Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

21.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 28.08.2011 року в м. Первомайську Миколаївської області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку № 6, що знаходиться по вул. Левка Балицького ([PERSON]) в м. Первомайськ Миколаївської області. Позивач є єдиною спадкоємицею, яка у встановленому законодавством порядку, подала заяву до Першої Первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, але постановою від 29.09.2016 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у звязку з тим, що відсутня реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок. Так, 24 лютого 1956 р. за рішенням Виконкому Первомайської міської ради № 115, [PERSON] був наданий дозвіл на право індивідуального будівництва житлового будинку по вул. Камяноломній, 17, адреса якого змінилася на вул. Павла Постишева, 6 та на вул. Левка Балицького, 6, про що свідчить довідка КП «Первомайське МБТІ». 27.02.1956 року Спадкодавець уклав договір з виконкомом Первомайської міської ради про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти. 29.02.1956 року цей договір був посвідчений нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 912. Отже, батько являвся власником вказаного вище будинку на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти від 27.02.1956 року. Проте, свідоцтво про право власності на житловий будинок за життя не отримав, хоча всі необхідні документи у батька були в наявності та не було ніяких перешкод для видачі йому правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики N 127 від 24.05.2001, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва Тобто, відповідно до вимог законодавства прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., засвідчує технічний паспорт на обєкт нерухомого майна Відповідно до п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, оформлення права власності не нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на новозбудовані обєкти нерухомого майна проводилося органами місцевого самоврядування при подачі заяви фізичною особою, за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку (таким документом, у моєму випадку являється Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти від 27.02.1956 року) та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (яким є технічний паспорт). Отже, спадкодавець правомірно володів, користувався та розпоряджався своєю власністю та як вбачається з викладеного вище, перешкод для отримання правовстановлюючого документу на будинок у нього не було, але у звязку зі смертю, питання щодо права власності залишилося неврегульованим. З врахуванням викладеного, позивач вважає, єдиним правовим способом захисту своїх прав буде звернення до суду для визнання права власності на житловий будинок № 6, що знаходиться по вул. Левка Балицького в м. Первомайськ Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 28.08.2011 року в м. Первомайськ, Миколаївської області. Позивач в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідно до положень ст. 1258, 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 28.08.2011року. Згідно запиту, зробленого до нотаріальної контори, відомо, що Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 06.01.2012 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини, була заведена садкова справа № 6/2012, після смерті [PERSON] В спадковій справі містяться заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: житловий будинок № 6, що знаходиться по вул. Левка Балицького ([PERSON]) в м. Первомайськ Миколаївської області. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину на вказане вище майно, через відсутність реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved