Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

20 липня 2018 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №318. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 12 березня 2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають спільного малолітного сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство протягом останніх шести місяців. Відповідач проживає окремо та не надає допомоги на утримання сина. Враховуючи, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 березня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №318 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 вересня 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 23 лютого 2017 року №34/1269 [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] - позивачем у справі, за місцем її реєстрації (а.с. 9-10, 12). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглядаючи позовну заяву в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідач визнає вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, за станом здоров'я та матеріальним становищем [PERSON] спроможний сплачувати аліменти, інших осіб які перебувають на утриманні відповідача судом не встановлено, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 20 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. та з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., за позовною вимогою про стягнення аліментів. Враховуючи викладене та

Outcome: approved