Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

19 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, в якій просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] згідно технічного паспорту наступним чином : у користування позивача [PERSON] виділити: жилу кімнату, жилою площею 17,4 кв. м; кухню, площею 7, 6 кв.м; коридор, площею 3,8 кв.м; кладочку площею 0,3 кв.м; кладочку площею 1,3 кв.м; ванну кімнату, площею 2,9 кв.м ; балкон, площею 1, 7 кв.м, які знаходяться в квартирі [ADDRESS]. У користування відповідача [PERSON] виділити : жилу кімнату, жилою площею 17, 5 кв.м; жилу кімнату, жилою площею 12,1 кв.м ; кухню , площею 8, 8 кв.м; . ванну кімнату, площею 2, 6 кв.м; туалет, площею 1,2 кв.м; коридор, площею 11, 6 кв.м; кладову площею 0, 4 кв.м; лоджію площею 1,3 кв.м, які знаходяться в квартирі [ADDRESS]. 3обов'язати відповідні підприємства і установи розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг,що надаються на квартиру (централізоване постачання холодної води і водовідведення, газопостачання , централізоване опалення , вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Позовна заява мотивована тим, що позивачем з відповідачем [PERSON] 12 квітня 1984 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 8 від 12 квітня 1984 року, зареєстрований у Новов'язівській сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області. 16 березня 1990 року було прийняте рішення виконкому Павлоградської ради народних депутатів №9 [NUMBER] (п.17) «Про надання жилої площі, бронюванні жилої площі, переоформленні особистих рахунків», де зазначено , що « Квартиру [ADDRESS] (однокімнатна,жилою площею 17 кв.м) надати [PERSON], склад сім'ї 5 чоловік, який мешкав в квартирі [NUMBER] ( 2-х кімнатна , 29 кв.м) і вважати однією квартирою - Зх кімнатною, жилою площею 46,0 кв.м ) відповідно до розподілу по виробничому об'єднанню «Станкозавод». На підставі цього рішення 23 березня 1990 року був виданий ордер на жиле приміщення [NUMBER], згідно якого позивач, відповідач [PERSON], їх дочка [PERSON] , дочка відповідача від попереднього шлюбу [PERSON], мати позивача [PERSON] стали користувачами квартири [ADDRESS]. 17 жовтня 1996 року вищезазначена квартира була приватизована. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло власниками квартири в рівних частках-1/4 кожному, стали : позивач, відповідач, [PERSON], [PERSON], право власності зареєстровано в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 20-71. [INFO] [PERSON] померла . Після її смерті відповідач успадкувала її І/4 частину квартири [ADDRESS]. На цей час власниками квартири є : позивач , відповідач [PERSON] і [PERSON] Зареєстровані в квартирі позивач і відповідач, що підтверджується довідкою № 212999 від 13 червня 2017 року про реєстрацію та склад сім'ї. За даними технічного паспорту спірна квартира є трьохкімнатною, жилою площею 47,0 кв.м , загальною площею 90, 5 кв .м, складається з трьох ізольованих жилих кімнат, жилою площею 17, 5 кв.м, 12,1 кв,м і 17, 4 кв.м . В квартирі є дві кухні, дві ванні кімнати , одна з яких спільна з туалетом, один окремий туалет і два коридори. Всі підсобні приміщення також ізольовані. До цього часу вони не робили ніякого перебудування. На цей час шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинено. Позивач мешкає в кімнаті, жилою площею 17, 4 кв.м, яка: знаходиться умовно в квартирі № 11. На цей час разом сплачують плату за надання комунальних послуг, але виконання обов'язків по оплаті вказаних послуг ускладнюються наявністю лише одного особового рахунку на ім'я відповідача. Позивач та відповідач у судове засідання не зявилися, надали суду заяву у яких просять суд про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнала в повному обсязі. Третя особа- [PERSON] надала суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зясував обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 квітня 1984 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб актовий запис № 8 від 12 квітня 1984 року, зареєстрований у Новов'язівській сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с. 20). Відповідно п. 17 рішення виконкому Павлоградської ради народних депутатів «Про надання жилої площі, бронюванні жилої площі, переоформленні особистих рахунків» від 16 березня 1990 року за № [NUMBER] - квартира [ADDRESS] (однокімнатна,жилою площею 17 кв.м) була надану [PERSON], склад сім'ї 5 чоловік, який мешкав в квартирі [NUMBER] ( 2-х кімнатна , 29 кв.м) та вважається однією квартирою - Зх кімнатною,жилою площею 46,0 кв.м ) відповідно до розподілу по виробничому об'єднанню «Станкозавод»(а.с.10-11, 25-26). 23 березня 1990 року був виданий ордер на жиле приміщення [NUMBER], згідно якого позивач, відповідач [PERSON], їх дочка [PERSON] , дочка відповідача від попереднього шлюбу [PERSON], мати позивача [PERSON] стали користувачами квартири [ADDRESS] (а.с.13). 17 жовтня 1996 року вищезазначена квартира була приватизована в рівних частках по 1/4 кожному: позивачем, відповідачем, їх дочкою [PERSON], дочкою відповідача від попереднього шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, яке зареєстровано в КП « Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за N° 20-71 та технічним паспортом (а.с.14-17, 22). [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відповідач успадкувала 1/4 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] (а.с.18). На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані: позивач і відповідач, що підтверджується довідкою № 12099 від 13 червня 2017 року про реєстрацію та склад сім'ї (а.с.19). Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Стаття 361 ЦК України встановлює, право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, що містяться у п.п. 6,14 Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності від 22 грудня 1995 року № 20 - якщо квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов, та встановити порядок користування відособленими приміщеннями квартири. В такому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Відповідно ч. 1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Згідно п. 53 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень в Україні, затверджених Радою Міністрів УРСР Укранської республіканської ради професіональних спілок жиле приміщення надається в межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному вселеному пункті. Відповідно постанови виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів та Президії Дніпропетровської обласної ради профспілок № 711 ви 27 грудня 1984 року середня забезпеченість громадян жилою площею в населених пунктах Дніпропетровської області складає 9 кв. м. на одну особу. Відповідно технічного паспорту реєстрований номер 20-71, складений 10.06.1998, спірна квартира є трьохкімнатною, жилою площею 47,0 кв.м , загальною площею 90, 5 кв .м, складається з трьох ізольованих жилих кімнат,жилою площею 17, 5 кв.м, 12,1 кв,м і 17, 4 кв.м . В квартирі є дві кухні, дві ванні кімнати , одна з яких спільна з туалетом, один окремий туалет і два коридори (а.с.14-17). Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що сторони у справі не мають спору щодо виділення частки спільного майна в натурі, позивачем заявлено вимоги щодо порядку користування спільним майном, без вирішення питання щодо володіння частками спільного майна та їх виділення в натурі, позовні вимоги визнані відповідачем, та третя особа не заперечує проти їх задоволення, враховуючи положення ст. 358 ЦК Украрїни щодо права співвласників домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, суд має законні підстави для визначення порядку користування спірним жилим приміщенням у спосіб зазначений позивачем. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved