Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Рада опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області - Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - [PERSON] , посилаючись на наступне. Проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , має неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . Батько дитини - [PERSON] був засуджений у 2015 році Сєвєродонецьким міським судом Луганської області до позбавлення волі строком на сім років шість місяців з конфіскацією всього майна. [PERSON] , [INFO] , має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Опікуном неповнолітньої дитини призначено його діда - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , разом з опікуном проживає за адресою: [ADDRESS] . У березні 2020 року відповідач [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі. Однак, до теперішнього часу він не звернувся до Служби у справах дітей Попаснянської райдержадміністрації з питання щодо припинення опіки над його неповнолітньою дитиною та повернення його у родину. Відповідач [PERSON] жодного разу не навідував сина, не надавав матеріальної допомоги на його утримання, не цікавився його здоров`ям, успіхами у навчанні, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу. Вихованням, розвитком та утриманням неповнолітньої дитини повністю займається опікун. Враховуючи викладене, Рада опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] . 1.2. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судовому засіданні третя особа не заперечував проти задоволення позовних вимог. Додатково пояснив, що приблизно два з половиною роки тому йому телефонував відповідач та питав чому він, [PERSON] , хоче позбавити його батьківських прав. Також відповідач сказав, що приїде та буде розбиратися. Під час з`ясування думки малолітнього [PERSON] він пояснив, що йому 12 років, він навчається у Золотівській гімназії, проживає в місті Золоте з бабусею та дідусем у квартирі. Його батька звуть [PERSON] , останній раз він бачив батька приблизно 9 років тому. Йому не відомо, чи знає батько де він зараз живе. Його мати померла, коли йому було 11 років, до цього він жив з нею. Аліменти батько не платить. Він не хоче жити з батьком та не хоче, щоб батько мав на нього права. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] у місті Сєвєродонецьку Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис № 02. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 лютого 2015 року по справі № 428/1381/14-к вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ст.ст. 307 ч. 2 , 309 ч. 2 , 317 ч. 1 КК України та призначено йому остаточне покарання у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Вирок суду набрав законної сили 02 червня 2015 року згідно ухвали Апеляційного суду Луганської області від 02 червня 2015 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2018 року Військово-цивільною адміністрацією міста Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області, [PERSON] померла [INFO] у місті Золоте Попаснянського району Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 24. Згідно із копією розпорядження голови районної державної адміністрації - керівника районної військово-цивільної адміністрації Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області - Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області «Про встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] » № 2043 від 12 листопада 2018 року, встановлено [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до копії розпорядження голови районної державної адміністрації - керівника районної військово-цивільної адміністрації Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області - Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] » № 2044 від 12 листопада 2018 року, встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Призначено опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] , його діда - [PERSON] , [INFO] . З копії листа Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22/7/12/1-1222/6р20 від 08 квітня 2020 року вбачається, що [PERSON] , 1976 року народження, був звільнений 06 березня 2020 року з установи за відбуттям строку покарання. Вибув за адресою: [ADDRESS] . 2.2. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав № 19 від 17 листопада 2020 року, Орган опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області - Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно його неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вищевказаного висновку вказано, що наприкінці 2013 року батько дитини фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, перестав підтримувати з дитиною будь-які стосунки. Після звільнення з місць позбавлення волі в березні 2020 року відповідач не звертався до компетентних органів з приводу припинення опіки над його дитиною. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 3.2. Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. 3.3. У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 631/2406/15-ц вказано, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На думку суду, позбавлення батьківських прав, як вірно вказано у вищезазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України, є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках та виключно тоді, коли невиконання батьківських обов`язків зумовлено винною та усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання. Отже, у справі про позбавлення особи батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позивач має довести наявність одночасної сукупності таких обставин стосовно відповідача: 1) відповідач не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; 2) така поведінка відповідача є винною; 3) така поведінка відповідача призводить до негативного впливу на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання. 4.2. В даній справі в якості підстав для позбавлення відповідача батьківських прав позивач фактично надав лише докази невідвідування відповідачем дитини та докази наявності вироку стосовно визнання відповідача винним у вчиненні злочинів. На неодноразові роз`яснення суду про можливість подання додаткових доказів або заявлення клопотання про їх витребування третя особа та представник позивача жодних клопотань не заявили та доказів не надали. Суд зазначає, що позивачем не було надано відомостей щодо фактичного місцезнаходження відповідача, наявності чи відсутності у нього можливості відвідувати дитину, наявності у нього інформації про те, де та з ким проживає дитина. Проживання відповідача у місті Сєвєродонецьку на запит суду не підтвердилося. Саме по собі невідвідування дитини не свідчить про негативний вплив на розвиток дитини з боку батька. Крім того, наявність у відповідача судимості за вчинення злочинів не свідчить про те, що його слід позбавити батьківських прав лише у зв`язку із цією обставиною. На думку суду, ненадання відповідачем грошових коштів на утримання дитини в даному випадку також не має жодного значення для правильного вирішення справи, з огляду на таке. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає можливість позбавлення судом батьківських прав, якщо особа ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Отже, надання грошових коштів не є способом виконання обов`язку по вихованню дитини, в той час як факт ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини сам по собі не свідчить про ухилення особи від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини може підтверджувати ухилення особи від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, лише якщо таке ненадання відбувається свідомо, за наявності у платника об`єктивної можливості сплачувати таку допомогу, з метою позбавлення дитини матеріальних засобів до існування та негативного впливу на дитину. В даному випадку позивачем не було надано доказів того, що ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини відбувається свідомо, за наявності у відповідача об`єктивної можливості сплачувати таку допомогу, з метою позбавлення дитини матеріальних засобів до існування та негативного впливу на дитину. Суд повторює, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується лише тоді, коли його незастосування призведе до негативного впливу на розвиток дитини. В даному випадку таких обставин судом не встановлено. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях про те, чи свідчить відсутність спілкування відповідача з дитиною про його намагання усунутися від виконання своїх батьківських обов`язків та негативно вплинути на дитину. Також, рішення суду про позбавлення батьківських прав не може ґрунтуватися лише на тому, що дитина не заперечує проти позбавлення свого батька батьківських прав. 4.3. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку позивачем не надано достатніх доказів для підтвердження винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що негативно впливає на розвиток дитини, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити. Висновок органу опіки та піклування в даному випадку є недостатньо обгрунтованим, адже він грунтується лише на факті невідвідування батьком дитини та засудження батька за вчинення злочину. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як третя особа або відповідач не заявили про наявність у них будь-яких судових витрат. При цьому, позивач не мав обов`язку сплачувати судовий збір у зв`язку із поданням позову в інтересах малолітньої дитини. Отже, судові витрати по цій справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed