Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

21.08.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який був її чоловіком. В наслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на випадок смерті заповіту не залишив. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом, вона отримала відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відтак, позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.29). Ухвалою суду від 22.10.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.57). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Представник виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Синельник Н.А. позов визнала частково. Не заперечувала проти визнання за позивачкою права власності на житловий будинок та господарські споруди, які побудовані до 05 серпня 1992 року. Стосовно будівель побудованих після 09 квітня 2015 року просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки узаконити вище згадані будівлі позивачка має можливість на підставі наказу Мінрегіонбуду від 03.07.2018 року №158. Представник третьої особи: Першої Миргородська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з`явився. Установа направила на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Третя особа [PERSON] просив суду позов задовольнити, оскільки він на спадкове майно після смерті [PERSON] не претендує. Третя особа [PERSON] просила позов задовольнити, оскільки вона не претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Позивач була дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.10). Свідоцтвом про укладення шлюбу позивача підтверджується зміна її прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). В Першій миргородській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №453/2009 на майно померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини за законом подала його дружина [PERSON] (друге шлюбне прізвище [PERSON] ) тому вона являється спадкоємцем за законом. Син [PERSON] , 1985 року народження та дочка [PERSON] , 1986 року народження, відмовилися від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] на користь дружини спадкодавця (а.с. 14, 36, 42, 45, 48). До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, що підтверджується довідкою ГУ ДГК у Полтавській області відділ у Миргородському районі від 11.10.2018 №2901/112-18, витягом із рішення № 343 виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів Полтавської області «Про відвід під індивідуальне житлове будівництво земельної ділянки» від 17.07.1985, типовим договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 14.08.1985, технічним паспортом на вказане домоволодіння (а.с.12, 15-20). Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» № 780 від 18 червня 2019 року, виданої на ім`я позивача вказано, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Свідоцтво про право власності на нього не видавалось (а.с.21). У видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння Перша Миргородська державна нотаріальна контора відмовила позивачу, в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно відсутні (а.с.22). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме міська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Крім того. п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останнього. Позивач є спадкоємцем за законом майна, яке належало померлому та вчинила дії по прийняттю спадщини, тому вона набула право на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлого [PERSON] 1986 року побудови та будівлі 1991 року побудови порушено, то воно підлягає судовому захисту. В той же час, позовні вимоги позивача стосовно визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, які побудовані з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року не підлягають задоволенню, оскільки наказом Мінрегіонбуд від 03.07.2018 року «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд , будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт» встановлений спеціальний спрощений порядок введення в експлуатацію згаданих будівель, яким і повинна скористатися позивачка при введенні їх в експлуатацію. Вбиральня «Г» та навіс «Д» були побудовані в 2017 році після смерті [PERSON] , а отже вони не входять до спадкового майна, і на них неможна визнати право власності за позивачкою в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: partial