Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

20.05.2015 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивований тим, що з 01.06.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2014 року. В період шлюбу сторонами набуте майно, що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме: телевізор плоскопанельний вартістю 6999 грн.; духовка-шкаф електрична вартістю 2497 грн.; хлібопіч вартістю 882 грн.; диван вартістю 2500 грн.; 2 крісла вартістю 1500 грн.; телевізійний тюнер вартістю 800 грн.; кронштейн для телевізора вартістю 370 грн.; шафа-купе кутова вартістю 4500 грн.; дитяче ліжко двохярусне з матрацами вартістю 3500 грн.; персональний комп'ютер вартістю 4000 грн.; планшетиий комп'ютер «ASUS» вартістю 2800 грн.; фотоапарат «CANON» вартістю 1700 грн.; пилосос вартістю 1000 грн.; швейна машинка вартістю 1800 грн.; мікрохвильова піч «Panasonic» вартістю 1400 грн.; соковижималка вартістю 400 грн.; блендер вартістю 300 грн.; газовий котел «Vaillant» вартістю 6000 грн.; 4 радіатори опалення вартістю 5000 грн.; газова плита «Ariston» вартістю 1850 грн.; холодильник «Ardo» вартістю 1000 грн.; пральна машинка «Indesit» вартістю 3500 грн.; кухонний меблевий куток вартістю 850 грн.; душова кабіна вартістю 1500 грн.; ламінат вартістю 1000 грн.; 6 металопластикових вікон вартістю 4500 грн.; журнальний стіл вартістю 350 грн.; набір інструментів для ремонту машин вартістю 1500 грн.; набір інструментів для ремонту квартир: електродриль, перфоратор, шуруповерт загальною вартістю 3500 грн.; зварювальний напівавтомат вартістю 4500 грн.;, мийка високого тиску вартістю 2500 грн.; компресор для фарбування автомобілів вартістю 3500 грн. Загальна сума спільно придбаного майна складає 77998 грн. Після розірвання шлюбу позивачка разом з дітьми залишила місце проживання колишнього чоловіка. Зазначені вище речі залишились у відповідача і на прохання позивачки здійснити їх поділ останній відмовився. На підставі викладеного позивачка звернулась до суду і просила здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити їй у власність 1/2 частину спільно набутого майна, а саме: дитяче ліжко двохярусне з матрацами вартістю 3500 грн.; телевізор плоскопанельний вартістю 6999 грн.; духовку-шкаф електричну вартістю 2497 грн.; швейну машинку вартістю 1800 грн.; пральну машинку «Indesit» вартістю 3500 грн.; планшетний комп'ютер «ASUS» вартістю 2800 грн.; диван вартістю 2500 грн.; мікрохвильову піч «Panasonic» вартістю 1400 грн.; блендер вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 25296 грн. Відповідачу просила виділити у власність 1/2 частину спільно набутого майна, а саме: хлібопіч вартістю 882 грн.; 2 крісла вартістю 1500 грн.; телевізійний тюнер вартістю 800 грн.; шафу-купе кутову вартістю 4500 грн.; персональний комп'ютер вартістю 4000 грн.; фотоапарат «CANON» вартістю 1700 грн.; пилосос вартістю 1000 грн.; соковижималку вартістю 400 грн.; газовий котел «Vaillant» вартістю 6000 грн., 4 радіатори опалення вартістю 5000 грн.; газову плиту «Ariston» вартістю 1850 грн.; холодильник «Ardo» вартістю 1000 грн.; кухонний меблевий куток вартістю 850 грн.; душову кабіну вартістю 1500 грн.; ламінат вартістю 1000 грн.; 6 металопластикових вікон вартістю 4500 грн.; журнальний стіл вартістю 350 грн.; кронштейн для телевізора вартістю 370 грн.; набір інструментів для ремонту машин вартістю 1500 грн.; набір інструментів для ремонту квартир: електродриль, перфоратор, шуруповерт загальною вартістю 3500 грн.; зварювальний напівавтомат вартістю 4500 грн.; мийку високого тиску вартістю 2500 грн.; компресор для фарбування автомобілів вартістю 3500 грн., а всього на загальну суму 52702 грн. Також просила стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за відхилення від рівності часток в сумі 13703 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову просили задовольнити, посилаючись на доводи, що наведені в позовній заяві. Позивачка додатково суду пояснила, що зазначене в позовній заяві майно набуте сторонами за час проживання у шлюбі. Після розірвання шлюбу з відповідачем при переїзді на інше місце проживання позивачка забрала з собою швейну машинку, хлібопіч та планшетний комп'ютер. Всі інші речі залишились по місцю проживання відповідача. На запитання учасників процесу також повідомила, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 01.06.2007 року, в цьому будинку вони проживали спочатку одні, проводили ремонти будинку. Робили опалення. Заселились вони у вказаний будинок у 2007 році, ще за три місяці до весілля. Мати відповідача їм виділила для проживання одну кімнату. Будинок розташований за адресою [ADDRESS]. Також вони разом міняли вікна, заливали пол., проводили світло, тощо. Також вони з чоловіком купували котел. Ремонт в будинку робив чоловік своїми руками разом із друзями. Вікна вони замовляли, а чоловік уже їх встановлював. В 2011 році у вказаний будинок проживати переїхали мати відповідача, його сестра разом з чоловіком. До переїзду родичів відповідача вони придбали холодильник, газову плиту, газовий котел, 4 батареї, душову кабіну, ламінат, шафу купе, диван, два крісла, дитяче ліжко 2 - х ярусне, планшет, фотоапарат, керхер та інструменти. Шафу, телевізор, і швейну машину куплено після приїзду матері і сестри позивача у вказаний будинок. З березня по вересень 2007 року вона працювала продавцем та заробляла 1500 грн., заощаджень на придбання майна у неї не було. В судовому засіданні відповідач та його представник вимоги позову визнали частково, а саме: погодилась з тим, що за час спільного проживання сторін ними було придбано планшетний комп'ютер «ASUS» вартістю 1800 грн., хлібопіч вартістю 882 грн., швейну машинку вартістю 1799,90 грн. та духовку-шкаф електричну вартістю 2497 грн. При цьому, додала, що позивачка, виїжджаючи з помешкання відповідача, забрала вказані речі з собою. Відповідач додатково зазначив, що все інше майно на яке вказує позивач як таке, що придбано у шлюбі було придбано або до шлюбу з позивачкою, або це майно куплене його батьками, або за кошти батьків. Його мати проживала у [ADDRESS], вона тримала бичків, свиней, вела велике господарство. Зазначив, що пральну машинку купила його мати, яку поставила у свій будинок, вони нею користувались. Планшетний комп'ютер дійсно він купував в період шлюбу для дітей. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона знає позивача уже тривалий час. Вона знає позивача та відповідача, була у них на весіллі, також їй відомо, що вони ремонтували одну кімнату в будинку матері відповідача для проживання. Вона пам'ятає, що в кімнаті де жили позивач та відповідач були якісь меблі, однак які саме вона не пам'ятає. Вона знає, що для нормального проживання ними купувалась шафа - купе, диван, два крісла, машина, духовка, хлібопіч. Допомагали купувати речі батьки позивача, та її брат [PERSON]. [PERSON] жалівся, що його батьки йому будь - яким чином не допомагають. Коли позивач переїздила від відповідача вона допомагала розпаковувати їй речі, це був приблизно січень місяць 2015 року. Габаритних речей не було, побутової техніки також не було, були особисті речі, іграшки дітей, тощо. Їй відомо про факт укладення кредитного договору позивачем на придбання швейної машинки, і здійснення за цим договором першого платежу, більше нічого повідомити з цього приводу не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона кума позивача та відповідача. Познайомилась вона з сторонами по справі в 2007 році. Вона ходила до них додому на дні народження, інші свята. Їй відомо, що вони купували меблі, інші речі. Їй відомо, що відповідач має «золоті руки», ремонти він робив особисто. Вона пам'ятає, що відремонтованою була одна кімната, де жили позивач та відповідач, а саме було зроблено стелю, підлогу, стіни, також їй відомо що в будинку мінялись вікна. Вона знає, що всі речі, що купувались, купувались за кошти відповідача. Вона також знає, що в них був комп'ютер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є рідною сестрою відповідача у справі, з позивачем вона не сварилась. Вказала на те, що всі роботи, що проводились у будинку здійснювались за кошти її матері. Позивач, коли виїздила з вказаного будинку для окремого проживання від відповідача забрала все. На запитання де її мати брала кошти для ремонту будинку повідомила, що її мати з поміж іншого працювала в ресторані «Карамель» неофіційно та заробляла кошти. Меблі та побудова техніка купувались за кошти матері. Коли позивач виїздила то вона пам'ятає, що були в ящиках зібрані речі та вона в тому числі вивезла з будинку швейну машинку, планшет, хлібопіч, і ще в ящиках було багато речей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він здійснював вивіз речей з будинку матері відповідача, коли звідти виїздила позивач по справі. Це було в жовтні 2014 року. Він має у власності вантажний автомобіль Форд Транзит. Він пам'ятає, що як вантажились речі, то в кімнаті де проживали позивач з відповідачем залишились лише диван і два крісла. Оскільки він проживає по сусідству від відповідача та його матері і сестри, він подзвонив до відповідача і сказав, що позивач вивозить з будинку речі. Відповідач йому сказав, що нехай бере що хоче. Коробки були великі, на одній з них він пам'ятає, що було написано швейна машинка, були також іграшки, вазони, дитячі речі. Всі інші речі були запаковані, а тому він не може повідомити, що то саме були за речі. Загалом було близько 15 коробок, були і великі і маленькі коробки, загалом майна десь на кілограм 150. На запитання представника позивача повідомив, що телевізору при перевезенні точно не було. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2007 року, який був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2014 року, яке набрало законної сили 12.12.2014 року (а.с. 13-15). В даному шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами по справі, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя: планшетний комп'ютер «ASUS» ME173X 8 GB White вартістю 1800 грн. (придбаний 20.10.2013 року згідно з чеком № 12140 - а.с. 65), хлібопіч вартістю 882,90 грн. (придбана 07.12.2012 року - а.с. 10), швейна машинка вартістю 1799,90 грн. (придбана 19.12.2013 року - а.с. 11), духовка-шкаф електрична вартістю 2497 грн. (придбана 02.06.2013 року - а.с. 12). Що стосується решти рухомого майна, яке за твердженням позивачки було придбано під час шлюбу з відповідачем, суд виходить з того, що позивачкою не надано жодного доказу щодо придбання зазначеного майна, зокрема, його придбання під час шлюбу з відповідачем, підтвердження його вартості, а також фактичну наявність цього майна на час розгляду справи, враховуючи також те, що представник відповідача заперечує щодо його придбання сторонами в період шлюбу та наявність на час розгляду справи. За вказаних обставин в суду відсутні правові підстави для визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу. Покази свідків [PERSON], та [PERSON], які допитувались за клопотанням сторони позивача, з приводу проведення ремонтів, купівлі побутової техніки та меблів не можуть бути покладені судом в основу рішення про поділ майна подружжя у тому варіанті поділу, що пропонується позивачем, оскільки вказані покази є неконкретними, такими, що не свідчать про обставини придбання вказаного майна під час шлюбу, а також джерело походження коштів за які придбавалось вказане майно. Так само вказані покази не свідчать і про фактичну наявність конкретно визначеного майна, що наведено позивачем у позовній заяві. Вказані покази є неналежними враховуючи специфіку спору. За змістом ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, з відповідача на користь позивача за рішеннями судів стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн., щомісячно, до його повноліття, і на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в сумі 350 грн., щомісячно, до її повноліття. Відповідні виконавчі провадження перебувають на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС Вінницького міського управління юстиції. Як вбачається з відповідних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, а також листа Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 31.08.2015 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], складає 21072,80 грн., а на утримання дочки [PERSON], [INFO], - 2419,38 грн. (а.с. 66-69). Згідно з ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд враховує те, що відповідач належним чином не виконує свій обов'язок по утриманню дітей та не сплачує своєчасно аліменти на їх утримання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 23492,18 грн., що не створює умов для забезпечення належного фізичного, духовного розвитку та лікування дітей. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а з вимогами про відступлення від засад рівності часток подружжя позивач не зверталась, хоча судом їй було роз'яснено відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України про наслідки невчинення відповідних процесуальних дій. Враховуючи наведене вище, інтереси сторін у справі, а також часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а рухомі речі, набуті сторонами за час шлюбу, слід поділити між ними наступним чином: - у власність [PERSON] виділити планшетний комп'ютер «ASUS» ME173X 8 GB White вартістю 1800 грн. та швейну машинку вартістю 1799,90 грн., а всього на загальну суму 3599,90 грн.; у власність [PERSON] виділити хлібопіч вартістю 882,90 грн. та духовку-шкаф електричну вартістю 2497 грн., а всього на загальну суму 3379,90 грн. Оскільки у власність [PERSON] виділено майна на суму 3599,90 грн., а у власність [PERSON] - на суму 3379,90 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація за відхилення від 1/2 ідеальної частки в спільному майні подружжя в розмірі 110 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою сплатила судовий збір в розмірі 390 грн. Оскільки позов задоволений частково, а саме на 9,23 % (з заявленої ціни позову в розмірі 38999 грн. позов задоволено на суму 3599,90 грн.), то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 36 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial