Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

21 листопада 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулися з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Одеська універсальна біржа «Вітязь», [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу № 98-412М від 12 лютого 1998 року, який був зареєстрований Одеською універсальною біржею «Вітязь» у «Журналі реєстрації договорів за об`єктами нерухомості», між [PERSON] - членом Одеської універсальної біржі «Вітязь» та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності № 2-796, від 06.02.1998 року, посвідченої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою та в інтересах неповнолітнього - [PERSON] , вона придбала у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] . [INFO] , [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва. 09 жовтня [INFO] року [PERSON] , разом із сином - [PERSON] , звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , але постановою державного нотаріуса отримали відмову у видачі вказаних свідоцтв. Відмова мотивована тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. Таким чином, на даний час позивачка не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою на праві приватної власності, з підстав недодержання свого часу нотаріальної форми угоди, яка відповідно до чинного законодавства підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Позивачі вказують, що на час укладення договору купівлі-продажу через товарну біржу у 1998 році його дійсність відповідала чинному законодавству і не потребувала в подальшому нотаріального посвідчення. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна № 98-412М від 12 лютого 1998 року, зареєстрований Одеською універсальною біржею «Вітязь», - дійсним. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі у судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових рішень та судових повісток про виклик до суду.(а. с. 53, 54, 55, 58, 59, 60). Про причини своєї неявки до суду не повідомили, відзив на позов не надали. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 1998 року між [PERSON] - членом Одеської універсальної біржі «Вітязь» та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності № 2-796 від 06.02.1998 року посвідченою Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою та в інтересах неповнолітнього - [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу № 98-412М двокімнатної квартири [ADDRESS] , який був зареєстрований Одеською універсальною біржею «Вітязь» у «Журналі реєстрації договорів за об`єктами нерухомості». (а. с. 13 - 15) Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 16 лютого 1998 року. (а. с. 16) При укладенні даного договору, між сторонами було досягнуто згоди по всім важливих пунктах договору купівлі-продажу квартири. Згідно Постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 09 жовтня 2018 року, договір купівлі-продажу № 98-412М, який був зареєстрований Одеською універсальною біржею «Вітязь» у «Журналі реєстрації договорів за об`єктами нерухомості», не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. При реєстрації договору були порушені ст. ст. 45, 47 ЦК України (1963 року), ст. ст. 1, 8, 15, 16 Закону «Про товарну біржу». Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ, від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved