Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

20.01.2020 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, за якою просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам в межах вартості успадкованого майна - в сумі 144 547 гривень 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що на виконанні у Святошинському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-1261-1, виданий Святошинським районним судом м. Києва 15 травня 2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно починаючи і до повноліття сина. Однак, аліменти не сплачувались і виникла заборгованість. [INFO] [PERSON] помер і на час смерті його борг згідно довідки про суму нарахування та сплату аліментів, становив 144 547,00 грн. [PERSON] заповіту не складав, спадкування здійснювалось за законом. Після його смерті у спадщину вступив син [PERSON] та батько померлого [PERSON] . У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. 12.12.2019 року сину [PERSON] та відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина складається з 1/3 частки квартири під номером [ADDRESS] . [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку вказаної квартири, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 144 547,00 грн. Ухвалою суду від 19.03.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 06.05.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав, просив залишити його без задоволення. Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відзив на позов не наддали. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-1261-1, виданий Святошинським районним судом м. Києва 15 травня 2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно починаючи і до повноліття сина. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частки квартири під номером [ADDRESS] . Померлий заповіту не склав, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги є син померлого - [PERSON] , і батько померлого - [PERSON] , які прийняли спадщину. [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в Дванадцяту київську державну нотаріальну контору - 20.12.2019 року. Державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за законом 20.12.2019 року відповідно [PERSON] та [PERSON] , на 1/6 частку спадкового майна - квартири під номером [ADDRESS] , кожному спадкоємцю. Відповідно до довідки державного виконавця Головного територіального управління юстиції у у м. Києві Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ від 16.02.2018 року, згідно виконавчого листа № 2-1261-1 від 15.05.2002, виданого Святошинським районним судом м. Києва 15 травня 2002 року заборгованість [PERSON] по аліментам з 01.01.2013 року по 01.02.2018 року становить у сумі 144 547,00 грн. Частиною 1 ст.179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину є власністю дитини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановленічастинами другоюітретьою цієїстатті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи зі змісту указаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність. За змістом статті 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Проте обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою і не може бути виконаний іншою особою (стаття 608 ЦК України). Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення боргу спадкодавця, який він мав за життя у вигляді заборгованості за аліментами, а не його обов`язок зі сплати аліментів, зазначена заборгованість входить як пасив до складу спадщини і підлягає погашенню його спадкоємцями за рахунок наявних активів відповідно до частки спадкоємця у праві на спадщину. Разом із тим положення статті 1282 ЦК України застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, чинної на час відкриття спадщини, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Позивач знала про відкриття спадщини після смерті спадкодавця, [INFO] її син подав до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Матеріали справи не містять вимоги кредитора, наданої до нотаріуса, спадкоємців, з повідомленням про наявність заборгованості спадкодавця, оскільки заборгованість по аліментам у разі смерті батька входить до складу спадщини і підлягає погашенню його спадкоємцями в межах вартості спадкового майна, сума заборгованості по аліментам увійшла до складу спадкового майна, як борг перед кредитором. Позивач звернулась до суду про стягнення з відповідача боргу з аліментів померлого в розмірі 144 547,00 грн. лише в січні 2020 року. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлення нею до відповідача вимоги щодо сплати боргу з аліментів померлого в розмірі 144 547,00 грн., у встановлений законом шестимісячний строк. Отже, суд приходить до висновку про недотримання позивачем передбаченого статтею 1281ЦК Українишестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] , слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивачем не було сплачено судовий збір при подачі позову, а позивачеву відмовлено в задоволенні позову, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 840 грн. 80 коп. судових витрат.

Outcome: approved