Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

21.04.21 р. до суду надійшла вказана вище позовна заява. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 60 885 грн, 74 коп. заборгованості по оплаті за надані житлово - комунальні послуги, що виникла за станом на 01.04.21 р. за період з вересня 2019 р. по березень 2021 р.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він надає послуги з теплопостачання у кв. [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Між сторонами укладено договір № 2/5 300 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що є чинним. Покликаючись на п. 2 ч. 1, ст. ст. 5, 7, 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 1 п. 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою КМ України № 630 від 21.07.05 р., ст. ст. 11, 526 ЦК України, зазначає, що нарахування за послуги з централізованого опалення (далі - ЦО) вказаної вище квартири провадилось за показами теплового лічильника, встановленого у житловому будинку [ADDRESS] , у опалювальний період - з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення - 52, 7 кв. м.; нарахування за підігрів вони проводилось за показами будинкового лічильника ГВП з розрахунку на 2 осіб у спірному періоді (п. 12 Правил). Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті за житлово - комунальні послуги належно не виконав і за станом на 01.04.21 р. виникла заборгованість в сумі 60 885 грн, 74 коп. за період з вересня 2019 р. по березень 2021 р. включно. Відповідач не реагує на його неодноразові нагадування про необхідність погашення боргу. Зазначає, що несвоєчасні розрахунки споживачів за теплову енергію призводять до неможливості оплати ним як держпідприємством за спожиті обсяги енергоресурсів /газ, електроенергію/, податків до бюджету, що ставить під загрозу нормальну його діяльність по наданню якісних послуг споживачам; може спричинити надзвичайно кризову ситуацію в життєдіяльності м. Ковеля Волинської області. 27.01.21 р. він звернувся до Ковельського міськрайсуду Волинської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача заборгованості в сумі 42 340 грн, 17 коп., за якою 25.02.21 р. у справі № 159/629/21 Ковельським міськрайсудом Волинської області було видано судовий наказ. Однак 29.03.21 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області у вказаній вище справи було винесено ухвалу про скасування такого судового наказу. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 28.05.21 р. провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві судом було надіслано у встановленому законом порядку. Однак за станом на 31.08.21 р. відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, оглянувши у судовому засіданні справу № 159/629/21 провадження № 2н/159/81/21 та провадження № 2с/159/7/21 за заявою ПТМ «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги; за заявою [PERSON] про скасування судового наказу від 25.02.21 р., приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як слідує з копії договору № 2 - 5 300 від 05.11.18 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий було укладено між сторонами щодо надання послуг для цього відповідача за адресою вказаної вище квартири. Таким чином опалення квартири відповідача та ГВП проводиться позивачем засобом надання житлово - комунальних послуг. Відповідно до змісту ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. За положеннями ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином згідно із зазначеними вище нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово - комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до ст. ст. 150, 156 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 1 п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово - комунальних (комунальних) послуг належать централізоване постачання гарячої води та централізоване опалення. Відповідно до п. 18 Правил плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За даними розрахункового листа про розрахунок суми боргу, між сторонами склались та існують договірні правовідносини, за якими позивач як теплопостачальна організація надає відповідачеві як споживачеві послуги з ЦО постачання гарячої води, а останній має обов`язок своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами, за встановленими тарифами, у строки та на умовах, встановлених чинним законодавством, щодо вказаної вище квартири. Нарахування проводяться позивачем на 2 - х осіб, на площу квартири 52, 7 кв. м.. З матеріалів справи слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний вище спірний період включно, дійсно, становить 60 885 грн, 74 коп. та відповідачем не спростовано доводи позивача щодо існування заборгованості у спірний період тощо, а тому вказану суму заборгованості слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача суму вказаної вище заборгованості. З огляду на те, що відповідач з 23.07.18 р. є особою, яка звільнена від сплати судового збору, про що свідчить копія посвідчення учасника бойових дій, підстав для стягнення з нього на користь позивача судових витрат у розглядуваній справі з врахуванням витрат позивача на сплату судового збору у справі № 159/629/19 провадження № 2н/159/81/21 за заявою ПТМ «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за надані послуги, немає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач - звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved