Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

20 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивувала свої вимоги тим, що вона є власницею будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку, який 30 січня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М., зареєстрований у реєстрі за №248. На час підписання договору купівлі - продажу житлового будинку, [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого 01.06.1989 року державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Семейко С.І. Відповідно до п.3.1 частини 3 Договору купівлі - продажу житлового будинку, який 30.01.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М., колишня власниця вищевказаного будинку - Чернякова В.І., зобов`язалась до 30.04.2019 року зняти з реєстраційного обліку віх зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , однак до теперішнього часу своє зобов`язання не виконала, що порушує її права, як власниці житлового будинку. У зв`язку із вищевикладеним, просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 10 вересня 2019 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.23). Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, відомостей про причини неявки суду не надала, про дату та час судового засідання була повідомлена шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошення на офіційному сайті суду, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 13.01.2019 року, який посвідчено приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко В.М., зареєстровано у реєстрі за №248 (а.с.8). Відповідно до п.3.1 договору купівлі - продажу житлового будинку від 13.01.2019 року, [PERSON] (продавець) зобов`язалась передати будинок [PERSON] (покупцю) у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам цього Договору, зняти зареєстрованих осіб, передати всі необхідні документи та ключі від будинку до 30.04.2019 року (а.с.8 з.б.). Вищевказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154393273 від 30.01.2019 року (а.с.9). Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, які мешкають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вищевказаною адресою з 21.07.2000 року (а.с.11-12). Як вбачається з акту про підтвердження проживання №211 від 09.04.2019 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не мешкає з 2014 року. Фактично за вказаною адресою проживає [PERSON] , [INFO] (а.с.14). У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, що [PERSON] , доведено, що остання набула право власності на житловий будинок в результаті його придбання шляхом укладення договору купівлі-продажу, який не визнаний судом недійсним. Таким чином, з моменту продажу житлового будинку право користування відповідача є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування житловим будинком, яке нерозривно пов`язане з власністю. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , яке видано на ім`я [PERSON] , остання є інвалідом ІІ групи, загальне захворювання (а.с.6). Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved