Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

21.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 21.03.2008 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 185. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з вересня 2012 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей доньки [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з позивачем. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового повторно не зявилася, повідомлялася належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 21.03.2008 року [PERSON] та [PERSON]В, /до шлюбу Білик/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 185, що вбачається із свідоцтва про одруження серії 1-ЖД № 073779 /а.с. 14/. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається із відповідних свідоцтв про народження. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 5-6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з вересня 2012 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved