Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

21 квітня 2017 року [PERSON] звернувсь до суду з позовом в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,5589 га кадастровий номер 5924180900:02:002:0057 та площею 0,1194 га кадастровий номер 5924180900:02:002:0243, розташованих на території [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області, які належали на праві власності померлому 27.05.2005р. спадкодавцю [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 27.05.2005р., але про наявність заповіту від 16.07.1997р., складеного [PERSON] на його імя, він дізнався тільки на початку 2016р. від працівників [PERSON] сільської ради, за життя спадкодавець не повідомив позивача про те, що склав заповіт, примірника позивачу не вручив. 12.08.2016р. приватний нотаріус [PERSON] надала письмові розяснення позивачу про те, що йому треба звернутися до суду для визнання права власності на вищевказані земельні ділянки. Тому просив суд визнати в порядку спадкування за заповітом права власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пояснив обставини викладені в позові . Представник відповідача [PERSON] сільської ради до суду не зявивсь, в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі.. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Роменської районної державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без її участі, заперечень проти позовних вимог не має. Судом встановлено, що 27 травня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-БП№ 255786 (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,55589 га кадастровий номер: 5924180900:02:002:0057 та площею 0,1194 га кадастровий номер: 5924180900:02:002:0243 , що підтверджується довідкою №306/04-07 від 12.04.2017р. Головного управління Держгеокадастру у Сумській області(а.с.16). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області від 01.04.2016р. №02-34/81 спадкоємцем на все майно після смерті гр. [PERSON] являється [PERSON], інших спадкоємців, відповідно до статті 1241 ЦК України в тому числі: малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, спадкоємців цивільна дієздатність яких обмежена, а також повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та непрацездатних батьків немає (а.с.10). Відповідно до копії дублікату заповіта від 16.07.1997р. посвідченого секретарем Андріївської сільської ради Роменського району Сумської області спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 44855392 від 23.08.2016р. дублікат заповіту зареєстровано за № 59402885 (а.с.12). Ухвалою Роменського міськрайонного суду № 585/3464/16-ц від 15.09.2016р. було затверджено мирову угоду і визнано право власності [PERSON] на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,5256 га кадастровий номер 5924180900:02:002:0092, розташовану на території [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області, яка належала на праві власності померлому 27.05.2005р. спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 125844 від 29.12.2002р. Ухвалою Роменського міськрайонного суду № 585/3464/16-ц від 20.12.2016р. виправлено описку в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2016р. , а саме: «Визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування заповітом право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5256 га кадастровий номер: 5924180900:02:002:0092, розташовану на території [PERSON] сільської ради Роменського району, яка належала на праві власності померлому 27.05.2005р. спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 125844 від 29.12.2002 року» (а.с.14). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником земельної ділянки кадастровий номер: 5924180900:02:002:0092 площею 4,5256 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON](а.с.15). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки кадастровий номер 5924180900:02:002:0057 площею 0,5589 для ведення особистого селянського господарства є [PERSON](а.с.18-20). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки кадастровий номер 5924180900:02:002:0247 площею 0,1194 для ведення особистого селянського господарства є [PERSON] (а.с.21-23). У відповідності до ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивач посилається на те, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав, отже не підтвердив своє право на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Як зазначає позивач, він звернувся 12.08.2016 р. до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], тобто з пропуском строку встановленого ст. 1272 ЦК України. При цьому в матеріалах справи відсутнє зазначене письмове розяснення нотаріуса. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, оскільки позивач не прийняв спадщину, не надав доказів про звернення до нотаріальної контори, не клопотав про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed