overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку боргу у сумі 6672 грн.43 коп. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.01.2015 року скасовано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» стягнуто заборгованість в сумі 6672,43 грн. та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 року позивач з 01.06.2006 року визнано видавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста Миколаєва. Відповідно до п.30 Правил «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства. На імя відповідача відкрито особистий рахунок №92/692 розрахунків за надані послуги теплопостачання та видано відповідну розрахункову книжку. Дотепер відповідачі свої зобов'язання не виконали, у зв'язку з чим за період з 01.07.2011 р. по 01.08.2014 р. борг становить 6672,43 грн., з якого: борг - 5726,94 грн., збитки від інфляції - 680,75 грн., 3 % річних - 264,74 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 6672 грн. 43 коп., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, яку уточнила 21.04.2016 року, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебуває у шлюбі,який зареєстрований 18.12.1993 року у виконкомі Зимогір'ївської міської ради Слов'яносербського району Луганської області ,актовий запис №94. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Донька знаходиться на її утриманні. З січня 2012 року вони з відповідачем не проживають однією сім'єю,матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає . В зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі , проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі,який зареєстрований 18.12.1993 року у виконкомі Зимогір'ївської міської ради Слов'яносербського району Луганської області , актовий запис №94,що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу(а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO],що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.19). Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Позивач в позові просить стягнути аліменти з відповідача з 17.03.2016 року,тобто з дня пред'явлення позову до суду, хоча позов був поданий до Марківського районного суду Луганської області 21.03.2016 року ,в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенні. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.12.2014 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

21.03.2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до його повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2013 року по 04.11.2015 року, та від цього шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав у повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 02.08.2013 року по 04.11.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітню сина - [PERSON], [INFO]. На цей час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Шлюб розірваний 04.11.2015 року. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 21 березня 2016 року. Згідно з вимогами ст. 88 ч.3 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

21.03.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 24.02.2012 року. Шлюб реєструвався Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Мілану, [INFO], яка мешкає з позивачкою. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спільно нажитого майна не мають. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного,у родині постійно відбуваються сварки. Строк на примирення не потрібен. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, позивачка на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

21.03.2016 року позивач поштою звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 29810,67 грн, мотивуючи вимоги тим, що 21.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та відповідачем був укладений договір кредиту №2004324783, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 25000 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 0,01% річних до 21.06.2015 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Право вимоги за договором банк відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» згідно договору факторингу від 24.03.2014 року і позивач є новим кредитором за вищевказаним зобовязанням. В судове засідання представник позивача [PERSON] не прибув, в поданій заяві від 21.07.2016 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання без поважних причин повторно не прибув. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 21.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та відповідачем був укладений договір кредиту №2004324783, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 25000 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 0,01% річних до 21.06.2015 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Право вимоги за договором банк відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» згідно договору факторингу від 24.03.2014 року і позивач є новим кредитором за вищевказаним зобовязанням. Відповідач станом на 02.03.2016 року заборгував за договором кредиту 29810,67 грн, що включає заборгованість по тілу кредиту - 22913,41 грн, несплачені проценти 2,10 грн, комісія 6895,16 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 29810,67 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі, які поніс позивач у розмірі 1378 грн, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

21.03.2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, посилаючись на наступне. 25.05.2013 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. 29.01.2014 року у них народився син [PERSON]. З пологового будинку відповідач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) З.О.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

21.03.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №57. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 13.10.2007 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі а.с.6. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], а.с. 7, 8. На теперішній час шлюбні відносини припинили, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. сплачений позивачем при зверненні до суду, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, - а.с.1. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

21.03.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, мотивуючи його тим, що з 12.09.2014 перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Ще до народження сина в квітні 2016 року [PERSON] залишив її і пішов до іншої жінки. З цього часу вони проживають окремо. Син [PERSON] залишився проживати з нею і знаходиться на її утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Матеріальної допомоги на її утримання [PERSON] не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований, але має стабільний дохід, оскільки працює в одному із підприємств по виготовленню могильних памятників в м. Волочиськ. Тому, позивач просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення їх сином трьох років. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача 500 грн. аліментів. Суду пояснила, що вона тимчасово не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ніякої матеріальної допомоги їй з дитиною не надає, хоча може це робити. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього на утримання позивача 500 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони 12 вересня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 4). У шлюбі у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3) Сторони припинили сімейні відносини. Дитина проживає разом з позивачем. Дана обставина визнана сторонами у судовому засіданні. Відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на \~утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживаю дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи, що [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, не виповнилось трьох років, суд вважає, що [PERSON] має право на утримання. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

21.03.2017 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] Вказувала, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Подружні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, спільного господарства вони не ведуть. Також\~ позивачка зазначала, що на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в звязку\~ з чим потребує коштів на власне утримання. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років. В подальшому позивачкою було уточнено підстави позову, відповідно до яких вона зазначала, що відповідач надає кошти на утримання, але із значним запізненням. Доньку відповідач не відвідує, її потребами не цікавиться, наданих коштів не вистачає. Відповідно до заяви, позивачка заявлені вимоги підтримала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідач, згідно заяви, позов визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 07.09.2012 р. [PERSON]та [PERSON]уклали шлюб. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Згідно Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» за № 700 від 21.03.2017 р. малолітня [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з матірю - [PERSON] Відповідно до Довідки виданої Департаментом праці та соціального захисту Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району від 21.02.2017 р. [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. 00 коп. на місяць. Згідно Довідки ТОВ компанії «Меблеві технології» від 21.02.2017 р. [PERSON]М, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 23.09.2018 р., та доходів не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання надає, але у недостатньому розмірі, на думку позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України\~\~ дружина, з якою проживає дитина, має право\~ на утримання\~ від чоловіка -\~ батька дитини, до досягнення\~ дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває її малолітня дитина, позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved