Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

21.02.2014 року до Кіровського районного суду м. Донецька звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», в якому вказала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні надали заяву про часткове визнання позову. Так, відповідач посилаючись на те, що у випадку повного задоволення позову його буде поставлено у тяжкий матеріальний стан, частково визнав позов, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів. Зазначив, що в період спільного мешкання з позивачкою ним було укладено в інтересах сім'ї декілька кредитних договорів і на теперішній час в нього існують непогашені кредитні зобов'язання. Крім того, він орендує квартиру, оскільки власного житла не має, за що також сплачує певну суму коштів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 06.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 82. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 03.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Сторони у судовому засіданні визнали що їх спільна донька [PERSON] на даний час проживає та знаходиться на утриманні матері, батько дитини на її утримання матеріальну допомогу надає по мірі можливості. Згідно довідки про доходи, виданою ПАТ «Фінбанк» від 03.03.2014 року, відповідач [PERSON] працює в ПАТ «Фінбанк» з 16.09.2013 року по теперішній час на посаді начальника відділення, за шість останніх календарних місяців роботи його заробітна плата становить 82857,14 грн. Посилання відповідача та його представника на те, що [PERSON] несе чималі витрати по погашенню боргу за кредитними договорами та витрати з внесення орендної плати за квартиру, як на обставину яка виключає його можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, суд вважає необґрунтованим, оскільки укладання відповідачем зазначених договорів свідчить про те, що він отримує сталий дохід та є матеріально забезпеченим і вказані обставини не звільняють його від обов'язку утримувати неповнолітню дитину. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка хворіє та перебуває на диспансерному обліку в Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 9 з діагнозом кардіопатія (ПЛК, АБЛЖ) та як часто хворіючи респіраторними захворюванями; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], враховуючи, що відповідач працює і має постійні доходи - заробітну плату. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у визначеному вище розмірі, суд керується виключно інтересами неповнолітньої дитини, яка потребує регулярної батьківської матеріальної допомоги, а відповідач працює, має сталий дохід, а тому спроможний надавати таку допомогу. Доказів того, що розмір доходу відповідача, не надає йому можливості надавати допомогу на утримання дитини у визначеному судом розмірі, суду не надано. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved