Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

20 березня 2018 року уповноважений представник позивача [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 05.07.2005 № 398 позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Однак позивач не може зареєструвати належну їй земельну ділянки у зв'язку з тим, що в цьому акті її прізвище помилково зазначено як «[PERSON]» та Державний акт було зіпсовано шляхом виправлення відповідачем її прізвища на «[PERSON]», тому просить визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку на підставі зазначеного акта та звільнити її від сплати судового збору як потерпілу від аварії на ЧАЕС. Під час підготовки справи до розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просить визнати за нею право власності на земельну ділянки площею 3,4000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вознесенської (до перейменування - Жовтневої) сільської ради Згурівського району Київської області, кадастровий номер якої [NUMBER], та звільнити її від сплати судового збору як потерпілу від аварії на ЧАЕС. У відзиві на позов уповноважений представник відповідача позов визнає. Проте просить не стягувати із відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у зв'язку з тим, що натепер кошти на «інші видатки» використані повністю. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 25.05.2018 строк проведення підготовчого провадження продовжений на 30 днів, ухвалою суду від 18.06.2018 задоволено клопотання представника позивача про виклик у судове засідання свідків. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю, проте заперечує проти стягнення судових витрат із відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог, зазначивши, що їхні намагання врегулювати спір у досудовому порядку не увінчалися успіхом. Звертають увагу на те, що у розпорядженні відповідача про надання дозволу на розробку технічної документації її прізвище було вірно зазначено. Допущену помилку у написанні її прізвища пояснюють неправильним його перекладом із російської мови, на якій було виготовлено свідоцтво про шлюб, на українську. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони працювали разом із позивачем у КСП «Росія», землі якого були розпайовані між його членами. Прізвище позивача «[PERSON]». Іншої [PERSON] чи [PERSON] взагалі не було у селі Жовтневе (після перейменування - Вознесенське) Згурівського району Київської області. Крім того, свідок [PERSON] зазначила, що вона була членом комісії по розпаюванню землі та пам'ятає, що позивач була внесена у списки вірно під прізвищем «[PERSON]». Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 24.02.2004 № 100 «Про надання дозволу на розробку технічної документації по складанню державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на земельну частку (пай) в межах Жовтневської сільської ради» [PERSON] як власник земельної частки (паю) було надано дозвіл на укладення договору з проектною організацією на виготовлення відповідної технічної документації. У додатку до цього розпорядження - списку громадян за [NUMBER] значиться «[PERSON]», її ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії [NUMBER]. Відповідно до розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 05.07.2005 № 398 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку власників земельних часток (паїв) у межах Жовтневої сільської ради» було затверджено технічну документацію із землеустрою на ім'я «[PERSON] та відповідно виготовлено Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4000 га, кадастровий номер якої [NUMBER], вартістю 118283,84 грн, яка розташована на території Вознесенської (до перейменування - Жовтневої) сільської ради Згурівського району Київської області, в якому помилково було зазначено прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». В подальшому голова Згурівської РДА виправив прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», виправлення засвідчив своїм підписом та печаткою РДА, внаслідок чого цей акт було зіпсовано, що позбавляє права позивача провести державну реєстрацію спірної земельної ділянки (а.с.8, 11, 35-37, 38-41, 42-48 - копії Державного акта, технічної документації, довідка). Відповідач відмовив позивачу у встановленні факту допущення технічної помилки у зазначенні її прізвища, посилаючись на те, що у додатку до розпорядження про надання дозволу на виготовлення технічної документації відсутні відомості щодо [PERSON] (а.с.5 - копія відмови). Із виписки із погосподарської книги вбачається, що ім'я позивача зазначено як «[PERSON].» (а.с.9). Витяг з Державного земельного кадастру видано на ім»я [PERSON] як власника земельної ділянки, площею 3,4000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради (а.с.30-34). Виконком Вознесенської сільської ради Згурівського району Київської області видав довідку про те, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа (а.с.68). Село Жовтневе перейменоване на село Вознесенське Згурівського району Київської області (а.с.59 - копія рішення). Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативними правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані позивачем докази вбачаються достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний Державний акт було виготовлено з порушеннями, відповідач відмовив позивачу в усуненні допущених ним порушень при видачі розпорядження від 05.07.2005 № 398. Відтак іншого способу захисту порушених прав позивача натепер не вбачається, так як Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, яка регулювала порядок видачі державних актів на право приватної власності на землю, втратила чинність з 23.08.2013. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія, 2. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином із відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 1182,84 грн відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved