Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті на підстав заяви позивача та його матері [PERSON] було заведено спадкову справу №213-2018. Позивач немає можливості оформити свої спадкові права,у зв`язку із наявними розбіжностями в написанні прізвища та імені батька в своєму свідоцтві про народження. Крім цього у зв`язку із наявною реєстрацією місця проживання дочки померлого [PERSON] , остання є спадкоємцем яка прийняла спадщину, однак із спадкодавцем вона спільно не проживала з вересня 1999 року у зв`язку із чим для захисту прав [PERSON] державним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, зокрема просив встановити факт непроживання [PERSON] в будинку по [ADDRESS] разом із спадкодавцем, а також встановити факт родинних відносин позивача і спадкодавця. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила, щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] в м. Хмельницькому помер батько позивача [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 27 лютого1975 року. Разом із ним за цією адресою зареєстровано місце проживання дочки померлого [PERSON] з [INFO] , сина [PERSON] з [INFO] , та дружини спадкодавця [PERSON] з 17 лютого 1975 року. Відповідні обставини в судовому засіданні були підтверджені довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб №11504 від 12 жовтня 2018 року виданої відділом реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 14 лютого 2018 року, копією свідоцтва про шлюб батьків позивача [PERSON] та [PERSON] від 11 травня 2018 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] від 11 травня 2018 року, де його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , копією будинкової книги, в якій зазначена реєстрація місця проживання позивача та відповідачів, копією трудової книжки від 15 липня 1966 року виданої на ім`я [PERSON] , однак в подальшому до неї внесено із застереженням виправлення імені її власника на « [PERSON] », копією військового квитка в якому також було зазначено ім`я батька позивача [PERSON] , показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . На підставі заяв [PERSON] , [PERSON] [INFO] після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №213-2018. 19 серпня 2020 року Державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори Омелянчуку В.В. була надано відповідь на його звернення, про те, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не представляється за можливе у зв`язку із наявними розбіжностями в свідоцтві про народження позивача відомостей щодо батька, зокрема його ім`я зазначене як [PERSON] , а прізвище [PERSON] , в свідоцтві про шлюб батьків позивача, внесені такі ж самі відомості щодо імені та прізвища батька. В свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначене [PERSON] . Крім цього у будинку по [ADDRESS] зареєстровано місце проживання дружини померлого [PERSON] ,сина [PERSON] , та дочки [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами, а згідно частини другої цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки обов`язковою умовою для прийняття спадщини є або факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем (ч.3ст.1268 ЦК України) або подання заяви про прийняття спадщину (ст.1269 ЦК України), то суд вважає за можливе розглянути та задовольнити вимогу позивача про встановлення факту не проживання [PERSON] із спадкодавцем, оскільки від цього залежить виникнення прав спадкоємців які прийняли спадщину на спадкування частини майна померлого. Зокрема в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] було підтверджено той факт, що з вересня 1999 року [PERSON] виїхала на роботу за межі України, залишивши своїх дітей на утриманні [PERSON] та [PERSON] , які займались їх утриманням та вихованням, відомості про місце перебування [PERSON] до цього часу невідомі, на похорони батька вона не приїжджала, та в будинку по [ADDRESS] до моменту смерті [PERSON] не проживала. Таким чином на думку суду факт не проживання [PERSON] з 1 жовтня 1999 року по [INFO] повністю підтвердився дослідженими у справі доказами.

Outcome: approved