Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

19 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 вересня 1972 року укладено шлюб зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 190. Позивач зазначає, що проживала з відповідачем разом однією сім'єю. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей : [PERSON], 1973 року народження та [PERSON], 1976 року народження. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, поваги одного до іншого. Між ними часто виникали сварки. З 2009 року проживають окремо. Спільне господарство не ведуть, між собою не спілкуються. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо та суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушений звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена у судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи без її участі не надавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 вересня 1972 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 190, про що свідчить свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 13.12.2016 року (а.с. 3). Відповідно до довідки Кам'янської сільської ради Софіївського району № 141 від 16.01.2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з ним зареєстровані відповідач та їх повнолітні діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не заявлено суду про намір відновлення свого дошлюбного прізвища, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвище відповідачу «[PERSON].

Outcome: approved