Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 22 листопада 2019 року. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. У заяві від 03 січня 2020 року про розгляд справи без участі позивач зазначила, що позов підтримує. В аналогічній заяві відповідач вказав про визнання позову. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. Пояснення позивача у судовому засіданні. В обґрунтуванні позову [PERSON] вказує, що 25 квітня 2014 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Через розбіжні погляди на життя стосунки між подружжям погіршувались, на цей час сторони проживають окремо. За таких обставин [PERSON] вважає неможливим подальше збереження шлюбу. 3. Стислий виклад позиції відповідача. У заяві від 03 січня 2020 року відповідач позов визнав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 2014 року у Броницькій сільській раді Камінь-Каширського району Волинській області. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач та відповідач бажають розірвати шлюб. 5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, позов необхідно задовольнити. 6. Питання розподілу судових витрат. Позивач при подачі позовної заяви сплатила 768,40 гривень судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решта 50 відсотків - стягнути з відповідача у користь позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved