Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

20.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовував тим, що з 10 листопада 2000 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від цього шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з відповідачкою.Приблизно з 2010 року сімейні стосунки почали стрімко погіршуватись. В сімї почали виникати сварки з будь-яких причин. Причиною погіршення шлюбних стосунків стало те, що після декількох років сімейного життя втратили почуття любові та взаємоповагу один до одного, тобто основні принципи нормального сімейного співжиття, що призводило все частіше до чвар та сварок. Всі намагання зберегти шлюб були марними. Позивач вважає, що їх шлюб носить формальний характер і його подальше збереження є не можливим, оскільки суперечить інтересам кожного з них, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 10.11.2000 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 10.11.2000 року зроблено відповідний актовий запис № 615, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). 02.07.2008 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 233376 від 22.05.2009 року (а.с.7). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved