Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

20.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ДП «Бар`єр», в якій просила стягнути з підприємства на свою користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки заробітної плати і моральну шкоду у розмірі 7000 грн., тому що вона 05.12.2014 року звільнилась і до теперішнього часу не отримала від підприємства грошові кошти, які підприємство їй зобов`язалось сплатити. В судовому засіданні позивачка уточнила заявлені вимоги і просила стягнути середній заробіток за час затримки з 06.12.2014 року по 19.06.2015 року у розмірі 22361 грн. 10 коп. і моральну шкоду у розмірі 7000 грн., тому що заборгованість по заробітній платі була стягнута з підприємства на її користь за наказом Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2015 року. Представник підприємства «Бар`єр» [PERSON] не заперечувала в судовому засіданні, що середній заробіток [PERSON] за два місяці перед звільненням, денний за жовтень і листопад 2014 року складав 196 грн. 15 коп. Але підприємство не має коштів на виплату зарплати працівникам, тому вини підприємства немає, і позовні вимоги підприємство не визнає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що уточнені в судовому засіданні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При розгляді справи судом встановлено. [PERSON] працювала на ДП «Бар`єр» дозиметри стом з 19.01.2004 року по 05.12.2014 року. Була звільнена за наказом № 88/ос від 05.12.2014 року за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України Згідно довідки ДП «Бар`єр», приєднаної до матеріалів справи, заборгованість підприємства з заробітної плати перед [PERSON] з квітня по грудень 2014 року становила 27081,95 грн., а середньоденна заробітна плата за жовтень і листопад 2014 року 196,15 грн. За наказом Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2015 року з ДП «Бар`єр» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі 27081,95 грн. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності і обов`язку наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок на підставі ст. 117 КЗпП України стягнути на користь працівника середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, і вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те, що [PERSON] має неповнолітню дитину, у зв`язку з несвоєчасною невиплатою їй заробітної плати, вона не мала можливості створювати собі та неповнолітній дитині необхідні умови для життя, змушена була брати кошти у борг у своїх знайомих, що призвело до моральних страждань, і суд вважає необхідним в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 2000 грн., відмовити у стягненні моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з підприємства у прибуток держави судовий збір 243 грн. 60 коп. Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення заробітної плати допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial