Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

21.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Кіцманської районної ради Чернівецької області, третя особа: сектор з питань культури, національностей та релігій Кіцманської райдержадміністрації про стягнення заборгованості із щомісячної премії за трудовим контрактом, мотивуючи свої вимоги ти, що відповідно до рішення ХХХІ сесії VІІ скликання Кіцманської районної ради № 538-31/19 від 29.08.2019 року [PERSON] призначено на посаду директора районного будинку народної творчості та дозвілля. 30.08.2019 року між Кіцманською районною радою та [PERSON] укладено трудовий контракт, яким передбачено права та обов`язки сторін, умови матеріального забезпечення, відповідальність сторін, порядок та умови внесення змін і доповнень до контракту, його припинення, термін дії. Вказує, що ч.2 п.3.1 Контракту позивачу, як керівнику комунальної установи встановлено посадовий оклад 16 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки; надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 50% посадового окладу; надбавку за вислугу років відповідно до чинного законодавства; щомісячну премію в розмірі 50% посадового окладу. Зазначає, що з січня 2020 року позивачу не виплачується щомісячна премія в розмірі 50 % посадового окладу і станом на листопад 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 30 474 грн. 23 коп. Посилається на те, що у зв`язку з незаконними діями відповідача, невиплатою ним щомісячної премії, позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв`язків, які вимагають у [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя. Також позивач перенесла нервовий стрес та душевні страждання, тому оцінює моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. На основі вищезазначеного, просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої щомісячної премії в розмірі 50% від посадового окладу за період січень-листопад 2020 року, що складає 30 474 грн. 23 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримала свої вимоги повністю та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - Кіцманська районна рада Чернівецької області в особі керуючого справами Н. Довбенчук подала відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з наступних підстав: головним розпорядником коштів, виділених на утримання, в тому числі і заробітну плату РБНТД, є Сектор з питань культури, національностей та релігій Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області. У затвердженому типовому штатному розписі по районному будинку народної творчості та дозвілля, станом на 01.01.2020 року та кошторисі, які формуються Сектором з питань культури, національностей та релігій Кіцманської РДА Чернівецької області, та подаються до фінуправління Кіцманської РДА для подальшого їх врахування при формуванні районного бюджету на 2020 рік, не враховано щомісячну премію позивача в розмірі 50 % від посадового окладу. Кіцманською районною радою при формуванні районного бюджету на 2020 рік було передбачено кошти на утримання працівників РБНТД, зокрема і позивача на умовах, передбачених Контактом. Про існування факту невиплати [PERSON] спірної щомісячної премії їм стало відомо в грудні 2020 року. Таким чином відповідачем не вчинялось будь яких дій щодо односторонньої зміни діючих умов оплати праці, порушення умов контракту, порушення життєвих планів та введення в оману позивача, відповідно не могло бути завдано моральну шкоду. Крім того, вказують, що у зв`язку із прийняттям та набранням чинності ЗУ від 17.11.2020 року № 1009-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» та проведенням І сесії Чернівецької районної ради, повноваження голови та заступника голови Кіцманської районної ради, як повноважних представників припинено 14.12.2020 року. Цим законом передбачено, що повноваження районних рад, ліквідованих районів, закінчується в день набуття повноважень обраними на відповідних перших місцевих виборах районними радами утворених районів. Не пізніше завершення другої сесії районної ради новоутвореного району починається реорганізація районних рад ліквідованих районів шляхом приєднання до районної ради новоутвореного району. Оскільки така сесія Чернівецької районної ради ще не була проведена, то немає уповноваженого представника на ведення справи у суді, а тому просять провадження у даній закрити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, відповідно до рішення сесії ХХХІ сесії Кіцманської районної ради VІІ скликання № 538-31/19 від 29.08.2019 року [PERSON] призначено на посаду директора районного будинку народної творчості та дозвілля. (а.с.9). 30.08.2019 року між Кіцманською районною радою та [PERSON] укладено трудовий контракт (далі - контракт), яким передбачено права та обов`язки сторін, умови матеріального забезпечення, відповідальність сторін, порядок та умови внесення змін і доповнень до контракту, його припинення, термін дії (а.с.11-14). Частиною 2 пункту 3.1 Контракту, керівнику комунальної установи Районного будинку народної творчості та дозвілля, [PERSON] , встановлено посадовий оклад 16 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки; надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 50% посадового окладу; надбавку за вислугу років у відповідності до чинного законодавства; щомісячну премію в розмірі 50% посадового окладу. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першою та другою статті 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Премія - є додатковою заробітною платою, винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Аналогічні положення містяться в статті 13 Закону України «Про оплату праці», згідно з якою оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про культуру» умови оплати праці працівників у сфері культури державних і комунальних закладів культури, закладів освіти сфери культури визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з абзацом 5 пункту 4 Постанови КМУ № 1298 від 30.08.2002р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Відповідно до абзацу 5 пункту 3 наказу Міністерства культури України № 745 від 18.10.2005р. «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» преміювання керівників установ, закладів та організацій культури, установлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Згідно з ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України (далі - БК) керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до ст. 4 БК України бюджетний кодекс після Конституції України має найвищу юридичну силу в бюджетному законодавстві України. Відповідно до п.3.5 контракту між Кіцманською районною радою та [PERSON] усі виплати здійснюються в межах коштів, затверджених на оплату праці на відповідний бюджетний рік та економії фонду оплати праці. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. З відповіді № 1.01-21/7-643 від 08.12.2020р. (а.с. 22) Кіцманська РДА повідомила, що при формуванні та затвердженні районного бюджету на 2020 рік передбачено видатки на утримання закладів культури району в сумі 2489850.00 грн., з них на оплату праці - 1684400.00 грн. Цими асигнуваннями передбачено обов`язкові виплати оплати праці закладів лише на період з січня 2020 року по жовтень 2020 року. Цю обставину підтверджує і головний розпорядник коштів в частині утримання закладів культури - сектор з питань культури, національностей та релігій Кіцманської РДА у листі № 03/124 від 08.12.2020 року. (а.с.23-24). У відповіді від 02.03.2021р. № 13/14 адвокату Боднарюку Г.В. голова ліквідаційної комісії Ж. Бербенюк повторно повідомила, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на премію та інші види заохочень та винагород, матеріальну допомогу лише в межах фонду заробітної плати, затвердженої для бюджетних установ у кошторисах. У кошторисі на утримання Кіцманського РБНТД забезпечено обов`язкові виплати оплати праці працівників на період з січня по жовтень 2020р.. З 01.09.2020р. Постановою КМУ № 750 від 26.08.2020р. підвищено посадові оклади працівників закладів культури на 1.059%, що призвело до незабезпеченості на утримання працівників Кіцманського РБНТД. Виплати на вакантні посади не проводилися, а спрямовувалися на виплату заробітної плати фактично зайнятих працівників. Свідок Ж. Бербенюк в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в попередніх відповідях Сектору з питань культури, національностей та релігій Кіцманської РДА та додала, що 2020р. був складним для сектору у фінансовому плані. Наявних коштів вистачало лише на обов`язкові виплати, до яких щомісячна премія позивачки у розмірі 50% окладу не відноситься. Всі працівники Кіцманського РБНТД, окрім позивачки, були переведені на 2/3 окладу на період карантину, а позивачка отримувала обов`язкові виплати в повному об`ємі. Також свідок повідомила, що економії коштів на видатки Кіцманського РБНТД за рахунок вакантних посад не було, оскільки всі кошти спрямовувалися на виплату заробітної плати фактично зайнятих працівників. Щодо посилання позивачки на рішення у справі «Кечко проти України» ЄСПЛ як на одну із підстав своїх вимог, то суд доходить наступного висновку. У справі «Кечко проти України» заявник - громадянин України, працював вчителем англійської мови в середній школі з 1984 року. Внаслідок внесення змін в Закон України «Про освіту» 23.03.1996 року заявник з 01.09.1997 року отримав право на надбавку в розмірі 20 % як такий, що має більше 10 років педагогічного стажу. Дослідивши ці обставини справи, а також чинність профільних законів у різні періоди часу, ЄСПЛ у п. 23 цього ж рішення констатував, в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Проте у справі позивачки [PERSON] виплата їй премії з моменту укладення контракту не була безумовною та обмежувалася наявністю коштів, затверджених на оплату праці на відповідний бюджетний рік та економії фонду оплати праці. Про що позивачці було відомо і на що вона погодилася в момент підписання контракту. Тому посилання позивачки на висновки ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» як на підставу своїх вимог є необгрнутованим, оскільки досліджувана судом справа [PERSON] та справа «Кечко проти України» не є тотожними. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що стороною позивача ані в позовній заяві, ані в ході судового розгляду не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості своїх позовних вимог, тому у даній справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із щомісячної премії за трудовим контрактом, оскільки встановлено, що нарахування і виплата премії здійснювалась відповідно до чинних нормативних актів, якими обумовлено її виплату наявністю відповідних бюджетних коштів та економії фонду оплати праці, на що позивачка погодилася під час укладання контракту 30.08.2019р.. Тому порушень норм діючого законодавства України та порушень прав позивача в діях відповідача суд не вбачає. З врахуванням відмови позивачу у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості із щомісячної премії за трудовим контрактом, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Отже, за таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи позивача та її представника, про те, що відповідач в порушення норм трудового законодавства безпідставно не виплатив їй премію за січень-листопад 2020 року в розмірі 30 474,23 грн., що спричинило позивачу моральну шкоду, яку оцінено в розмірі 10 000 грн., не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Згідно ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed