Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

21 липня 2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. [PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 18 травня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1160. Від шлюбу мають малолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що спільне життя з [PERSON] не скалося у зв`язку з взаємним нерозумінням одне одного, на підставі чого між ними постійно виникали сварки. У теперішній час між сторонами спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. У зв`язку з вищевказаним [PERSON] просить суд задовольнити заяву та розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 908 гривень. Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 17.08.2021 року о 15 годині 00 хвилин. 17.08.2021 року розгляд справи було відкладено на 13.10.2021 року о 09 годині 00 хвилин, у зв`язку з неявкою відповідача. 13.10.2021 року у судове засідання з`явилася [PERSON] , позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Крім того, у судовому засіданні позивачка надала пояснення та пояснила, що близько року вона не проживає з [PERSON] під час спільного проживання [PERSON] зловживав спиртними напоями, мав залежність від азартних ігор. Під час спільного проживання не надавав сім`ї матеріальної допомоги. Хоча сторони вже тривалий час спільно не проживають, відповідач періодично в нічний час з`являється до квартири, яку наймає [PERSON] в м. Одеса в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки та насильство в сім`ї. З даного приводу позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів, однак позитивних результатів це не дало. В судове засідання відповідач не з`явився, при цьому, про час та дату судового засіданні був повідомлений належним чином, що вбачається з телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм Березівського районного суду Одеської області за №165. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено наступне. 18 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1160. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] » Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з [PERSON] не скалося у зв`язку з взаємним нерозумінням одне одного, на підставі чого між ними постійно виникали сварки. Приблизно з 2020 року [PERSON] не проживає з [PERSON] . З пояснень позивачки вбачається, що під час спільного проживання [PERSON] зловживав спиртними напоями, мав залежність від азартних ігор, матеріальної допомоги на утримання сім`ї не надавав. Хоча сторони вже тривалий час спільно не проживають, відповідач періодично в нічний час з`являється до квартири, яку наймає [PERSON] у м. Одесі в стані алкогольного сп`яніння, де вчиняє сварки, насильство в сім`ї. З даного приводу позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів, однак позитивних результатів це не дало. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, у таке не з`явився, обставини зазначені позивачкою не спростував. Сім`я розпалась і кожен з сторін живе своїм життям. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення представника позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Станом на теперішній час спір про поділ майна та місце проживання дитини між подружжям - відсутній. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягає задоволенню, так як на підтвердження сплаченого судового збору позивачем додано до позовної заяви квитанціюАТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2196309885.1 від 15.07.2021 року .

Outcome: approved