Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 3,8507 га, що належала її матері [PERSON], яка померла 02.11.2009 року. Вказала, що після смерті останньої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, на яку вона, як спадкоємиця за законом, має право. Вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, проте не може оформити спадкові права, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача представник Ставищанської сільської ради в судове засідання не з»явився. Про час і місце судового засідання повідомлений своєчасно і належним чином. Подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, просив справу слухати у їх відсутності. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру №09-1144/16 від 18.11.2016 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Білогірської райдержадміністрації №404/2007-р від 18.09.2007 року взамін сертифікатів серії ХМ №0116192 та серії ХМ №0116193 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №022875 на площу 3,8507 га (рілля), кадастровий №6820388000:08:013:0001 та вартістю, станом на 01.01.2016 року, 143001,16 гривень для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ставищанської сільської ради. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 221037, виданого виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області 02 листопада 2009 року, вбачається, що [PERSON] померла 02 листопада 2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON]І, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІІ-УР №173255, виданим Ставищанською сільською радою Білогірського району 08 січня 1963 року, копією свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №411779 виданим Ставищанською сільською радою 21 жовтня 1984 року. [PERSON] прийняла спадщину та звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте не може оформити право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено. Вказані обставини підтверджені витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №45831565 від 18.11.2016 року, оголошенням в газеті «Життя і слово» №55-56 від 15 липня 2016 року. Із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №76668955 від 22.12.2016 року вбачається, що у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження на земельну ділянку кадастровий номер 6820388000:08:013:0001. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу [PERSON] №01/01-16 від 03 січня 2017 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 18 листопада 2016 року. Заяву про прийняття спадщини подала дочка померлої [PERSON]. Згідно довідки Ставищанської сільської ради №543 від 21.11.2016 року [PERSON], яка померла 02 листопада 2009 року на день смерті проживала та була зареєстрована [INFO] сама одна. Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється зі смертю власника. У статті 1218 даного Кодексу встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають державі. За таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved