Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

21.01.2019р. [PERSON] Тельман-Кизи звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, та аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача до досягнення донькою [PERSON], 29.05.2017р.н., трирічного віку, тобто до 29.05.2020 року, вказуючи, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та 29.05.2017р. у них народилась донька [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною віком до трьох років, і не має самостійного заробітку. Відповідач проживає окремо та добровільно надає матеріальну допомогу, сума якої являється незначною, тому вона звернулася до суду із зазначеним позовом. Сторони на судове засідання не з'явилися. Позивач надала суду заяву в якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання зменшила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягнення донькою [PERSON], 29.05.2017р.н., трирічного віку; в частині стягнення аліментів на утримання дитини позов підтримала в повному обсязі; справу просила розглядати без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій визнав позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, а також позовну вимогу на утримання дружини, яка заявлена позивачем у зменшеному розмірі; справу просив розглядати без його участі. Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 11.04.2017року у Первомайському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). \~ \~ \~ \~Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із частиною 4 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, враховуючи викладене вище, те, що відповідач визнав позов та таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову, та вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Отже, суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1536,80 грн. в дохід держави за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів на утримання дружини.

Outcome: approved