overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідома, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються рішенням про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи матірю дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачем, перебуває на його повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, та те, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 22 листопада 2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем разом не проживають. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з цим тимчасово не працює. Відповідач постійно отримує два види доходу: пенсію та регресні виплати, що значно перевищує прожитковий мінімум, і має можливість надавати матеріальну допомогу як на утримання дитини так і на її утримання. Відповідач сплачує за виконавчим провадженням аліменти на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв'язку з проживанням із нею дитини в розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності . Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 22 листопада 2013 року, зареєстрованому Виконавчим комітетом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 49. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. Відповідно до ч. ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Відповідач отримує пенсію та регресні виплати, отже може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/9 частини всіх видів заробітку, щомісячно, з 21 листопада 2017 року - дня подання позову, і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у звязку із тим, що позивача на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Відповідно до ст.84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.01.2008 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Позивач зазначає, що кілька років фактично не проживають разом, оскільки відповідач проходить службу за контрактом в АТО, а останній рік проживає в м. Харкові, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просила судові витрати залишити за нею. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12.01.2008 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 25, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.19). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно її заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1981 року, подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. 24.01.2018 року за клопотанням позивача судом надано подружжю строк для примирення. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1981 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матір'ю. За даний судом строк, примирення не відбулося. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 лютого 2001 року Бабинецькою сільською радою Погребищенського району Вінницької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 лютого 2001 року Бабинецькою сільською радою Погребищенського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2 (а. с. 5), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7), і які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

21 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, за актовим записом № 129, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 315890. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], 11 липня 2004 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

21 листопада 2017 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу. 22 листопада 2017 року\~ відкрито провадження в справі та призначено її розгляд на 22.12.2017. Ухвалою\~ Кобеляцького районного суду від\~ 22.12.2017 провадження в справі зупинено та надано сторонам строк для примирення терміном шість місяців для збереження сім'ї. Ухвалою судді від 25.06.2018 поновлено провадження справі та призначено судове засідання на 07.09.2018 за правилами загального позовного провадження. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що\~ 10 жовтня\~\~ 2010\~ року\~ у\~\~ Бутенківській сільській раді, Кобеляцького району, Полтавської області, зареєструвала\~ шлюб із відповідачем, актовий запис\~ № 07. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та\~ доньку\~ [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та ведення спільного господарства,\~ на день подання позову до суду вони повністю припинені з вересня\~\~ 2016 року, тому позивач\~ прохала суд шлюб між ними розірвати, залишивши їй після розлучення прізвище «Кацай».\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач\~ [PERSON] надала суду\~ письмову\~ заяву про розгляд справи за її\~ відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач\~ [PERSON], який наразі перебуває в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (23)», будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, жодних клопотань та заперечень щодо позову\~\~ після поновлення провадження в справі, в зв'язку з наданням строку для примирення, не надавав. Суд, розглянувши,\~ перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання\~\~ з вересня 2016 року\~ та тривалий час проживають окремо один від одного, за наданий судом\~ строк для примирення, сторони не примирилися, мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та\~ доньку\~ [PERSON], [INFO], майновий спір відсутній, а отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому шлюб, зареєстрований\~ 10 жовтня\~\~ 2010\~ року\~ у\~\~ Бутенківській сільській раді, Кобеляцького району, Полтавської області між [PERSON]\~ та [PERSON], актовий запис\~ № 07, які мають двох неповнолітніх дітей\~ потрібно розірвати.\~ Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві «Кацай». Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

21 листопада 2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 07.06.2016р., актовий запис № 26. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

21 листопада 2017 року до суду надійшла заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виправлення помилки у виконавчому листі №739/129/17, виданому Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 17 серпня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором, а саме неправильно зазначеного адресу проживання боржника. Заява мотивована тим, що у виконавчому листі було допущено помилку, а саме неправильно зазначено адресу будинку, в якому проживає боржник, що перешкоджає предявленню виконавчого листа для виконання. Представник стягувача та боржник у судове засідання не зявилися, хоча повідомлялися про час та місце судового розгляду. Неявка вказаних осіб відповідно до частини третьої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не перешкоджає розгляду питання про виправлення помилки у виконавчому листі. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, до суду не зявилися, відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. 01 червня 2017 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області винесено рішення, яким частково задоволено позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року у розмірі 11 141 грн. 03 коп. На підставі вказаного рішення 17 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. При цьому у виконавчому листі зазначено адресу проживання [PERSON]: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, пров. Заводський, 11, кор. 11. З наявної у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання від 30 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що свідчить про наявність помилки у виконавчому листі №739/129/17 від 17 серпня 2017 року в зазначенні адреси проживання боржника. Частиною другою статті 369 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видічі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Зважаючи на встановлений у судовому засіданні факт допущення помилки у виконавчому листі суд приходить до висновку, що заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved