Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

21 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без представника. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 540 від 18.08.2016, станом на 15.04.1991 житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], відносилося до категорії колгоспного двору. До складу даного двору входила [PERSON] /а.с. 10/. [INFO] року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане повторно 11.08.2016 Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області) /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно дубліката заповіту посвідченого 10.02.1998 секретарем виконавчого комітету Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] /а.с. 7/. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 536 від 18.08.2016, [PERSON] вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлої [PERSON] /а.с. 7/. Згідно довідки № 328 від 12.10.2016 виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на садибний житловий будинок, розташований в [ADDRESS], станом на 31.12.2012 не зареєстровано /а.с. 8/. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS], підлягають задоволенню і за позивачем суд вважає можливим визнати право власності на зазначений будинок.

Outcome: approved