Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

21 березня 2007 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 1,59 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Нове життя» с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є його брати [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли і на неї не претендують. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутності (позовна заява, а.с. 4). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача сільський голова Жванської сільської ради в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про слухання справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 22, 24, 26). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 21 березня 2007 року (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 465 від 22 липня 2015 року (а.с. 11), випискою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № 873/01-11 від 20 серпня 2015року (а.с. 12), випискою із списку громадян, членів КСП «Нове життя», що додається до державного акта на право колективної власності на землю № 874/01-11 від 20 серпня 2015 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Нове життя» с. Жван площею 1,59 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 18 листопада 2015 року (а.с. 29) щодо майна померлої [PERSON] слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 465 від 22 липня 2015 року (а.с. 11), заявами [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 14, 15) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який має право і прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 18 листопада 2015 року щодо померлої 21 березня 2007 року [PERSON] (а.с. 30) слідує, що у спадковому реєстрі інформація за вказаними параметрами відсутня. Спадкова справа після смерті [PERSON] у Мурованокуриловецькій нотаріальній конторі не зареєстрована (а.с. 16). Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 30 жовтня 2015 року (а.с.10), слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 657 від 28 жовтня 2015 року (а.с.16). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved