Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

21 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 19 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені з січня 2018 року. Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом опублікування судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», та надіслання судових повісток за місцем реєстрації. Тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського управління юстиції у Донецькій області 19 жовтня 2012 року, актовий запис № 330. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського управління юстиції у Донецькій області 29 травня 2013 року, в якому в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис № 410. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Зокрема, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 гривень, сплачений останньою при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved