Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

1.Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 883,95 доларів США та 47877,65 грн., з яких: 883,95 доларів США та 4 984,80 грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 14.03.2013р. по 20.02.2019р., 42 892,85грн. - інфляційне збільшення суми боргу за період з березня 2013 року по лютий 2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що 09.11.2017року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №241 про надання кредитних коштів в розмірі 3 710, 00 доларів США на строк 60 місяців (з 09.11.2007 р. по 08.11.2012р.) з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 11,9 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором. Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів у передбачені умовами Кредитного договору строки - належним чином не виконав. Станом на 14.11.2012 року заборгованість відповідача перед Банком за Кредитним договором складала 4 958,40 доларів США та 27 961,44грн., з яких: 3 412,00 доларів США - прострочена заборгованість по Кредиту; 15,86 доларів США - поточна заборгованість по нарахованим процентам, 1 728,54 доларів США - прострочена заборгованість по процентам, 18 274,88грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за Кредитом, 9 686,56 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013 року у справі №2027/19580/12 законні права банку були захищені шляхом стягнення з боржника вищезазначеної суми заборгованості за Кредитним договором станом на 14.11.2012року. Але, боржник добровільно рішення суду не виконав і банк був вимушений звернутися до Московського ВДВС Харківського МУЮ. Виконавче провадження №37573574 з примусового виконання рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013 р. було відкрите згідно Постанови про відкриття ВП від 12.04.2013року. 20.12.2018року відбулися електронні торги з реалізації майна боржника, про що свідчать Протокол №377185 проведення електронних торгів та акт державного виконавця Московського ВДВС Харківського МУЮ про проведення електронних торгів в рамках ВП №37573574 від 16.01.2019р. 20.02.2019 року до Банку від Московського ВДВС Харківського МУЮ надійшли грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013року. Враховуючи те, що позичальник порушив виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування, не сплатив пеню за порушення зобов`язань, в зв`язку з чим Банк був вимушений звернутись з позовом до суду - то за таких обставин банк має законне право на стягнення з Боржника сплати 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013р. про примусове виконання зобов`язань за Кредитним договором і стягнення заборгованості на користь Банку. За порушення позичальником виконання своїх зобов`язань, банком у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України було нараховано 3 % річних від простроченої суми та інфляційні витрати. Так, розмір 3% річних від простроченої суми у розмірі 4958,40 доларів США за період з 14.03.2013року по 20.02.2019року складає 883,95 доларів США; розмір 3% річних від простроченої суми у розмірі 27 961,44грн. за період з 14.03.2013року по 20.02.2019року складає 4984,80грн. Сума заборгованості відповідача з урахуванням індексу інфляції від простроченої суми у розмірі 27961,44грн. за період з березня 2013оку по лютий 2019року складає 42892,85грн. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.06.2019року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.10.2019року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 3. Позиції учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 09.11.2007року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №241 про надання кредитних коштів в розмірі 3 710, 00 доларів США на строк 60 місяців (з 09.11.2007 р. по 08.11.2012р.) з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 11,9 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором. Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів у передбачені умовами Кредитного договору строки - належним чином не виконав. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013 року у справі №2027/19580/12 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» загальну суму заборгованості за кредитним договором №241 в розмірі 4958,40 доларів США та 27961,44грн. Згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2013року, було відкрито Виконавче провадження №37573574 з примусового виконання рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013 р. 20.12.2018року відбулися електронні торги з реалізації майна боржника, про що свідчать Протокол №377185 проведення електронних торгів та акт державного виконавця Московського ВДВС Харківського МУЮ про проведення електронних торгів в рамках ВП №37573574 від 16.01.2019р. Відповідно до виписки з особового рахунку, 20.02.2019 року до Банку надійшли грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2013року. 5. Національне законодавство. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. 6. Висновки суду. Судом враховується, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, а норма частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. За таких обставин вірним є нарахування позивачем інфляційних втрат лише на суму боргу в розмірі 27961,44 гривень. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2013р. по лютий 2019р. судом встановлено, що розмір інфляційних втрат за визначений позивачем період становитиме 44 393,68 грн., однак враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі заявленому позивачем, а саме в сумі 42892,85 грн. Також судом встановлено правомірність нарахування 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 27961,44грн. за період з 14.03.2013р. по 20.02.2019р. в сумі 4984,80 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми 4958,40 доларів США, судом враховується наступне. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Аналогічна позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі №373/2054/16-ц. Перевіривши розрахунок 3% річних від простроченої суми 4958,50 доларів США за період з 14.03.2013р. по 20.02.2019р., що становить 883,95 доларів США, суд встановив правильність нарахування останніх, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. 7.Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved