Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд визнати квартиру за номером [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 06 липня 2002 року, він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 176. За час перебування у шлюбі, 17 травня 2006 року, за спільні сімейні кошти ними була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло було зареєстровано ні ім`я дружини [PERSON] . 28 вересня 2018 року, через неможливість продовження сімейних відносин, шлюб між ними був розірваний за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/3804/18. Оскільки квартира була набута подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, позивач просить визнати її спільним майном подружжя, а також визнати за ним право власності на Ѕ частину означеного майна. Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, про місце і час судового засідання повідомлена належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі в період з 06 липня 2002 року по 29 жовтня 2018 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб за № 00027341429 від 07 серпня 2020 року (а.с.14), а також копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 року по справі № 183/3804/18, що набрало законної сили 29 жовтня 2018 року (а.с.22). \~ \~ \~ \~До суду надано копію договору купівлі-продажу квартири від 17 травня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В. 17 травня 2006 року та зареєстрований в реєстрі за № 1925, відповідно до якого [PERSON] придбано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). \~ \~ \~ \~Фізичне існування цього житла підтверджується технічним паспортом на квартиру, виготовлений станом на 28 січня 2016 року (а.с.17-20). \~ \~ \~ \~Правовідносини щодо поділу майна подружжя врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Така норма закону встановлює презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. \~ \~ \~ \~Такі ж роз`яснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. \~ \~ \~ \~Зазначеними вище документами стверджується, що спірне нерухоме майно набуте чоловіком та дружиною в період їх шлюбу, а тому повинно бути визнане спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні не надано жодного доказу про існування між подружжям будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що об`єкт нерухомості, а саме квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя у нерухомому майні, є рівними. \~ \~ \~ \~Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved