Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року помер його дід [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай). Своєчасно спадщину після діда він не прийняв у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Коли він звернувся до нотаріуса із заявою щодо переоформлення спадщини діда на себе, то йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та розбіжністю написання по батькові його батька та прізвища діда у документах. На сьогодні вказані розбіжності усунуті. Посилаючись на те, що він не може реалізувати своє право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після діда [PERSON], який помер [INFO] року, тривалістю в три місяці. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову з огляду на те, що воно суперечить закону та порушує інтереси держави. Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі нотаріуса, проти заявлених вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року визначено, що вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого Цивільного кодексу України 2003 року, оскільки спірні правовідносини продовжують існувати. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 527 ЦК Української РСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 2 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2014 року встановлено, а тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, що [PERSON] був дідом позивача [PERSON] по лінії батька [PERSON] (а. с. 17). З довідки відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області від 19 вересня 2014 року №970 вбачається, що згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 05 квітня 1996 року №106 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Кальченківське» на території Кальченківської сільської ради, громадянину [PERSON] виписаний сертифікат серії СМ №004392 від 09 квітня 1996 року за реєстраційним номером 281 на земельну частку (пай) розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах та виданий на руки (а. с. 16). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] дід позивача [PERSON] помер [INFO] року (а. с. 14) Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Таким чином, судом встановлено, що на час відкриття спадщини після діда позивача [PERSON] був живий син останнього - батько позивача [PERSON], а тому, на підставі ч. 2 ст. 527 ЦК Української РСР 1963 року та ч. 2 ст. 1266 ЦК України 2003 року позивач [PERSON] не має права на спадщину діда. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Кальченківської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини На підставі викладеного

Outcome: dismissed