Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

20.10.2006 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви позичальника за № KRМАRX09802366 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.6, 7-10). На підставі заяви [PERSON] отримав кредит в розмірі 2121,90 грн. строком на 12 місяців з 20.10.2006 по 19.10.2007 включно на умовах сплати процентів за користування ним за ставкою 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 35,01 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 192,90 грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, комісії. Сторонами погоджено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати, за який приймається період з 20 по 24 число кожного місяця, шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 236,00 грн. для погашення заборгованості, яка включає тіло, проценти, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами. Крім того, відповідно до заяви та п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 12% на місяць, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. При цьому, відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках відповідно до п.3.3 Умов. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника ;виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судовим розглядом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором № KRМАRX09802366 від 20.10.2006 виконав належним чином. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов'язання не виконував належним чином, в результаті чого станом на 03.11.2017 утворилась заборгованість: за тілом кредиту (простроченою заборгованістю) - 2121,90 грн., по процентам за користування кредитом - 32729,47 грн., у тому числі за період з 03.11.2012 по 03.11.2017 в сумі 15489,87 грн., комісії - 420,12 грн., що слідує з розрахунку (а.с. 5). Звертаючись до суду з позовом, представник позивача просить стягнути з [PERSON] виключно заборгованість по процентам за кредитним договором № KRМАRX09802366 від 20.10.2006, нарахованими на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03.11.2012 по 03.11.2017 в розмірі 15489,87 грн. за межами строку дії договору. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог суд, перш за все, вирішує спір виключно в межах заявлених вимог на підставі обсягу наявних доказів з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст.13 ЦПК України. У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами кредитного договору (розділ 4 Умов та правил та заявою позичальника) передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості; у разі порушення зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку проценти за ставкою 12,00% на місяць, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як слідує з кредитного договору, кредитні кошти надано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позичальникові [PERSON] на умовах строковості з поверненням до 19.10.2007 - дати закінчення строку дії договору. Виходячи із системного аналізу ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що сплив строку дії кредитного договору, не виконаного належним чином боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 07.09.2016 у справі №6-1412цс16 та від 09.08.2017 у справі № 6-2322цс16, після закінчення строку дії договору стягнення процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою, встановленою договором, яка застосовується після спливу визначеного у договорі строку повернення кредиту, а якщо це не передбачено умовами договору, то визначення розміру процентів здійснюється на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України. Окрім того, підлягають застосуванню положення ст.625 ЦК України, яка регламентує відповідальність позичальника за неналежне виконання грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність нарахування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентів за прострочену заборгованість [PERSON] за кредитним № KRМАRX09802366 від 20.10.2006 після закінчення строку його дії, адже кредитні правовідносини сторін продовжують тривати до їх повного виконання позичальником, що визначає право кредитора здійснювати нарахування процентів до моменту фактичного погашення кредиту. Поміж іншим, у п.3.2.9 Умов та правил сторони передбачили порядок нарахування процентів на прострочену заборгованість у випадку неповернення позичальником кредиту в строки, обумовлені сторонами при укладенні договору за ставкою та порядком, встановленими п.4.2 Умов та правил, тобто за ставкою 12 % на місяць. Відповідно до п.4.4 Умов та правил, нарахування процентів здійснюється в останню дату сплати процентів, які розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360днів/рік. Виходячи з кількості днів прострочки в межах заявленого позивачем періоду з 03.11.2012 по 03.11.2017 за 5 років, що становить за методом розрахунку 360 днів/рік (30 днів/місяць) відповідно 1800 днів (з розрахунку: 5 років * 360 днів), процентної ставки за користування простроченим кредитом за 1 день - 0,4 % (з розрахунку: 12 % : 30 днів), розміру простроченої заборгованості за кредитом - 2121,90 грн., суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по процентам в сумі 15277,68 грн. з розрахунку: (1800 днів * 0,4%) : 100% * 2121.90 = 15277,68 грн. З огляду на те, що умовами кредитного договору нарахування процентів передбачено за ставкою, визначеною за 1 день з розрахунку 30 днів/місяць, 360 днів/рік (що погоджено сторонами при укладенні договору) тому суд приходить до висновку про помилковість наведеного позивачем розрахунку процентів за період з 03.11.2012 по 01.11.2017 за 1825 днів, оскільки він суперечить п.4.4 Умов та правил. Вказані вище обставини приводять суд до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по процентам за кредитним договором № KRМАRX09802366 від 20.10.2006, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 03.11.2012 по 03.11.2017 в розмірі 15277,68 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1577,60 грн. в рахунок часткового відшкодування судового збору пропорційно частині задоволених вимог (98,6%).

Outcome: partial