overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини (а.с. 20). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 15). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

20.02.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), вказуючи на те, що 26 жовтня 1996 року помер [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Спадкоємцем майна померлого була дружина - [PERSON], яка померла 21.06.2009 року не оформивши спадкових прав. Позивачка має право на спадкування майна [PERSON] за заповітом. До складу спадщини, крім іншого майна входить сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Родіна» серія ЧН № 0212012, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів 11 листопада 1996 року за № 12. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у нотаріальній конторі позивачка не має змоги, у звязку з тим, що сертифікат видано після смерті спадкодавця. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивачка в позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 26.10.1996 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 334868). 04.12.1997 року [PERSON] подавши заяву до Коропської державної нотаріальної контори прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] 21.06.2009 року померла [PERSON] Заповітом посвідченим секретарем виконкому Понорницької селищної ради від 27.05.2005 року все своє майно заповіла [PERSON] [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,35 в умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Родіна» смт. Понорниця, Коропського району, Чернігівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0212012, виданого Коропською районною державною адміністрацією 11 листопада 1996 року, згідно рішення № 156 від 15 липня 1996 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий 11.11.1996 року, тобто після смерті [PERSON] З довідки відділу Держгеокадастру у Коропському районі від 29.09.2016 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0212012 розміром 3,35 в умовних кадастрових гектарах, що належав [PERSON] зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 23.08.1996 року за № 492. Вартість земельної частки (паю) станом на 11.11.1996 за № 12 року становить 20654,00 грн. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 80/2016 суд вважає за можливе визнати за позивачкою право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

20.02.2017 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], що народився 17.09.2011 року в розмірі ? частини доходу від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, так як відповідач допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON], народився 17.09.2011 року і його батьками являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Із довідки квартального комітету № 46 від 07.02.2017 року видно, що з позивачкою разом мешкає її син [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

20.02.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2005 по 15.02.2012, під час якого у них народився син [PERSON]. На даний час син проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не бере участі в утриманні дитини, інших утриманців немає, тому спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.02.2018 відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав (а.с. 12-13). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5). За рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15.02.2012 шлюб між сторонами розірвано, сина залишено на подальше виховання при матері (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що з нього на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 року і до досягненням дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

20.02.2018 заявник звернувся до суду з заявою, за якою просила встановити факт смерті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] у м. Бунге м. Єнакієве Донецької області, яка народилася, [INFO] у м . Жданов Донецької області . Органи державної реєстрації актів цивільного стану відмовились зареєструвати її смерть, посилаючись на відсутність висновку медичної установи про причину смерті. Встановлення цього факту заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть. Заявник у судове засідання не з'явився про час та дату розгляду справи його повідомлено належним чином , надала заяву про розгляд справи в її відсутність . Представник заінтересованої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник другої заінтересованої особи - Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав, як вбачається з довідки про смерть № 27 від [INFO], [PERSON] померла [INFO], причина смерті - атеросклеротичний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі . Народилась [PERSON], [INFO] у м .Жданов Донецької області . Суд вважає , що факт смерті [INFO] у м. Бунге м. Єнакієве Донецької області [PERSON] , яка народилась [INFO] у м . Жданов Донецької області в певний час і при певних обставинах підтверджений, як письмовими показаннями заявника так і письмовими матеріалами справи: медичною довідкою про смерть № 27 від [INFO] (арк.с.13), фотокартками з місця поховання (арк.с.14,15),свідоцтвом про смерть (арк.с.10),свідоцтвом про поховання (арк.с.11) Згідно з повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бахмут Бахмутського міськрайонного управління юстиції від 20.02.2018 року, не можливо без рішення суду провести реєстрацію факту смерті [PERSON] через відсутність належно оформленого медичного висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання коштів на поховання та свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

20.02.2018 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.10.2011 року вони зареєстрували шлюб, від якого спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та характери, відсутність взаєморозуміння та довіри, в звязку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 21 жовтня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 844, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-НО № 268127 (а.с.4). Від спільного шлюбу дітей не мають. Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав, в звязку з цим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704грн.80коп (а.с.1) позивач просить залишити за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

20.02.2018р. до Збаразького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просить: 1. Відкрити судове провадження за її позовом 2. Винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18.12.2015р. Шимковецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №06. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від\~спільного проживання\~з відповідачем\~15.12.2015р.\~народилася донька\~[PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, часто виникали сварки, суперечки та непорозуміння, які призвели до неприязних відносин. З грудня 2017 року разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сім'я в даний час існує формально, а тому позивач не бажає надалі залишатися в шлюбі. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно №598/235/18, провадження №2/598/229/2018. \~ \~ \~ \~27.02.2018р. ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. \~ \~ \~ \~24.04.2018р. проведено підготовче засідання і ухвалою суду справу призначено через неявку відповідача повторно до розгляду на 11.06.2018р.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на ті ж обставини і просила суд позов задовольнити, не заперечила проти проведення заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявився, по невідомій суду причині, хоча про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідач не подав відзиву. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 18.12.2015р. Шимковецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №06 (а.с.5). В від спільного проживання з відповідачем 15.12.2015р. народилася донька [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони втратили повагу одна до одного як подружжя, подружніх відносин\~не підтримують,\~спільного господарства\~не ведутьі їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася, зберегти її немає можливості, шлюб носить формальний характер і його слід розірвати. На підставі наведеного та ст.ст.105, 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

20.02.2018р. заявники звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять встановити режим окремого проживання [PERSON] та [PERSON]. Заявники в судове засідання не з'явились, проте разом з подачею заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя подали заяви про розгляд справ з їх відсутності та просили вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов'язків. З часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

20.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 37615 грн. Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 02 березня 2018 року по справі проведено підготовче засідання і справу призначено до розгляду, про що повідомлено сторони. Інтереси позивача представляє адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 21.03.2018 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача [PERSON] вказує, що в грудні 2017 року [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 37615 грн., які відповідач зобовязався повернути двома частинами. Першу частину в розмірі 70% боргу до 29.12.2017 року, а другу частину в розмірі 30% повернути до 10.01.2018 року. Проте, взяті на себе зобовязання не виконав, тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що кошти не брав у позивача, розписку написав під тиском останнього. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] 22.12.2017 року було укладено договір позики, згідно якого позивач передав [PERSON] кошти в розмірі 37615.00 грн., які останній зобовязався повернути двома частинами. Першу частину в розмірі 70% боргу до 29.12.2017 року, а другу частину в розмірі 30% повернути до 10.01.2018 року. Дана обставина підтверджується копією розписки від 22.12.2017 року, приєднаною до матеріалів справи. Проте, взяті на себе зобовязання не виконав, кошти станом на 20.02.2018 року не повернув. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

20.02.2018 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] вимогами якої є розірвання шлюбу зареєстрованого 16.12.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1978. Предметом позову є розірвання шлюбу, підставою позову є припинення шлюбних відносин. 17.05.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження та визначені правила подальшого розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.12.2011 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1978 та видано відповідне свідоцтво (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved