overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

20.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивачка зазначила, що 28.10.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину- [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з 2012 року, сумісне господарство не ведеться. Позивачка вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивачка позов підтримала в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був інформований. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.10.2006 року виконкомом органу Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, актовий запис № 64 (а.с.5). Від шлюбу мають дитину- [PERSON], [INFO] (а.с.6). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, як позивач зазначала, що збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

20.11.2014 року [PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 19.07.2013 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] В теперішній час донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Її прибутку не вистачає для забезпечення дитині належного рівня життя. Більше відповідач аліменти нікому не сплачує. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу на попередньому судовому засіданні без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу на попередньому судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі, визначеному позивачем. Вимоги позивача підтверджуються свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї з місця проживання, довідкою про доходи позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

20.11.2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 29.09.2001р., зареєстрованим у відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №337. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.09.2001р., шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №337 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає, та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

20.11.2014 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої - [PERSON] [INFO], яка на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Інших зобов'язань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 14 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Сторони до судового засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2006 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Маяківської сільської ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 15 (а.с. 4), яка на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Інших зобов'язань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

20.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що проживає разом малолітньою дитиною, яка знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач, який добровільно відмовляється надавати допомогу на її утримання. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 27 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис - № 1389 /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Згідно наданої довідки Старобілоуської сільської ради Чернігівського району, позивач разом з сином [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с. 2/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини слід стягнути аліменти у розмірі заявленому позивачем. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

20.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 25.01.2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. У березні 2014 року припинили сімейні відносини і проживають окремо. Відповідач мешкає у Російській Федерації і не вживав заходів для збереження сім`ї, не інтересується дітьми. 02.12.2014 року написав заяву в суд, що згоден на розірвання шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і ухваленні заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка наполягає на такому вирішенні справи. Суд, взявши до уваги позицію позивачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. Сторони перебувають у шлюбі з 25.01.2003 року. Шлюб у них перший. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні матері, позивачки по справі. Відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує на користь позивачки. З березня 2014 року сторони не підтримують сімейні відносини. Мешкають окремо. Суд надавав подружжю строк для примирення, але відповідач не вжив заходів для збереження сім`ї, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Сама бере на себе витрати, пов`язані з розглядом справи, сама виховує дітей і не перешкоджає відповідачу приймати участь у вихованні дітей. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

20.11.2014 року відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 01.10.1977 року зареєструвала шлюб з відповідачем, мають доньку та сина, які на даний час досягли повноліття. Сімейне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, вважає, що сім'я розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати, а також просить стягнути з відповідача судові витрати на свою користь. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.10.1977 року міським відділом РАГС м. Охтирка Сумської області, актовий запис № 381. Неповнолітніх дітей не мають. Сторони не оспорюють, що внаслідок відсутності взаєморозуміння стосунки між ними погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення, відновлювати стосунки вони не бажають, від запропонованого судом строку для примирення відмовилися. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї і порушуватиме права сторін. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

20.11.2014 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що з відповідачем по справі вона знаходиться у шлюбі з 28.10.2006 року, який зареєстровано у виконкомі Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04. Від спільного шлюбу із відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2011 року через різні погляди на сімейне життя, розбіжності поглядів на вирішення питань, пов'язаних з життєвими та сімейними проблемами, у кожного із них інша родина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, задовольнити із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. 28 жовтня 2006 року у виконкомі Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно - сімейні відносини фактично припинилися, у кожного із подружжя інша родина, розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, з'ясувавши фактичні відносини між подружжям, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судові витрати сплачені в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

20.11.2014 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи її тим, що 18.12.1996 року вона уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Проте під час укладання договору державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори було допущено помилку та зазначено її прізвище [PERSON]. Під час реєстрації КП «ПБТІ «Інвентаризатор» в реєстровому записі також було допущено помилку в прізвищі, замість правильного «[PERSON]» було зазначено «[PERSON]». Просила суд встановити факт, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 18.12.1996 року належить [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Зацікавлена особа Перша полтавська державна нотаріальна контора, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. ПП ПБТІ «Інвентаризатор» в судове засідання свого представника не направило, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 грудня 1996 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON],[PERSON],[PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-2134 (а.с.7). Згідно паспорту громадянина України [NUMBER], виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 04.01.1997 року заявниця є [PERSON], [INFO] (а.с.4). Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

20.11.2014 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка вказала, що по 19.12.2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні та вихованні. До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти на його утримання. Після повноліття дитини виплати припинилися. Син навчається на контрактній основі в Житомирському агротехнічному коледжі на денній формі навчання. Навчання триватиме до 30.06.2015 року. Позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (до 6 років), отримує незначну соціальну допомогу, якої не вистачає для покриття всіх потреб. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча фізично здоровий та працездатний. На підставі викладеного, позивачка просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2014 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення сином 23-х років. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 та ст.76 ЦПК України був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді (а.с.18-20). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи, вирішивши її на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: - правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184, 199 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги; - наявність у відповідача та позивачки повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), довідкою №1058 від 11.11.2014 року Житомирського агропромислового коледжу про те, що [PERSON] є його студентом. Закінчення навчання: 30.06.2015. (а.с.3). Враховуючи те, що заявлена позивачкою сума аліментів є великою, суд задовольняє позов частково в розмірі 300 гривень щомісячно. Разом з тим, суд відмовляє позивачці в частині стягнення аліментів не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки дана норма не поширюються на главу 16 СК України щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Судові витрати суд стягує з відповідача, в зв'язку із задоволенням позову. Аліменти відповідно до ст.191 СК України суд присуджує з дня пред'явлення позову та допускає негайне виконання рішення щодо аліментів в межах суми платежів за один місяць згідно ст.367 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial