Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

21 квітня 2017 року [PERSON], [PERSON] (далі позивачі) звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі) про усунення перешкод в користуванні майном. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2015 року у цивільній справі №161/16856/14-ц, виділено в натурі частину житлового будинку загальною площею 103,8 кв.м. (житлова площа - 72,8 кв.м.) та господарські споруди, які знаходяться за адресою: вул. 17-го Вересня, 30 в с. Маяки Луцького району Волинської області [PERSON], [PERSON] 79/100 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. 17-го Вересня, 30 в с. Маяки Луцького району Волинської області, визнавши за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності, в тому числі на відокремлені частини житлового будинку який знаходиться за адресою: вул. 17-го Вересня, 30 в с. Маяки Луцького району Волинської області у відповідності до запропонованого варіанту № 2 розподілу будинковолодіння в частках 79/100 до 21/100 частки (без добудови до житлового будинку) згідно висновку № О-10 будівельно-технічної експертизи від 19.02.2015 року у справі № 161/16856/14-ц, а саме: на загальну площу - 63,0 кв.м. (в тому числі: житлову площу - 52,0 кв.м.: кімнату 1-4 площею 14,4 кв.м., кімнату 1-5 площею 22,1 кв.м.; кімнату 1-6 площею 15,5 кв.м. та підсобну площу - 11,0 кв.м.: коридор 1-2 площею 5,2 кв.м., кухню 1-3 площею 5,8 кв.м.) та на тамбур 1-1 площею 4,8 кв.м.; ганок (а2), погріб (а1), хлів-гараж-літню кухню (Б-1), сарай (В-1), сарай (в), вбиральню (Д), колодязь (Г), хвіртку та огорожу. Право власності на вказане нерухоме майно належним чином зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Інша частина домоволодіння (21/100) залишена [PERSON]. Позивачі зазначають, що [PERSON], а також члени його сімї - [PERSON], [PERSON] незважаючи на проведений розподіл будинку, продовжують користуватися приміщеннями та господарськими будівлями, які виділені у спільне користування позивачу. Посилаючись на порушення свого права власності, позивач просять суд усунути перешкоди у здійсненні права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] шляхом виселення без надання іншого житла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із частини житлового будинку та господарських споруд, а саме із житлового будинку №30 та господарських споруд, що знаходяться по вул. Соборна, с. Княгининок, Луцького району Волинської область, загальною площею 63,0 кв.м. (в тому числі із житловової площі 52,00 кв.м., а саме: кімнати 1-4 площею 14,4 кв.м.; кімнати 1-5 площею 22,1 кв.м.; кімнати 1-6 площею 15,5 кв.м.; із підсобної площі 11,00 кв.м., а саме коридору 1.2 площею 5,2 кв.м.; кухні 1-3 площею 5,8 кв.м.) та тамбура 1-1 площею 4,8 кв.м, ганка (а2), погреба (а1), хліва-гаража-літньої кухні (Б-1), сараю (В-1), сараю (в), вбиральні (Д), колодязя (Г), хвіртки та огорожі (а.с.4). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, але заперечив позов в частині приміщень та господарських споруд, які повинні спільно використовуватися. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2015 року у цивільній справі №161/16856/14-ц, яке набрало законної сили, виділено в натурі частину житлового будинку загальною площею 103,8 кв.м. (житлова площа - 72,8 кв.м.) та господарські споруди, які знаходяться за адресою: вул. 17-го Вересня, 30 в с. Маяки Луцького району Волинської області [PERSON], [PERSON] 79/100 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. 17-го Вересня, 30 в с. Маяки Луцького району Волинської області, визнавши за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності, в тому числі на відокремлені частини житлового будинку який знаходиться за адресою: вул. 17-го Вересня, 30 в с. Маяки Луцького району Волинської області у відповідності до запропонованого варіанту № 2 розподілу будинковолодіння в частках 79/100 до 21/100 частки (без добудови до житлового будинку) згідно висновку № О-10 будівельно-технічної експертизи від 19.02.2015 року у справі № 161/16856/14-ц, а саме: на загальну площу - 63,0 кв.м. (в тому числі: житлову площу - 52,0 кв.м.: кімнату 1-4 площею 14,4 кв.м., кімнату 1-5 площею 22,1 кв.м.; кімнату 1-6 площею 15,5 кв.м. та підсобну площу - 11,0 кв.м.: коридор 1-2 площею 5,2 кв.м., кухню 1-3 площею 5,8 кв.м.) та на тамбур 1-1 площею 4,8 кв.м.; ганок (а2), погріб (а1), хлів-гараж-літню кухню (Б-1), сарай (В-1), сарай (в), вбиральню (Д), колодязь (Г), хвіртку та огорожу (а.с.5-6). Право власності на виділені 79/100 часток спірного будинку, господарські будівлі та споруди було належним чином зареєстроване за позивачами, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2015 року №43965167 (а.с.7). Як слідує з матеріалів справи, у звязку з перейменуванням с. Маяки, наразі його найменуванням є с. Княгининок. Крім того, вул. 17-вересня була перейменована на вул. Соборна, що підтверджується довідкою Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області від 23 березня 2017 року №415/02.14 (а.с.12). Засади захисту права власності визначені у главі 29 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час судового розгляду достовірно встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачам у користуванні їхнім майном, а саме не бажають в добровільному порядку виселятися з частини житлового будинку, яка була виділена позивачам. Вказані обставини не заперечується ні відповідачем [PERSON], який частково визнав позов, ні представником [PERSON] Таким чином, на думку суду існують всі підстави для задоволення позову. Однак суд вважає необґрунтованою вимогу про виселення відповідачів з господарських споруд «колодязь (Г), хвіртка та огорожа», оскільки з вказаних обєктів виселення неможливе, оскільки вони взагалі не пристосовані для проживання або перебування людей. Отже, суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме шляхом прийняття рішення про усунення перешкод у здійсненні права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] шляхом виселення без надання іншого житла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із частини житлового будинку та господарських споруд, а саме із житлового будинку №30 та господарських споруд, що знаходяться по вул. Соборна, с. Княгининок, Луцького району Волинської область, загальною площею 63,0 кв.м. (в тому числі із житловової площі 52,00 кв.м., а саме: кімнати 1-4 площею 14,4 кв.м.; кімнати 1-5 площею 22,1 кв.м.; кімнати 1-6 площею 15,5 кв.м.; із підсобної площі 11,00 кв.м., а саме коридору 1.2 площею 5,2 кв.м.; кухні 1-3 площею 5,8 кв.м.) та тамбура 1-1 площею 4,8 кв.м, ганка (а2), погреба (а1), хліва-гаража-літньої кухні (Б-1), сараю (В-1), сараю (в), вбиральні (Д). В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, тому сплачений позивачами судовий збір підлягає до стягнення з кожного з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто по 106.70 грн з кожного з відповідачів на користь [PERSON], а також по 106.70 грн з кожного з відповідачів на користь [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: partial