Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 22 липня 2019 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області, на перехресті вул. Об`їзна та шосе Будівельників, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю VOLKSWAGEN JETTA, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобілем MITSUBISHI PAJERO, д.н. [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Сєвєродонецького міського суду від 20.09.2019 року винуватцем ДТП визнано відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль позивача MITSUBISHI PAJERO отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками у розмірі 253502,11 грн. Відповідачем не було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, тому позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України. МТСБУ було виплачено позивачу в рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди суму у розмірі 100000 грн. Однак, виплаченого страхового відшкодування недостатньо для відновлення автомобіля позивача MITSUBISHI PAJERO, д.н. [NUMBER] , оскільки сума невідшкодованого збитку становить 153502, 11 грн. У зв`язку із цим позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 153502 грн. 11 коп. та витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 1200 грн. 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] право власності на автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «PAJERO», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстроване з 30.01.2007 за [PERSON] . 22 липня 2019 року поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області рядовим поліції Гончаровим Дмитром Володимировичем відносно [PERSON] , [INFO] , було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №244399, в якому зазначено, що 22.07.2019 о 14-40 год. в м. Сєвєродонецьку на перехресті вул. Об`їзна та шосе Будівельників водій [PERSON] керував транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA, д.н. [NUMBER] по шосе Будівельників та при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахував дорожню обстановку та не надав переваги у русі, допустивши зіткнення з рухаючимся по головній дорозі по вул. Об`їзній транспортним засобом MITSUBISHI PAJERO, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до копії постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.09.2019 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаних обставин. 2.2. Згідно копії листа від 28.11.2019 № 3.1-05/39522 Моторне (транспортне) страхове бюро України прийняло рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 100000 грн., заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.07.2019 за участю транспортного засобу марки MITSUBISHI з номерним знаком [NUMBER] . Зазначена сума була перерахована позивачу 27.11.2019, що підтверджується копією платіжного доручення №1155506. Відповідно до копії висновку № 54 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, складеного 08.10.2019 судовим експертом Бондаренко О.А., на вирішення експерту були постановлені питання про те, яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , на момент пошкодження 22.07.2019, а також яка ринкова вартість вказаного автомобіля у пошкодженому стані. У вищевказаному висновку експерт вказує, що з технічної точки зору вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , на момент ДТП дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 253502 грн. 11 коп. Ринкова вартість вказаного автомобіля після ДТП складає 134525 грн. 16 коп. 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч .2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 3.2. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На думку суду, вищенаведені письмові докази в повній мірі підтверджують як факт завдання шкоди автомобілю, який належить позивачу, так і те, що ця шкода була завдана 22.07.2019 саме відповідачем внаслідок неправомірних дій останнього. Розмір завданої шкоди на загальну суму 253502 грн. 11 коп. підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження від 08.10.2019 № 54. З урахуванням виплаченого Моторним (транспортним) страховим бюро України розміру відшкодування шкоди на суму 100000 грн., з відповідача на користь позивача належить стягнути 153502,11 грн. При цьому, до суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем висновкутоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу. 4.2. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 153502 грн. 11 коп. підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Суд звертає увагу на те, що наданий позивачем висновок експертного авто товарознавчого дослідження не може вважатися висновком експерта в розумінні ЦПК України, адже у ньому всупереч ч. 7 ст. 102 ЦПК України не зазначено, що експерт був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З копії квитанції №0.0.1478179833.1 від 27.09.2019 вбачається, що [PERSON] за послуги з визначення розміру матеріальної шкоди було сплачено на рахунок ТОВ «Ленкор» суму в розмірі 1200 грн. На думку суду, вищевказані витрати позивача слід віднести до витрат, пов`язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (стаття 140 ЦПК України). Вказаний висновок суду обґрунтовується тим, що вказані витрати не є витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, адже для проведення ремонтних робіт щодо автомобіля не потрібно проводити попередню оцінку збитків. Разом з тим, вказані витрати були пов`язані із вчиненням позивачем дій, необхідних для розгляду справи в суді, адже висновок товарознавчого дослідження був покладений судом в основу судового рішення за відсутності висновку судового експерта. Згідно із ч. 4 ст. 140 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Зокрема, витрати пов`язані із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Оплата проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків була здійснена позивачем 27.09.2019, в той час як станом на вересень 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні складав 2007 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат пов`язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у граничному розмірі 1003,50 грн., що складає 50 % від 1007 грн. 5.2. Сплата позивачем судового збору в загальному розмірі 1547,02 грн. підтверджується квитанцією №0.0.1664733071.1 від 31.03.2020. У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог про відшкодування шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 1535,02 грн. - пропорційно до розміру задоволених вимог. Інша сума судового збору є такою, що сплачена зайво, та може бути повернута судом за клопотанням позивача або його представника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved