Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

20 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву мотивує тим, що 20 липня 2015 року померла [PERSON], яка постійно мешкала та була зареєстрована на день смерті за адресою с.Ракошино вул.Європейська, 146 (перейменована з вул.Леніна, 146), Мукачівського району, Закарпатської області, нею було складено заповіт, який посвідчено та зареєстровано Ракошинською сільською радою за реєстром № 99, згідно якого заповіла все своє майно заявнику - [PERSON]. Однак, при зверненні до Ракошинської сільської ради для отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, через різницю у записах щодо місця постійного проживання з місцем реєстрації, яке зазначено в паспорті заявника (Закарпатська обл., Мукачівський район, с.Зняцево, вул. Миру, 52), а також у звязку із відсутністю відомостей про заявника у домовій книзі. У звязку з цим, заявник просив встановити факт проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, 20.07.2015 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, від Ракошинської сільської ради на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутності їх представника, вирішення справи залишають на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 195188 виданого 21.07.2015 року Виконавчим комітетом Ракошинської сільської ради, Мукачівського району, Закарпатській області, [PERSON] - померла 20 липня 2015 року (а.с.7). Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що за життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла своєму сину [PERSON] даний заповіт посвідчений сільським головою Ракошинської сільської ради 21.09.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 99 (а.с.8). Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~- «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Факт постійного проживання заявника [PERSON] та померлої [PERSON] на час її смерті, в судовому засіданні підтвердили також свідки [PERSON] та Вайда І-Н. І. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, недотримання заявником вимог\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~щодо реєстрації за місцем проживання, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved