Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

20 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визначити їй, як спадкоємцю за заповітом, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Мотивує свої вимоги тим, що 7 травня 2014 року в с. Подільки Липоводолинського району Сумської області помер її вітчим [PERSON] На день його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельного паю, який знаходиться на території [PERSON] сільської ради. За життя [PERSON] склав заповіти, останнім з яких все майно заповів їй. В передбачений законодавством шестимісячний строк вона не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки на час прийняття спадщини не володіла документами на майно спадкодавця, про наявність заповіту дізналася нещодавно від працівників сільської ради. По цій причині вважає, що пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини стався з поважної причини. Позивач у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі довірителя, позовні вимоги підтримав. Від відповідача [PERSON] сільської ради Липоводолинського району надійшла заява, в якій висловлено прохання справу розглянути без участі представника ради, позовні вимоги визнаються. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. За життя [PERSON] отримав державний акт ІІІ-СМ № 002887 на право приватної власності на землю площею 5,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області. В справі міститься його копія (а.с. 9). [PERSON] за життя склав заповіти: 1) 4 січня 1999 року, посвідчений [PERSON] сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 1, яким житловий будинок з господарським будівлями та присадибною ділянкою, а також майно, яке буде належати йому на день смерті заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 7); 2) 21 листопада 2003 року, посвідчений [PERSON] сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 102, яким житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною ділянкою, а також майно, яке буде належати йому на день смерті заповів [PERSON] (а.с. 8). 7 травня 2014 року помер [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки № 02-37/157 від 22 березня 2017 року, виданої [PERSON] сільською радою Липоводолинського району Сумської області [PERSON], [INFO], до дня смерті 7 травня 2014 року був зареєстрований в [INFO] (а.с. 6). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 469/01-16 від 16 квітня 2018 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіти від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру посвідчувалися [PERSON] сільською радою Липоводолинського району Сумської області 4 січня 1999 року за реєстровим номером 1, 21 листопада 2003 року за реєстровим номером 102 та видавався дублікат заповіту 29 вересня 2017 року за реєстровим номером 61 (а.с. 26). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Частинами 2 та 3 ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], встановивши відсутність можливих спадкоємців після його смерті, позивач не звернулася протягом встановленого для подання заяви про прийняття спадщини строку із причини необізнаності про наявність заповіту та спадкового майна, які суд вважає поважними і такими, що дають підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, дотримуючись засад верховенства права, законності та справедливості, суд вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню з визначенням позивачу двомісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved