Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

20.09.2018 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою, як подружжя, яке має неповнолітніх дітей, про розірвання шлюбу укладеного 05.06.2009 року; після розірвання шлюбу залишити прізвище «Чернецова». Як на підставу заяви посилаються на те, що з 2009 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року. Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у вихованні дітей, сплати аліментів, уклавши нотаріально посвідчену договір. Ухвалою суду від 29.10.2018 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання. В судове засідання заявники не з'явилися, у спільній заяві просили розглядати справу у їх відсутність, просили спільну заяву задовольнити та розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 05 червня 2009 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кобзиста) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №677. Подружжя має малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. До заяви додано нотаріально посвідчені договір між батьками про участь у вихованні, утриманні дітей, місця проживання дітей, порядок спілування батька з дітьми, укладений 20.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як вбачається зі спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу, їх спільна заява відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. З нотаріально посвідченого договору між батьками від 20.09.2018 року також вбачається, що після розірвання шлюбу не будуть порушені права їхніх дітей. Таким чином, встановлено, що сімейні відносини між заявниками припинені у лютому 2018 року, примирення неможливе, сумісного господарства заявники не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви подружжя та розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved