Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

19 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник АТ КБ «Приватбанк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, в якій просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором б/н від 23.12.2008 року у розмірі 12 590, 45 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 050, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 04 листопада 2016 року позичальник, [PERSON] , помер. На дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.12.2008 року становить 12 590, 45 грн. 09 грудня 2016 року позивачем було направлено на адресу П`ятої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора. Враховуючи те, що на момент смерті [PERSON] - [PERSON] проживав з ним за однією адресою та не відмовився від спадщини, позивач вважає його таким, що фактично прийняв спадщину, а отже саме він повинен відповідати за кредитом спадкодавця. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження - задоволено. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. 11 липня 2019 року від відповідача по справі надійшла заява-відзив, в якій він зазначає, що спадщину після смерті його брата [PERSON] не приймав. Спадщину приняла їх мати - спадкоємець першої черги - [PERSON] , яка зараз погашає кредит спадкодавця. В зв`язку з викладеним на думку [PERSON] він не є належним відповідачем по справі, а тому позов АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2019 року заяву відповідача [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Відокремленого підрозділу Другої Харківської міської держнотконтори (м. Харків, м-н. Павлівський, б. 2) відомості про те, чи звертався хто з заявою про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини, та чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Харків, та якій за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 12 серпня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він посилається на те, що спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з 04.11.2016 року по 04.05.2017 року. Враховуючи те, що спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , то на думку позивача, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину, а тому має відповідати за боргові зобов`язання спадкодавця. Представник позивача Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності від 31.08.2017 року, в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд відмовити у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом було встановлено, що на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 23.12.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 10) [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділу «Відмітки банку» заяви позичальника. Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку. Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05 листопада 2016 року. (а.с. 21) Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 23.12.2008 року становить 12 590, 45 грн., яка складається з наступного: - 3 041, 07 грн. - заборгованість за кредитом; - 9 549, 38 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с. 6-9) Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Частиною 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановленні спадкоємці взагалі. 02 грудня 2016 року, тобто у строк, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивачем було направлено Претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори. (а.с. 24, 22-23) Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» заявило претензію до спадкоємців спадкодавця у строк, передбачений ст. 1281 ЦК України. 15 грудня 2016 року позивачем було отримано відповідь на вказану претензію, з якої вбачалося, що в разі звернення спадкоємців за оформленням спадщини та видачі свідоцтв їм буде повідомлено зміст пред`явленої претензії та проінформовано АТ КБ «Приватбанк» письмово. (а.с. 25) 25 березня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» на адресу [PERSON] було направлено лист-претензію, з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.12.2008 року. Однак вказана вимога до теперішнього часу виконана не була.( а.с. 26, 27-29) Позивач зазначає, що вимога була направлена [PERSON] , оскільки саме він на момент смерті [PERSON] проживав з ним за однією адресою, а отже, у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після своє смерті - [PERSON] заповіту не залишив, отже спадкування відбувається за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В статті 1262 ЦК України зазначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, відповідач по справі [PERSON] є спадкоємцем другої черги, оскільки є братом померлого [PERSON] . Як вбачається з відповіді Відокремленого підрозділу Другої харківської державної нотаріальної контори від 23.07.2019 року, після смерті [PERSON] , що на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , була заведена спадкова справа № 848/2016 року. В матеріалах вказаної спадкової справи міститься, зокрема, заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 320 від 14 березня 2017 року, про прийняття спадщини від матері спадкодавця - [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] в матеріалах спадкової справи немає. (а.с. 70) Отже, судом було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його мати, як спадкоємець першої черги - [PERSON] . Відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Отже, враховуючи те, що судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його мати - [PERSON] , яка в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори та прийняла спадщину, то суд приходить до висновку, що позивач невірно визначився з колом сторін у справі звертаючись до суду із позовною заявою до [PERSON] , який спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed