Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

21.04.2015 року позивач звернулися до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що належав на підставі договору купівлі-продажу його батькові [PERSON], проте належним чином не зареєстрований в ООБТІ, а тому при зверненні до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Позивач у судове засідання з'явився, наполягав на задоволенню позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю, не заперечував проти визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем пред'явленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, визнання позову відповідачем судом приймається. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності докази, суд встановив: Згідно договору купівлі-продажу будинку від 02.12.1969 року №46, посвідченого виконавчим комітетом Компаніївської сільської ради депутатів трудящих Компаніївського району Кіровоградської області [PERSON] купив будинок у [PERSON], розташований за адресою [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.11.1998 року, виданого Компаніївською селищною радою Компаніївського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2001 року -встановлено факт родинних стосунків між [PERSON] та померлим [PERSON], визнавши, що осатаній є рідним батьком [PERSON] Згідно наданої архівної довідки № 104539 від 05.12.2013 року виданої [PERSON] про те, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] наданої за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» належало: [PERSON]- Ціле(приватна), свідоцтво про право власності від 29.06.1967р Компаніївська селищна рада. Вказана інформація актуальна станом до 01.01.2013 року, але не підтверджуються відомостями щодо наявності чи відсутності об'єкта нерухомого майна, або зміни в його складі, на дату видачі довідки. Згідно довідки наданої Виконавчим комітетом Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровогарадської облаті [PERSON] дійсно проживав з [PERSON] в [ADDRESS], з 1969 року по день його смерті [INFO]. 08.12.2014 року Позивач звернувся до Компаніївської державної нотаріальної контори №1 з заявою про прийняття спадщини. Постановою № 209/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії [PERSON] відмовлено через відсутність реєстрації за [PERSON] нерухомого майна, а саме не проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок, тобто не зареєстровано у встановленому законом порядку. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будиноку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] що належало померлому на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого виконавчим комітетом Компаніївської сільської ради депутатів трудящих Компаніївського району Кіровоградської області № 46 від 02.12.1969 року, але не зареєструваному в ООБТІ. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 2004 року із змінами та доповненнями, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2004 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Беручи до уваги, що вищезазначені правовідносини виникли після смерті [PERSON], [INFO] та дії [PERSON] свідчать про прийняття спадщини, відповідно до ст.549 ЦК УРСР. Тобто, спадкоємиць прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідки наданої Виконавчим комітетом Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровогарадської облаті [PERSON] дійсно проживав з [PERSON] в [ADDRESS], з 1969 року по день його смерті [INFO] та, зокрема, ст. 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття_спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі викладеного суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. На підставі ст. ст. 208, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved