Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

21.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 14.04.2006 року. [INFO] відповідач народила доньку - [PERSON] , а 14.05.2008 року дитину було зареєстровано в Автозаводському відділі РАЦС, у свідоцтві про народження батьком дитини вказано позивача у відповідності до положень ст. 126 СК України. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу, сторони намагалися налагодити стосунки, періодично разом проживали, а відтак, дізнавшись у вересні 2007 року, що [PERSON] вагітна, він вважав дитину своєю. Нещодавно від відповідача дізнався, що не є біологічним батьком дитини, оскільки вона завагітніла раніше, ніж сторони відновили стосунки. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 515 від 14 травня 2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого Автозаводським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, записавши відомості про батька дитини згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач надала до суду заяву про визнання позову, просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 21). Представник третьої особи Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що реєстрація народження [PERSON] відбулася за спільною заявою батьків про визнання батьківства від 14.05.2008 року у відповідності до ст. 126 СК України. Також зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами, актовий запис №201 від 14.04.2006 року (а.с. 20). Ухвалою суду від 27 січня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17 лютого 2020 року о 10-00 год. (а.с. 13). Позивач через представника надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити (а.с. 26). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, в письмовій заяві, поданій до суду, просить справу слухати у її відсутність, позов визнала повністю. Представник третьої особи Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів Автозаводським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області зроблено актовий запис №201 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 14 травня 2008 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.7). Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 СК України за спільною заявою батьків про визнання батьківства (а.с. 20). Як вбачається з пояснень відповідача, викладених в заяві про визнання позову від 12.02.2020 року, позивач [PERSON] не є біологічним батьком доньки [PERSON] (а.с.21). Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст. 136 СК України - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз`яснено у пунктах 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. З позову вбачається, що у зв`язку з тим що, позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , він бажає щоб його данні були виключенні із актового запису про народження дитини. Враховуючи, що відповідач особисто підтвердила доводи позивача про те, що він не є біологічним батьком дитини, подавши до суду відповідну заяву, в якій визнала даний факт, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог . У відповідності до положень ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З огляду на викладене, реєстрацію народження дитини, а саме внесення відомостей про батька, слід провести на підставі ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч.1 ст. 142 ЦПК передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, а саме на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору, решту слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved