overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 16 квітня 2005 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка більшим часом проживає разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони наразі припинили, спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спорів щодо визначення місця проживання дитини та її утримання не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~12-13). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 17, 18). У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 квітня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Виконкомом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 09 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 2012 року, від шлюбу дітей не мають. На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25.06.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого в народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, втрату почуття поваги. Стверджує, що у зв`язку з цим припинила шлюбні стосунки з відповідачем, перестала вести спільне господарство. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судовому засідання позивач повністю підтримала позов, відповідач позов визнав, примирення вважають неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 25 червня 2016 року у Виконавчому комітеті Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 25 червня 2016 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з усною заявою позивача в судовому засіданні понесені судові витрати по сплаті судового збору вона залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05 травня 2012 року між сторонами був укладений шлюб , який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 53. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони втратили почуття любові один до одного. Їхній шлюб існує формально, сім'я уже давно розпалася. Тривалий час вони з відповідачкою в шлюбних відносинах не перебувають. Сумісне життя, збереження сім'ї та примирення між ними є неможливими. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 19.02.2019 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 19.02.2019 року, якою не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК \~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2012 року між сторонами був укладений шлюб , який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 53. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] 21 .02.2014 року народження. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

20 лютого 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 25 жовтня 2016 року Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №717. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Вказав, що спору щодо спільного майна та визначення місця проживання дитини не має. В судове засідання позивач не з’явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судові засідання не з’явилась, про дату та час слухання справи судом повідомлена своєчасно та належним чином, також надала суду заяву, в якій позов визнала, та не заперечувала проти його задоволення. Просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 жовтня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №717. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

20 лютого 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася дочка [PERSON] , 2018 року народження. На теперішній час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Батько неповнолітнього матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, у зв`язку з чим мати вирішила узаконити процедуру сплати аліментів, та просить стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої дочки аліменти у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що відображено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №631 від 07 вересня 2018 року). На даний час дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою вданою 18.02.2019 року КСН «Новоселівка». Згідно зі ст.180, ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів у вигляді ј частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 03 лютого 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільних дітей від шлюбу немає. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на життя, вирішення сімейних проблем та суперечки. У судове засідання позивач не з`явилася, проте 24 березня 2020 року від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання (а.с. 20), причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи за його відсутності не подавав. Ухвалою суду 14 квітня 2020 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2014 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на життя, вирішення сімейних проблем та суперечки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 840,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 153. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , також позивач усиновив дитину відповідача від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , проте спільне життя у сторін не склалось через різні погляди, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності та вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилась. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, спільне господарство не ведуть. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та просить стягнути з нього на її користь аліменти на малолітню доньку в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 05 травня 2017 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 10), сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 9). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Соболівської сільської ради № 276 від 17.02.2020 та довідками про місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-13), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює та отримує доходи, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання доньки на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров`я, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має нормальний стан здоров`я, є працездатний, працює, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved