Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

20.08.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № ZPXRRX03060007 від 06.03.2007 року [PERSON] 06.03.2007 року отримав кредит у розмірі 1 426 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 5» по « 10» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 161 грн. 84 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.07.2014 року має заборгованість - 22 836 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 1 426 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом, 8 567 грн. 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 338 грн. 18 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 10 940 грн. 80 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 063 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 836 грн. 82 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі вище викладеного, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.03.2007 року ЗAT КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладений кредитний договір № ZPXRRX03060007 з [PERSON], за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 1 426 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 5» по « 10» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 161 грн. 84 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. В порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконав не у повному обсязі, останній платіж по поверненню кредиту був зроблений 05.06.2007 року (а.с. 4), тому станом на 28.07.2014 року виникла заборгованість у сумі 22 836 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 1 426 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом, 8 567 грн. 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 338 грн. 18 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 10 940 грн. 80 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 063 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № ZPXRRX03060007 від 06.03.2007 року був встановлений строк виконання даного зобов'язання, а саме: до 05.03.2008 року (а.с. 5). Таким чином, позивачу з 06.03.2008 року було відомо про порушення його права. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами був укладений договір про збільшення позовної давності. За ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки судом встановлено, що строк виконання зобов'язання був встановлений до 05.03.2008 року, тому перебіг строку позовної давності почався для позивача з 06.03.2008 року та відповідно до ст. 257 ЦК України сплив через три роки 06.03.2011 року. При цьому до суду з даною позовною заявою позивач звернувся лише 20.08.2014 року. Згідно з п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано, а тому суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Оскільки в позові відмовлено, тому судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed