Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

21.11.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до виконкому Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання права на приватизацію житлового приміщення, посилаючись на те, що 08.09.2004 року вона отримала ордер ВАТ «Південний Електромашинобудівний завод» на житлову площу в гуртожитку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3, кім.119. 09.09.2004 року позивачка уклала договір з ДП «Комунальне господарство ВАТ «Південелектромаш» договір № 9 найма житла у гуртожитку заводського житлового фонду та заселилась до кімнати № 119 в гуртожитку , що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3, загальною площею 16,72 кв.м. Відповідно до відповіді від 28.11.2016 року органу приватизації виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області позивачу відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення (кімнати) № 119, що знаходиться у гуртожитку за адресою : Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3, та складається з кімнати житловою площею 16,72 м. кв. Підставою для відмови у приватизації відповідач передбачив недотримання ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та ст. 34 Житлового кодексу». Зазначає, що [PERSON] вже більше 13 років (з 2004 року) на законних підставах проживає у житловому приміщенні (кімнаті) № 119 гуртожитку за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті (копія додається). Таким чином, на позивача поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Посилаючись на положення ст. 48 Житлового кодексу, ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Порядок приватизації кімнат у гуртожитках, передбачений Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», позивачка вказує, що нею було використано житловий чек частково, на 1/3 квартири за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. П.Комуни, 3. Загальна площа цієї квартири становить 50,0 м .кв., з якої 1/3 (площа частки позивача) становить 16,66 кв. м. Також зазначає, що відповідно до абзацу 1 ст. 3 «Про приватизацію державного житлового фонду» безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Санітарна норма приміщення в гуртожитку для позивачки складає 24,33 кв.м. Вказує, що в свою чергу позивачкою було використано житловий чек на площу 16,66 м.кв., залишок житлового чеку складає 24,3 - 16,66 = 7,67 м.кв. Загальна площа приміщення № 119, що знаходиться у гуртожитку по пр. Перемоги, 3, складає 16 ,72 м.кв. Крім того, посилаючись на положення ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачка зазначає, якщо площа займаної квартири (будинку) менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового фонду, наймачем якої він є. Позивач житловий чек використала частково, не перевищивши санітарну норму, оскільки приймала участь у приватизації житлової площі 16,66 кв.м., в той час як санітарна норма становить 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». За твердженням позивача, враховуючи наведене позивач має право на безоплатну приватизацію житлової площі в розмірі 7,67 м.кв. та 9,05 м.кв. з доплатою грошовими коштами. Це обчислюється за наступною формулою: 16,72 м.кв. (загальна площа приміщення яке має право приватизувати позивач) відняти 7,67 м.кв. (площа приміщення яке має право приватизувати позивач безоплатно) дорівнює 9,05 м.кв.(площа приміщення яке має право приватизувати позивач з доплатою грошовими коштами). Зазначене підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп\\2010 щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю її адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник позивачки адвокат [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заперечення в якому просила відмовити позивачці в повному обсязі, також просила розглядати справу у її відсутність. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснюється технічними засобами у зв'язку з відсутністю сторін. З поданих до суду письмових заперечень представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Зауважив, що у своїй позовній заяві позивачка вказала, що нею було частково використано житловий чек на приватизацію 1/3 квартири за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. П.Комуни, 3, а отже вона є співвласницею вищевказаної квартири. За твердженням представника відповідача, на підставі викладеного, можна прийти до висновку, що позивач, звертаючись до органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Новокаховської міської ради із заявою на приватизацію житлового приміщення № 119 у гуртожитку за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3, вже мала інше житлове приміщення, що належало їй на праві власності, а отже відповідно до Закону, відповідачем було правомірно відмовлено у її вимогах, оскільки своє право на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку, позивачка почала реалізовувати вже маючи інше житлове приміщення, що належало їй на праві власності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] значиться прописаною з 24.09.2004 року за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр.. Перемоги, 3, кімната № 119, що підтверджується відповідним записом у її паспорті громадянина України серії МО 557648, виданим 02.07.1998 року Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області. 09.09.2004 року позивачка [PERSON], як наймач, що проживає за адресою: [INFO], кімната № 119 звернулася до керівника органу приватизації із заявою, в якій просила оформити передачу в приватну власність жилого приміщення в гуртожитку, що вона займає. Судом також встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 11.06.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області за № І57-к/ІІ9І0, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї : дружині [PERSON], сину [PERSON]. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 2 цього Закону до об'єктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції). Згідно з ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно до ст. 1 якого сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають що їх житлові права та житлові права членів їх сімей порушені, мають право звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п. п. 17, 18, 20 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач фактично проживає у спірному житловому приміщенні з вересня 2004 року, тобто більше п'яти років, оцінюючи вищенаведені досліджені докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз та приймаючи до уваги, що позивачем [PERSON] в повному обсязі не було використано право на безоплатну приватизацію житла, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищевикладені положення закону та рішення Конституційного Суду України, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 16.11.2016 року в частині відмови [PERSON] в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення № 119, що знаходиться у гуртожитку за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 3, прийняте з порушенням вимог ст. 47 Конституції України, п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року № 396, ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та рішення Конституційного Суду України в справах від 10.06.2010 року № 15-рп\\2010. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Статтею 16 ЦПК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи представника відповідача у письмових запереченнях судом відхиляються, оскільки суперечать обставинам справи та спростовуються її матеріалами. Суд також враховує, що відповідач в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, заперечуючи право позивача на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку, доводи позивача не спростував, в той час, коли вони знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами. За наведених обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають захисту в судовому порядку, у зв'язку з чим позов слід задовольнити частково та надати [PERSON] право на приватизацію житлового приміщення кімнати № 119 по пр. Перемоги,3, в м. Нова Каховка Херсонської області шляхом безоплатної передачі їй у власність 7,67 м.кв. із доплатою грошима надлишкової загальної площі кімнати в розмірі 9,05 м.кв. На підставі наведеного,

Outcome: partial