Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

20 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав її доньки [PERSON] та встановлення опіки над онукою - [PERSON], [INFO]. 08 грудня 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її доньки неповнолітньої [PERSON], [INFO], призначити позивача [PERSON] опікуном онуки - [PERSON], [INFO].н., та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем та онукою вони проживали разом. Приблизно з серпня 2015 року відповідач [PERSON] покинула дитину, переїхала на постійне місце проживання за іншою адресою не повідомивши про це позивача, усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої доньки, участі у вихованні своєї доньки відповідач не приймає, не цікавиться долею дитини, байдуже ставиться до неї. Батько неповнолітньої дитини був записаний зі слів матері. З моменту народження батько дитини не відомій, участі у вихованні дитини не приймав ніколи. Нове місце проживання своєї доньки [PERSON] встановила за допомогою органів поліції, які за її заявою про зникнення розшукали [PERSON] Обстеженням житлових умов позивача представниками Служб у справах дітей було встановлено належні умови проживання для онуки, для її належного розвитку і виховання. Оскільки Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації надала відповідь позивачу про неможливість ініціювати судовий процес щодо позбавлення батьківських прав відповідача, тож позивач [PERSON] вимушена самостійно звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 08 листопада 2017 року о 09 год. 00 хв. Позивачем [PERSON] подано до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представником третьої особи Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області - Гриценко Л.П. подано до суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Надала в матеріали справи рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача з висновком. Представником третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Панченко Н.В. долучено до матеріалів даної справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. [INFO] року народилась [PERSON]. ЇЇ батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] Згідно довідки виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 29 червня 2011 року № 105 батько дитини [PERSON] був записаний зі слів матері - за її заявою відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач [PERSON] 22 вересня 2017 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Позивач являється матір'ю двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Актами депутатів Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області Пархоменко В.М. та Дубіна Н.В. від 20 квітня 2015 року та від 17 липня 2017 року засвідчено, що позивач проживає за місцем реєстрації з чоловіком та двома малолітніми дітьми, а також з онукою [PERSON], що також підтверджується і інформацією виконкому Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 17 липня 2017 року про склад осіб, які проживають та зареєстровані за місцем проживання позивача. За місцем проживання родина позивача характеризується позитивно. Відповідач усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], данні обставини підтверджуються наступним: - висновком органу опіки та піклування Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 20 лютого 2018 року № 15, яке затверджено рішенням виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області № 15 від 20 лютого 2018 року, згідно з яким відповідач покинула дитину у серпні 2015 року, своє місцезнаходження приховує, на засідання комісії з питань дітей за викликом органу опіки та піклування Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області не з'явилась, неналежним чином не доглядає за дитиною, зв'язку з донькою не підтримує, не приймає участь у вихованні своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям дитини. Малолітня [PERSON] проживає разом з бабусею та її родиною, опікується дитиною бабуся [PERSON], дитина навчається у 1-А класі Коротичанського ліцею, характеризується позитивно. До органу опіки та піклування Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від відповідача [PERSON] заяв чи скарг про перешкоджання їй у здійсненні нею своїх батьківських обов'язків не надходило. Оскільки дитина фактично залишилася без батьківського піклування орган опіки та піклування Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області вважає за доцільним позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до її доньки; - висновком Харківської районної державної адміністрації Харківської області щодо позбавлення батьківських прав від 07 лютого 2018 року, згідно якого малолітня [PERSON], [INFO].н., проживає разом з бабусею та її родиною, мати покинула дитину з 2016 року та не відвідує її, вихованням не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться її станом здоров'я та досягненнями у навчанні, опікується дитиною бабуся [PERSON], дитина навчається у 1-А класі Коротичанського ліцею, характеризується позитивно. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку з 05.08.2015р. в АЗПСМ смт. Коротич, КЗОЗ ЦПСМД смт. Пісочин Харківського району Харківської області, мати до лікаря на прийом жодного разу з дитиною не приходила. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 14 грудня 2017 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Оскільки мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у судовому порядку та призначення їй законного представника, що сприятиме захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України - мати, (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ст. 11, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 2 п. 18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» (від 07.12.2006р.), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, п. 78.) Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (рішення у справах «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року та «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таку поведінку відповідача, яка ухиляється від виконання своїх обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються в достатньому обсязі з дитиною, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, що достовірно підтверджено зібраними у справі доказами, суд розцінює, як винне ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, суд дійшов висновку, що необхідно позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та встановлення її опікуном позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved