Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

21.12.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON], в якій позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], після померлої [INFO] в с. Рясне Золочівського району Харківської області [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] Крім позивача спадкоємців після [PERSON] за заповітом та законом немає. Позивач спадщину прийняла, подавши до нотаріальної контори відповідно заяву про прийняття спадщини та 30.11.2017 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та грошові збереження, належні померлій. Однак, звернувшись до Золочівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів невідповідності правовстановлюючих документів чинному законодавству. В даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник за довіреністю від 15.06.2017 року [PERSON] не з'явилися, від позивача через канцелярію суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в.о. старости Писарівського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Гнатишин І.І. подав через канцелярію суду заяву, в якій заперечень проти позову не має, справу просить розглядати за його відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 квітня 2004 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого: все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області Різниченко М.П., зареєстрованого в реєстрі за № 147, з відміткою секретаря виконкому Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області Григоренко К.В., згідно якої заповіт не змінений і не скасований станом на 13.06.2017 року. [INFO] у віці 98 років померла [PERSON], про що 18 квітня 2016 року виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 22 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. У відповідь на запит державного нотаріуса директором КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» Бєловою С.М. було надано інформацію за вих. №168 від 12.07.2017 року, відповідно до якої 10.07.2017 року проведено первинну інвентаризацію житлового будинку (1910 року будівництва) «А-1» загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідкиПисарівської сільської ради № 02-21/372 від 10.07.2017 року житловий будинок числиться за [PERSON] (померлою [INFO]). Інвентаризаційна вартість житлового будинку «А-1» з верандою «а», тамбуром «а1», ганком «а2», та господарськими будівлями і спорудами: погріб «Б», огрожа № 1-3 станом на 10.07.2017 року складає 43328 грн. Станом на 31.12.2012 року по КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» право власності на будинок не встановлено. Згідно запису в по господарській книзі № 5 особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок, який розміщений за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON], що підтверджується довідкою в.о. Писарівського сільського голови Григоренка Л.В.від 12.06.2017 року № 663. [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] на день своєї смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вказаною адресою ніхто не проживав, що вбачається з довідки Писарівського сільського голови Гнатишина І.І. від 05.10.2016 року № 1158. [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], дійсно поховала за власний рахунок тітку [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис № 22 від 18.04.2016 року згідно довідки Писарівського сільського голови Гнатишина І.І. від 18.04.2016 року № 507. Житловий будинок «А-1» 1910 року будівництва, житловою площею 37,4 кв.м, загальною площею 63,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], має такі господарські будівлі та споруди: веранда «а», тамбур «а1», ганок «а2», погріб «Б», огорожа №1-3, що вбачається із копії технічного паспорта, інвентаризаційна справа № 415. Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи № 105/2016, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 26.12.2018 року Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, 22 квітня 2016 року заведена спадкова справа №105/2016, після померлої [INFO] [PERSON] 22.04.2016 року до нотаріальної контори за вх. №201 надійшла заява про прийняття спадщини [PERSON] Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, за заповітом, який не змінювався і не відмінювався станом на 13.06.2017 року [PERSON] спадкує все належне [PERSON] майно. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2166, [PERSON] успадкувала після [PERSON], померлої [INFO] земельну ділянку площею 5,1537 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2169, [PERSON] успадкувала після [PERSON], померлої [INFO], грошові внески з усіма видами відсотків, компенсацій та індексацій, що до них нараховані, які зберігаються в ТВБВ Ощадбанку №10020/0441, у якому відкрито рахунок: [NUMBER] із залишком коштів станом на 02.01.1992 року в сумі 4339,40 грн., які належали померлій на підставі листа ТВБВ № 10020/0441 Філії - Харківське обласне відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» № 10 від 13.06.2017 року; недоотриману за життя пенсію, яка зберігається на рахунку Пенсійного фонду, у розмірі 1104 гривень, яка належала померлій на підставі листа Золочівського відділу Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 218/01-022/20395 від 08.06.2017 року, більше свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13.06.2017 року №1523/02-31, винесеною державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON], оскільки правовстановлюючі документи на вказаний будинок у спадкоємця відсутні. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.2 ч.1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти. Статтею 31 цього Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності. Подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володіла житловим будинком [ADDRESS], на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі № 5 особовий рахунок [NUMBER], проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі спірний житловий будинок. Позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, відповідно до положень ст.ст. 1233, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після [PERSON] так як протягом 6 місячного строку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав [PERSON]. Враховуючи викладене, суд, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved