Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

21 квітня 2020 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради в особі представника Василів О.С. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 31344,54 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради як уповноважений представник дитини під опікою [PERSON] отримувача щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 09.02.2017 року. Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства відповідачу на дитину під опікою була призначена та сплачена з 09.02.2017 по 08.08.2017, з 11.08.2017 по 10.02.2018, з 12.02.2018 по 11.08.2018, з 12.08.2018 по 11.02.2019, з 12.02.2019 року по 11.08.2019 року, з 12.08.2019 року по 11.02.2020 року. Натомість у [PERSON] з 08.01.2008 року у власності наявна квартира [ADDRESS] . Після внесення відповідних змін до постанови КМУ, яка регулює спірні правовідносини, що набули чинності 03.06.2017 року, за період з 03.06.2017 по 11.02.2020 року, коли [PERSON] виплачувалась щомісячна адресна допомога, місто Маріуполь Донецької області, де розташовано квартиру відповідача, яка належить йому на праві власності, не входило до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Оскільки на території міста Маріуполя органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідача переплати раніше виплачених їй сум допомоги, яку ним в добровільному порядку не погашено. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 03.06.2017 по 11.02.2020 року в загальному розмірі 31344,54 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2101 гривень. 03 червня 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що допомога як переміщеній особі на проживання була призначена [PERSON] , він писав заяву в її інтересах, саме йому допомога не призначалася та він не є переміщеною особою. Крім того, місто Маріуполь до теперішнього часу є зоною проведення АТО, а тому він не вказував у заявах про призначення допомоги квартиру, що належить йому на праві власності в місті Маріуполі. Він діяв добросовісно, а тому відповідно до ст.. 1215 ЦК України виплачена допомога не підлягає поверненню. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 17 червня 2020 року позивачем надана до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що твердження відповідача щодо правомірного ненадання інформації про наявність у власності житлового приміщення у члена сім`ї одержувача допомоги, який не претендує на отримання допомоги, суперечать вимогам нормативно - правового акту, який регулює спірні правовідносини, зокрема пп. 5 та 6 Порядку, затвердженого ПКМУ від 01 жовтня 2014 року № 505. Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Додатково зазначив, що, на його думку, підопічна [PERSON] не є членом його сім`ї, та взагалі відомості щодо наявності в його власності квартири в місті Маріуполі він ніколи не приховував, завжди повідомляв про це працівників Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, але в усній формі. Доказів щодо вказаного повідомлення надати не може. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23 грудня 2016 року № 0000075598. Законним представником, що супроводжує малолітню дитину вказаний [PERSON] . Відповідно до рішення Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23 листопада 2016 року № 209 встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначено [PERSON] її опікуном. Згідно до ст.. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Загальними ознаками, які окреслюють зв`язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім`єю є: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, взаємні права та обов`язки. На підставі викладеного, суд відхиляє посилання відповідача на те, що підопічна [PERSON] не є членом його сім`ї. Відповідно до рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 14 лютого 2017 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 09 лютого 2017 року по 08 серпня 2017 року в сумі 884 гривни щомісяця (а. с. 18). На підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 18 серпня 2017 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 11.08.2017 року по 10.02.2018 року в сумі 884 гривни щомісяця (а. с. 18 зворот). На підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 28 лютого 2018 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 20.01.2018 року по10.02.2018 в сумі 1000 гривень щомісяця (а. с. 16). На підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 05 березня 2018 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 12.02. 2018 по 11.08.2018 в сумі 1000 гривень щомісяця (а. с. 16 зворот). На підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 28 вересня 2018 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 12.08. 2018 по 11.02.2019 в сумі 1000 гривень щомісяця (а. с. 13). На підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 22 лютого 2019 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 12.02. 2019 по 11.08.2019 в сумі 1000 гривень щомісяця (а. с. 13). На підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 23 серпня 2019 року [PERSON] для [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 12.08.2019 по 11.02.2020 в сумі 1000 гривень щомісяця (а. с. 11). За рішенням позивача від 20 лютого 2020 року було визначено, що відповідач не мала права на допомогу переміщеним особам на проживання з 03 червня 2017 року, оскільки володіє нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] з 08 січня 2008 року, через що [PERSON] повинен відшкодувати суму переплати такої допомоги за період з 03.06.2017 по 11.02.2020 (а. с. 9). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2007 року (а. с. 10). На підставі розрахунку позивача вбачається, що [PERSON] була надмірно сплачена сума допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 31344,54 гривень за період з 03.06.2017 по 11.02.2020 року (а. с. 8). Суд звертає увагу позивача, що при призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] , діючому і інтересах [PERSON] , за його заявами № 3001 від 09 лютого2017 року та № 20172 від 11 серпня 2017 року останній підтверджував відсутність у нього та членів його родини у володінні житлового приміщення, розташованого у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО (а. с. 19,20). Також у вказаних заявах [PERSON] попереджався про необхідність повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних даних про майновий стан родини. В той же час, у заявах № 3205 від 12 лютого 2018 року, № 23720 від 11 серпня 2018 року, № 412 від 02 лютого 2019 року та № 44570 від 03 серпня 2019 року, про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] зазначав, що у нього та членів його родини немає у власності житлового приміщення або його частині, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, та території, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, будучи попередженим про те, що вказана ним інформація може бути перевірена органом соціального захисту з метою забезпечення цільового використання бюджетних коштів (а. с. 17, 15, 14, 12). Згідно із п. 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, (далі - Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. При цьому суд зазначає, що до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», та до «Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085, м. Маріуполь не відноситься. За п. 5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» (в редакції Постанови КМ № 370 від 31.05.2017, які набули чинності 03.06.2017, тобто в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, як наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; а також наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. За п. 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Відповідно до п. 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. В той же час суд зазначає, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК має довести позивач. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про належне на праві власності житлове приміщення заявника та членів його родини, розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану) та повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, - відповідно до п. 6, 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» покладено на отримувача такої допомоги. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги, тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 332/2805/18. З огляду на викладене суд зазначає, що звертаючись із заявами № 3001 від 09 лютого2017 року та № 20172 від 11 серпня 2017 року [PERSON] вказував, що ані у нього, ані у членів його родини немає у володінні житлового приміщення, розташованого у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України чи райони проведення АТО, тобто у відповідній заяві відповідач попереджався про необхідність зазначення відомостей про володінні житлового приміщення, яке знаходиться за межами проведення АТО. Слід зазначити, що Пункт 6 зазначеного вище Порядку № 505, в редакції до змін внесених згідно Постанови КМ № 370 від 31.05.2017, тобто до 03.06.2017 року, надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, було передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію, рішення про завершення якої на території Донецької області не прийнято. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно із п. 15 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Тому, оскільки місто Маріуполь Донецької області відноситься до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», у своїх заявах № 3001 від 09 лютого2017 року та № 20172 від 11 серпня 2017 року [PERSON] про призначення йому допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання [PERSON] , діючі добросовісно, повідомив правдиві відомості, що від нього вимагалось при поданні такої заяви. Доказів того, що відповідач була обізнаний про необхідність вказувати у заявах № 3001 від 09 лютого2017 року та № 20172 від 11 серпня 2017 року відомості про належність йому на праві власності житлового приміщення, яке перебуває виключно в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, представниками позивача суду не було надано. Таким чином, враховуючи відсутність умислу у [PERSON] на навмисне неповідомлення представників органу соціального захисту про наявності у його власність квартири, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, то вказане свідчить про відсутність підстав для примусового повернення отриманих [PERSON] коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 09.02.2017 по 10.02.2018 року. Водночас, встановивши у судовому засіданні той факт, що відповідач при поданні заяв № 3205 від 12 лютого 2018 року, № 23720 від 11 серпня 2018 року, № 412 від 02 лютого 2019 року та № 44570 від 03 серпня 2019 року про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання [PERSON] , в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказав недостовірні відомості про відсутність у нього у володінні житлового приміщення в м. Маріуполі, суд дійшов висновку, що останній повинен був повернути отриману надмірно допомогу в розмірі 23986,45 гривень за період з 12 лютого 2018 року по 11 лютого 2020 року. Доводи відповідача про усне повідомлення працівників Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про наявність в його власності житла в місті Маріуполі суд не приймає до уваги, тому як вони не підтверджені жодними доказами. Таким чином, відповідач в цій частині повинен нести негативні наслідки за недостовірність відомостей про свій майновий стан, поданих представникам позивача, які прийняли рішення про надання [PERSON] , діючому в інтересах [PERSON] щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 598/1874/16-ц. Внаслідок часткового задоволення заявлених Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради позовних вимог до [PERSON] , діючого в інтересах неповнолітньої [PERSON] , на підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно розміру задоволених вимог, тобто у сумі 1608 гривень (23986,45 / 31344,54 х 2102). На підставі вищевказаного,

Outcome: partial