Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

21.03.2016 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому, просить визнати за нею право власності на 1/30 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона та відповідач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO]. Після смерті останньої у складі спадкового майна залишилася 1/15 частина квартири [ADDRESS], належної її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого після смерті [PERSON] держаним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Русіною Н.О. від 11.07.1996. 21.08.2005 вона подала до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця. Також звернулася до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/30 частину вищевказаної квартири, оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації її права власності на зазначене нерухоме майно. Посилаючись на зазначені вище обставини позивач просить задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, у зв'язку з чим, з урахування положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] помела [PERSON], що посвідчується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO], виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, довідкою Печерського районного відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва, свідоцтвом про переміну прізвища серія [NUMBER] від 18.01.2005, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Як далі видно з матеріалів справи, за життя [PERSON] на праві власності належала 1/5 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням від 10.08.1995 №11252 відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів. Крім того, [PERSON] успадкувала 1/15 частини квартири [ADDRESS] після смерті співвласника - її чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Русіною Н.О. від 11.07.1996. Разом з цим, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] в органах БТІ зареєстроване не було. 21.08.2005 позивач подала до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця. Як видно з матеріалів спадкової справи №624/2015 заведеної Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [INFO] [PERSON], позивач та відповідач є єдиними спадкоємцем за законом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Позивач звернулася до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 28.12.2015 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/30 частину квартири [ADDRESS], оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації її права власності на зазначене нерухоме майно. Правовідносини щодо спадкування позивачем спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], підпадають під регулювання глав 84, 86-87, 89 книги шостої Цивільного кодексу України (ЦК). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, нормами ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи достовірно підтверджується, що померла [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] До складу цієї спадщини входить право власності на 1/30 частину квартири [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON], позивач набула права на спадкування за законом на 1/30 частини квартири [ADDRESS]. Окрім того, як вже зазначено судом, позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] У відповідності до статті 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За змістом ст. 392, ЦК право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/30 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді і підлягають задоволенню, оскільки останньою було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування за законом зазначеного майна та відповідні права спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved