Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

20 червня 2019 року позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 433. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що вони втратили взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, внаслідок чого виникали сімейні сварки. Вони втратили почуття кохання, припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного домашнього господарства з травня 2017 року. Вона з дочкою переїхала проживати в смт. Згурівку до своєї матері, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] » та стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 04.07.2019 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просить судові витрати покласти на неї, відповідач позов визнав повністю та уточнив, що сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з березня 2018 року, з часу його перебування на військовій службі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 грудня 2015 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 433, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства остаточно з березня 2018 року, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу відповідач бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 384,20 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту понесених судових витрат в розмірі 384,20 грн за клопотанням позивача залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved