Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона є наймачем блоку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: донька позивача [PERSON] та онук позивача [PERSON] , які більше п`яти років не мешкають у житловому приміщенні. У добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються, комунальні послуги не сплачують, тому позивач змушений нести додаткові витрати. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування блоком [ADDRESS] . 1.2. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Під час допиту за правилами допиту свідків позивач [PERSON] пояснила, що відповідачі, які є її донькою та онуком відповідно, проживають разом з чоловіком доньки в його будинку в Херсонській області з 2013 року. Тобто, з 2013 року відповідачі не проживають в блоку [ADDRESS] . У судове засідання відповідачі не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачів також не надходило. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що сторони цієї справи є його сусідами по будинку з блоку [ADDRESS] , адже він з 2005 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Приблизно з 2013 року він не бачив доньки та онука позивача, зараз в блоку [ADDRESS] він бачить лише позивача. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача та позивач не заперечували проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку із наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією ордеру № 18, виданого 17.05.2000 СДВП «Об`єднання Азот» на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету №70 від 25.04.2000, [PERSON] надано право на зайняття з родиною на 3 особи житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] , блок. Склад сім`ї: [PERSON] , її донька [PERSON] та син [PERSON] . Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 02.10.2020 № 15630, виданої 02.10.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - заявник, [PERSON] , [INFO] , - донька, [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - онук. 2.2. Згідно із висновком Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області як органу опіки та піклування від 19.11.2020 № 1530 вбачається, що вказаний орган заперечує проти задоволення позовних вимог з метою захисту житлових прав дітей. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. 3.2. Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. 3.3. Згідно із ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На підставі вищенаведених показань свідків судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживають понад шість місяців без поважних причин. Докази того, що відповідачі беруть участь в оплаті витрат на комунальні послуги в матеріалах справи відсутні, з вимогами про вселення до спірного житлового приміщення відповідачі не зверталися та будь-якої спеціальної домовленості між сторонами щодо тривалості проживання не було. Крім того, відсутні докази того, що існували будь-які перешкоди у проживанні відповідачів в спірному житловому приміщенні. 4.2. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо неможливості позбавлення права користування житловим приміщенням малолітньої дитини. По-перше, суд зазначає, що вищевказаний висновок взагалі необґрунтований жодними фактичними обставинами справи або обставинами, які Орган встановив під час складання висновку. Загальне посилання на захист житлових прав дитини не є належним обґрунтуванням висновку. По-друге, суд зазначає, що ані Конституція України, ані Конвенція про права дитини, ані Цивільний кодекс України (зокрема, статті 405, 406 вказаного Кодексу), ані Сімейний кодекс України, ані Житловий кодекс УРСР, ані Закон України «Про охорону дитинства», ані Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» не встановлюють особливостей позбавлення дитини права користування житлом, яке вона набула як член сім`ї наймача житла або як наймач житла. Позбавлення права користування дитиною житлом відбувається в порядку статей 71, 72 ЖК УРСР незалежно від віку особи. 4.3. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування блоком [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2020 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., по 420 грн. 40 коп. з кожного відповідача.

Outcome: approved