overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 18.11.2011 року, від якого мають малолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Дітей просила залишити на вихованні з нею та відновити її дівоче прізвище. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судову повістку отримав особисто 29.08.2015 року, про причини неявки до суду не повідомив, клопотань та заперечень не надав. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2011 року, від якого мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що шлюбних відносин подружжя не підтримує та не має наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, місцем проживання малолітніх дітей суд визначає з матір'ю, оскільки спору про це у сторін не виникло. У відповідності до ст. 113 СК України вимоги позивача щодо відновлення її дошлюбного прізвища також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на грошові кошти на вкладах та рахунках у сумі 5535,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 149 002,20 гривень станом на 03.03.2015 року, які [PERSON] набула за договором №17022015-1 відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2015 року згідно договору №005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02.02.2015 року, укладеним між [PERSON] і ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям [PERSON] за вказаним договором банківського вкладу статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Представник позивача в судове засіданняне прибув, попередньо надав заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, заявлені позовні вимоги підтримав з викладених у цивільному позову обставин і підстав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача не прибув в судове засідання, завчасно подав заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, визнавши позовні вимоги в повному обсязі і не заперечуючи проти їх задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 02.08.1997 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Подружні відносини припинені, причина розпаду сімї - різниця характерів та відсутність взаєморозуміння та довіря. Шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягав на підставі викладених у ньому обставин, просив його задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 02.08.1997 року зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського району м.Києва за актовим записом №702, серії № [NUMBER] від 02.08.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про кладення шлюбу (а.с.8). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дочку-[PERSON] [INFO]. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 12.11.2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. З 2012 року у сторін стосунки погіршувалися. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Припинення шлюбних відносин із відповідачем вважає необхідним через відсутність між ними близьких відносин, втрати почуття поваги та любові, шлюб носить формальний характер. Від зареєстрованого шлюбу у сторін є дочка- [PERSON] [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала на підставі викладених у ньому обставин, просила його задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився також, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 12.11.2011 року зареєстровано шлюб між сторонами у Ленінському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом №613. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

20.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом. Зазначала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний дитина знаходяться на утриманні позивачки, відповідач ухиляється від її утримання. Матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Він фізично здоровий, має постійне місце роботи та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У звязку із цим позивачка просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-ТП № 117080 (а.с.2). Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 20.07.2015 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано письмових заперечень проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

20.07.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області 30 березня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №19, так як відповідач зловживає спиртними напоями, допускає по відношенню до неї фізичне насильство, принижує її честь та гідність, матеріально сім?ю не забезпечує. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] 21.07.20012 року народження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином сповіщеного про день та час розгляду справи, надала до суду заяву щодо розгляду справи в її відсутність і не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду ( а.с. 11,27) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином сповіщений про день та час розгляду справи ( а.с. 28,29). Суд, за згодою позивача, прийняв рішення про заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст..ст.157,169,224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин: - [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області 30 березня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №19 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] 21.07.20012 року народження ( а.с. 7). Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З матеріалів справи видно, що [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають з 04.09.2014 року, причиною розірвання шлюбу є те що відповідач зловживає алкогольними напоями, допускає по відношенню до позивачки фізичне насилля, принижує її честь та гідність. Внаслідок чого між ними зникли почуття взаємної любові та поваги одне до одного. При таких обставинах, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, який підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Тому, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн. ( двісті сорок три гривні 60 копійок) та витрати на правову допомогу у сумі 500,00 грн.( п*ятьсот гривень), що підтверджено відповідними платіжними документами (а.с. 1, 10). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

20.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 13.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис №25. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка посилається на те, що причиною розпаду сім*ї є те, що вони з відповідачем виявилися різними людьми зі своєрідними характерами та взаємопротилежними поглядами на життя. Сімейні відносини між ними відсутні та шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. В позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сімю неможливо, так як сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

20.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01 вересня 2001 року між нею та відповідачем, було укладено шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: дружини - [PERSON]. Рішенням Апостолівського районного суду від 31 травня 2013 року шлюб було розірвано. Від цього шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Разом з тим, враховуючи ту обставину що відповідач повністю ухиляється добровільно сплачувати аліменти, чим не виконує обов'язку щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Відповідач офіційно не працевлаштований, але працює не офіційно, щомісячні розміри його заробітку приблизно становлять від 1500 до 2000 грн. на місяць, які він витрачає на свої потреби. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву відповідно до якої просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2001 року, встановлено, що 01.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у результаті чого остання змінила своє прізвище на «[PERSON]». Відповідно до рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2013 року № 171/1317/13-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.01.2014 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

20.07.2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власницею квартири №78, буд. 37, розташованому по вул. Маміна Сибіряка у м. Маріуполь. 26.04.2013 року позивачка за проханням своєї сестри за вказаною адресою було зареєстровано відповідачку [PERSON], [INFO], проте відповідачка з моменту реєстрації за вказаною адресою ніколи не мешкала. Жодних її речей за вказаною адресою немає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачка до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву, в якій просила зняти її з реєстрації за адресою: [ADDRESS], в якій вона фактично ніколи не мешкала. Суд, допитавши позивачку та свідків, які підтвердили викладене в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці та [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.2003 року на праві приватної, спільної сумісної власності разом належала квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-НО №095739 виданого 13.03.2006 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] помер 12.03.2006 року, актовий запис №377. Згідно акту №284 КСН МКР «232 квартал» від 16.07.2015 року та довідки №285 від 16.07.2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак остання за вказаною адресою ніколи не мешкала. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки відповідач не мешкає у вищевказаному будинку понад один рік без поважних причин, в звязку з чим втратив право користування житловою площею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

20.07.2015 року у залі суду було проголошене рішення у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи [PERSON], Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» про припинення зобовязання. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.08.2015р. справу було повернуто до Краматорського міського суду для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання по вимогам позивача про припинення договорів поруки, іпотеки та страхування, припинення заборони відчуження житлового будинку та зобовязання відповідача передати оригінали документів на будинок, а також визначити правильний розмір сплаченого судового збору (розподіл судових витрат). В судове засідання третя особа [PERSON], не заперечував проти винесення додаткового рішення по даній справі на розсуд суду. Інші сторони у судове засідання не зявились, з невідомої суду причини, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Вивчивши матеріли зазначеної вище справи, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення. У відповідності до ст.220 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved