21 жовтня 2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10 жовтня 2017 року №682 «Про початок опалювального періоду 2017-2018 років»; - копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут №84 від 21.10.2017 р. «Про початок опалювального сезону 2017-2018 років; - копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №154 від 30.03.2018 року «Про закінчення опалювального сезону 20І7-2018 р»; - копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» №16 від 03.04.2018 р. «Про закінчення опалювального сезону 2017-2018 років»; - копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №612 від 29.10.2018 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 08.10.2018 р. №595 «Про початок опалювального періоду 2018-2019 років»; - копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» №53 від 23.04.2018р. «Про початок опалювального сезону 2018-2019 років; - довідка про розмір нарахованих платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» власнику квартири [ADDRESS] відповідачці [PERSON] за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року; - розрахунок суми, на яку збільшився розмір нарахованого боргу [PERSON] внаслідок інфляційних процесів та трьох відсотків річних; - копія протоколу № 04-11-2016 від 04 листопада 2016 року загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут»; - копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; - копія наказу № 127/к від 10.11.2016 року по СП ТОВ «Світловодськпобут». 5. У відповіді на відзив позивач зазначив, що укладений 14 травня 2008 року [PERSON] та СП ТОВ «Світловодськпобут» договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» є дійсним, а тому самовільне відключення відповідачкою, [PERSON] , квартири від мереж ЦО і ГВП, та її відмова від послуг і не використання відповідачкою послуг з ЦО і ГВП, не звільняє її від обов`язку оплачувати нараховану позивачем вартість цих послуг. 6. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з наведених у позові підстав, та стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту послугу з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року в сумі 17279,36 грн., втрати від інфляції в сумі 864,77 грн., та три відсотки річних в сумі 420,05 грн. Позиція відповідачки, [PERSON] : 7. У встановлений строк відповідачка, [PERSON] , подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає. В обґрунтування відзиву зазначила, що дійсно 14 травня 2008 року з СП ТОВ «Світловодськпобут» уклала договір про надання послуг з централізованого опалення її квартири, терміном на 5 років. Свої зобов`язання за договором вона виконувала у повному обсязі та своєчасно сплачувала надані позивачем послуги. Натомість, свої зобов`язання за договором позивач не виконував оскільки якість послуг з теплопостачання була неякісною, а гаряче водопостачання вже понад 20 років відсутнє. У зв`язку з неналежним наданням СП ТОВ «Світловодськпобут» послуг з централізованого опалення та відсутністю гарячого водопостачання понад 20-ть років, вона вирішила встановити індивідуальне опалення в своїй квартирі. Користуючись своїм правом на відключення своєї квартири від мереж централізованого опалення вона звернулася з відповідною заявою до міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради. Згідно рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 рокуїй, [PERSON] , було надано дозвіл на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опаленння та при умові проведенння робіт з відключенням квартири в міжопалювальний період. Зазначала, що з 30 вересня 2017 року централізоване опалення в її квартирі відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані. Встановлено електричне індивідуальне опалення відповідно до проекту. З акту обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та ГВП квартири, який було складено 12 жовтня 2017 року в її присутності та членів комісії, видно, що проведено відключення квартири [ADDRESS] від внутрішньо- будинкових мереж ЦО та ГВП. 18 грудня 2017 року рішенням Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ВП було затверджено Акт від 30 вересня 2017 року про відключення її квартири від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ВП. 20 грудня 2017 року, на підставі пункту 29 Договору, вона звернулася до позивача із заявою про розірвання договору у зв`язку зі зникненням потреби в отриманні послуги, та повідомила про встановлення у своїй квартирі індивідуального опалення. Зазначає, що нею було дотримані умови договору, а саме п. 29 стосовно письмового звернення однієї із сторін про дострокове розірвання договору. На підставі викладеного, вважає Договір, укладений між нею та СП ТОВ «Світловодськпобут» 14 травня 2008 року розірваним на підставі п. 29 Договору. Крім цього, посилалася на п.п.6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» згідно якого, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, заявлений позов про примусове стягнення з неї заборгованості вважає необгрунтованим і безпідставним, а тому просила відмовити в задоволенні позовну. 8. В обгрунтування своїх заперечень відповідачка, [PERSON] , надала суду такі докази: - копію рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року за № 558, згідно якого власнику квартири [ADDRESS] - [PERSON] , надано дозвіл на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання; - копію акту обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири від 12 жовтня 2017 року, здійсненого на підставі розпорядження міського голови №220-р від 26 грудня 2016 року, відповідно до якого комісією проведено обстеження квартири [ADDRESS] , власника [PERSON] , та встановлено, що квартира відключена від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. ЦО та ГВП в квартирі відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані. Встановлено електричне індивідуальне опалення відповідно до проекту. Акт затверджено заступником міського голови; - копію акту про відключення квартири [ADDRESS] , власника [PERSON] , від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП від 30 версеня 2017 року, який затверджено рішенням Міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП від 18 грудня 2017 року №7; - копію заяви від 20 грудня 2017 року [PERSON] до директора СП ТОВ «Світловодськпобут» про розірвання договору в зв'язку з наявністю дозволу виконавчого комітету та встановленням індивідуального опалення; - копію рішення Кропивницького апеляційного суду від 27 березня 2019 року у справі №401/2587/18 яким відмовлено СП ТОВ «Світловодськпобут» у задоволенні позову про визнання незаконним проведення власником квартири багатоквартирного будинку робіт по відключенню своєї квартири від мереж ЦО і ГВП та відновлення ЦО в квартирі до попереднього стану шляхом підключення нагрівальних приладів до стояків системи ЦО; - копію рішення Кропивницького апеляційного суду від 01 червня 2019 року у справі №401/1559/17, яким відмовлено в задоволенні позову СП ТОВ «Світловодськпобут» про стягнення з власника квартири в багатоквартирному будинку, який відключився від мереж ЦО і ГВП, заборгованості за централізоване опалення, так як відповідачем послуги не використовувалися. 9. В судовому засіданні представник відповідачки заперечив проти позову з наведених у відзиві підстав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 10. Розглянувши справу в порядку спрощенного позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Встановлені судом обставини справи: 11. СП ТОВ «Світловодськпобут» відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради за №742 від 15 серпня 2012 року є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та подає теплову енергією в баготоквартирні будинки. 12. 14 травня 2008 року СП ТОВ «Світловодськпобут» та [PERSON] було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води», для опалення квартири [ADDRESS]. 13 . На підставі рішення Міжвідомчої комісії від 16 серпня 2017 року, рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 558 від 21 серпня 2017 року [PERSON] , в числі інших мешканців м. Світловодська, було надано дозвіл на відключення її квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення. В Додатку № 1 до вказаного рішення міститься реєстр громадян яким було надано дозвіл на відключення квартир, в якому [PERSON] зазначена під №79. 14. 30 вересня 2017 рокупредставником власника будинку КП «Житлосервіс 2012», представником монтажної організації та власником квартири [PERSON] підписано Акт про відключення квартири [ADDRESS] від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Вказаний акт від 30 вересня 2017 року згідно протоколу 18 грудня 2017 року №7 затверджено рішенням Міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП. 15. 12 жовтня 2017 року за результатами обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та ГВП квартири, було складено акт від 12 жовтня 2017 року про те, що квартира [ADDRESS] відключена від внутрішньо-будинкових мереж ЦО та ГВП. З 30 вересня 2017 року централізоване опалення в квартирі [PERSON] відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані. Встановлено електричне індивідуальне опалення відповідно до проекту. 16. 20 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до позивача з письмовою заявою про розірвання договору у зв`язку зі зникненням потреби в отриманні послуги ЦО і ГВП, та повідомила про встановлення у квартирі індивідуального опалення. 17. Рішенням Світловодського міськрайсуду від 14 лютого 2018 року у справі №401/2359/17, задоволено позов СП ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання». Вказане рішення суду залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року. 18. 12 квітня 2019 року СП ТОВ «Світловодськпобут» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення. 19. Згідно довідки про розмір платежів за послуги позивачем, СП ТОВ «Світловодськпобут», за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 р. нараховано відповідачці, [PERSON] , заборгованість за послуги централізованого опалення на загальну суму 17279,36 грн. Згідно розрахунку позивача, сума трьох відсотків річних за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року на суму заборгованості становить 420,05 грн., а сума на яку збільшився розмір заборгованості внаслідок інфляційних процесів за вказаний період становить 864,77 грн. 20. Відповідачка позов не визнає, посилаючись на те, що від позивача не отримувала та не користувалася його послугою централізованого опалення у спірний період, так як 30 вересня 2017 року опалювальні прилади її квартири, на підставі рішення міжвідомчої комісії та виконавчого комітету Світловодської міської ради, від`єднано від мережі централізованого опалення. Просить відмовити в задоволенні позову оскільки вона не користувалася послугою позивача. 21. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнані та не спростовані. Джерела права та оцінка суду: 22. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 23. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 24. Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 (далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП). 25. Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. 26. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. 27. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 28. Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 29. Згідно ст. 6 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 30. Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 31. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 32. Відповідно до статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 33. Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 34. Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. 35. Статтею 15 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання, зокрема є захист прав споживачів; забезпечення рівних можливостей доступу суб`єктів відносин у сфері теплопостачання на ринок теплової енергії; запобігання монополізації та створення умов для розвитку конкурентних відносин у сфері теплопостачання. 36. Суб`єктами відносин у сфері теплопостачання у розумінні статті 1 зазначеного Закону є фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. 37. Частиною 3 статті 19 Закону передбачено, що споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. 38. Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. 39. У п.39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором. 40. Пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Повноваженнями щодо визначення правил (умов, порядку) реалізації споживачами права на відмову від послуг з централізованого опалення (ЦО) та гарячого водопостачання (ГВП) наділено виключно Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України. 41. Наказом №4 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП визначена Порядком відключення від мереж ЦО і ГВП. Відповідно до п. 1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж. Згідно з п. 2.1. Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк ( п.2.2.3). Відповідно до п. 2.2.1 Порядку при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення. Згідно з п. 2.3. Порядку отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Відповідно до п. 2.5. Порядку відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи. Згідно з п. 2.6 Порядку по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.7). 42. У пункті 28 Договору від 14 травня 2008 року зазначено, що він укладається на 5 років і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Відповідно до п.29 Договір може бути розірвано достроково у разі: - зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами відповідно до діючого порядку, законодавства України, норм та правил; - невиконання умов договору сторонами договору. Як вбачається з викладених положень Договору, споживач має право на його розірвання в зв`язку з відмовою від користування послугами виконавця, але у спосіб, визначений законодавством України. 43. Конституційний Суд України в рішенні від 16 квітня 2009 р. (справа № 1-9/2009 про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов висновку, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. 44. Відповідно до ч.ч. 1, 2, п.п. 1, 4, 5, 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, тощо. 45. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 46. Статтею 12 ЦПК України визначено, що учасники справимають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 47. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду: 48. Суд зазначає, що позивач, СП ТОВ «Світловодськпобут», як виконавець послуг з централізованого теплопостачання в м. Світловодську, порушив спір про стягнення з відповідачки, [PERSON] , заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання, яка утворилася після відключення квартири відповідачки від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання (ЦО і ГВП), тобто, після фактичного припинення споживання відповідачкою вказаної послуги. 49. Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. 50. В судовому засіданні встановлено, що позивач, СП ТОВ «Світловодськпобут», в тому числі у спірний період, надавав послуги з централізованого теплопостачання до будинку [ADDRESS] , яка належить відповідачці, [PERSON] 51. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП виконавчого комітету Світловодської міської ради про відключення зазначеного будинку [ADDRESS] від мережі централізованого опалення відсутнє. 52. Позивачем доведено, що на час виникнення спору будинок [ADDRESS] не відключений від мережі централізованого опалення. 53. Суд враховує, що рішенням Світловодського міськрайсуду від 14 лютого 2018 року у справі №401/2359/17, позов СП ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання», яким було надано дозвіл, в тому числі, і [PERSON] на відключення квартири [ADDRESS] . Вказане рішення суду залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року. 54. В обгрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1706цс15, Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі №234/18481/16ц, позивач зазначав, що відключення відповідачкою, [PERSON] , своєї квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є самовільним, а тому не є підставою для звільнення відповідачки від оплати за послуги теплопостачання. 55. Проте, з аргументами позивача про те, що з відповідачки, [PERSON] , слід стягнути, нараховану з часу відключення квартири заборгованість з оплати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, оскільки відповідачка самовільно відключила свою квартиру від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд не може погодитися з огляду на таке. 56. Так, вирішуючи спір, суд не може не звернути увагу на встановлені фактичні обставини справи. 57. Дійсно, 14 травня 2008 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води терміном на 5 років. При цьому, п. 28 Договору передбачено, що він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність його перегляду. Пунктом 29 Договору передбачено, що він може бути розірваний достроково, зокрема, у разі: - зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно до діючого порядку, законодавства України, норм та правил; - невиконання умов договору сторонами договору. 58. Відповідачка, [PERSON] , в обгрунтування своїх заперечень проти позову зазначала, що свої зобов`язання за договором до початку опалювального сезону 2017-2018 років вона виконувала, своєчасно сплачувала надані позивачем послуги. Натомість, свої зобов`язання за договором позивач не виконував оскільки послуги з централізованого опалення її квартири були неналежної якості, а послуга гарячого водопостачання в квартиру була відсутня вже понад 20 років. Саме у зв`язку з ненаданням позивачем, СП ТОВ «Світловодськпобут», послуги з централізованого опалення належної якості, та відсутністю послуги гарячого водопостачання, вона вирішила встановити індивідуальне опалення в своїй квартирі. 59. Позивач не заперечував проти доводів відповідачки, що він не надавав послугу гарячого водопостачання понад 20 років, та не заперечував, що до відключення квартири відповідачка оплачувала послугу з ЦО. 60. Довідкою про розмір платежів за послуги підтверджується факт виконання відповідачкою, [PERSON] , до 01 жовтня 2017 року обов`язку щодо сплати позивачеві вартості послуги централізованого опалення. 61. Суд зазначає, що позивач не пред`явив суду належних та допустимих доказів про виконання своїх обов`язків, передбачених Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та Договором про надання послуг з ЦО і ГВП відповідачці від 14 травня 2008 року, які б спростували вказані доводи позивачки, та переконали суд про надання позивачем до квартири [PERSON] належної якості послуги з централізованого опалення. 62. Враховуючи викладене, у суду не викликають сумнівів доводи відповідачки, що метою встановлення автономного (індивідуального) опалення було забезпечення опаленням належної якості власної квартири. В разі надання позивачем послуги з централізованого опалення квартири відповідачки належної якості, що за Договором є безпосереднім обов`язком позивача, відповідачка [PERSON] продовжувала б використовувати такі послуги, їх оплачувати, та не порушувала б питання про встановлювала індивідуального опалення. Отже, незабезпечення позивачем послугами централізованого опалення квартири відповідачки стало підставою для вжиття відповідачкою заходів до відключення від мережі централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення. 63. Суд зазначає, що користуючись своїм правом на відключення своєї квартири від мереж централізованого опалення, [PERSON] звернулася до створеної виконавчим комітетом Світловодської міської ради, Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, з відповідною заявою про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення її квартири, реалізувавши власне право, надане їй чинним законодавством. 64. Таке право споживача, [PERSON] , не обмежує і Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП, оскільки воно передбачено в п. 2.2.3 цього Порядку та визначає особливий розгляд такого звернення. 65. Міжвідомча комісія з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, як спеціально створений орган, уповноважений вирішувати питання щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, прийняла заяву [PERSON] до розгляду та, використовуючи власні дискреційні повноваження, вирішила її по суті, та надала 16 серпня 2017 року [PERSON] дозвіл на відключення її квартири від мереж ЦО і ГВП. 66. При цьому, на підставі рішення Міжвідомчої комісії від 16 серпня 2017 року, рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 558 від 21 серпня 2017 року, серед інших мешканців м. Світловодська, [PERSON] було надано дозвіл на відключення її квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення. Як видно, в Додатку № 1 до вказаного рішення, який містить реєстр громадян яким було надано дозвіл на відключення квартир, [PERSON] зазначена під №79. 67. 30 вересня 2017 рокупредставником власника будинку КП «Житлосервіс 2012», представником монтажної організації та власником квартири [PERSON] підписано Акт про відключення квартири [ADDRESS] від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Вказаний акт від 30 вересня 2017 року, відповідно протоколу 18 грудня 2017 року №7, затверджено рішенням Міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, у відповідності з п.2.6 вищезазначеного Порядку. 68. При цьому, 12 жовтня 2017 року за результатами обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та ГВП квартири, було складено акт про те, що квартира [ADDRESS] відключена від внутрішньо-будинкових мереж ЦО та ГВП, транзитні стояки опалення ізольовані. Встановлено електричне індивідуальне опалення відповідно до проекту. 69. Суд звертає увагу, що з 30 вересня 2017 року централізоване опалення в квартирі №34 відповідачки , [PERSON], в будинку [ADDRESS] відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані. Позивачем вказані факти не спростовано. 70. Суд не перевіряє в межах даного судового процесу правильність та повноту зазначеного Акту від 30 вересня 2017 року, оскільки вказане є дискреційними повноваженнями Міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП. 71. Правомірність рішення Міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, підстав відключення помешкання відповідачки від мереж ЦО і ГВП та процедури встановлення автономного опалення не є предметом спору, який розглядається судом. 72. Доказів на підтвердження того, що рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП від 16 серпня 2017 року про надання [PERSON] дозволу на відключення є скасованим, а її дії щодо затвердження Акту про відключення від мереж ЦО і ГВП(п. 2.6 Порядку) визнані протиправними у встановленому законом порядку за правилами адміністративної юрисдикції, позивачем суду не надано. 73. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка, [PERSON] , у вищезазначений спосіб реалізувала своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, при цьому дану реалізацію права суд не може визнати свавільною, оскільки відповідачка отримала на це дозвіл спеціально створеного органу - Міжвідомчої комісії. 74. Затвердивши 18 грудня 2017 року згідно п. 2.6 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП акт про відключення від мереж ЦО і ГВП від 30 вересня 2017 року, Міжвідомча комісія створила умови для настання наслідків, визначених п. 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов Договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. 75. Суд зазначає, що право на розірвання договору з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у відповідачки виникло з часу затвердження Міжвідомчою комісією Акту про відключення від мереж ЦО і ГВП від 30 вересня 2017 року, відтак і зобов`язання за договором мають бути припинені саме з цього часу, в тому числі і в частині нарахування відповідачці плати за послуги централізованого опалення. 76. 21 грудня 2017 року відповідачка, [PERSON] , звернулася до СП ТОВ «Світловодськпобут» із заявою вх.№ 875/з від 20 грудня 2017 року про розірвання договору у зв`язку з відмовою від користування послугами виконавця на підставі дозволу, який надано рішенням Міжвідомчої комісії від 16 серпня 2017 рокута рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 558 від 21 серпня 2017 року. До письмової заяви відповідачкою було надано: копію витягу з вказаного рішення; копію акта обстеження щодо відключення від мереж ЦО квартири від 12 жовтня 2017 року відповідно до якого при візуальному обстеженні комісією встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , проведено відключення від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Централізоване опалення в квартирі відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані. Встановлено індивідуальне електричне опалення відповідно до проекту; копію акта відключення квартири від мереж ЦО і ГВП від 30 вересня 2017 року, який затверджено рішенням Міжвідомчої комісії №7 від 18 грудня 2017 року. 77. Суд враховує, що пунктом 29 Договору від 14 травня 2008 року передбачено, що Договір може бути розірваний достроково, зокрема, у разі - зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно до діючого порядку, законодавства України, норм та правил; - невиконання умов договору сторонами договору. 78. Суд також враховує, що Конституційний Суд України в рішенні від 16.04.2009 р. (справа № 1-9/2009про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов висновку, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. 79. Суд звертає увагу, що на час проведення відповідачкою робіт по відключенню квартири від мережі централізованого опалення вказані рішення від 16 серпня 2017 року Міжвідомчої комісії та від 21 серпня 2017 року виконкому Світловодської міськради були чинними. 80. Рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» після відключення квартири [PERSON] від мережі ЦО, було визнано протиправним і скасовано рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2018 року у справі №401/2359/17. 81. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для визнання дій [PERSON] самовільними та протиправними, а тому вказані доводи позивача суд визнає безпідставними і їх відкидає. 82. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Кропивницького апеляційного суду від 27 березня 2018 року у справі №401/2587/18, яка набрала законної сили. 83. Крім цього, в обгрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1706цс15, №6-1192цс15, Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі №234/18481/16ц, позивач також зазначав, що підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири [PERSON] свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, він виконав свої зобов'язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачка, [PERSON] , незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов'язана оплатити надані послуги. Отже, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення відповідачки від оплати за послуги теплопостачання. 84. Суд погоджується з доводами позивача, що підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем, і така правова позиція міститься у зазначених постановах Верховного Суду. 85. Проте, аргументи позивача, що з відповідачки, [PERSON] , слід стягнути, нараховану з часу відключення квартири, заборгованість з оплати за послуги централізованого опалення квартири та гарячого водопостачання, оскільки відповідачка самовільно відключила свою квартиру від мережі ЦО і ГВП і не користувалася послугою централізованого опалення, на переконання суду не є достатніми підставами для задоволення позовних вимог з огляду на таке. 86. Суд зазначає, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. За змістом ст.20 закону №1875-ІV та пп.28, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 №630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги щодо центрального опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. 87. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15. Від вказаної правової позиції не відступив і Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц. 88. Суд враховує, що вказаними судовими рішеннями не заперечується, отже підтверджується, право споживачів встановлювати у власних квартирах багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, та наголошується, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 89. В судовому засіданні представники позивача не заперечували загальновідомі факти про те, що в м. Світловодську значна кількість колишніх споживачів послуг СП ТОВ «Світловодськпобут», за згодою позивача, відключили свої квартири в багатоквартирних будинках від мереж централізованого опалення, встановивши індивідуальне (автономне) опалення, та не здійснюють оплату послуг централізованого опалення своїх квартир, здійснюючи лише оплату позивачу послуги за опалення місць загального користування. Позивач не повідомив суду жодної обгрунтованої причини, на яких підставах він погоджував відключення від мереж централізованого опалення окремим споживачам, а відповідачці, [PERSON] , відмовив у погодженні такого відключення. 90. Суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві не ставилося питання про стягнення з відповідачки заборгованості з оплати послуги щодо централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. 91. Вирішуючи вказаний спір суд наголошує, що в Україні визнається й діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пп.41 і 60 доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, м.Венеція, 25-26.03.2011). Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.2, ч.1 ст.6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав і обов`язків, перебачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33). Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. У ч.5 ст.12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст.129 Конституції). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду Уураїни у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 92. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи про стягнення заборгованості зі споживачів послуг щодо теплопостачання, суд зобов`язаний дослідити всі надані сторонами докази, якими підтверджується факт отримання чи неотримання відповідачами комунальних послуг щодо централізованого опалення. 93. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення. 94. Верховний Суд України зауважує, що обов`язок споживачів здійснювати оплату виникає лише в разі фактичного отримання споживачами житлово-комунальної послуги, зокрема, послуги централізованого опалення. 95. Враховуючи викладене суд зазначає, що обов'язок споживача оплатити житлово-комунальну послугу настає у випадку, якщо споживач фактично користувався послугою централізованого опалення, і якість послуги відповідала вимогам законодавства та умовам договору про надання послуги. 96. Досліджуючи та оцінюючи зібрані у справі докази, суд зазначає, що позивач на підтвердження своїх вимог надав до суду довідку про розмір платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» власником квартири [ADDRESS] , [PERSON] за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року. 97. Суд зауважує, що надана довідка про розмір платежів за послуги вказує лише нараховані суми вартості послуги централізованого опалення за спірний період, проте не може підтверджувати сам факт надання послуги централізованого опалення квартири відповідачки, та не може підтверджувати факт використання послуги відповідачкою. 98. Інших доказів на підтвердження своїх доводів позивач суду не пред`явив. 99. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відсутність у квартирі відповідачки [PERSON] нагрівальних приладів (радіаторів), які були від`єднанні на підставі рішення уповноваженого органу від стояків системи централізованого опалення, порушує його законні права чи інтереси, та створює підстави для стягнення нарахованих позивачем за спірний період сум вартості послуги, якою відповідачка, поза сумнівом, не користувалася. 100. У свою чергу, відповідачка, [PERSON] , заперечуючи проти позову, посилалася на те, що за адресою її квартири №34 радіатори централізованого опалення не працюють так як відключені від мережі з вересня 2017 року. На підтвердження своїх доводів відповідачка до суду надала відповідні акти від 30 вересня 2017 року та від 12 жовтня 2017 року. 101. Оскільки оплата послуг щодо теплопостачання має здійснюватися лише за фактично отриману теплову енергію, суд зобов`язаний дослідити та надати оцінку наявним у матеріалах справи акту від 30 вересня 2017 року та акту від 12 жовтня 2017 року. 102. Суд зазначає, що Акти складено та підписано уповноваженим представниками власника багатоквартирного будинку, монтажної організації, комунальних служб. Акт від 30 вересня 2017 року затверджено рішенням Міжвідомчої комісії. Вказаними актами підтверджується, що в квартирі відповідачки радіатори опалення з допомогою яких здійснювалося опалення від мережі централізованого теплопостачання, станом на 30 вересня 2017 року від`єднанні від внутрішньо-будинкової мережі централізованого опалення, тобто централізоване опалювання в приміщеннях квартири відсутнє. 103. На підставі вказаного суд визнає, що відповідачкою в судовому засіданні доведено, що від мережі централізованого опалення в її квартирі від`єднано радіатори централізованого опалення на підставі рішень уповноважегого органу, а тому послугу позивача в опалювальні сезони 2017-2018 років, та 2018-2019 років, а саме, з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року, вона фактично не використовувала. При цьому, відповідачка здійснювала опалення своєї квартири в спірний період використовуючи індивідуальне електричне опалення, встановлене в її квартирі. 104. Беручи до уваги, що відповідачка в спірний період не користувалася наданою житлово-комунальною послугою щодо централізованого опалення приміщень своєї квартири, правові підстави для задоволення позову відсутні. 105. Надаючи відповідь на аргументи позивача щодо стягнення заборгованості з відповідачки внаслідок незаконності дій відповідачки, суд зазначає, що громадяни, яким був наданий дозвіл і які здійснили певні заходи на його реалізацію (замовлення технічної документації, виконання робіт по відключенню від внутрішньобудинкових мереж, встановлення індивідуального опалення та інше), маючи обгрунтовані сподівання на легітимність рішеннь органу місцевого самоврядування, не можуть нести відповідальність, у тому числі, матеріальну, за наслідки реалізації дозволу на відключення від ЦО та ГВП. 106. Суд враховує, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2018 року у справі №401/2359/17, було визнано протиправним і скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №558 від 21 серпня 2017 року «Про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання». 107. Вказаним судовим рішенням протиправність дій відповідачки, [PERSON] , щодо відключення її квартири від мережі ЦО та ГВП не визнавалася. 108. Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 294/220/14-ц вказав на те, що потреба виправити минулу помилку, допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Наведена правова позиція грунтується на висновках щодо реалізації принципу «належного урядування», викладених Європейським судом з прав людини у Рішенні «Рисовський проти України». 109. Судом не встановлено наявності протипраних дій відповідачки, які б стали підставою для покладення на неї цивільної відповідальності у виді стягнення заборгованості за послугу, оскільки доведено, що від послуги відповідачка відмовилася, і вказана відмова була затверджена уповноваженим органом місцевого самоврядування, рішення якого на момент відключення квартири відповідачки від мережі централізованого опалення, було чинним. 110. На переконання суду доводи позивача про незаконність дій відповідачки або підприємства чи організації, які проводили монтаж автономного (індивідуального) опалення у помешканні відповідача, щодо відокремлення квартири від централізованого теплопостачання без належного дозволу може бути підставою для притягнення причетних осіб до відповідальності за умов заявленого до них відповідного позову або висновку компетентного органу. В даному випадку таких фактів не встановлено. 111. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що будь-яка житлово-комунальна послуга із теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електро- чи газопостачання, є товаром за який проводиться грошова компенсація споживачем послуг згідно тарифів встановлених державними чи місцевими органами влади та за наявності письмового договору оплачується по факту надання. Відсутність житлово-комунальної послуги обумовлює, як відсутність оплати за таку послугу так і відсутність підстави нарахування будь-якої заборгованості з боку надавача такої послуги. Судом встановлено сам факт припинення користування відповідачкою послугами наданими позивачем з конкретної дати та повної грошової компенсації позивачу та відсутності заборгованості за надання централізованого теплопостачання на вказану календарну дату (від'єднання помешкання відповідачки від послуг централізованого опалення). За таких обставин, як дії позивача щодо нарахування зазначеної заборгованості, так і заявлений позов про її примусове стягнення із відповідачки є необгрунтованим і безпідставним. 112. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2018 року у справі №401/1559/17, яка набрала законної сили. 113. На підставі викладеного, у задоволенні позову спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу централізованого опалення квартири за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2019 року слід відмовити за його необґрунтованості. 114. У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed