Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

20 грудня 2013 року Новогродівським міським судом Донецької області було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту сумісного мешкання, визнання права власності на майно, розподіл сумісного майна та вселення в квартиру. Рішення було оскаржено [PERSON] та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.02.2014 року справу було повернуто Новогродівському міському суду для ухвалення додаткового рішення на підставі заяви представника позивача, так як вищевказаним рішенням був встановлений факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу (фактичних шлюбних відносинах) в період з травня 2001 року по квітень 2012 року. Було визнано 1/2 частину нежитлового приміщення в [ADDRESS], придбаного на підставі рішення виконавчого комітету Новогродівської міської Ради від 22.08.2006 року №169 і свідоцтва про право власності від 20.09.2006 року, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину нежитлового приміщення в будинку[ADDRESS], придбаного на підставі рішення виконавчого комітету Новогродівської міської Ради від 22.08.2006 року №169 і свідоцтва про право власності від 20.09.2006 року. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 5738 (п'ять тисяч сімсот тридцять вісім) гривень, що складають різницю між ідеальною 1/4 (однією четвертою) частиною вказаного нежитлового приміщення і виділеною в натурі ( дійсної) 21/100 (двадцять однієї сотої) частини указаного вище нежитлового приміщення. Визнано квартиру [ADDRESS], придбаної на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2011 року, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], придбаної на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2011 року. Вирішено вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Встановлений наступний порядок користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]: виділити [PERSON] в користування ізольоване приміщення (кімнату) площею 20,5 кв.м, А кухню, коридор, комору, туалет і ванну залишити у спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на телевізор «Рhilips» 32*, вартістю 7500 грн., телевізор «LG» 19*, вартістю 1600 грн., DVD - програвач «Samsung», вартістю 450 грн., а всього на загальну суму - 9550 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень. При ухваленні вищевказаного рішення в резолютивній частині, суд, вирішивши питання про право, не зазначив судові витрати, які підлягають стягненню, а саме сплату за проведення будівельно-технічної експертизи, яку позивач просив покласти на [PERSON] Згідно рахунку №1008 від 10.09.2013 року за проведення судової будівельно-технічної експертизи нежитлового приміщення в [ADDRESS] [PERSON] було сплачено 1982грн.88коп., яка підлягає стягненню з відповідача, згідно ст.88 ЦПК України. Згідно висновкам судової будівельно-технічної експертизи розподіл вищевказаного нежитлового приміщення по 1/4 частині ідеальних долей не представляється можливим, а тому з відповідача на користь позивача було стягнуто 5738грн., що є розміром компенсації вартості 2,3 кв. м приміщення. Тому вимога позивача про виділ йому в натурі 21/100 частини цього приміщення була відхилена, що відображено в останньому абзаці тексту резолютивної частини рішення. Представник позивача на заяві про винесення додаткового рішення наполягає. Представник відповідача з заявою представника позивача не згодна. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: partial