Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

20 березня 2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом, в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Марганець Дніпропетровської області, громадянка України, являється матір'ю двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 15 грудня 2016 року, видане Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області) та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 04 вересня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області). Відомості про батька кожної із дитини записані зі слів матері, згідно ст. 135 ч.1 Сімейного кодексу України. [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], однак на даний час проживає в [ADDRESS]. Відповідач безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, належним чином не дбає про дітей та не доглядає за ними, вона неодноразово на тривалий час залишала дітей без їжі, належні умови для їх проживання та санітарно-гігієнічні норми проживання - відсутні, сама вона веде аморальний спосіб життя, не працює, не має постійного заробітку, зловживає алкогольні напої, спілкується з особами, які також ведуть аморальний спосіб життя, на її неадекватну поведінку неодноразово надходили скарги від сусідів. Крім того її було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено на 2 роки умовно. Згідно рішень виконкому Марганецької міської ради від 21 грудня 2016 року за № 693 та № 694 малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини « ДОР» по заяві матері про тимчасове влаштування, у зв'язку з її хворобою, де знаходяться до теперішнього часу і перебувають на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дітей у вищезазначеному закладі [PERSON] жодного разу не відвідувала своїх дітей, не цікавилася станом їх здоров'я, не надавала матеріальної допомоги, з її боку, як матері, відсутня турбота та піклування про дітей. Згідно висновків КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» ДОР» про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дітей: [PERSON] та [PERSON] встановлено факт необхідності у тривалому лікуванні дітей, створенні належних умов для їх утримання та виховання. На підставі чого закладом порушено клопотання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Будинок [ADDRESS], де на теперішній час проживає відповідач, не придатний для проживання дітей, в ньому та на території житлового будинку, виявлено антисанітарний стан помешкання. Сімя [PERSON] з 17.09.2015 року по 23.06.2016 року перебувала на обліку під соціальним супроводом у Марганецькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Марганецької міської ради. Основною проблемою сім'ї [PERSON] було: низький виховний потенціал матері, її схильність до зловживання алкогольних напоїв та ведення аморального способу життя. Підставою для зняття сім'ї [PERSON] з соціального супроводу було мінімізація наслідків, що призвели до складних життєвих обставин та виїздом [PERSON] до села Добра Надія, Томаківського району. У вересні 2017 року від сільского голови Новокиївської сільської ради до Марганенцького міського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Марганецької міської ради надійшло повідомлення щодо аморального способу життя [PERSON], вживання нею алкогольних напоїв, тощо. Отже [PERSON] не змінила свій спосіб життя, не вчиняє будь-яких дій, спрямованих по покращення житлових умов для своїх дітей, для їх належного утримання та виховання. Нею також не були виконані вимоги діючих рішень виконкому Марганецької міської ради від 13.09.2017 року за № 364 та № 365 про повернення малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Про надання дозволу щодо повернення дітей до матері, їй було відомо. Письмових заяв від неї щодо поважних причин не вжиття з її боку заходів щодо повернення дітей, до служби у справах дітей Марганецької міської ради не надходило, на телефонні дзвінки вона не відповідала. Таким чином профілактична робота з матір'ю, не дала позитивних результатів, оскільки у неї відсутнє бажання утримувати та виховувати своїх дітей. 27.02.2018 року [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини , під час розгляду питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей, не з'явилася без поважних причин. Підтверджуючих документів та письмових пояснень про факт неналежного виховання батьківських обов'язків з поважних причин, на розгляд комісії з її боку також надано не було. Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення № 5 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]». Орган опіки та піклування Марганецької міської ради, розглянувши матеріали справи щодо фактів неналежного виконання батьківських прав з боку [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей та з метою забезпечення подальших заходів щодо соціального захисту дітей, реалізації їх прав на зростання у сімейному оточенні, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу) щомісячно, яка визначається судом, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку на користь опікуна, який буде призначений задля утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом органу опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження з викликому сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Представник позивача - спеціаліст служби у справах дітей Марганецької міської ради Фоміна К.В., яка діє на підставі довіреності № 15/20-865, виданої 14 травня 2018 року в.о. міського голови Міняйло І. ( а.с. 50) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала і суду пояснила, що вона має бажання та намір виховувати своїх дітей у сім'ї, дбати та піклуватися про них, матеріально їх забезпечувати, задля цього вона працевлаштується, змінить свій спосіб життя, покращить житлові умови для належного утримання та виховання своїх дітей. Із КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» ДОР» дітей не забирала з причини відсутності грошових коштів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини визначено порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. Відповідно до п. 3 вказаного порядку, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об'єднаних територіальних громад. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та ; під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою BP №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Рекомендацією Rec(2006)19 Комітету Ради Європи «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками», прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов'язків. Особливу увагу слід приділяти сім'ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами. Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем; складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров'я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте життя та брати участь у суспільному житті; тимчасовий притулок для неповнолітніх - організація тимчасового проживання, виховання, утримання безпритульних дітей, дітей, позбавлених батьківського піклування, які зазнали жорстокості, насильства та постраждали від торгівлі дітьми або з інших причин потребують соціального захисту. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON],[INFO] є матір'ю двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 15 грудня 2016 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 309 ( а.с. 18) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 04 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 267 ( а.с.16). Відомості про батька кожної дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( а.с. 17,19). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації та обліку громадян Марганецької міської ради від 13.02.2018 року № 15/04-938, [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ( а.с.22), однак на даний час проживає без реєстрацїї в [ADDRESS] що підтверджується довідкою виконкому Новокиївської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 19.02.2018 року за № 129 ( а.с. 36). Відповідачка безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, належним чином не дбає про дітей та не доглядає за ними, не приділяє дітям належної уваги, не дбає про їх розвиток та життя, належні умови для їх проживання та санітарно-гігієнічні норми проживання - відсутні, сама вона веде аморальний спосіб життя, не працює, не має постійного заробітку, зловживає алкогольні напої, спілкується з особами, які ведуть аморальний спосіб життя, на її неадекватну поведінку неодноразово надходили скарги від сусідів. Будинок, у якому вона проживає, перебуває у занедбаному стані, умов для проживання дітей не створено. [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України та засуджена на 2 роки умовно. З 17.09.2015 року сім'я [PERSON] перебувала на обліку Марганецького центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Марганецької міської ради, як така, що опинилися в складних життєвих обставинах. Під соціальним супроводом сім'я перебувала з 17.09.2015 року по 23.06.2016 року. Основною проблемою сім'ї було - низький виховний потенціал матері, її схильність до зловживання алкогольних напоїв та ведення аморального способу життя. В ході роботи з сім'єю була проведена педагогічна робота з метою підвищення виховного потенціалу матері, їй надавались рекомендації щодо щоденного догляду та вихованню дітей. Спеціалістами центру [PERSON] було надано допомогу при оформленні державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми, мати була проінформована щодо цільового використання державних коштів. З матір'ю неодноразово проводились педагогічні бесіди щодо профілактики негативних явищ вживання алкоголю. Також проведено профілактичну роботу щодо шкідливого впливу антисанітарії на здоров'я людини. З соціального супроводу сім'я [PERSON] була знята у зв'язку з мінімізацією наслідків, що призвели до складних життєвих обставин та виїздом [PERSON] до с. Добра Надія, Томаківського району, що підтверджується інформацією Марганецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Марганецької міської ради від 22.02.2018 року за № 54 ( а.с. 39)., У вересні 2017 року від сільского голови Новокиївської сільської ради до Марганенцького міського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Марганецької міської ради надійшло повідомлення щодо аморального способу життя [PERSON], вживання нею алкогольних напоїв, нестворення умов для проживання дітей, тощо ( а.с. 35). За місцем мешкання [PERSON] хактеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає алкоголем, на її неадекватну поведінку надходили скарги від сусідів, що підтверджується характеристикою, виданою сільським головою Новокиївської сільської ради ( а.с. 37). Актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 16.02.2018 року підтверджується, що будинок [ADDRESS], де на теперішній час проживає відповідач зі своїм співмешканцем, не придатний для проживання в ньому дітей, у самому будинку та на його території виявлено антисанітарний стан помешкання. В акті також зазначено, що [PERSON] та її співмешканець схильні до вживання алкогольних напоїв, ведуть аморальний спосіб життя. Вихованням дітей вони не займалися, діти часто залишались без нагляду та були голодними ( а.с.38). З інформації, наданої в.о. начальника Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 14.02.2018 року за № 492/1647 вбачається, що [PERSON] на протязі 2017 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 175-1 ч.1 КУпАП. Крім того вона притягувалася і до кримінальної відповідальності за ст. 186 ч. 2 КК України, згідно вироку Марганецького міського суду її було засуджено до 2-х років умовно ( а.с. 40). Згідно довідок в.о. головного лікаря КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини « ДОР» [PERSON] малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради від 21 грудня 2016 року за № 693 та № 694 були влаштовані до КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини « ДОР» по заяві матері про тимчасове влаштування, у зв'язку з її хворобою, перебувають на повному державному забезпеченні, де знаходяться до теперішнього часу ( а.с. 28-29). З листа КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини « ДОР» від 21.02.2018 року за № 154/1.1-29 вбачається, що [PERSON] за весь час перебування дітей у закладі жодного разу не відвідувала своїх дітей, не цікавилася станом їх здоров'я, не надавала матеріальної допомоги, з її боку, як матері, відсутня турбота та піклування про дітей ( а.с. 25). Згідно висновків КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини « ДОР» про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дітей: [PERSON] та [PERSON], встановлено факт необхідності у тривалому лікуванні дітей, створенні належних умов для їх утримання та виховання ( а.с. 31-32). На підставі вищезазначеного закладом було порушено клопотання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей ( а.с.25). З вищевикладеного вбачається, що [PERSON] не змінила свій спосіб життя, не вчиняє будь-яких дій, спрямованих по покращення житлових умов для своїх дітей, для їх належного утримання та виховання. Судом також встановлено, що відповідачем не були виконані вимоги діючих рішень виконкому Марганецької міської ради від 13.09.2017 року за № 364 та № 365 «Про повернення малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 33-34). Про надання дозволу щодо повернення дітей до матері, останній було відомо. Ніяких письмових заяв від неї щодо поважних причин не вжиття з її боку заходів щодо повернення дітей, до служби у справах дітей Марганецької міської ради не надходило, на телефонні дзвінки вона не відповідала. Таким чином профілактична робота з матір'ю, не дала позитивних результатів, оскільки у неї відсутнє бажання утримувати та виховувати своїх дітей. 27 лютого 2018 року [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не з'явилася без поважних причин. Підтверджуючих документів та письмових пояснень про факт неналежного виховання батьківських обов'язків з поважних причин, на розгляд комісії з її боку надано не було. Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення № 5 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]» ( а.с.11-15). Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] по відношенню до дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]», вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 7-10). Враховуючи всі наведені обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не вживає жодних заходів щодо поліпшення своїх житлових умов, зловживає алкогольними напоями, не працює, веде аморальний спосіб життя, не забезпечує належного догляду за дітьми. Такий спосіб життя матері та умови проживання несуть безпосередню загрозу життю та здоров'ю малолітнім дітям: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , а тому необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. За змістом ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Оскільки відповідач є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вона зобов'язана надавати матеріальну допомогу на їх утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 березня 2018 року до повноліття дітей. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає необхідним позовні вимоги органу опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved