Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

19 червня 2019 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02 жовтня 2011 року по [INFO] 2017 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . У лютому 2018 року позивач звернувся до служби у справах дітей Луцької міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою. Рішенням органу опіки та піклування від 21 березня 2019 року такий спосіб був встановлений, із зазначенням конкретних днів відвідування доньки, зокрема право позивача підвозити і забирати доньку із вокальної студії. Позивач зазначає, шо у них з відповідачем виникають постійне непорозумінні та конфлікти стосовно участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визначати йому наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі у місцях відвідування дитиною дошкільного та іншого навчальних закладів: - у понеділок або середу - за бажанням батька та за домовленістю з матір`ю з 17 по 20 год.; у вівторок з 17 по 20 год; у п`ятницю з 17 по 20 год; щосуботи з 10 по 13 год; щонеділі з 17 по 20 год. Представник позивача в останнє судове засідання не прибув. Причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. В інших судових засіданнях представник позиаача пояснив, що позивач у березні 2020 року демобілізується зі служби у Збройних Силах України, не вчиняє адміністративні правопорушення, які стосуються дитини. Відповідач ніколи не зверталася до правоохоронних органів, або служби у справах дітей з приводу неправомірної поведінки позивача по відношенню до дитини. Відповідач у письмовому відзиві від 26 листопада 2019 року просить суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на некоректну поведінку позивача стосовно дитини. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення судових викликів, які містяться в матеріалах справи.. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що за висновком органу опіки та піклування пропонується встановити такий порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитиною: - щовівторка з 17.00 по 20.00; - щоп`ятниці з 17.00 по 20.00; -з 10.00 по 15.00 суботи І та ІІ тижня місяця; - з 13.00 по 19.00 неділі ІІ та IV тижня місяця. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02 жовтня 2011 року по 08 листопада 2017 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). У лютому 2018 року позивач звернувся до служби у справах дітей Луцької міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою. Рішенням органу опіки та піклування від 21 березня 2019 року №195-1 такий спосіб був встановлений, із зазначенням конкретних днів відвідування доньки, зокрема право позивача підвозити і забирати доньку із вокальної студії (а.8). Під час розгляду справи, за клопотанням відповідача, судом були отримані відомості ГУНП у Волинській області про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за період з 2011 року по 03 грудня 2019 року, з яких слідує, що позивач неодноразово притягувався до відповідальності, зокрема за ч.1 ст.181, ст.173, ст.185, ч.1 ст.178, ч.ч.1,2 ст.182, ч.3 ст.127 КУпАП (а.с.53). Крім того, на вимогу суду Службою у справах дітей Луцької міської ради був підготовлений письмовий висновок від 07 липня 2020 року №115, в якому зазначено, що беручи до уваги вік та інтереси дитини доцільним є встановити такий порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитиною: - щовівторка з 17.00 по 20.00; - щоп`ятниці з 17.00 по 20.00; -з 10.00 по 15.00 суботи І та ІІ тижня місяця; - з 13.00 по 19.00 неділі ІІ та IV тижня місяця (а.с.96). Також, спеціалістами служби у справа дітей Луцької міської ради були обстежені умови проживання [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] , в результаті чого встановлена, що у ній створені умови для перебування малолітньої [PERSON] , є окреме спальне місці, облаштоване місця для навчання та ігор (а.с.95). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами першою, другою та третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частині першій та другій статті 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У принципі 6 Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року визначено, що Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. З аналізу вищевикладених норм сімейного законодавства слідує, що батьки дитині мають рівні права щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, навіть після припинення сімейних відносин між батьками. В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, між сторонами дійсно існує спір стосовно участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки відповідач не надає дозволу на виїзд доньки за обмежений час за кордон до батька, мотивуючи це, зокрема мовним бар`єром, психологічними переживаннями дитини. При цьому вирішити цей спір в досудовому порядку, зокрема шляхом звернення до органу опіки та піклування позивачу не вдалося, оскільки позивач та відповідач проживають в різних державах. Таким чином, на думку суду вказаний спір підлягає вирішенню саме в судовому порядку. При цьому вирішуючи цей спір суд враховує в першу чергу інтереси дитини, яка має право на повноцінний розвиток та спілкування як з матір`ю, так із батьком. Проаналізувавши запропонований позивачем спосіб участі у спілкуванні з дитиною, враховуючи висновок органу опіки та піклування, відомості про обстеження умов його проживання, факт притягнення його в минулому до адміністративної відповідальності, позицію матері, яка категорично заперечила позов, суд дійшов висновку, що доцільним в даному випадку буде наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме шляхом зустрічей - щовівторка з 17.00 до 20.00; щоп`ятниці з 17.00 до 20.00; з 10.00 до 15.00 суботи І, ІІІ тижня місця; з 13.00 до 19.00 неділі ІІ, ІV тижня місяця. На переконання суду, такий спосіб спілкування буде відповідати інтересам дитини, а також забезпечить належний доступ батька до спілкування з дитиною, як він цього прагне. Запропонований позивачем спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини фактично позбавляв матері можливості спілкування з дитиною у вечірній час протягом всього тижня, а тому він не є доречним. Крім того, він би не дозволяв матері повноцінно провести вихідний день з дитиною. З цих підстав, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 19, 157, 159 СК України,

Outcome: partial