Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

19 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 25 грудня 1992 року [PERSON] на склад сім`ї чотири особи: він, дружина [PERSON] , син - [PERSON] та син - [PERSON] була надана у користування квартира [ADDRESS] , в яку вони вселились на підставі ордеру № 1227 від 25 грудня 1992 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської КЕЧ району. 20.12.1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і з грудня 1995 року [PERSON] виїхав з квартири та з того часу в квартирі не проживає та нею не користується, не сплачує комунальні платежі по утриманню квартири, будь-яких особистих речей в квартирі не має і взагалі житлом не цікавиться, його місце проживання невідоме. Таким чином, станом на день подачі позову до суду відповідач без поважних причин понад шести місяців не проживає в зазначеній квартирі, тому позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 71,72 ЖК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Ухвалою суду від 14 березня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Представники третьої особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ордеру № 1227 від 25 грудня 1992 року, виданої Гвардійською КЕЧ району, [PERSON] на склад сім`ї - дружина [PERSON] , сини - [PERSON] , [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] (а.с. 11) Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 03 серпня 1998, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 20 грудня 1995 року (а.с. 10). В квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] . Цей факт підтверджується відомостями з відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку. Суду надано акт від 24 січня 2019 року, складений комісією у складі техніка БУ №2, а також депутата Черкаської селищної ради та паспортиста БУ №2 за участю сусідів, у відповідності до яких члени комісії, а також сусіди підтвердили той факт, що [PERSON] не проживає в квартирі з грудня 1995 року (а.с. 12). У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що [PERSON] , не проживаючи в наданому йому житловому приміщенні понад шести місяців, втратив право користування ним, з підстав, визначених ст.71 ЖК України. Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачами з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачів у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved