Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

20 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № 161 від 10.07.2017 у розмірі 3406,72 грн., за договором про споживчий кредит № 292 від 21.11.2017 у розмірі 6667,92 грн., а також суми сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн., а всього 11836,64 грн. В обґрунтування позовних вимог КС «ХКВД» зазначили, що 10 липня 2017 року між сторонами був укладений кредитний договір № 161, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн. на один рік, зобов`язаний був здійснювати погашення кредиту та процентів за його користування частинами 15 числа кожного місяця до 10.07.2018, відповідно до графіку розрахунків. 21 листопада 2017 року між сторонами був укладений договір про споживчий кредит № 292, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. та зобов`язався 15 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом, а кредит погасити до 15.11.2018. Свої зобов`язання за кредитними договорами відповідач не виконав належним чином, заборгованість не погасив, отже позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначений на 17 січня 2019 року о 10 год. 30 хв. Представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов до суду не надходило, тож справа розглядається за його відсутності. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. 10 липня 2017 року між КС «Харківська Каса Взаємодопомоги» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 161, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 12000,00 грн. строком на 12 місяців, та зобов`язаний був здійснювати погашення кредиту та процентів за його користування частинами у розмірі 55% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування 15 числа кожного місяця до 10.07.2018, відповідно до графіку розрахунків, узгодженого сторонами. 21 листопада 2017 року між КС «Харківська Каса Взаємодопомоги» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 292, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. строком на 12 місяців та зобов`язався 15 числа кожного місяця сплачувати заборгованість та проценти за користування кредитом у розмірі 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування, а кредит погасити до 15.11.2018, відповідно до графіку розрахунків, узгодженого сторонами. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зазначений в кредитному договорі строк позичені грошові кошти та проценти за їх користування не повернув кредитору. На письмову вимогу про необхідність погасити заборгованість відповідач не відповів та не погасив заборгованість, у зв`язку з чим, за договором споживчого кредитування № 292 від 21.11.2017 відповідачу було нараховано штрафні санкції у відповідності до п. 10.5 цього договору. Станом на 17 серпня 2018 року заборгованість за кредитним договором № 161 від 10.07.2017 становить 3406,72 грн., заборгованість за процентами складає 160,10 грн., всього 3566,82 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 17 серпня 2018 року заборгованість за договором про споживчий кредит № 292 від 21.11.2017 становить 4662,43 грн., заборгованість за процентами складає 804,75 грн., за штрафними санкціями 1200,74 грн., а всього 6667,92 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 1046, ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором.\~Позика,\~надана за\~договором безпроцентної\~позики,\~може бути\~повернена позичальником\~достроково,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Згідно ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі\~ст.\~ст.\~76,\~77,\~78-80\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення по\~справі. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відповідачем не виконано належним чином зобов`язання за кредитними договорами, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 161 від 10.07.2017 у розмірі 3406,72 грн., за договором про споживчий кредит № 292 від 21.11.2017 у розмірі 6667,92 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved