Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

20.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], Голосіївського районного відділу ГУ ДМС у м. Києві, третя особа: орган опіки та піклування у Голосіївському районі в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації та виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.07.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики від 17.07.2012 року між тими ж сторонами було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON]передав в іпотеку майно, зокрема і житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за Договором позики щодо повернення грошових коштів не виконував належним чином, у зв'язку з чим, за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №1636, яким звернено стягнення на майно відповідача, зазначене в Договорі іпотеки, зокрема і на житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Під час проведення виконавчого провадження з виконання напису №1636 було встановлено, що в даному будинку зареєстровано неповнолітнього сина відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, з на момент укладення Договору іпотеки вказана особа зареєстрованою в будинку не була. Крім того, відповідачі у вказаному будинку не проживали та не проживають станом на сьогодні. [PERSON] вказує, що реєстрація [PERSON] відбулася після укладення Договору іпотеки та мала на меті лише перешкоджати задоволенню іпотекодержателем своїх вимог за Договором позики за рахунок предмета іпотеки. З огляду на викладене, оскільки зазначені дії відповідачеві перешкоджають реалізації прав [PERSON] як іпотекодержателя, остання просила суд виселити [PERSON] та [PERSON] з будинку за адресою [ADDRESS]; зобов'язати Голосіївського районного відділу ГУ ДМС у м. Києві зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. 14.02.2014 року [PERSON], діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], орган опіки і піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в будинку за адресою [ADDRESS], який є предметом іпотеки, зареєстрований та проживає його неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Таким чином, укладення Договору іпотеки вказаного будинку, право на користування яким має неповнолітня дитина, є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки укладено без дозволу відповідного Органу опіки і піклування. Позивач за зустрічним позовом наголошує, що під час нотаріального посвідчення Договору іпотеки нотаріусом не було вчинено всіх необхідний дій, спрямованих на те, щоб перевірити наявність права на користування предметом іпотеки у будь яких неповнолітніх осіб, таким чином, допущено порушення положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин, просив суд Договір іпотеки від 17.07.2012 року визнати недійсним. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що реєстрація [PERSON] у будинку за адресою [ADDRESS] відбулася вже після укладення Договору іпотеки, що свідчить про порушення його умов, оскільки вказане заважає [PERSON] задовольнити свої вимоги за Договором позики за рахунок предмета іпотеки, на що остання має визначене договором та законодавством право. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала в повному обсязі. Зазначила, що реєстрація дитини в будинку без згоди іпотекодержателя не є підставою для визнання договору іпотеки недійсним, оскільки свідчить про порушення умов Договору безпосередньо зі сторони іпотекодавця. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні проти вимог [PERSON] заперечував. Вказав, що у випадку задоволення позовних вимог будуть порушені права неповнолітньої дитини, яка має право користування предметом іпотеки. Зустрічний позов просив задовольнити, оскільки при укладенні та нотаріальному посвідченні Договору іпотеки було допущено порушення чинного законодавства, відтак останній є недійсним. Відповідач за первісним позовом Голосіївський районний відділ ГУ ДМС у м. Києві надав суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судовому засіданні вважав зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що при нотаріальному посвідченні Договору іпотеки ним було дотримано всіх вимог чинного законодавства, позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав документи, які підтверджували належним чином, що предмет іпотеки не є спільним майном подружжя, а укладення договору не призведе до порушень прав інших осіб. Третя особа, Орган опіки та піклування у Голосіївському районі в м. Києві державної адміністрації, свого представника в судове засідання не забезпечив. В наданих раніше поясненнях зазначив, що просить прийняти рішення з першочерговим врахуванням інтересів дитини, на підставі положень ЗУ «про охорону дитинства» та Сімейного кодексу України. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню повністю, зустрічний позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом достовірно встановлено, що 17.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано за №1785. Згідно п.5.1.1 Договору передбачено, що виконання позичальником зобов'язань за Договором забезпечується іпотекою нерухомого майна, зокрема і житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п.6.2 Договору, у випадку, якщо позичальник не поверне позичені грошові кошти у встановлений графіком строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку. З метою забезпечення виконання Договору позики від 17.07.2012 року, 17.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано за №1787, 1788, 1789. Згідно п.1.3 Договору іпотеки, предметом іпотеки виступає належне [PERSON] майно, зокрема і житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Згідно п.2.1.1 іпотекодавець підтвердив, що предмет іпотеки є його власністю, і на нього можу бути звернено стягнення іпотекодержателем без жодних обмежень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором позики з боку [PERSON], 16.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на майно боржника, зокрема і житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 вказаної статті, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2013 року [PERSON] направила [PERSON] та [PERSON] вимогу про знаття з реєстрації та виселення, в строк до 25.12.2013 року. Як вбачається з копії повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану вимогу відповідач [PERSON] отримав 23.11.2013 року. Водночас, у вказаний в вимозі строк відповідачі дій, спрямованих на виселення з житлового приміщення, не вчинили. Таким чином, вбачається, що проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, перешкоджає праву [PERSON] на задоволення своїх вимог за договором позики за рахунок вказаного майна, таким чином, наявні визначені законодавством підстави для виселення вказаних осіб з будинку за адресою [ADDRESS]. Стосовно вимоги щодо знаття [PERSON], [INFO] з реєстрації за адресою [ADDRESS] суд зазначає наступне. Як вбачається з Довідки Форма №3 від 11.10.2013 року за вих. №4391, наданої Комунальним підприємством «ЖЕО-11 Голосіївського району», в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровано одну особу - неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дата реєстрації - 18.06.2013 року. Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідачі не проживають за адресою [ADDRESS]. Водночас, оскільки в будинку зареєстровано неповнолітнього, вказане призводить до складнощів при реалізації [PERSON] своїх прав. Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з будинку за адресою [ADDRESS], а вимога про знаття особи з реєстраційного обліку за вказаною адресою є похідною від вищевказаної вимоги, наявні підстави для її задоволення. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Відповідно до п. 1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішній справ України від 22.11.2012 року за №1077 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України). Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку шляхом зобов'язання Голосіївського районного відділу ГУДМС у м. Києві зняти останнього з реєстрації за адресою: м. Київ, вулиця Борова , 35 у м. Києві. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягнення сума сплаченого судового збору. Стосовно вимог зустрічного позову суд зазначає наступне. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] як на основну підставу для визнання недійсним Договору іпотеки від 17.07.2012 року посилається на те, що в будинку за адресою [ADDRESS], зареєстрований його неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Таким чином, при укладені Договору іпотеки необхідно було отримати дозвіл відповідного Органу опіки та піклування, а при посвідченні договору нотаріус повинен був пересвідчитися у відсутності прав у неповнолітніх дітей на користування предметом іпотеки. Разом з тим, суд не приймає вказані посилання до уваги з наступних підстав. Як вбачається з наданої позивачем за зустрічним позовом Довідки Форма №3 від 11.10.2013 року за вих. №4391, в будинку за адресою [ADDRESS] дійсно зареєстрований неповнолітній син позивача за заутсріним позовом [PERSON], [INFO]. Дата проведення реєстрації - 18.06.2013 року. Водночас, Договір іпотеки, який слугував підставою для вчинення виконавчого напису було укладено 17.07.2012 року, таким чином, на момент укладення Договору [PERSON] не був зареєстрований в вказаному будинку, таким чином, дозвіл Органу опіки та піклування на укладення договору не вимагався. Відповідно до п.44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. За таких обставин, суд не приймає зазначене послання позивача за зустрічним позовом як підставу для визнання Договору іпотеки недійним. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належним чином наявність підстав для визнання недійсним Договору іпотеки, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: approved