Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

20 жовтня 2014 року [PERSON], [PERSON], який діє в інтересах малолітної дочки [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], ПАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової і моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обгрунтовують тим, що 29 квітня 2013 року приблизно об 18 год. 45 хв. в м. Нововолинську [PERSON], керуючи автомобілем марки «Форд-Транзит», реєстраційний номер [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись на перехресті вулиць Миру та Східної не впорався з керуванням і виїхав на лівий тротуар вул. Східної, де здійснив наїзд на [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON], що знаходилася в дитячому візку. Внаслідок ДТП позивач [PERSON] та її дочка отримали легкі тілесні ушкодження, а відповідач [PERSON] залишив місце ДТП, не надавши жодної допомоги потерпілим. 03 червня 2013 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, а 22 липня 2014 року закрито провадження у справі за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України. Однак, 27 червня 2013 року [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком один рік. Позивачі вважають, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивачу [PERSON] та її дочці було завдано матеріальну та моральну шкоду. Майнова шкода полягає у тому, що позивач [PERSON] понесла витрати на власне лікування та на лікування дитини, відновлення пошкодженого одягу та дитячого візка, тому позивачі вважають, що матеріальна шкода їм заподіяна в розмірі 3156,45 грн. Крім цього, позивачі зазначають, що [PERSON] та [PERSON] перенесли важкий психологічний стрес, душевні страждання, ДТП вплинула на звичний ритм їх життя. Дочка, після понесеного стресу погано спить, боїться шуму, безпричинно плаче і потребує лікування. У зв'язку із вищевикладеним їм завдано моральну шкоду, яку оцінюють у сумі 100000 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПРАТ СК «ПЗУ Україна», позивач [PERSON], як законний представник малолітньої [PERSON] просить стягнути в свою користь з ПРАТ СК «ПЗУ Україна» завдану майнову шкоду в сумі 2906,45 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а [PERSON] просить стягнути з страховика в свою користь 250 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, тобто в межах ліміту страхового полісу. Також позивачі просять стягнути з [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки та винуватця ДТП в користь [PERSON] 95 000 грн. на відшкодування моральної шкоди дочці [PERSON] , 4000 грн. витрат на правову допомогу та 5000 грн. моральної шкоди в користь [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задоволити та стягнути з відповідачів суми моральної та майнової шкоди завдані його малолітній дочці, що будуть використані на відновлення становища, що передувало ДТП. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник та представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачі та їх малолітня дочка перенесли важкий психологічний стрес, чималі витрати на лікування, а тому вважає, що вимоги позивачів є підставними. Просить стягнути з ПРАТ СК «ПЗУ Україна» в користь [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 2906,45 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а в користь [PERSON] 250 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. З [PERSON] просить стягнути в користь [PERSON] 95 000 грн. на відшкодування моральної шкоди дочці [PERSON] , 4000 грн. витрат на правову допомогу та 5000 грн. моральної шкоди в користь [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.42). Представник відповідача ПРАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.50). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та представника позивачів [PERSON], дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2013 року, приблизно об 18 год. 45 хв. в м. Нововолинську [PERSON], керуючи автомобілем марки «Форд-Транзит», реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись на перехресті вулиць Миру та Східної не впорався з керуванням і виїхав на лівий тротуар вул. Східної де здійснив наїзд на [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON], що знаходилася в дитячому візку. Вищевказані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно постанови слідчого СВ УМВС України у Волинській області від 03 червня 2013 року у діях водія [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення і копії матеріалів для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ст.122-4, ст.124, ст.130 КУпАП направлено у Нововолинський МВ УМВС України у Волинській області. (а.с.8,10). Вищезазначена постанова не оскаржувалася в судовому порядку. Постановою Нововолинського міського суду від 27 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік (а.с.9). Постановою слідчого СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області Шпачука В.В. від 06 серпня 2013 року кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР №120130200500000926 від 01 серпня 2013 року за ч.1 ст.135 КК України закрито, у зв'язку із малозначністю діяння та відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с.11). Ухвалою Нововолинського міського суду від 25 листопада 2013 року вищевказану постанову скасовано та повернуто матеріали кримінального провадження для проведення додаткової перевірки (а.с.12-13). Згідно копії постанови слідчого СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області Шпачука В.В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №120130200500000956 від 01 серпня 2013 року за ч.1 ст.135 КК України закрито у зв'язку із відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с.15-16). Вищезазначена постанова не оскаржувалася в судовому порядку. В підтвердження позовних вимог та з метою спростування будь-яких тверджень того, що позивачі не зверталися до відповідачів з метою мирного врегулювання спору, представник позивачів надав суду письмову заяву надіслану на адресу відповідача ПАТ «ПЗУ Україна» та відповідь страховика з відмовою в виплаті страхового відшкодування (а.с.50-51). Згідно ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки «Форд-Транзит», реєстраційний номер [NUMBER] є відповідач [PERSON] (а.с.19). Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами уклавши з ПАТ СК «ПЗУ Україна» страховий договір, згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) складає 100000 грн., за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 грн. Строк дії договору - один рік, з 15 листопада 2012 року по 14 листопада 2013 року (а.с.17). А відтак, відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу слід покласти як на власника автомобіля так і на ПАТ СК «ПЗУ Україна», як страховика. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.7). Позивач [PERSON], визначаючи розмір майнової шкоди в сумі 2906,45 грн. виходив з того, що він поніс витрати: на лікування дочки [PERSON] в сумі 306,45 грн., що підтверджується виписками із медичкої картки амбулаторної хворої в ВОДКЛ ЦРЛ у Волинській області (а.с.22-23), копією листка обстеження та консультації (а.с.24), фіскальними чеками (а.с.25); та у зв'язку з пошкодженням дитячого візка в сумі 2500 грн., що підтверджується повідомленням ПП [PERSON] (а.с.26) і оскільки ці суми покриваються страховим полісом, тому підлягають стягненню з ПАТ СК «ПЗУ Україна» в користь [PERSON] Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимога позивача [PERSON] про відшкодування йому 100 грн. за пошкодження одягу малолітньої [PERSON] та вимога позивача [PERSON] про стягнення з страховика 150 грн. витрат понесених на своє лікування та відшкодування їй 100 грн. за пошкодження одягу до задоволення не підлягають, оскільки не підтвердженні жодними доказами у справі. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно епікризу з історії хвороби [PERSON] встановлено, що позивач з 30 квітня 2013 року по 08 травня 2013 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Нововолинської ЦМЛ з діагнозом: забій, осадження правого коліна, забій м'яких тканин голови (а.с.19) Згідно виписки з медичної картки амбулаторної хворої [PERSON], останню було скеровано на консультацію до обласного психіатра (а.с.20). Крім того, згідно консультативного висновку спеціаліста ВОДКП ЦРЛ (а.с.21) малолітня [PERSON] має астено-невротичний синдром посттравматичного ґенезу. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу [PERSON] та малолітній [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, спричинених сильним стресом та ушкодженням їх здоров'я. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного Кодексу. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеному у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд, враховуючи обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань, які зазнала позивач [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], яка перебувала в дитячому візку, надані позивачами докази, виходячи із меж розумності та справедливості, стягує з ПАТ СК «ПЗУ Україна» в користь [PERSON], як законного представника [PERSON] 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що в межах встановленого страховим договором ліміту. Таку ж суму, суд стягує з ПАТ СК «ПЗУ Україна» в користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок ДТП. Оскільки моральна шкода завдана потерпілим є більшою ніж може бути відшкодована страховиком, суд стягує з [PERSON], як винуватця ДТП в користь позивача [PERSON] 3000 грн., а в користь позивача [PERSON] 5000 грн. різниці на відшкодування моральної шкоди. Пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ПАТ СК «ПЗУ Україна» в користь [PERSON] 453,38 грн. витрат на правову допомогу, а з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 282,62 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.27-32). Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ПАТ СК «ПЗУ Україна» в дохід держави 487,20 грн. судового збору із вимог немайнового та майнового характеру та з [PERSON] 243,60 грн. судового збору із вимог немайнового характеру.

Outcome: approved