Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

20.08.2019 року, акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтовування позовних вимог вказав, що відповідно до договору №KRR0R111671454 від 21.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14583,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. У зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором у Відповідача станом на 02.07.2019р. утворилась заборгованість у розмірі 91654,24 грн., у складі якої: 7050,73 грн. - заборгованість за кредитом, 4,93 - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2037,20 грн. - заборгованість за користування кредитом, 77720,70 грн.- пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 4340,68 грн. - процентна складова штрафу. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 91654,24 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 09.09.2019 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 08.10.2019 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками. Ухвалами суду від 08.11.2019 року, 09.12.2019 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 16.01.2020 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. Ухвалами суду від 03.04.2020 року, 09.11.2020 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву про застосування строку позовної давності та надані письмові пояснення, в яких сторона Відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав недоведеності факту укладення кредитного договору, а також наявності та розміру заборгованості Відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував з підстав, викладених у наданих до суду поясненнях, у задоволенні позову просив відмовити. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, відповідно до договору №KRR0R111671454 від 21.03.2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 14583,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором у Відповідача станом на 02.07.2019р. утворилась заборгованість у розмірі 91654,24 грн., у складі якої: 7050,73 грн. - заборгованість за кредитом, 4,93 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2037,20 грн. - заборгованість за користування кредитом, 77720,70 - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 4340,68 грн. - процентна складова штрафу. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговуваннятощо). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В доданих банком до позову Умовах та правилах надання банківських послуг у Загальних положеннях зазначено (мовою оригіналу): «Банк…публично предлагает неопределенному кругу лиц возможность получения банковских услуг, для чего публикует Условия и правила предоставления банковских услуг». Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з часу виникнення спірних правовідносин (21.03.2013) до моменту звернення до суду із позовом (20.08.2019), тобто позивач додав до позовної заяви Умови та Правила не вказуючи дату редакціях. Наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не відповідає вимозі належності і допустимості доказів, оскільки є звичайною роздруківкою із сайту позивача: він не відповідає як вимогам до письмового доказу, так і до електронного доказу, визначеним ст. ст. 95, 100 ЦПК України. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила чітко визначених умов про укладення будь-яких договорів, строку їх дії, сплату пені та штрафів, а також підписання з боку [PERSON] зазначених Умов та правил надані банком Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, до якої приєднався [PERSON] , та яка є частиною укладеного зі [PERSON] договору. Аналогічні зазначеному щодо застосування та розуміння ст. 634 ЦК України висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, Постанові Верховного суду (Касаційного цивільного суду) від 25.07.2019 у справі № 175/4576/14-ц. Крім того, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПРИВАТБАНКу, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд не погоджується з доводами Позивача про те, що Відповідач підписанням Заяви позичальника підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між [PERSON] і банком кредитний договір, та [PERSON] було укладено публічний договір шляхом приєднання. Позивачем не надані належні докази на підтвердження своїх доводів. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, Заявою Позичальника не передбачено таких умов кредитування, як: сплата комісії за користування кредитом,розмір та умови сплати пені та розмір та умови сплати штрафу (про стягнення яких заявлено банком). Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису [PERSON] про ознайомлення з ними. Розрахунок заборгованості не свідчить про наявність заборгованості, а відображає лише позицію (переконання) банку, і, відповідно, не є належним і допустимим доказом. Такий висновок суду збігається з висновком в аналогічній справі, викладеним у Постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 630/366/16-ц. З урахуванням вказаного, суд вважає, що відповідач має зобов`язання із поверненням банку заборгованості за кредитом (тіла кредиту). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Лише таке обґрунтування буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом та вимозі ч. 6 ст. 81 ЦПК України. З огляду на розрахунок, наданий позивачем, вбачається, що відповідачем здійснювалося погашення заборгованості 01.02.2015 року у сумі 501,00 грн. Представник Відповідача звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахування, того, що позов подано до суду 20.08.2019 року, тобто після спливу трирічного строку, з дня останнього платежу 01.02.2015 року наявні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності та відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed