overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований 14 вересня 1996 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Харківського міського відділу РАЦС зроблений актовий запис № 1272, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2012 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач [PERSON] не виконує свої обов'язки щодо утримання дитини. Позивачка просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 25 % від щомісячного заробітку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача не заперечував проти заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1996 року до 25 липня 2012 року, що підтверджується Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2012 року (а.с. 2). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3) Суд, з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу на дитину, яка є необхідною для її нормального утримання. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % від щомісячного заробітку, щомісяця, починаючи з 20.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 21.08.1999р. померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Сертифікату на земельну частку (пай) та майнових паїв, один з яких спадкодавиця фактично прийняла після смерті свого чоловіка, а її батька, [PERSON], яку вона має намір успадкувати. Проте не має можливості оформити спадщину, через втрату оригіналу сертифікату на земельну частку (пай). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте сільський голова [PERSON] подав до суду довідку про розгляд справи у її відсутності представника, позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 21.08.1999р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай) та майнових паїв, один з яких спадкодавиця фактично прийняла після смерті свого чоловіка, батька позивачки, [PERSON], яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на земельну частку (пай) та майнові паї в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання довічно. Свій позов мотивує тим, що вона, [INFO] , є пенсіонером і отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 1\~957,00 грн. Інших джерел доходу немає. Вказує, що вона є самотньою жінкою похилого віку, чоловіка чи іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати матеріально, не має. Проживає у м. Львові одна, часто хворіє. Має сина [PERSON] , [INFO] , який проживає в м. Луцьку, добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість.\~ В зв`язку з викладеними вище обставинами, маючи гостру потребу у матеріальній допомозі позивач звернулася до\~ суду з вимогою про покладення обов`язку на її сина утримувати її, оскільки вона є його непрацездатною матір`ю. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання довічно в розмірі по 3500 грн. щомісячно. За час розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги, про що подано відповідну заяву, якою просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання довічно в розмірі по 4500 грн. щомісячно.\~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримав із зазначених підстав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суду надав довідку № 1628 про пенсійне забезпечення. Заслухавши пояснення представник позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що позивач має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Син на даний момент проживає окремо від матері [PERSON] ,\~ що підтверджено показами сторін. Позивач проживає в м. Львові, а її син в м. Луцьку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 5-6) знаходиться на обліку в Львівському обласному військоматі, отримує пенсію по втраті годувальника. Отже, суд приходить до висновку, що слід присудити стягнення аліментів з [PERSON] на користь матері [PERSON] . Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в мю. Рівне та отримує пенсію на підставі ст. 501\~ Закону України «Про прокуратуру» за вислугу років в розмірі 16\~031,11 грн. При визначенні розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 205 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на її утримання по 4500 грн. щомісячно. При цьому суд враховує розмір доходів, які отримує позивач та відповідач, а також те, що відповідач працездатний, має регулярний заробіток. Крім цього з відповідача слід стягнути в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] Сергіїни звернувся до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.05.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №414. В обґрунтування позову зазначає, 08.05.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №414 укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утримані матері [PERSON] Спільне життя між ними не склалося. Протягом тривалого часу разом не проживають. Стверджує, що примирення між ними не можливе В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати знею. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, щодо позовних вимог, та просив розірвати шлюб між ним та позивачем. Заслухавши позивача та відповідача в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 08.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєструвано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №414, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 066211. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], що стверджується згідно свідоцтва про народження серія І ГЮ№179865 виданого 01 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції . Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що спільне подружнє життя не склалося. Шлюб між сторонами існує лише формально, оскільки на протязі 6-ти місяців разом не проживають. На даний час не спілкуються, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Неодноразові спроби примирення не дали бажаних результатів враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя. Вони втратили почуття любові, поваги та довіри один до одного. Перебування в шлюбі суперечить їх інтересам. За таких обставин, шлюб між сторонами існує формально, що суперечить їх інтересам та має бути припинений внаслідок його розірвання. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

20 липня 2015 року в суд надійшла позовна заява [PERSON], яка просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07.05.2010 року з тих підстав, що не проживають з відповідачем з осені 2011 року, спільного господарства не ведуть, мають від спільного проживання дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває виключна на її утриманні. В обгрунтування позовних вимог покликається також на те, що вони зареєстрували шлюб у Підгірцівській сільській раді. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її отриманні, аліментні платежі не отримує і не подавала такого позову, оскільки з відповідача не бажає отримувати аліментні платежі. Здорової та міцної сім'ї у них не склалось, оскільки в них різні погляди на сімейне життя у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки. Їхня сім'я розпалася остаточно, поновити її неможливо, а тому просить шлюб розірвати, майна до поділу в них немає. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем по справі остаточно припинили спільне проживання 01.11.2011року, відповідач не надає жодної допомоги дитині, до осені 2013 року інколи приїжджав до неї у с. Підгірці, однак не мирилися, приїжджав до дитини. тому просить задовольнити позовну заяву. Строк для примирення не надавати.. Відповідач [PERSON] на розірвання шлюбу не згідний, оскільки бажає зберегти сім'ю, однак позивачка не бажає йти проживати до нього в с. Перегноїв Золочівського району. Дійсно остаточно припинили спільне проживання восени 2013 році. Вона не бжає поновляти щлюбні стосунки, які фактично припинені в листопаді 2011 році. Поясненнями сторін, дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Судовим розглядом даної справи доведено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і має для них істотне значення, так як вправі облаштувати своє сімейне життя. Сторони остаточно припинили спільне проживання з восени 2013 року року за весь цей час не прийняли заходів для збереження шлюбу, настоюють на розлученні. Суд не вбачає підстав для надання строку для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

20 липня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.3) до [PERSON] в якому зазначає, що в нього з відповідачкою подружні відносини не склалися, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають за різними адресами. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав повністю, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.16). Відповідачка у судове засідання не з'явилась, позовні вимоги визнала повністю, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.15). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб за актовим записом №315\~\~у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 14 жовтня 2000 року зареєстрований шлюб між сторонами (а.с.4). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що сторони тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

20 липня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що з 27 лютого 2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в травні 2011 року. [PERSON] народився [INFO] після припинення шлюбних стосунків і не являється сином відповідача. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося через те, що чоловік постійно вживав алкоголь, не працював, чинив фізичне насильство, не допомагав по господарству. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. Між ними досягнуто угоди про проведення вільного часу з дітьми. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надіслала заяву, якою просить суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує, у разі неявки в судове засідання відповідача на заочний розгляд справи згодна (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2002 року сторони уклали шлюб (а.с. 4). Згідно свідоцтв про народження дітей, наявних у матеріалах справи, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). На протязі останніх декількох років сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, заходів до примирення не вживають. Подальше збереження шлюбу шкодить інтересам позивачки, оскільки вона остаточно бажає припинити будь-які відносини з відповідачем. Спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дітей сторони не заявляють. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище - [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

20 липня 2015 року до суду надійшла вказана заява. В своїй заяві заявниця просить: визнати, що свідоцтво про право власності на житло, видане [PERSON] на частину квартири за адресою [ADDRESS], насправді було видане [PERSON], тобто померлій громадянці на прізвище [PERSON]. Сою заяву заявниця обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати заявниці та їй згідно Свідоцтва про право власності на житло, належить на праві власності частина квартири [ADDRESS]. Після смерті матері заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво видано не було оскільки невірно зазначено прізвище померлої. Як зазначає заявниця, 05.07.1993 року на ім'я її матері [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому вказано, що вищезазначена квартира належить на праві приватної власності [PERSON] Однак, при перекладі її прізвища з російської мови на українську, було допущено помилку, а саме зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]», а тому заявниця не може отримати спадщину, тому звернулася до суду з вказаною заявою. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Тому суд ухвалив про подальший розгляд заяви у відсутність представника заінтересованої особи. Вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду документи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 05.07.1993 року сектором приватизації Московської державної адміністрації виданоСсвідоцтво про право власності на житло відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з копії паспорту, свідоцтва про смерть, прізвище померлої матері заявниці «[PERSON]». Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд встановлює факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. За таких обставин, суд вважає доведеним факт, що при перекладі прізвища померлої матері заявниці, було допущено описку, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

20 липня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт смерті, вказавши, що 19 лютого 2015 року в м. Луганську Артемівського району Луганської області помер його батько [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив суд задовільнити її та суду пояснив, що він зараз зареєстрований як особа яка переміщена з тимчасово окупованої території України у м. Сватове Луганської області по вул. Островського, 14. В м. Луганську йому видали лікарське свідоцтво про смерть але воно закреслено червоною ручкою та в ньому зроблена примітка «без права регістрації в органах РАГС». В Луганську йому видали свідоцтво про смерть але він не може отримати допомогу на поховання та прийняти спадщину. Про смерть батька йому повідомив його брат. Представник відділу актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що з заявою вона згодна та що видане свідоцтво про смерть [PERSON], яке видане на тимчасово окупованій території не дійсне, оскільки відповідно до наказу призупинено видачу свідоцтв про смерть. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка приходить до наступного: так відповідно до наказу від 05.11.2014 року №1847/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5» тимчасово призупинено реєстрація актів цивільного стану на території м. Луганськ. Проведення зазначених дій здійснюється будь - яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до довідки, заявник є переміщеною особою та зареєстрований у [INFO], за адресою органу, який проводить реєстрацію (а.с.7). Відповідно до повторного свідоцтва про народження від 28 березня 2014 року, [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (а.с.8). 24 лютого 2015 року було видане свідоцтво про смерть [PERSON] [PERSON] відділом актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, але це свідоцтво не є дійсним відповідно до наказу від 05.11.2014 року №1847/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5» (а.с.9). Видане лікарське свідоцтво про смерть №468 від 18.03.2015 року закреслене та має відмітку «без права регистрации в органах РАГС» (а.с.10) . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є співмешканкою заявника та бачила своїми очима труп померлого [PERSON], це було 19 лютого 2015 року у м. Луганську кв. Степовий 5/142. Про смерть його батька їй зателефонував співмешканець та попросив зїздить та відвезти грошові кошти. За такими обставинами суд вважає, що оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт смерті [PERSON] 19 січня 2015 року, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved