Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

20 лютого 2020 року Комунальне некомерційне підприємство «Психіатрична лікарня м. Маріуполь», в особі директора Калугіна І. В, та в. о. завідуючого відділення первинного психотичного епізоду [PERSON] , звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , до психіатричного закладу у примусовому порядку, обґрунтовуючи заяву тим, що 19 лютого 2020 року до КНП «Психіатрична лікарня\~м.\~Маріуполь» за направленням дільничного лікаря-психіатра була госпіталізована [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , за результатами огляду якої комісією лікарів-психіатрів встановлено, що остання має діагноз: галюцінаторно-параноїдний синдром. 19 лютого 2020 року погрожувала сусідам, була агресивна. На даний час поведінка та дії [PERSON] становлять загрозу її життю та здоров`ю, а також оточуючим. Тому [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару. Представник заявника лікар [PERSON] доводи поданої заяви підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві лікарні, додавши, що [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки її дії становлять загрозу життю та здоров`ю. [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви, пояснивши, що жодного психічного захворювання вона не має. Законний представник [PERSON] , її мати, в судовому засіданні не підтримала доводи поданої заяви, вказуючи, що у її доньки виник конфлікт із сусідами, на грунті якого саме ті викликали усі служби та поліцію, бо її донька не несе загрози оточуючим чи собі. В той же час не заперечувала необхідності лікування [PERSON] , бо дійсно вона писала заяву на примусову госпіталізацію доньки у психіатричну лікарню. Суд, вислухавши прокурора, який висловив сумнів щодо доцільності задоволення поданої заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. За висновком комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] , [PERSON] , складеного 20 лютого 2020 року за результатами комісійного огляду [PERSON] , 1975 р. н., встановлено, що остання поступає на стаціонарне лікування вперше в житті за направленням дільничного лікаря психіатра у зв`язку з погіршенням стану, бо стала агресивною, злісною, кидалася на родичів та сусідів. Лікарями їй був поставлений діагноз: галюцінаторно-параноїдний синдром. Тому комісія дійшла висновку, що [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричної лікарні у примусовому порядку. Враховуючи, що у судовому засіданні, незважаючи на заперечення [PERSON] проти того, що вона потребує примусового лікування, лікар психіатр [PERSON] підтримав наявність у [PERSON] синдрому психічного захворювання, яке в разі відсутності необхідного лікування може призвести до тяжких наслідків, оскільки хвора може завдати шкоду, зважаючи на її стан, як собі, так й оточуючим особам, додаючи, що на теперішній час, вже в ході лікування, [PERSON] не орієнтується на місцевості, не розуміє, що відносно неї відбувається. Тому для того, щоб вилікувати [PERSON] слід залишити її у відповідному лікарському закладі, оскільки остання не усвідомлює необхідності такого лікування. Таким чином, приймаючи до уваги пояснення осіб та досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, в тому числі, що [PERSON] була направлена на стаціонарне лікування дільничним лікарем-психіатром, яку було доставлено до лікарні бригадою швидкої допомоги, проти лікування якої не заперечувала мати останньої, а також

Outcome: approved