Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

21.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28.01.2001 року. Шлюб був зареєстрований Торчинською селищною радою Луцького району, актовий запис № 01. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на сімю, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Спроби зберегти сімю не дали позитивного результату. Сімя існує формально, подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Неповнолітній син проживає разом з нею. На утримання сина просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, оскільки останній офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. Оскільки, примирення між сторонами не можливе, просить шлюб розірвати, стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Додатково пояснила, що коштів, які вона отримує не вистачає на утримання сина, відповідач на утриманні інших осіб немає, не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак просив зменшити їх розмір з 1/3 до 1/4 частки. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Із свідоцтва про одруження серії І-ГЮ № 038000 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 20.01.2001 року, який зареєстрований Торчинською селищною радою Луцького району, актовий запис № 01 (а.с. 10). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 015957 (а.с. 3). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. В судовому засіданні з пояснень сторін зясовано, неповнолітній син проживає та перебуває на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно довідки № 31243 від 18.12.2015 року виданої ПАТ «Луцьк Фудз», встановлено, що відповідач працює на ПАТ «Луцьк Фудз» налагоджувальником устаткування шостого розряду ремонто-механічної бригади департаменту виробничої продукції. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, то аліменти необхідно стягнути у частці від його заробітку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника податків інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, який отримує регулярний дохід, є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір та понесені позивачем витрати по оплаті судового збору при зверненні з позовом про розірвання шлюбу.

Outcome: partial