Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

21.09.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 29.09.1999, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що примирення та збереження шлюбу є неможливим. За час шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, та дочка [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої просить визначити з матір`ю. Ухвалою суду від 22.09.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. В заяві зазначає, що позов визнає. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.1999 року, сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому 29 вересня 1999 року (а.с.4). Як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.2010, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції у шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Одночасно, відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому 29 вересня 1999 року, про що складено актовий запис за №1219, слід розірвати. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, а відтак сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини - малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , її слід залишити проживати з матір`ю. З огляду на зазначене, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у відповідності до п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 840 грн 80 коп. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що позивачу [PERSON] слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 420,40 грн. Відповідно дост.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме, 420,40 грн судового збору В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved