Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

20.12.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюб. Вказувала на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, із-за різних характерів, різних поглядів на сімейне життя. З вересня 2015 року вони як подружжя не проживають, шлюб існує формально. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, доповнивши, що відповідач постійно виїжджає на заробітки, але матеріальної допомоги сім'ї не надає. Перебуваючи на заробітках, з сім'єю не спілкується. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч. 3ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 14.08.2009 сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2009. У шлюбі мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.10.2010. Як видно з пояснень позивача, сім'я припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити подружні відносини. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає за можливе позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved