Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

20 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька [PERSON] 19 серпня 2015 року на тимчасово окупованій території України в місті Ялта Автономної Республіки Крим. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що в серпні 2015 року її батько [PERSON] виїхав на відпочинок в м.Ялта Автономної Республіки Крим та 19 серпня 2015 року помер, про що було видане медичне свідоцтво про смерть [PERSON] міською лікарнею №1 за формою, затвердженою Російською Федерацією. 21 жовтня 2015 року Іллічівським відділом РАЦС м.Маріуполя у реєстрації смерті [PERSON] заявнику було відмовлено, оскільки представлене на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для вирішення питання спадщини померлого. Заявник у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направили, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечували. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ІV-УР№271698, виданого 11.09.1961 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-НО№349536, виданого 17.03.1984 року. Згідно паспорту серії ВВ №297679, виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 13.02.1998 року, [PERSON] народився 13 серпня 1931 року в с.Крилівка Веселівського району Запорізької області. 19 серпня 2015 року [PERSON], перебуваючи в місті Ялта Автономної Республіки Крим помер в [PERSON] міській лікарні №1 від набряку мозку (інфаркт мозку), про що 19 серпня 2015 року медичною установою було видано відповідне медичне свідоцтво про смерть серії 35 №040663. Після смерті батька заявник [PERSON] в жовтні 2015 року звернулася до Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за видачею свідоцтва про смерть, однак листом вих.№1990/4.3-30 від 21.10.2015 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» [PERSON] Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно паспортних даних [PERSON] зареєстрований в [INFO]. В серпні 2015 року перебував на відпочинку в місті Ялта Автономної Республіки Крим. Як встановлено, заявник [PERSON] мав намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті та видачі свідоцтва про смерть, після чого для звернення до нотаріусу за відкриттям спадщини після смерті її батька. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть [PERSON] видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Оскільки заявник [PERSON], яка є громадянином України, зареєстрована в [INFO] та проживає в Іллічівськом районі міста Маріуполь як внутрішньо переміщена особа, а її батько [PERSON] 19 серпня 2015 року помер на тимчасово окупованій територій в Автономної [PERSON] Крим. Після його смерті заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о у медичному закладі м. Ялта, оскільки територія Автономної [PERSON] Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року, на теперішній час не використовується, а отримане медичне свідоцтво про смерть за формою затвердженою урядом Російської Федерації не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] 19 серпня 2015 року в місті Ялта Автономної Республіки Крим.

Outcome: approved