Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

20.09.2017 року позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором № 2524523 від 23.02.2015 року розмірі 4 826,51 грн., а також 1600 грн. сплаченої суми судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 23.02.2015 року між сторонами укладено договір № 2524523, за умовами якого відповідачу [PERSON] відкрито кредитну лінію та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 409,93 грн. Факт надання банком позичальнику кредитних коштів стверджується відповідним меморіальним ордером. Згідно умов кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. Повернення кредиту відповідно до умов укладеного договору здійснюється шляхом перерахування та/або внесення готівкою грошових коштів на картковий рахунок, зазначений у договорі. Оскільки, позичальник [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконує, виникла заборгованість, що станом на 04.09.2017 року становить 4 826,51 грн. та складається з наступного: 3 409,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 695,94 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 52,64 грн. комісія за адміністрування кредиту, 668 грн. - пеня. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надійшов, клопотань, заяв процесуального характеру від учасників справи також не надійшло. Судова повістка відповідачу направлялась за його зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено договір про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) № 2524523 (далі - кредитний договір) (а.с. 5-6). Згідно умов п. 1.1 кредитного договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, банк встановлює по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі, на строк та на умовах, визначених кредитним договором та тарифами банку. Відповідно до умов п. 1.3 кредитного договору, банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку у розмірі 20 000 грн., при забезпеченні клієнтом поступлень коштів на рахунок з джерел, зазначених у п. 1.2 договору, за один календарний місяць в сумі, що становить або перевищує 1000 грн. Пунктом 1.16 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом, отриманим по договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30% річних. Клієнт виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки, шляхом перерахування та/або внесення грошових коштів на рахунок, зазначений у п. 1.1 договору (п. 1.17 кредитного договору). За змістом п. 1.18 кредитного договору, клієнт зобов'язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в терміни, передбачені цим договором (п. 1.5). Згідно умов вказаного кредитного договору, банком відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено ліміт кредитування у розмірі 3 409,93 грн., що стверджується випискою про рух коштів по вказаному рахунку (а.с. 13-16). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання зі сторони відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Оскільки відповідач [PERSON] у встановленому кредитним договором № 2524523 від 23.02.2015 року порядку та строки, кредит та нараховані за користування ним проценти не сплачує, станом на 14.06.2017 року у позичальника за кредитним договором наявна заборгованість у розмірі 4 826,61 грн., що складається з наступного: 3 409,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 695,94 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 52,64 грн. комісія за адміністрування кредиту, 668 грн. - пеня. В зв'язку з непогашенням відповідачем [PERSON] вказаної заборгованості в добровільному порядку, вона підлягає стягненню примусово. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню і сума судового збору у розмірі 1600 грн. в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 256, 258, 267, 509, 526, 530, 610, 1054, 1055, ЦК України,,

Outcome: approved