overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

21 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що він з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі з 21.02.2009 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 23. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Основною причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на сімейне життя та виховання дитини. Все вищевикладене призвело до розпаду сім'ї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує з 2014 року та спільного господарства не веде. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вона згодна на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без її участі, а після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

21 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь та на користь сина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з моменту завершення терміну сплати його попередніх аліментів, а саме [INFO], і до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина продовжує навчання, знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірваний 27.07.2012 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.07.2012 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO](а.с. 6). Відповідно до довідки від 06 квітня 2015 № 4051/30, [PERSON] є студентом І курсу факультету економіки, менеджеру і права Київського національного торговельно-економічного університету денної форми навчання, термін закінчення університету червень 2018 року (а.с. 7). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За наявних обставин, суд вважає, що син сторін у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а останній повинен надавати таку матеріальну допомогу, та враховує при визначенні розміру аліментів як матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище відповідача. Виходячи з вищезазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з [INFO], відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України, та до закінчення навчання - 30 червня 2018 року, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

21 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1992 року (а.с. 3). Від шлюбу мають повнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено в березні 2015 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

21 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 15 червня 2001 року за актовим записом № 141. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 15 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 141. З лютого 2015 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

21 квітня 2015 року позивачка звернулась в суд з позовом в якому вказала, що 24 листопада 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий №22. 05 липня 2008 року у них народилась дочка [PERSON]. На цей час з відповідачем проживає окремо, дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дочки не надає. Будь-яких утримань по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Відповідач постійного місця роботи не має, має мінливий дохід, в зв'язку з чим позивачка вважає, що згідно з вимогами ст. 184 СК України має право вимагати від відповідача надання аліментів у твердій грошовій сумі. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з 21 квітня 2015 року та до повноліття дитини, тобто до 05 липня 2026 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він на даний час ніде не працює, має тимчасовий мінливий заробіток. По мірі своїх можливостей надає допомогу на утримання доньки. В звязку з чим позов визнає частково, готовий сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позовні вимоги позивачки, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття, а також за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються в долі від доходу його батька або матері у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до положень ст.. 182 СК України повинен враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні відомості щодо будь-яких вищезазначених обтяжень у відповідача у матеріальному або сімейному становищі. Згідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг житло. Таким чином, приймаючи до уваги, сімейний та матеріальний стан сторін, суд вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн., щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позову, тобто з 21 квітня 2015 року та до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

21 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 08 лютого 2009 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 23 грудня 2013 року було розірвано. Від даного шлюбу 03 листопада 2009 року народилася дочка [PERSON] та 07 вересня 2012 року дочка [PERSON], які після розлучення проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не працює, однак регулярно виїжджає за межі України та працює по найму на будівництві, де отримує значні кошти, інших дітей не має. Просить стягнути із відповідача в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до їх повноліття, а також стягнути з нього понесені судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і просять стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 грн. на кожну щомісячно, до досягнення старшою повноліття. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на даний час ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 5, 6), а перебувають вони на утримані позивачки, про що відповідач не заперечує і що вбачається із довідки Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району від 20 квітня 2015 року № 604 (а.с. 8). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІI від 28.12.2014 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум становить 1032 грн., що 30 % становитиме 309 грн. 60 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім дочок [PERSON] і [PERSON], дітей не має, не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 530 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки [PERSON] не довела суду, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу (а.с. 11) та в користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

21 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 28 квітня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 28 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 182. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їх дітей, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

21 квітня 2015 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 15.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 25\~289, 45 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.03.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 25\~289, 45 грн., яка складається з: -11\~700,30 грн. заборгованість за кредитом; -11\~446, 80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -700 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1\~192, 36 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 252 грн. 89 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з дня звернення до суду, посилаючись на те, що 14 січня 2016 року згідно рішення Богуславського районного суду Київської області, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу вони мають пятьох неповнолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча є працездатним та інших осіб на його утриманні не має. Діти знаходяться на її повному утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду із даною заявою про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Вимоги позивача визнає і не заперечує проти стягнення аліментів (а.с.31). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.4 ст.174 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: approved