Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

21.10.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини стягнення аліментів в розмірі 2318,00 гривень на місяць, до виповнення дитині 23 років. На обґрунтування позову позивачка зазначила, що в травні 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми було ухвалене рішення № 592/2385/18, відповідно до якого з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 гривень на місяць, починаючи стягнення з 12.03.2018 року до закінчення донькою навчання. Позивачка зазначає, що донька проживає разом з нею, за її навчання протягом 2018-2019 року а її навчання на факультеті ІФСК денного відділення СумДУ було сплачено 49525,00 гривень. Також, донька щоденно витрачає кошти на проїзд до навчального закладу, продукти харчування, непродовольчі товари, а тому позивачка просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2318,00 грн. на місяць, щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку. 09 листопада 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач по первісному позову зазначив, що він в повному обсязі виконував обов`язки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Але в 2014 році після обмеження спілкування з донькою, його відповідно до рішення суду було позбавлено батьківських прав. Також зазначив, що донька на даний час не навчається, перебуває в академічній відпустці, веде дорослий спосіб життя, має свої доходи, а тому просив в задоволенні первісного позову відмовити, а задовольнити його вимоги щодо скасування сплати аліментів, які стягуються з нього на користь повнолітньої доньки. В судовому засіданні представник позивача вимоги своєї довірительниці підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти зустрічного позову категорично заперечив, просив в його задоволенні відмовити. Відповідач в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, в задоволенні первісного просив відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного: [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копіями ID-картки та свідоцтва про зміну імені (а.с. 5, 27). 22 серпня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 4). 18.11.2014 року Сумський районний суд Сумської області ухвалив рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON][INFO] (а.с. 61). Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/2385/18 від 30 травня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 12.03.2018 року до закінчення донькою [PERSON] навчання, але не довше, чим до досягнення нею 23 років (а.с. 7-11). З позовної заяви та зустрічної позовної заяви вбачається, що [PERSON] [INFO] вимовилося 18 років, та з 01 вересня 2017 року вона навчається на факультеті ІФК денного відділення СумДУ на умовах повної оплати вартості, що підтверджується відповідним договором, додатковими угодами, довідками № 54.0082/19 від 05.09.2019 року та № 54.0014/20 від 04.09.2020 року (а.с. 6, 12-14). Відповідно до довідки № 54/01-05/4590 від 02.11.2020 року встановлено, що термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2022 року, відповідно до наказу № 0746-ІІІ від 24.06.2020 року [PERSON] надана академічна відпустка за сімейними обставинами з 01.09.2020 по 31.08.2021 року (а.с. 47). Вимоги первісного позивача обґрунтовані посиланням на положеннями сімейного законодавства, які зобов`язують батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Так, статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Разом з тим судом встановлено, що відповідач був позбавлений батьківських прав щодо позивача, і ця обставина має істотне значення для вирішення цієї справи. Так, за приписом частини 1 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Визначення поняття «дитина» міститься у частині 1 статті 6 Сімейного кодексу України, відповідно до якої правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Саме тому у статтях 198-201 Сімейного кодексу України, на яких ґрунтуються спірні правовідносини, законодавець вживає поняття «син» та «дочка», а не «дитина». За приписом статті 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьком і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Правове регулювання правовідносин щодо надання батьками утримання повнолітнім дочці, сину жодним іншим актом, окрім Сімейного кодексу України, не здійснюється. Системний аналіз наведених законодавчих норм в їх сукупності свідчить про те, що з позбавленням батьківських прав припиняються не тільки права, але і обов`язки батьків щодо дитини, за виключенням обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що на особу, позбавлену батьківських прав, не поширюються положення Сімейного кодексу України щодо надання батьками утримання для повнолітніх дочки, сина, а відтак правові підстави для задоволення вимоги [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів відсутні, також як і відсутні взагалі правові підстави для стягнення таких аліментів, в зв`язку з чим необхідно задовольнити вимоги [PERSON] та скасувати сплату аліментів [PERSON] , які стягуються на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved