Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

21.02.2020 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, вказуючи, що вона є донькою відповідача. Шлюбу між батьками розірвано 29.10.2012 року, після чого вона проживає лише з матір`ю та перебуває на її утриманні. З 04.09.2018 року вона є студенткою «Університету економіки та права КРОК» денної форми навчання, кінцевий термін навчання - 30.06.2020 р., не працює, доходів не має, потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є працездатним, не працює та не має утриманців, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, у зв`язку з чим вона просила стягнути з нього аліменти на її утримання на час навчання у навчальному закладі у розмірі ј частини заробітку та інших доходів відповідача на час її навчання у навчальному закладі. Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, тому, у відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без його участі при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За вимогами ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст.78 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що 04.09.2018 р. між Вищим навчальним закладом «Універститет економіки та права «Крок» та позивачем укладено договір про надання освітніх послуг за № № 25319-кд від 04.09.2018 року. ( а.с.3,4) Однак, заявляючи вимоги про стягнення аліментів з відповідача на своє утримання на період навчання, позивач не надала свідоцтва про своє народження у якості доказів того, що відповідач дійсно є її батьком, довідки про склад сім`ї, а також довідки навчального закладу на підтвердження свого навчання, про які зазначено у додатках до позовної заяви. Про відсутність вказаних документів свідчить акт від 21.02.2020 р., складений представниками суду. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України,суд не наділений повноваженнями збирати докази, що стосуються предмета спора. Таким чином, враховуючи відсутність доказів, що підтверджують обгрунтованість позовних вимог, суд вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed