Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

20 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до Українського водопровідно-каналізаційного підприємства, третя особа: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06.02.2004 року відділом Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника, та заборони на його відчуження, на підставі виконавчого листа 2-600, виданого 14.03.2002 року Обухівським районним судом про стягнення заборгованості за послуги водовідведення, та водопостачання в сумі 837 грн. 61 коп. на користь Українського водопровідно-каналізаційного підприємства. Арешт накладено на все майно, що їй належить. Позивачем було виконано постанову, сплачено заборгованість в повному обсязі, але вона вчасно не звернулась до відділу Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції, щодо зняття арешту з належного їй майна. Згідно з довідкою № 61 від 10 грудня 2019 року, виданої Українським водопровідно-каналізаційним підприємством, станом на 01 грудня 2019 року за [PERSON] відсутній борг по сплаті комунальних послуг водовідведення та водопостачання. Тож позивач була вимушена звернутись до суду з заявою про зняття арешту з майна. Ухвалою судді від 21.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач Українське водопровідно-каналізаційне підприємство про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання представника не направив, заяв та клопотань до суду не подав. Третя особа Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання представника не направили. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. [PERSON] є власником ряду нерухомого майна, зокрема: земельної ділянки - кадастровий номер: 3223189301:01:020:0001 площею 0,3467 га., зареєстровано в державному реєстрі 13.12.2016 року., адреса: [ADDRESS] ; земельної ділянки - кадастровий номер: 3223189301:01:020:0006 площею 0,0879, зареєстровано в державному реєстрі 20.12.2016 року, адреса: [ADDRESS] ; земельної ділянки 3223189301:01:020:0002 площею 0,1621 га., адреса: [ADDRESS] ; земельної ділянки - кадастровий номер: 3223189300:03:003:0012, площею: 3,15 адреса: [ADDRESS] ; земельної ділянки: кадастровий номер: 3223189300:03:003:0018 площею: 3,0002, Київська область, Обухівський район ,с. Верем`я; домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; квартира за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 193378383 від 17.12.2019 року, постановою Державної виконавчої служби Обухівського РУЮ у Київській області від 06.02.2004 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Відповідно до повідомлення Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 20692 від 20.12.2019 року, позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання звільнення майна з-під арешту. Згідно довідки виданої Українським водопровідно-каналізаційним підприємством за № 61 від 10.12.2019 року, заборгованість [PERSON] за послуги водовідведення та водопостачання відсутня. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved