Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

21.07.2020 [PERSON] звернулась до суду із позовом, уточнивши позовні вимоги (а.с. 66-69) просить визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з нею за місцем її проживання та стягувати з [PERSON] , [INFO] на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що вони з відповідачем з 07.08.2010 перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , 21.10.2013. За час перебування у шлюбі вони з відповідачем придбали земельну ділянку та побудували житловий будинок по [ADDRESS] . Право власності оформлено на неї. Проте з 08.05.2020 вона з дітьми вимушена була покинути вище вказане місце проживання через те, що відповідач після відпочинку з друзями та вживанням спиртних напоїв вибив двері в будинку, які вона зачинила, побоюючись, погрожував їй вбивством, налякав дітей. З того часу вона з дітьми проживає у своїх батьків. Відповідач є особою з інвалідністю війни другої групи, його психоемоційний стан не завжди стабільний, поведінка буває агресивною. Крім того, відповідач почав зловживати спиртними напоями, влаштовувати скандали, під час яких ображає її та погрожує фізичною розправою. Відповідач постійно погрожує, що забере дітей, стверджує, що вона погана матір. 16.05.2020 намагався викрасти сина з будинку її батьків, при цьому ображав присутніх, поводився агресивно. За такі дії постановою суду від 02.06.2020 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Їх малолітні діти більше прихильні до неї як до матері, хочуть проживати з нею, проте не проти спілкуватися з батьком. Вона проти спілкування з батьком також не заперечує. Відповідач звернувся до органу опіки та піклування із заявою щодо визначення місця та часу побачень. З метою уникнення викрадення ним дітей вона просить визначити їх місце проживання з нею. Позивачка вказує, що має всі умови для належного проживання дітей та гармонійного розвитку. Крім того вказує, що відповідач має стабільний дохід (пенсія по інвалідності), інших утриманців або інших зобов`язань матеріального характеру не має. Тому оскільки обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків однаково, позивачка вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходів. У відзиві на позовну заяву [PERSON] вказав, що оскільки позивачка є військовослужбовцем та проходить військову службу та, враховуючи ситуацію, яка склалась в країні, її в будь-який час можуть направити у відрядження, що не буде відповідати інтересам дітей. Крім того, позивачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно дітей. Так, їх син [PERSON] 24.08.2020 отримав травму пахової зони. Протягом дня та вночі він відчував біль, але матір знехтувала скаргами сина та пішла на службу. Син поступив до лікарні лише о 19-35 год. на наступний день, де був прооперований. Відповідач по даному випадку 26.08.2020 звернувся до служби у справах дітей із заявою. Вказує, що довідка надана позивачкою про її робочий розпорядок дня, відповідно до якої вона приступає до своїх службових обов`язків з 08-30 год. до 17-30 не відповідає дійсності так, як дитина поступила до лікарні о 19-35 год, коли матір повернулась з роботи. Щодо визначення розміру аліментів [PERSON] зазначає, що у 2014 році його нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеню, він є особою з інвалідністю другої групи. У зв`язку з його станом здоров`я значну частину своєї пенсії він витрачає на лікування. А тому, має можливість сплачувати аліменти лише розмірі ј частини свого доходу. Також зазначає, що зпочинаючи червня 2020 року він адає позивачці на утримання дітей грошові кошти у розмірі 3000 грн щомісячно та оплачує індивідуальні зайняття сином англійською мовою. Просить відмовити позивачці у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю та погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі ј частини свого доходу (а.с. 38-39). У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх надуманими та безпідставними. Зокрема щодо того, що вона не здатна забезпечити дітям їх найкращі інтереси, оскільки є військовослужбовцем та може у будь-який час і на будь-який термін відрядженою до зони АТО, спростовується довідкою № 638/323 виданою в/ч [NUMBER] , згідно якої вона працює за контрактом та виконання службових обов`язків не передбачає залучення її до службових відряджень, польових виходів та добового наряду. Службовий графік встановлений з 08-30год. до 17-30 год. щоденно, крім вихідних, неробочих та святкових днів. Вказує, що відповідач ставить під сумнів дану довідку на підставі власних припущень. Твердження відповідача, що вона неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки не відповідає дійсності. Як тільки коли син поскаржився на біль, вона негайно звернулась до лікаря, йому була надана необхідна медична допомога. На наступний день після операції дитину виписали додому. Про даний випадок позивачка повідомила відповідачеві. Проте коли той приїхав до лікарні, все закінчилося бійкою з її батьком та вони з цього приводу зверталась до поліції. Позивачка вказала, що [PERSON] любить дітей, гарно до них ставиться, допомагає матеріально, проте має неврівноважену поведінку, внаслідок участі у бойових діях в зоні АТО, через це спільно проживати вони не можуть. На даний час позивачка з дітьми винаймає квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] створені належні умови проживання для їх життя та розвитку. Вона не перешкоджає відповідачу спілкуватися з ними. Навпаки всі питання, що стосуються їх виховання, здоров`я, матеріального забезпечення намагається вирішувати з відповідачем спільно (а.с. 70-71). У запереченні на відповідь на відзив [PERSON] зазначив, що 24.08.2020 ввечері син почав скаржитись на біль, проте позивачки не було дома. Позивачка знехтувала сином та пішла на службу і лише на наступний день о 19-30 год. син потрапив до хірургічного відділення. Вважає, що все це свідчить про неналежне виконання позивачкою своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, зокрема сина. Просить відмовити у позові в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини його доходів (а.с. 74-75). Ухвалою від 19.08.2020, після усунення недоліків позову, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с. 24, 32). Протокольною ухвалою від 16.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 82). У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, з підстав зазначених у позові. Вказала, що оскільки відповідач сплатив аліменти до кінця листопада, вона просить стягувати аліменти, починаючи з 01 грудня 2020 року. На даний час вона проживає з дітьми у квартирі за адресою: по [ADDRESS] , яку винаймає. Жити в будинку, придбаному за час шлюбу не має можливості, не відповідач не пускає її до будинку. Їх з відповідачем шлюб розірвано 21.10.2020. Представник позивачки, адвокат Потапова Т.М. підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги про визначення місця проживання дітей покладає на розсуд суду, погоджується на сплату аліментів у розмірі ј частки його доходів. Наполягає на неналежному виконання відповідачкою батьківських прав через несвоєчасне звернення до лікаря, що призвело до того, що сина довелося оперувати. Він з сином розмовляв 24 серпня 2020 по телефону та син вже жалівся на біль. Щодо проживання відповідачки у будинку, то він не заперечував, проте позивачка вимагає йому виселитись. Після розірвання шлюбу ситуація змінилася та він пропонує позивачці варіанти поділу їх майна, щокрема надати їй квартиру. Підтвердив, що шлюб з позивачкою розірвано 21 жовтня 2020 року. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Козловський А.В. позов в частині визначення місця проживання дітей вважає таким, що не підлягає до задоволення. Позивачка неналежно виконує свої батьківські обов`язки, що призвело до несвоєчасного звернення до лікаря з приводу травми сина сторін, та як наслідок оперативного втручання. Наполягає на стягненні аліментів у розмірі ј частки, оскільки відповідач є особою з інвалідністю, він не працює та не буде ніколи працювати. Заперечує проти розміру судових витрат на правничу допомогу, вважає витрати необґрунтованими, оскільки час на виконання робіт, що вказаний у акті є завищеним. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що з 07.08.2010 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 21.10.2020. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Діти проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 6,7, 77). Відповідно до довідки № 638/323 виданої в/ч [NUMBER] , [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] з 12.07.2016 на посаді відповідального виконавця стройової частини відділення персоналу штабу. Виконання вищевказаних послужних обов`язків не передбачає залучення її до службових відряджень, польових виходів та добового наряду. Згідно розпорядку дня військової частини [PERSON] залучається до службових обов`язків з 08-30 год. до 17-30 год. щоденно, крім вихідних, святкових та неробочих днів (а.с. 15). Відповідно до службової характеристики [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, вона ввічлива, розумна, дисциплінована. Займаній посаді відповідає. Гідна проходити службу в Збройних Силах України (а.с. 14). З довідки № 638/392 від 24.06.2020 виданої в/ч [NUMBER] , вбачається, що розмір грошового забезпечення військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] за період 01.12.2019 по 31.05.2020 склав 89\~755,40 грн(а.с.20). З повідомлень начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області № 2061/203/04-2020 від 01.06.2020, № 2094/203/04-2020 від 03.06.2020 вбачається, що в інформаційно-телекомунікаційній системі «ІПНПУ» журналі єдиного обліку зареєстровано заяви [PERSON] щодо неправомірної поведінки її чоловіка [PERSON] № 5198 від 08.05.2020, № 5556 від 16.05.2020, за наслідками яких з [PERSON] проведено бесіди та відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство (а.с. 9, 10). Відповідно до довідки про результати повідомлення [PERSON] від 09.06.2020, щодо її заяви від 08.05.2020 по факту прийняття мір до її чоловіка [PERSON] , який вчинив сімейний й конфлікт (зареєстровано в ЖЄО за № 5198 від 08.05.2020) [PERSON] підтвердив, що дійсно в той день він виражав відносно своєї дружини [PERSON] усні погрози, які супроводжувались нецензурною лайкою, вину визнав та зобов`язався в подальшому не порушувати громадський порядок та не вчиняти домашнє насильство (а.с. 9 зворот). З довідки про результати повідомлення [PERSON] від 09.06.2020, щодо її заяви від 08.05.2020 по факту прийняття мір до її чоловіка [PERSON] , який вчинив сімейний конфлікт (зареєстровано в ЖЄО за № 5556 від 16.05.2020) вбачається, що [PERSON] 16.05.2020 прийшовши на побачення із сином [PERSON] , який з матір`ю проживав у її батьків взяв сина на руки та хотів з ним кудись бігти. [PERSON] звернулась за допомогою до своїх батьків, в результаті чого в них виник конфлікт під час якого [PERSON] кричав на дружину та виражався при цьому брутальними словами. Даний факт підтверджено батьками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.06.2020, за вчинення 16.05.2020 о 08-45 год. у [ADDRESS] домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] , [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу - 170 гривень (а.с. 12-13). З талону-повідомлення єдиного обліку № 6999 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 15.06.2020 вбачається, що в інформаційно-телекомунікаційній системі «ІПНПУ» в ЖЄО Бердичівського ВП за № 6999 о 15-41 год. 15.06.2020 зареєстровано заяву [PERSON] щодо прийняття мір до її чоловіка [PERSON] , який перешкоджає її проживанню у будинку [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до епікризу [PERSON] поступив у хірургічне відділення лікарні без направлення зі скаргами на біль та оніміння правого яєчка. Захворів 24.08.2020 вночі. Встановлено діагноз перекрут гідатиди правого яєчка. 25.08.2020 проведено операція видалення гідатиди правого яєчка. Виписаний 26.08.2020 з одужанням, поліпшенням під нагляд дитячого хірурга поліклініки. Відповідно до повідомлення № 689 від 10.09.2020 міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, на підставі заяви [PERSON] від 28.08.2020 (а.с. 43), з матір`ю дітей [PERSON] проведено бесіду щодо виконання нею ст. 150 Сімейного кодексу України. Під час бесіди [PERSON] пояснила, що 25.08.2020 син поскаржився на біль в паховій зоні. Оглянувши дитину, вона відразу звернулась до сімейного лікаря, за його рекомендацією завезла сина у лікарню де йому терміново було надано необхідну медичну допомогу, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби [PERSON] , 2012 р.н. №1313(20) (а.с. 42, 44). Згідно висновку № 02-16/1596 від 15.10.2020 органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області є доцільним визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір`ю, [PERSON] . Серед іншого у висновку вказано, що під час бесіди працівника служби у справах дітей з дітьми, малолітні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що хочуть проживати з мамою, а з татом продовжувати спілкуватися. Органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] з дітьми проживає у квартирі [ADDRESS] , де створені умови для проживання дітей (а.с.77-79). Відповідно до статей 3, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюбі чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що діти зареєстровані за адресою місця реєстрації та фактичного проживання їх батька, проте фактично проживають разом з їх матір`ю, яка працює, має самостійний дохід, винайняла житло та створила належні умови для проживання дітей, зважаючи на малолітній вік дітей, те, що діти потребують материнського догляду та виявили бажання проживати з матір`ю, зважаючи, що відповідач не пред`являв зустрічного позову про визначення місця проживання дітей з ним, суд, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , вважає за необхідне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю за місцем її фактичного проживання, на час ухвалення рішення: [ADDRESS] . Думка дітей щодо вирішення спору у судовому засіданні не з`ясовувалася, за наполяганням сторін та, зважаючи, що діти висловилися щодо їх місця проживання з матір`ю під час підготовки органом опіки та піклування висновку щодо даного спору. Суд відхиляє доводи відповідача про неналежне виконання позивачкою своїх батьківських обов`язків, що призвело до оперативного втручання синові, оскільки доказів, що дитина скаржилася матері на біль ще 24 серпня 2020 року та була необхідність у невідкладному звернені до лікаря 24 серпня 2020 року, про що зазначає відповідач, суду не надано. Твердження відповідача, що він спілкувався із сином ввечері, та син йому скаржився на біль, спростовується виписним епікрізом, відповідно до якого дитина захворіла 24.08.2020 вночі. Крім того, за умови наявності скарг сина, відповідач мав би як батько вжити невідкладних заходів щодо лікування дитини. Таким чином, у судовому засіданні не встановлено, що через бездіяльність позивачки дитині було надано несвоєчасно медичну допомогу та це мало негативні наслідки. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. За положеннями\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для \~дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Оскільки діти сторін проживають з позивачкою, між сторонам не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дітей, наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Визначаючи розмір аліментів, які належить стягнути із відповідача, суд зважає на надані сторонами докази, зокрема про їх майновий стан, стан здоров`я, забезпеченість житлом. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи довічно і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 40). Згідно довідки № 1504 від 17.09.2020 виданої відділом обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Житомирській області, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, його пенсія по інвалідності за період з січня 2020 року по серпень 2020 року склав 113\~954, 60 грн, розмір пенсії з серпня становив 14334, 79 грн ( а.с.62). Докази про розмір витрат відповідача, зокрема, на лікування у зв`язку із його захворюваннями , суду не надано. Доходи відповідача, докази про які надано суду, а це пенсія розміром 14334,79 грн, є такими, що дають можливість йому сплачувати аліменти у розмірі, який рекомендований статтею 182 СК України. Крім того, суд зважає на ту обставину, що на час розгляду справи позивачка, на відміну від відповідача, вимушена з дітьми винаймати житло та влаштовувати свій побут, що є наслідком понесення додаткових витрат. А тому, діючи в інтересах дітей, суд стягує аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2020 (дати на якій наполягала позивачка), до досягнення дітьми повноліття. Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, так як є особою з інвалідністю другої групи війни (а.с. 40), судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн належить компенсувати за рахунок держави (ч. 6 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 4000 гривень підтверджується договором про надання правової допомоги № 10 від 04.07.2020, актом прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги від 12.11.2020, квитанцією до прибуткового касового ордера № 4 від 04.07.2020 на суму 4000, 00 грн (а.с.91,92,93). Суд не вбачає підстав вважати, що розмір судових витрат неспівмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Тому суд стягує із відповідача на користь позивачки витрати за надання їй правничої допомоги, в розмірі 4000 гривень.

Outcome: approved