Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

19 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що перебуває із відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданого 26.07.2014 року. Від шлюбу подружжя дітей не має. Зазначає, що з початку 2017 року стосунки з відповідачем почали погіршуватись та з березня 2017 року позивач та відповідач перестали разом проживати. З відповідачем почали виникати непорозуміння та конфлікти. Позивач зазначає, що причиною таких конфліктів є різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності, неможливість досягти компромісу у вирішенні питань сімейного життя та втрата почуттів між нею та позивачем. Також позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились, спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Оскільки відповідач в добровільному, досудовому порядку розірвати шлюб не бажає, позивач вирішила подати до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Крім того позивач просила після розірвання шлюбу змінити прізвище «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Справу просить розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 7). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Виходячи з наведеного, суд вважає, що справу можливо розглянути без технічної фіксації, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 26 липня 2014 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 1722, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 26 липня 2014 року (а.с. 4). Від шлюбу позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя та сім'ї, примирення неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений 26 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 1722, та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 26 липня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду, згідно квитанції № 1777 4752 5542 856 від 19.08.2017 року (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved