Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

1.Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернувся до суду 13.06.2018 року з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.06.2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів, адже відповідач в даній квартирі обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Заперечень на позов від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник позивача надав свою згоду на заочний розгляд справи. 2.Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17.07.2018 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області. Ухвалою суду від 08.08.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, але спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.06.2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів, адже відповідач в даній квартирі обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає. 4.Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість предявлення до суду позову про усунення перешкод у користуванні майном випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У звязку з чим позивач, який має намір визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважає, що в нього є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Відповідно до ст. 30, ст. 41\~Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.\~383\~ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386\~ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які не проживають разом з ним в будинку (квартири), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житловим приміщенням, відповідно до закону житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2148. Свої права\~позивач [PERSON]\~зареєстрував 21.12.2004\~року,\~що підтверджується\~витягом Орендного\~підприємства Запорізького\~міжміського бюро\~технічної інвентаризації\~№ 5953983,\~номер запису\~347,\~в книзі\~№ 13.\~Раніше сторони\~перебували в\~зареєстрованому шлюбі,\~але спільне\~життя з\~відповідачем не\~склалося та\~рішенням Вільнянського\~районного суду\~Запорізької області\~від 11.06.2015\~року шлюб\~було розірвано.\~Від шлюбу\~сторони мають\~сина [PERSON],\~[INFO],\~який після\~розірвання шлюбу\~проживає разом\~з позивачем.\~На теперішній\~час місцезнаходження\~відповідача [PERSON]\~позивачу невідоме.\~Згідно акту\~обстеження житлово-побутових\~умов депутата\~Михайлівської сільської\~ради Вільнянського\~району Запорізької\~області [PERSON]\~з 2015\~року не\~мешкає в\~квартирі за\~адресою:\~[ADDRESS]. За відомостями виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського рйону Запорізької області від 24.05.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з 2015 року. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів, адже відповідач в даній квартирі обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає. Станом на 07.09.2018 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Вільнянського районного суду Запорізької області не надійшов. Враховуючи, що відповідач понад рік у зазначеній квартирі не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що вона втратила право на користування житловим приміщенням. Вищий спеціалізований\~суд України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~в інформаційному\~листі №\~24-150/0/4-13\~від 28.01.2013\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства під\~час розгляду\~цивільних справ\~про захист\~права власності\~та інших\~речових прав»\~розяснив,\~що розглядаючи\~позовні вимоги\~про усунення\~перешкод у\~користуванні власністю,\~а саме\~житловим приміщенням,\~слід звертати\~увагу,\~що реєстрація\~місця проживання\~є похідним\~правом від\~права користування\~житлом,\~питання про\~зняття з\~реєстрації колишніх\~членів сімї\~власника будинку\~залежить від\~вирішення питання\~про їх\~право проживання\~в цьому\~будинку (відсутність\~такого права,\~втрата права\~користування),\~яке регулюється\~нормамиЖК УРСР та ЦК\~(статтями71,72,156\~ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. 5.Судові витрати. Відповідно дост.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved