Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

21 серпня 2017 року [PERSON] до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, 19 січня 2016 року померла його мати [PERSON]. За життя, 18 липня 2014 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, на випадок своєї смерті заповідала йому [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку № 54 по вулиці Шевченко в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач зазначив, що у визначений законодавством строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері, але, постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10.02.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], померлої 19 січня 2016 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, оскільки право власності спадкодавця на будинок не зареєстрований в БТІ у встановленому законом порядку Позивач зазначив в заяві, що [PERSON] була власником спірного будинку у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 грудня 1993 року, договір купівлі-продажу посвідчено секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 229. [PERSON] посилався на те. що йому не відомо, чому його мати не зареєструвала договір та право власності в органах Бюро технічної інвентаризації, але, відсутність реєстрації перешкоджає реалізувати його право на отримання спадкового майна у власність. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 19 січня 2016 року. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Орлівщинська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі представника ради. Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Встановлено, що 19 січня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що за життя, 18 липня 2014 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, на випадок своєї смерті заповідала [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку № 54 по вулиці Шевченко в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно до спадкової справи, яка заведене Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 19 січня 2016 року звернувся син спадкодавця [PERSON], інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Судом встановлено, що постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10.02.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], померлої 19 січня 2016 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, оскільки право власності спадкодавця на будинок не зареєстрований в БТІ у встановленому законом порядку. Як вбачається з наданих позивачем доказів, [PERSON] була власником спірного будинку у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 грудня 1993 року, договір купівлі-продажу посвідчено секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 229. Так, у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 грудня 1993 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, який складається з жилого будинку житловою площею 27,4 кв.м., господарських будівель та споруд: сараю-літньої кухні літ.Б,В,Г, вбиральні, погрібу, колодязя. У відповідності до вимог законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що за життя, [PERSON] не зареєструвала своє право власності на житловий будинок. В той же час, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved