Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

20.10.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області з вимогами: встановити факт того, що вона з 1996 року та станом на 07.06.2019 постійно проживала разом з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , з яким мешкала постійно однією сім`єю з 1996 року по день смерті. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У встановлений законом термін звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки не доведено, що вона є спадкоємцем четвертої черги. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.10.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, у підготовче судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив на адресу суду лист, в якому просить розглянути справу без участі представника. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Спірним є факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з померлим [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] в сел. Черемушне Зміївського району Харківської області помер [PERSON] (а. с. 9). З довідки Зідьківського селищного голови від 20.01.2020 за № 02-28/90 вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] на день смерті [PERSON] 07.06.2019 разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Крім них, на момент смерті і по теперішній час ніхто не зареєстрований, в тому числі, малолітні та неповнолітні діти (а. с. 12). Актом, складеним 19.01.2020 депутатом Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Нестерцовою Г.О. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що [PERSON] дійсно з 1996 року проживала за адрсеою: [ADDRESS] з [PERSON] , який помер [INFO] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто проживали як подружжя. На час відкриття спадщини проживали разом (а. с. 13) З листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. вбачається, що 28.11.2019 [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Заява зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 427 та заведено спадкову справу № 155/2019. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та документів, що підтверджують родинний зв`язок з [PERSON] (а.с. 14) Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю». При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки достовірно встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не менше п`яти років проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, вели з ним сумісне господарство за адресою: [ADDRESS] по день смерті останнього, що настала [INFO] . Факт, про встановлення якого просить позивач має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадщину. Таким чином, суд вважає можливим визнати факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме, з 1996 року по день відкриття спадщини - [INFO] , однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Outcome: approved