Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Веселинівського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що 19 вересня 1998 року вона з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, за актовий записом № 13. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує постійні бійки та скандали, між ними відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні відносини з липня 2012 року фактично припинили. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, але зазначив, що причиною розірвання шлюбних відносин є відсутність взаєморозуміння між сторонами та розходження поглядів на відносини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 вересня 1998 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 13. За час подружнього життя в них народилась діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили з липня 2012 року, а з початку жовтня стали проживати окремо через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Шлюб розривають вперше. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У порядку ст. 113 СК України позивачка має право після розірвання відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем [PERSON] судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved