Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

21.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив скасувати арешт, накладений на підставі постанови АА № 497059 від 19.10.2005 року відділом ДВС Новосанжарського РУЮ Полтавської області, на належні йому житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку з кадастровим номером 5323485501:01:002:0240 площею 0,0469 га, що розташовані за адресою: с. Руденківка, вул. Дачна, 23, Новосанжарського району Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він має на праві приватної власності 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,0469 га, що розташовані за вищезазначеною адресою. При зверненні\~до приватного нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки йому було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії у звязку з тим , що житловий будинок та земельна ділянка перебувають під арештом на підставі постанови АА № 497059 від 19.10.2005 року, виданої відділом державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області. Після звернення до Новосанжарського РВ\~ДВС ГТУЮ\~у Полтавській\~області стосовно припинення чинності арешту йому було повідомлено, що первинні документи виконавчої служби були знищені за строком зберігання. Зазначив, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, арешт накладався виходячи з інформації про прізвище, імя та по батькові боржника, інші відомості про боржника відсутні, а заборону внесли в Єдиний реєстр електронних заборон на основі короткого архівного запису. Тому вважає, що арешт на майно був накладений помилково. Враховуючи, що, по-перше, арешт майна було накладено помилково та, по-друге, виконавче провадження знищено, і є всі правові підставі для звільнення майна з під арешту, змушений був звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.08.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.08.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не зявився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову не надано. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 15.08.2018 року, номер довідки 134394931, позивач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки з кадастровим номером 5323485501:01:002:0240 площею 0,0469 га, що розташовані за адресою: с. Руденківка, вул. Дачна, 23, Новосанжарського району Полтавської області. На імя позивача зареєстровано обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2553560, та внесений реєстратором Новосанжарською районною державною нотаріальною конторою від 01.11.2005 року за № 2553560 на підставі постанови АА № 497059 року, виданої відділом державної\~виконавчої служби\~Новосанжарського районного\~управління юстиції\~Полтавської області, та згідно якої накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно (а.с. 10-17). Позивач звернувся\~до Новосанжарського РВ\~ДВС ГТУЮ\~у Полтавській\~області стосовно припинення чинності арешту, на що йому було повідомлено, що первинні документи виконавчої служби були знищені за строком зберігання. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Таким чином, державним виконавцем, виконавче провадження було завершене, але накладений 01.11.2005 року арешт знятий не був, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного закону. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Начальником Новосанжарського\~РВ ДВС\~ГТУЮ у\~Полтавській області відмовлено заявнику у знятті арешту, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9. Інструкції про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати на рахунок держави.

Outcome: approved