Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

21 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 14 липня 2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,00 га розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області. Окрім неї інших спадкоємців які б бажали прийняти спадщину немає. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] Позивач та її представник до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечував. Оскільки позивач та відповідач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії І-ФП №165525 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, убачається, що 14 липня 2012 року в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області помер [PERSON], актовий запис про смерть № 65 (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №923412, виданого 08 липня 2008 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 13.03.2008 року № 150 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010800800925, кадастровий номер 4821155000:10:000:0269 (а.с.5,). З копії свідоцтва про укладення шлюбу слідує, що позивачка перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). З копії спадкової справи №93/2012 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 239 убачається, що позивачка спадщину прийняла, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з покійним по вул. Мечнікова,28 в смт.Березнегувате Березнегуватського району, та 27.05.2013 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці першої черги діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] заявами від 26.11.2012 року відмовились від прийняття спадщини (а.с.18-31). 27 травня 2013 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок № 5 по вул.9 Січня в смт.Березнегувате Миколаївської області, однак 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті її чоловіка, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.8). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З позовної заяви слідує, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позивача відсутній, оскільки втрачений. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулася до суду за захистом порушеного права її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved