Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

20 травня 2014 року прокурор Чернігівського району в інтересах держави в особі Чернігівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитною угодою в сумі 34768 грн. 39 коп. У судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди прокурора та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2003 року між Чернігівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 121-Д, відповідно до умов якої [PERSON] отримав кредит в сумі 25000 грн. строком на 10 років для будівництва (добудови) 3-х кімнатного житлового будинку загальною площею 76,40 кв.м. і надвірних господарських будівель у [ADDRESS] (а/с 4-5). Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит з урахуванням відсотків, відповідно до строкового зобов'язання, в строк до 27 серпня 2013 року. 20 жовтня 2003 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитної угоди № 121-Д, згідно якої строк дії договору збільшився до 16 років, строк повернення отриманої позики - до 27 серпня 2019 року, а сума кредиту становить 40000 грн. Решта умов залишилася без змін. Таким чином, на виконання умов договору в період з 13 жовтня 2003 року по 27 жовтня 2003 року Чернігівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було надано кредит [PERSON] на загальну суму 39999 грн. 49 коп. Також, 28 серпня 2003 року між Чернігівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитної угоди [PERSON] (а/с 12). За час користування кредитом [PERSON] сплатив 14000 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 14). Заборгованість по кредитній угоді взяв на себе [PERSON], у зв'язку з чим, 12 жовтня 2010 року між Чернігівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] укладено договір про сплату заборгованості за кредитним договором, згідно якого платник визнає, що заборгованість перед кредитором за кредитною угодою № 121-Д від 28.08.2003 року на момент укладення цього договору становить 31267 грн. 50 коп. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався сплатити існуючу суму заборгованості шляхом внесення готівкових коштів до каси кредитора або безготівковим перерахуванням на рахунок кредитора, в обсягах та терміни, визначених додатком № 1 (строковими зобов'язаннями). Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року виникла заборгованість, яка складає 34768 грн. 39 коп. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved