Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

21.04.2017 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла [PERSON], якій за життя належав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] акта на право власності на землю серія [NUMBER] загальною площею 5,8607. 22.07.2009 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання все своє майно, де б таке не було та з чого не складалось, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті, на що за законом матиме право, вона заповіла [PERSON], позивачу по справі. Прийняти спадщину після смерті [PERSON] не могла через обставини, що від неї не залежали. Звернувшись у вересні 2016 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], увидачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно їй було відмовлено з огляду на пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважаючи причину пропуску строку поважною, просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду через канцелярію заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнав. Від третьої особи - Золочівської державної нотаріальної контори, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, рішення покладали на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З наданої суду копії Державного акта про право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 14.04.2004 року №144 вбачається, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] належить земельна ділянка площею 5,8607 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.7). З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.05.2009 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.05.2009 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] приватної власності належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області від 14.05.2009 року за №26. Зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.05.2009 року (а.с.4,5). Судом встановлено, що 22.07.2009 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б таке не було та з чого не складалось, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті, на що за законом матиме право, вона заповіла [PERSON], що вбачається із наданої суду копії заповіту від 22.07.2009 року посвідченого Пендюріною Л.С., приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області, заповіт зареєстровано в реєстрі за №613 (а.с.4). [INFO] року у віці 82 років померла [PERSON], про що 27 березня 2015 року Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис №03 та того ж дня видано відповідне свідоцтво Серія [NUMBER] Згідно довідки, виданої Жовтневою сільською радою Золочівського району Харківської області 29.09.2015 року за вих.. №208/02-22, [PERSON], яка померла [INFO] року з 10.02.1952 року по день смерті мешкала та була зареєстрована в селі Чорноглазівка, Золочівського району Харківської області. Разом з нею на день смерті за вказаною адресою ніхто не мешкав і ніхто не зареєстрований (а.с.25). 23 вересня 2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини та неподання документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини у порядку, встановленому діючим законодавством (а.с.26,27). На ухвалу суду про витребування доказів Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області 26.05.2017 надано інформацію, в якій зазначено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] року, до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї, тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виявлено заповіт [PERSON], посвідчений Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області від 10.06.2003 року, за реєстровим №556, за даними цієї ж інформаційної довідки наявний заповіт [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Пендюріною Л.С., від 22.07.2009 року, за реєстровим №613, інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 26.05.2017 за №№47878559, 47878557 (а.с.38,39,40). З інформації, наданої Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області 23.06.2017 року, вбачається, що заповіт [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Чабан Н.П. 10.06.2003 року за реєстровим №556, заповідачем не скасований, проте за відомостями Спадкового реєстру 22.07.2009 року [PERSON] склала новий заповіт, що був посвідчений Пендюріною Л.С., приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу за реєстровим №613. Згідно речення другого ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю, або у тій його частині, в якій він йому суперечить (а.с.53). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ч.2 ст.1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК України встановлено умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відтак, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Визнання позову відповідачем суд розцінює, як надання фактичної згоди позивачу для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що визначено у ч.2 ст.1272 ЦК України. Враховуючи те, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, відповідач фактично надав згоду на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, суд задовольняє позовну заяву і визначає позивачу два місяці додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, який є достатнім для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved