Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що вона є власником 1\\3 частини будинковолодіння № 112 по вул. Грекова в м. Миргороді відповідно до договору купівлі-продажу від 18.11.2005 року. Окрім позивачки право власності на будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] 1/3 частина будинку, згідно свідоцтва про право на спадщину від 21.07.1971р. № 1074 та [PERSON] 1/3 частина будинку, згідно договору дарування від 29.08.2003 р. № 4264. Власника 1/3 частки будинку ([PERSON]І.) позивачка не бачила жодного разу, згодом стало відомо, що [PERSON] померла 19 лютого 1988 році у м.Краматорськ Донецької області. Законні спадкоємці [PERSON] за заповітом чи законом відсутні. Протягом більш ніж 10 років [PERSON] користується частиною будинку, що належала [PERSON]. У звязку з вказаними вище обставинами, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння № 112 по вул. Грекова в м. Миргороді Полтавської області в порядку набувальної давності. Позивач, [PERSON], судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що в листопаді 2005 року вона придбала 1/3 частину будинковолодіння за адресою: вул. Грекова, 112 в м. Миргороді Полтавської області. Разом зі своєю родиною вона мешкає у вказаному будинку, безперешкодно користується частиною будинковолодіння, що є предметом спору. За власний рахунок здійснює ремонтні роботи та сплачує рахунки за комунальні послуги. Співласницю [PERSON] ніколи не бачила, більше того, їй відомо про те, що остання померла 19 лютого 1988 року у м. Краматорськ Донецької області, а спадкоємці які б у визначеному законом порядку прийняли спадщину після померлої відсутні. Представник позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник Миргородської міської ради Полтавської області, в судове засідання не зявилася. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника, заперечень проти задоволення позову не висловила. Третя особа, [PERSON], не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суду повідомив, що дійсно позивачка з родиною проживає у вказаному будинковолодінні, протягом всього часу підтримувала будинковолодіння в придатному для життя стані, як свою 1\\3 частину, так і 1/3 частину будинку, що є предметом спору. Підтвердив, що співвласницю [PERSON] ні він, ні позивачка жодного разу не бачили. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, третьої особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 18.11.2005 року № 2242 [PERSON] придбала 1\\3 частку житлового будинку з надвірними побудовами, за адресою: вул. Грекова, 112 м. Миргород Полтавської області, де вона постійно проживає разом зі своєю родиною, користується тривалий час відкрито і безперервно частиною будинку площею 65,7 кв.м. При проведенні технічної інвентаризації виявилося що право власності на будинковолодіння станом на 31.12.2012 року по вул. Грекова №112 в м. Миргороді зареєстровано за [PERSON] 1/3 частка будинку, згідно свідоцтва про право на спадщину від 21.07.1971р. посвідченого Решитилівською ДНК за р.№ 1074 [PERSON] 1/3 частка будинку, згідно договору дарування від 29.08.2003 р. посвідченного приватним нотаріусом [PERSON] за № 4264. [PERSON] 1/3 частка будинку, згідно договору купівлі продажу від 18.11.2005 р. посвідченного 2-ю Мирогородською ДНК за р.№ 2242. Відповідно до актового запису про смерть № 188 [PERSON] померла 19 лютого 1988 року в м. Краматорськ Донецької області (а.с.37). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після померлої 19.02.1988 року [PERSON] не заводилась (а.с.39). Тобто пояснення позивачки знайшли своє підтвердження на підставі належних і допустимих доказів, досліджених в ході судового розгляду. Згідно довідки виданої ДКП «Миргородтехінвентаризація» вартість 1/3 частини будинку, котра є предметом спору становить 90 671 грн, що і визначає ціну позову. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння. При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, отже встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. За нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Без відповідного правовстановлюючого документу позивач не може провести державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомості, яким він користується більше 10 років. Відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, що володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Суд вважає, що позивач користується обєктом нерухомості з 2005 року, став добросовісним набувачем, оскільки володів ним добросовісно, відкрито та безперервно більше 10 років. За таких обставин суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved