Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

20.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 26 грудня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №1367. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2018 року у справі №537/863/18, шлюб розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.05.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.02.2018 року. На виконання рішення суду виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Відповідно до розрахунку державного виконавця від 18.11.2020 року станом на 31 жовтня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становить 55336,39 грн., оскільки відповідач з лютого 2018 року по жовтень 2020 року нерегулярно проводив сплату нарахованих аліментів. За таких обставин позивач [PERSON] вважала, що має право на стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, яка за період з 20.02.2018 року по 31 жовтня 2020 року становить 17893,15 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 грудня 2015 року зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1367, який розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2018 року №537/863/18, яке набрало законної сили 22.10.2018 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.03.2016 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №320). Дитина [PERSON] зареєстрована з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.11.2020 року №29736, №29732, довідкою виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.12.2020 року №1332/02-22 та актом про фактичне проживання від 17.12.2020 року, а також не заперечувалося відповідачем. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2018 року ВП №56309298, на примусовому виконанні в Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавчий лист №537/864/18, виданий 03.05.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №537/864/18 від 03.05.2018 року, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з 28.02.2018 року по 31.10.2020 року становить 55336,39 грн. (а.с.8-15). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Так, установлено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, повідомив, що працює маляром в ПП «Задворний», не є інвалідом, не одружений. Відсутні будь-які дані про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання, утримує інших осіб. Відсутні визначені ст.190 СК України підстави для припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача. Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Позивач, диспозитивно розпорядившись своїми правами, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 17893,15 грн. за період з 28.02.2018 року по 31.10.2020 року, що не суперечить положенням ст. 196 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved