overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

20 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], без визначеного місця мешкання. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.06.2014р. о 05 год. 17 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.06.2014р. о 05 год. 17 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий метушливий, погляд розгублений. Мовному контакту недоступний. На поставлені питання відповідає окремими звуками, мичанням, але вірно називає своє ім'я. під час огляду починає щось шукати під собою, поряд з собою. Хаотично розмахує руками, намагається щось піймати. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром відміни з делірієм.. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

20 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.06.2014р. о 05 год. 54 хв. [PERSON]. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.06.2014р. о 05год. 54хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, підозріла, метушлива, роздратована. Відчуває слухові та зорові омани сприйняття. Відмічається компульсивна тяга до алкоголю. Критика до свого стану порушена. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, переважно галюцинаторні. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

20 червня 2014 року позивач звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від листопада 2000 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). 08 липня 2014 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 23). Позивач до суду не з'явився, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 32, 44). Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 24.11.2000 р. (а.с. 45). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з відповідачем (а.с.а.с. 5, 7). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від травня 2014 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Суд за клопотанням відповідача надав сторонам строк для примирення, проте вони такою можливістю не скористалися. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

20 червня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця до її повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відомості про поважність причин неявки у судове зсідання відповідача матеріали справи не містять, заперечень проти позову до суду не надав. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами розірвано 27.12.2013 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, має постійний дохід, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дочки у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

20 червня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11 червня 2012 р. дала в борг відповідачу 1 600 Євро та 2 800 грн з поверненням до 11 червня 2013 р. 7 000 грн, а до 11 червня 2014 р. 12 000 грн. Зазначила, що до цього часу відповідач борг не повернув, у зв'язку з чим просила стягнути з нього вказану суму. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 04.07. і 18.07.2014 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статей 1046, 1049 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 11 червня 2012 р. відповідач [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 1 600 Євро і 2 800 грн, що підтверджується відповідною письмовою розпискою. Зі змісту письмової розписки видно, що [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] грошові кошти двома частинами, а саме, до 11 червня 2013 р. 7 000 грн, а до 11 червня 2014 р. 12 000 грн. Судом з'ясовано, що у зазначені терміни боржник вказані грошові суми позивачу не повернув, отже з урахуванням того, що відповідач ухиляється від явки до судового засідання і не надає суду доказів щодо спростування наявності боргу, суд дійшов висновку про те, що борг підлягає стягненню у безспірному порядку. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

20 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 вересня 2001 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило спільне проживання, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а оскільки відповідач в добровільному порядку звернутися до органів РАЦС не бажає, [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені у позові підтримала. Представник позивача також подав таку заяву, крім цього просив у випадку неявки відповідача, здійснити заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи є повнолітньою. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження, копією свідоцтва про народження дочки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, на чому наполягає у своєму позові позивач, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

20 червня 2014 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та не приймає участі у її вихованні, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини 1/4 з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила свої вимог, та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 750 грн щомісячно. Пояснила, що відповідач матеріально допомагає дитині, однак ця допомога носить нерегулярний характер та, оскільки позивач має на утриманні ще одну дитину, не працює, перебуває в скрутному матеріальному становищі, вона хоче мати стабільну матеріальну допомогу батька дитини. Відповідач проти позову заперечив в частині мотивів позову, зазначивши, що в сторін існує спір щодо участі батька у вихованні доньки. Проти сплати аліментів не заперечив, однак просив стягнути з нього тверду грошову суму в розмірі 750 грн. щомісячно. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив в частині розміру аліментів, просив стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 750 грн., оскільки дохід відповідача є нестабільним, мінливим. Пояснив, що відповідач цікавиться дитиною, бере участь у її вихованні, зокрема проводить з нею канікули, возив на море, допомагає матеріально та речами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши надані представником позивача фотографії, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу позивача та відповідача, розірваного 27 жовтня 2009 року (а. с. 6), [INFO] народилась [PERSON] (а. с. 7), яка, згідно довідки Качанівської сільської ради № 438 від 16 червня 2014 року проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а. с. 8). Посилання позивача на те, що батько участі у вихованні дитини не приймає спростовуються фотографіями, оглянутими в судовому засіданні, справжність яких позивач не заперечила, та поясненнями сторін. Разом з тим, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON].в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, в матеріалах справи присутні заяви платника та одержувача щодо визначення аліментів саме в твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

20 червня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 10 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 90. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені у зв'язку з несумісністю характерів з грудня 2013 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з грудня 2013 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з грудня 2013 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

20 червня 2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» в особі представника Довгея Сергія Володимировича звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» заборгованість за кредитним договором № 1606/0807/50-12863 від 08.08.2007 року у розмірі 17331 грн. 01 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 23.03.2011 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу №6. На підставі п.2.1 вказаного Договору Факторингу, клієнт ПАТ «Сведбанк» відступає факторові ТОВ «Кредит Колекшн Груп» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладеними між ПАТ «Сведбанк» і боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. За даним договором ТОВ «Кредит Колекшн Груп» одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов'язань за Кредитними договорами. Згідно договору факторингу та Виписки із реєстру боржників від 23.03.2011 року, Банк передав Позивачу право вимоги до громадянина [PERSON], яке виникло у Банка на підставі кредитного договору № 1606/0807/50-12863 від 08.08.2007 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн. Договір є кредитним, відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, а відповідач, не повертаючи кредит та не сплачуючи проценти за Договором порушив вимоги даної статті щодо обов'язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 23.10.2013 року загальна сума заборгованості Відповідача перед ТОВ «Кредит Колекшн Груп» становить 17331,01 грн. відповідно до довідки-розрахунку (а.с.15). Станом на момент подачі позову до суду заборгованість не погашена. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

20 червня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 14 червня 2002р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Спільне життя із відповідачем не склалося із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Посилаючись на зазначені обставини та на неможливість виховання синів за таких умов, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що не має наміру поновлювати сімейні стосунки. Судові витрати із відповідача просила не стягувати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що сумісне життя із позивачем не можливе. Сімейні відносини припинили в 2009 році. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 14 червня 2002р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.5). Від сумісного шлюбу сторони мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO] р.н, що видно із свідоцтва про його народження із відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.6); сина [PERSON], [INFO] р.н, що видно із свідоцтва про його народження із відділу реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.7). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки в травні 2009р. і на примирення не згодні. Ці обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони втратили повагу один до одного, між ними неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Судові витрати: судовий збір на суму 243грн.60коп, сплачений позивачем. За клопотанням позивача, суд вважає можливим не стягувати судовий збір із відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved