Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

21.04.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дитину залишити на її вихованні до її повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18.09.2004 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Через зловживання чоловіком алкогольними напоями та постійну подружню зраду між ними постійно виникали конфлікти. Сторони припинили шлюбні відносини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звертатися до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2004 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.03.2015 року (а.с.3). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 6), батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як працює та отримує відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) батька дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. за предявлення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правову допомогу, ст. 79 ЦПК України. Згідно ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 року № 4191-VI - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 року 1600,00 грн. Отже, судовий збір, сплачений позивачем за предявлення вимоги про розірвання шлюбу, та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved