Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

21.10.2021 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування заборони на нерухоме майно, зареєстрованої 05.12.2006 реєстратором Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області, реєстраційний номер обтяження 4163070, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 22.10.1975, Звенигородський держбанк, внаслідок чого зареєстроване обтяження (заборона) на все майно, невизначене майно (а.с. 1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07.11.2012, витягом про державну реєстрацію прав. Також у її власності перебуває квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2014, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2014, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 29.01.2014. Також їй на праві власності належить земельна ділянка розміром 0,2500 га та житловий будинок [ADDRESS] , на даний час Бориспільського (раніше Яготинського) району Київської області. Позивач зазначає, що вона має намір відчужити вказане майно, однак їй стало відомо, що 05.12.2006 зареєстровано реєстратором Звенигородської державної нотаріальної контори обтяження на підставі повідомлення, б/н, 22.10.1975, Звенигородський Держбанк (копія Відомостей в додатках до заяви). Проте жодних правовідносин зі Звенигородським Держбанком вона ніколи не мала. Більше того, місце її народження, щодо майна якої встановлено обтяження, у відомостях з Реєстру вказано с. Шевченкове, а вона народилася в с. Білошапки Прилуцького району Чернігівської області, що підтверджується паспортом. На сьогоднішній день вказана заборона не скасована, її скасування в позасудовому порядку є неможливим, в зв`язку з відсутністю правонаступника [PERSON] зв`язку з цим вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою від 26.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 25). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надійшло клопотання Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області з проханням слухати справу без участі нотаріальної контори, проти задоволення позову не заперечують та покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно : квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 3225585201:04:010:0010 та житловий будинок, які розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується долученими до позовної заяви правовстановлюючими документами ( а.с. 8-18). Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 05.12.2006 року за № 4163070 Звенигородською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження (заборону) на нерухоме майно на підставі повідомлення б/н 22.10.1975 року Звенигородського держбанку на невизначене майно, все майно (об`єкт обтяження), власником якого є [PERSON] , місце народження с. Шевченкове (а.с. 19). Згідно з даними паспорта громадянина України на ім`я позивача [PERSON] , [INFO] , вона народилася в с. Білошапки Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 6). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом. Статтею 391\~ЦК\~України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень п.5 ч.1ст.2 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. В силу вимог ч.5 ст.12 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відповідно до\~п.6\~ч.1\~ст.\~24\~Закону підставою\~для відмови\~в державній\~реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; Відповідно до\~вимог п.1\~ч.2\~ ст.26\~Закону державна\~реєстрація обтяжень\~проводиться на\~підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно зі ст.\~16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна та припинення правовідношення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що інформація, яка міститься у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна щодо зареєстрованого обтяження обмежує право позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Разом із цим обґрунтованих підстав вважати, що така інформація вносилась саме щодо позивача, не має, зважаючи на встановлену невідповідність в місці народження боржника та місця народження позивача. Крім того, враховуючи час, який минув з дати реєстрації обтяжень з 06.12.2006 року, а також дати створення повідомлення від 22.10.1975, яке було підставою для реєстрації обтяження, відсутність будь-яких належних і допустимих доказів щодо правомірності внесення відповідних даних до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна саме щодо позивача, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позову та необхідності його задоволення з метою відновлення порушеного права позивача на розпорядження належним їй на праві власності майном. Вимоги про відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved