Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

20.05.2019 позивачка звернулась до суду із вказаним позовом в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років починаючи з 1955 року її [PERSON] з [PERSON] до часу відкриття спадщини, а саме до часу смерті останнього [INFO] . Визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON] на земельну ділянку розташовану на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, площею 5.01 гектарів з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка при житті належала [PERSON] , який помер [INFO] Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер цивільний чоловік позивачки [PERSON] , з яким проживали разом без реєстрації шлюбу, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 5.01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому, та яку успадкувала позивачка як спадкоємець четвертої черги за законом, так як з 1955 року і по день смерті проживала однією сім`єю з спадкодавцем, вели спільне господарство. На сьогоднішній день позивачка звернулась до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчука С.П., за консультацією, який ознайомившись з наданими йому документами надав їй усну консультацію повідомивши, що в зв`язку з тим, що вони з [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, а проживали однієї сім`єю необхідно в судовому порядку встановити даний факт. Крім цього в зв`язку з втратою оригіналу державного акту на право приватної власності на спадкову земельну ділянку необхідно в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Представник Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області в засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить справу розглянути без участі представника сільської ради, рішення прийняти відповідно чинного законодавства. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 28.12.2001 року серії [NUMBER] [PERSON] у передано у приватну власність земельну ділянку площею 5.01 га розташовану на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). Згідно довідки виданої Охтирською міською радою №58 від 02.05.2019 [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] ем, з 1958 року і по день смерті [INFO] . Згідно довідки виданої Пологівським старостинським округом Чернеччинської сільської ради №94/02-27 від 13.06.2019 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований і проживав в м. Охтирка , заповіт в Пологівській сільській раді не посвідчувався. З листа, наданого Охтирською районною державною нотаріальною конторою за № 349/01-16 від 24.06.2019 року, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємці з заявами про прийняття та/або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувавсь. Допитані як свідки, позивач [PERSON] , її онука [PERSON] , а також [PERSON] , кожен окремо, підтвердили той факт, що [PERSON] проживав однією сім`єю починаючи з 1955 року з [PERSON] до часу смерті останнього [INFO] . Позивач додатково вказала, що у 50 - х роках, точного часу не пам`ятає, вона познайомилась із померлим і стала із ним прозивати спільно в с. Яблучне В.Писарівського р-ну. Шлюб не укладали, так як померлий не належним чином себе поводив, зловживав спиртним і вона не знала чи житиме із ним. Однак в подальшому від нього у неї народилась донька, [PERSON] . Хоча він її батьком не записаний офіційно, проте таким являється. Згодом вони переїхали до м. Охтирки де разом побудували будинок і стали проживати у ньому до дня смерті. Оскільки донька мешкає у Росії, а онука також мешкає за межами країни, вона зараз перебуває у Охтирському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів. У суду немає підстав ставити під сумнів покази зазначених свідків, таких доказів суду не надано. З викладеного слідує, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Вона прийняла спадщину після смерті померлого, так як проживала разом із ним до дня його смерті та фактично вступила в управління спадковим майном. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (пункт 23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року). У пункті 21 вказаної Постанови роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом постійного проживання з ним як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід власності належної спадкодавцю до неї у порядку спадкування. Факт проживання позивача з померлим однією сім`єю, тобто як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини встановлений із факту їх проживання за однією адресою в період часу із 01.01.1956 року по 13.12.2004 року та тих обставин, що останніми спільно велося господарство. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивачка будучи спадкоємцем за законом прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця, у виді земельної ділянки, яка належала останньому на момент смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved