Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

20.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третьої особи про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та про визнання правочину дійсним. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що [PERSON] 26 травня 2014 року продав позивачу свій власний будинок, в якому він проживав [ADDRESS] За вказаний житловий будинок та господарські будівлі на приватизованій земельній ділянці позивач повністю сплатив кошти [PERSON], що підтверджено розпискою про отримання ним грошей. Фактично договір купівлі - продажу відбувся в присутності свідків 26 травня 2014 року. Позивач користується житловим будинком, але формально право власності не набув. [INFO] року помер [PERSON]. За матеріалами ПП БТІ «Інвентаризатор» реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не проводилась, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про право власності на житлове господарство за [PERSON] Інших спадкоємців відповідно до ст. 1241 ЦК України не має. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] він фактично вступив в управління і володіння житловим будинком, сплачує всі необхідні платежі за будівлі і землю, за користування газом і електроенергією, обробляє землю, доглядає сад, зробив ремонт житлового будинку і господарських споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З цих підстав позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] - житлового будинку та господарчих споруд по [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці - площею 0,3200 га для ведення особистого селянського господарства та 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В даний час позивачу необхідний правовстановлюючий документ на житловий будинок та господарські споруди на приватизованій земельній ділянці. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву № 02-22/229 від 04.05.2017 року про розгляд справи без представника Лівенської сільської ради. Позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як вбачається з розписки від 26.05.2014 року, [PERSON] в присутності свідка [PERSON] та сина [PERSON] продав свій будинок, що розташований за адресою: с. Лівенське, Новосанжарського району, Полтавської області [PERSON] за 40 000 гривень (а.с.17). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 серпня 2014 року Лівенською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис № 4 (а.с.7). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», інвентаризаційна справа № 42275, вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок та господарські будівлі (а.с.10-12). Згідно довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 3494 від 14.04.2017 року, реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не проводилася (а.с.13). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26.10.2010 року Лівенською сільською радою, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,3200 га у межах згідно з планом, що розташована с. Лівенське, Новосанжарського району, Полтавської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (а.с.14). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26.10.2010 року Лівенською сільською радою, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1500 га у межах згідно з планом, що розташована с. Лівенське, Новосанжарського району, Полтавської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.15). Як вбачається з повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 902/01-16 від 05.05.2017 року, після померлого [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа № 334/2014 від 12.12.2014 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. 18.04.2015 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на приватизовану земельну ділянку площею 3,7600 га (а.с.25,26). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved