overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 28.01.2001 року, від якого мають неповнолітніх доньку та сина. В обґрунтування позову зазначила, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Дітей просить залишити на вихованні з нею. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2001 року, від якого мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що шлюбних відносин вони не підтримують, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на виховані з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання малолітньої дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від відповідача вона має двох неповнолітніх дітей, які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частини зі всіх видів доходу. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6), відповідач здоровий, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернулася до суду та вимоги мотивує тим, що з 06.10.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з грудня 2012 року. Тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, втім до суду не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги підтримує, відповідач - визнає, строку на примирення сторони не бажають. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.10.2007 року сторони вступили в шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2091./а.с.4/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. /а.с.5-6/ Сторони не досягли згоди по утриманню дитини. Однак спільне життя сторін не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з грудня 2012 року. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 СК України. Відповідно до положень ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, інтересам дитини, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до положень ст.ст. 180-183, 191СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу з дня подачі позову до суду. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачем розмірі з дня подачі позову до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збів з вимоги про розірвання шлюбу та судові витрати на користь держави за вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

20.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 12.08.2003 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 611. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з 05.12.2013 року. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.5/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

20.01.2014 року позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, за актовим записом № 10, шлюбі з відповідачем з 24.01.2003 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились з вересня 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. Термін на примирення не потрібен. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги визнала повністю та наполягає на їх задоволенні, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 24.01.2003 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

20.01.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що [PERSON] почав вести себе без поваги до позивачки, не працював, дітей мати не хотів. В судове засідання позивачка надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на [PERSON]. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про день слухання справи був сповіщений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції 22.09.2011 року, від шлюбу дітей не мають. На протязі тривалого часу між сторонами виникали конфлікти, шлюбні відносини не підтримують протягом двох років, проживають окремо. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

20.01.2014 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем має дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає, просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, оскільки добровільно допомагає сину. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги обґрунтованими і законними, які підлягають частковому задоволенню. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], (а.с. 7). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ( ч.3 ст. 181, ч.1 ст.183 СК України ). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З урахуванням викладеного, матеріального стану відповідача, який є підприємцем але має не постійний дохід, а обов'язок обох батьків утримувати дитину, з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. В задоволенні решти вимог [PERSON] необхідно відмовити, оскільки, на думку суду, з урахуванням встановлених по справі обставин, аліменти у розмірі 1000 грн. є завищеними та занадто обтяжливими для відповідача. Враховуючи вимоги ст. ст. 180, 191 ч.1 СК України , згідно з якими аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, та обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти необхідно стягувати, починаючи з 20 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1.ч.1. ст. 367 ЦПК України, в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць необхідно допустити негайне виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави, судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.124 Конституції України ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 -184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

20.01.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з 18.09.2004 року по 29.01.2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які з червня 2013 року по даний час проживають з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з зазначеним позовом і просила стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з червня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей, починаючи з 15 серпня 2013 року. Відповідач позов визнав частково, погодився спласчувати аліменти, але з часу звернення позивачки до суду, оскільки саме з часу отримання позовної заяви він дізнався про бажання позивача отримувати аліменти на утримання дітей, а до цього позовачки не вживала жодних заходів для отримання коштів на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач коштів на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачка не надала доказів щодо вживання нею заходів по одержанню аліментів з відповідача з червня 2013 року, тому суд, присуджує стягнення аліментів з відповідача, починаючи з дня звернення позивача до суду. На підставі ст.ст.180, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

20.01.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 1998 року. З жовтня 2013 року з відповідачем шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, фактично кожен мешкає самостійно, мають окремий бюджет. Оскільки сім'я розпалась та зберегти її позивач вважає не можливим, просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 червня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Шахтарська Донецької області, актовий запис № 159. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: - [PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьками записані позивачка та відповідач. На даний час відсутній спір про місце мешкання та виховання дітей, а також про розподіл сумісного майна подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет з жовтня 2013 року. А тому судом встановлено саме такі обставини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. З цих підстав позов [PERSON] до [PERSON] слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, а саме: - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

20.01.2014р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем . Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем укладено 14.07.2007р. у Шевченківському відділі РАЦСу Львівського МУЮ, актовий запис № 195. Від даного шлюбу мають двох дітей, зазначених вище. Спільне життя з відповідачем у них не склалося, з травня 2013 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного домашнього господарства, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, шлюб є формальним, просить такий розірвати. Вона з відповідачем дійшли згоди щодо проживання дітей з нею та перебування їх на її утриманні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини та факти, викладені в позові, просили такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 14.07.2007р. у Шевченківському відділі РАЦСу Львівського МУЮ, актовий запис № 195, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дітей в матеріалах справи. /а.с.5,6,7/ Сімейне життя сторін не склалося. Вони з травня 2013 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного домашнього господарства, проживають окремо. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають, примирення не бажають. Суд вважає, що спроби примирення неможливі і не в інтересах сім'ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

20.01.2014 р. позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». звернулось в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовної якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі - 910 (дев'ятсот десять) грн. 95 коп.

Outcome: approved