Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

21.08.2018 року позивач [PERSON] звернулась в Новоодеський районний суд Миколаївської області в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] до відповідача до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що діти відповідача [PERSON] проживають разом з нею (бабусею), відповідач є батьком дітей, який не виконує своїх батьківських обов'язків по їх вихованню та утриманню, має заборгованість по оплаті аліментів з липня 2015 року по травень 2018 року в сумі 21410 грн., мати дітей [PERSON] померла [INFO] року. Посилаючись на те, що власною поведінкою відповідач підтверджує ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей: відсутність піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою від 26.10.2018 року справа передана за підсудністю на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду, оскільки відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] є [PERSON], [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2007 року по 13.01.2012 року, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.01.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, мати дітей [PERSON] померла [INFO] року, а батько проживає у [ADDRESS]. За життя мати разом з дітьми проживала разом з позивачем по справі і після її смерті діти залишилися проживати з бабусею, відвідують школу. Матеріалами справи підтверджена абсолютна відсутність відповідача у житті дітей: він їх не утримує матеріально, при розмірі стягнених аліментів у твердій грошовій сумі (300 грн.) щомісячно має заборгованість по аліментам станом на 01.06.2018 року в сумі 21410 грн. (а.с. 10) та відсутнє спілкування з дітьми, прояв турботи про їх розвиток, стан здоров'я, інтересу до їх навчання, захоплень, підтримки у життєвих ситуаціях та взагалі бажання налагодити втрачений зв'язок з дітьми, про що свідчить його заява про визнання позову. Тобто, небажання відповідача [PERSON] встановити контакт з дітьми суд розцінює як не усвідомлення ним відповідального батьківства. Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі, надані позивачем докази та врахувавши положення ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року, якою була прийнята Декларація прав дитини, ст. 161 СК України, суд вважав встановленим, що відсутні обставини, які б перешкоджали відповідачу [PERSON] приймати участь у здійсненні своїх батьківських обов'язків відносно синів, але він свідомо уникає їх виконання протягом тривалого часу (біля 6 років), що є проявом нелюбові до власних дітей. А тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки прийняття саме такого рішення безперечно слугуватиме як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Вислухані в судовому засіданні діти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в поясненнях підтвердили про відсутність в їх життя батька, якого вони не знають взагалі. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В письмовому висновку органу опіки і піклування - Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області зазначається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 768,4 грн.

Outcome: approved