Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

20.03.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить встановити факт її постійного проживання з [PERSON], яка померла [INFO] р., на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, направила свого представника за довіреністю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, обгрунтовуючи його тим, що [INFO] р. померла мати позивача - [PERSON], і після цього відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 6,52 га, розташованої на території цієї селищної ради. За життя [PERSON] склала два заповіти, якими заповіла будинок і вказану земельну ділянку, а також все належне їй за життя майно у рівних частинах своїм дітям [PERSON] і [PERSON]. 01.10.2013 р. вона звернулася до державного нотаріуса за оформленням права на спадщину, але їй відмовлено через пропущення строку для прийняття спадщини. Вважає, що оскільки на час відкриття спадщини мати [PERSON] постійно проживала з нею з 01.09.2006 р. по [ADDRESS], де й померла, то для прийняття спадщини слід встановити факт такого проживання. При цьому, рідний брат позивача [PERSON] також помер [INFO] р., не оформивши своє право на спадщину, а спадкоємицею його прав є його дружина [PERSON], тому вона і залучена в якості відповідача. Відповідач [PERSON] позов визнала і не заперечила проти того, що на час відкриття спадщини [PERSON] дійсно проживала у позивача в [ADDRESS]. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] і [PERSON], яка померла [INFO] р. в м. Кривий Ріг (а.с. 4-6). Згідно свідоцтва про право приватної власності № 24 житловий будинок по [ADDRESS], земельна ділянка площею 6.520 га, розташована на території Лихівської селищної ради цього ж району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 24.05.2002 р., належать [PERSON] (а.с. 7, 8). Відповідно до заповітів від 05.08.2002 р., 24.03.2000 р. [PERSON] заповіла в рівних частинах земельну ділянку площею 6.520 га своїм дітям [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9-12). Постановою державного виконавця від 01.10.2013 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і заповітом через пропуск нею строку на прийняття спадщини (а.с. 13). Допитані свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що вони мешкають в одному будинку з [PERSON] по [ADDRESS] і їм достовірно відомо, що її мати [PERSON] померла у [INFO] р. в її квартирі, а до цього деякий час проживала постійно з нею. Дослідженими у судовому засіданні актом від 04.11.2013 р., направленням від 26.10.2007 р. (а.с. 14, 15) підтверджується те, що [PERSON] дійсно проживала в кв. [ADDRESS] разом з [PERSON], у тому числі станом на 26.10.2007 р.. Відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи викладене суд вважає, що встановлення факту постійного проживання має значення для захисту інтересів позивача на спадкове майно. На підставі ст. 1268 ч. 3 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved