Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №310/1739/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування обов`язкової частини у спадщині, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на його користь судовий збір у сумі 840,80 грн. та оплату за висновок про ринкову вартість нерухомого майна в розмірі 1000 грн. Заявник [PERSON] у судове засідання не прибув, 09.11.2020 надав заяву про розгляд його заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності, заяву підтримав, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Калаянов В.М. у судове засідання не прибули. 31.08.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі №310/1739/20, відповідно до яких представник вважає заяву незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування обов`язкової частини у спадщині задоволено. Під час ухвалення зазначеного рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Як передбачено п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Нормами статті 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування обов`язкової частини у спадщині, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2020 року, квитанцію №0.0.1640731474.1 від 06 березня 2020 року про сплату судового збору позивачем, суд дійшов висновку, що дійсно не було вирішене питання стосовно стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених судових витрат зі сплати судового збору та вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК, стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. У зв`язку з чим, заява [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача [PERSON] в заяві про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на його користь оплату за висновок про ринкову вартість нерухомого майна у розмірі 1000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем [PERSON] під час розгляду справи не заявлялися клопотання щодо стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи та до матеріалів справи не додано підтвердження сплати коштів за вказану експертизу, враховуючи те, що її було проведено за ініціативою [PERSON] . Строк для подання доказів понесених витрат позивачем [PERSON] пропущено, при цьому в заяві про ухвалення додаткового рішення питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку не порушується, як і не вказано про поважність причин його пропуску та не додано підтвердження слати вказаних коштів. За наведених обставин, заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи необхідно залишити без розгляду, оскільки підтверджуючих доказів в межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України надано не було. Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про залишення без розгляду заяви в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з залученням експерта та проведенням експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: partial