Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

21 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 26 грудня 1997 року Летичівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 97. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1997 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо з 2001 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, оскільки мешкає за межами Миколаївської області, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище присвоєне при державній реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро дату, час і місце судового засідання належним чином. Відповідно до зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення судове повідомлення отримав. Відзив відповідачем не подано. На підставі ухвали суду від 12 листопада 2019 року справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 24 січня 2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З огляду на свідоцтво про шлюб від 26 грудня 1997 року, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 26 грудня 1997 року, який зареєстрований Летичівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 97. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу сторони не мають малолітніх або неповнолітніх дітей. Повнолітній син - [PERSON] , проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про місце реєстрації та склад сім`ї, виданою 07 жовтня 2019 року № 1013 КГП «Злагода» (а.с. 7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо з 2001 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved