Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, 24.05.2012р. відповідач, керуючи автомобілем RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер [NUMBER], рухався по автодорозі Н.Каховка-Армянськ з боку м.Армянська у напрямі м.Н.Каховка, при проїзді 12км вищевказаної автодороги проявив неуважність і безпечність до дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль ГАЗ32213, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку та зменшив швидкість автомобіля перед вантажним автомобілем, який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок ДТП пасажирам автомобіля ГАЗ 32213, зокрема позивачу заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. В позовній заяві вказано, що вироком Апеляційного суду Херсонської області від 11.07.2014р. відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Також, позивач зазначає, що в результаті завданих їй дорожньо-транспортною пригодою тілесних ушкоджень, вона знаходилась з 25.05.2012р. по 06.06.2012р. на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні, з 17.08.2012р. по 27.08.2012р. у неврологічному відділенні Херсонської міської клінічної лікарні ім.А.С.Лучанського та продовжувала лікування амбулаторно, у звязку з чим витратила 2166,38грн. Позивач вказує, що внаслідок отриманих в результаті ДТП травм, у неї на правій половині обличчя залишились рубці, а відповідно висновку судово-медичної експертизи від 16.06.2014р., рубець правої половини обличчя великих розмірів та вимагає хірургічного (косметичного) лікування, має ознаки непоправності та за результатами проведеного огляду позивача ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії і косметології «Моцарт», загальна вартість медичних процедур та витрат на лікування складає до 20000,00грн., що є єдиною можливістю повернутися до нормального, звичайного для неї образу життя. Крім того, позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, їй завдано моральної шкоди, що полягає у зазнані фізичного болю та душевних страждань, зміни звичайного її способу життя, яку остання оцінює в розмірі 150000,00грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 22166,38грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; стягнути із [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 150000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 1.2. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 21.07.2015р. позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення із [PERSON] на її користь 22166,38грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без розгляду. 1.3. Представник позивача за договором [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути із [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь позивача грошові кошти у розмірі 11566,38грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2550,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути із [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 119250,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24.05.2012р. позивачу були заподіяні тілесні ушкодження та внаслідок отриманих травм на правій половині обличчя у позивача залишився рубець великих розмірів, який вимагає хірургічного (косметичного) лікування, тобто має ознаки непоправності. Зазначив, що відповідно до консультативного висновку ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії і косметології «Моцарт», рекомендовано провести курс лікування лазерних шліфовок рубців та їх лікування, загальна вартість витрат на лікування складає від 10000,00грн. до 20000,00грн., що є значною сумою для позивача, враховуючи її матеріальне становище, тому оплатити вартість зазначених процедур позивач не має можливості. Також зазначив, що оскільки проведення вказаних медичних процедур та лікування є єдиною можливістю для позивача повернутися до нормального, звичайного для неї способу життя, просив стягнути з [PERSON] «УАСК «АСКА» загальну вартість на лікування у розмірі 11566,38грн. та моральну шкоду у розмірі 2550,00грн., так як страховою компанією застраховано транспортний засіб відповідача [PERSON] Крім того пояснив, що неправомірними діями відповідача [PERSON], які призвели до настання ДТП позивачу завдано також моральну шкоду, яка виразилась в зазнані останньою фізичного болю, перебуванні тривалий час та стаціонарному та амбулаторному лікуванні, отриманні тілесних ушкоджень, які призвели до непоправного знівечення обличчя, що для позивача, яка займається творчою діяльністю є психотравмувальною обставиною та завдало душевних страждань, позивач кожного разу користуючись транспортом почуває себе у небезпеці, відчуває страх за своє життя, безпорадність, порушились її соціальні контакти. За вказаних обставин порушено звичайний спосіб життя позивача та остання оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 121800,00грн., що відповідає розміру матеріального еквівалента моральної шкоди, визначеної висновком судової психологічної експертизи за умов грубої необережності дій відповідача [PERSON], оскільки вважає, що останній керуючи джерелом підвищеної небезпеки передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у випадку порушення вимог ПДР України, але легковажно розраховував на їх відвернення. 1.4. Позивач в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, заявлені її уповноваженим представником, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Відповідач [PERSON] та його представник за угодою [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позову в частини предявлених вимог до відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] пояснив, що від відповідальності не ухилявся, однак не вбачає у позивача моральних страждань. 2.2. Представник [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надали заяву, якою просили справу розглянути за відсутності уповноваженого представника [PERSON] «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» за наявними у справі матеріалами. Також надали на адресу суду заперечення, відповідно яких позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] «УАСК АСКА» на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що заявлена позивачем сума матеріального відшкодування обґрунтовано документально не підтверджена відповідним медичним закладом, що суперечить вимогам п.п.24.1, 24.3 ст.24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент ДТП. Також на адресу суду надійшли додаткові заперечення, відповідно яких відповідач зазначає, що за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/0012855 від 27.10.2011р. було забезпечено транспортний засіб Renault, д.н.з.[NUMBER] та позивач звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 24.05.2015р. за участю забезпеченого полісом автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] В додаткових запереченнях вказують, що листом від 09.08.2013р. [PERSON] «УАСК «АСКА» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав, наведених в ньому. 2.3. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача, вони разом навчалися в театральному училищі, співали в одному театральному колективі. Зазначила, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 24.05.2012р. за участю відповідача [PERSON] вона знає зі слів позивача. Також пояснила, що зі слів позивача знає, що внаслідок отриманих в результаті ДТП травм, остання зазнала сильного фізичного болю, зявились постійні головні болі, тривалий час знаходилась на лікуванні. Крім того зазначила, що отримані позивачем тілесні ушкодження призвели до непоправного знівечення обличчя, в результаті чого позивач не може розвиватися як творча особистість, чия діяльність повязана з публічними виступами, що завдало останній суттєвих душевних страждань. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. відповідно вироку Апеляційного суду Херсонської області від 11.07.2014р. [PERSON] визнаний винним і засуджений за те, що він 24.05.2012р. керуючи автомобілем «Renault Premium», реєстраційний номер АВ 1965АР, рухався по автомобільній дорозі Н.Каховка-Армянськ з боку м.Армянська у напрямку м.Н.Каховка і при проїзді 12км вищезгаданої автодороги проявив неуважність і безпечність до дорожньої обстановки в порушення вимог п.п.2.3 (6), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого зробив наїзд на рухомий попереду в попутному напрямку автомобіль «ГАЗ 32213», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який понизив швидкість автомобіля перед рухомим попереду в попутному напрямку вантажним автомобілем. В результаті ДТП пасажирам автомобіля «ГАЗ 32213», зокрема позивачу [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за критерієм непоправного знівечення обличчя; 3.2. вироком Апеляційного суду Херсонської області від 11.07.2014р. скасовано вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.11.2013р. щодо [PERSON] в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання, постановлено в цій частині вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання за вказаною нормою кримінального закону у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки, на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України покладено на [PERSON] такі обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; в решті вирок залишено без змін; 3.3. вказаним вироком також встановлено, що позивачу заподіяні тілесні ушкодження відкритий перелом передньої стінки правої верхньощелепної (гайморової) пазухи зі зміщенням відламків, крововиливом у гайморову пазуху, забійної рани відповідно перелому (область правої щоки), що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоровя; струс головного мозку, дві забійні рани лобної області, крововиливи вій, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою тривалий розлад здоровя; рубець правої половини обличчя, що має ознаки непоправності та відносить до тяжких тілесних ушкоджень; 3.4. позивач хворіла з 24.05.2012р., коли перенесла відкриту черепно-мозкову травму, забійну рану голови, обличчя, знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні з 25.05.2012р. по 06.06.2012р. з подальшим амбулаторним лікуванням, з 17.08.2012р. по 27.08.2012р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Херсонської міської клінічної лікарні ім.А.С.Лучанського, що підтверджується епікризом історії хвороби №10566 [PERSON] та листками непрацездатності серії АВФ №736443, серії АВФ №813873, серії АВФ №818684; 3.5. відповідно квитанцій, які наявні в матеріалах справи позивачем витрачено на лікування грошові кошти у розмірі 1566,38грн. (з квитанцій вбачається, що витрати були понесені позивачем у період після дати настання ДТП до закінчення амбулаторного лікування в Херсонській міській клінічній лікарні ім.А.С.Лучанського); 3.6. згідно квитанцій №0336 від 25.05.2012р., №2063 від 06.06.2012р., які наявні в матеріалах справи, позивачем було здійснено під час лікування благодійні внески на суму 400,00грн. та 200,00грн., що згідно Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» відноситься до добровільної майнової допомоги та не підлягає компенсації; 3.7. відповідно консультативного висновку ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії і косметології «Моцарт», виданого [PERSON] від 21.07.2014р., діагноз посттравматичні атрофічні рубці шкіри обличчя, рекомендовано провести лазерну корекцію рубців та їх лікування, загальна вартість лікування від 10000,00грн. до 20000,00грн. (ціни вказані станом на момент консультації); 3.8. відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/0012855 від 27.10.2011р., цивільно-правова відповідальність [PERSON] за договором застрахована [PERSON] «УАСК «АСКА», забезпечений транспортний засіб Renault, державний номерний знак [NUMBER]; 3.9. позивач звернулась до [PERSON] «УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 24.05.2015р. за участю забезпеченого полісом автомобіля, що був під керуванням відповідача [PERSON]; 3.10. відповідач [PERSON] «УАСК «АСКА» на вищевказане звернення позивача надіслав лист від 09.08.2013р. №2509-22/01, яким відмовили позивачу у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що понесені нею витрати на лікування документально не підтверджені відповідним медичним закладом та неможливістю визнання страховою компанією дану подію страховою; 3.11. позивач 08.08.2014р. зареєструвала шлюб з [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис №676, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на - «Коваленко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №090115, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області; 3.12. відповідно акту судово-психологічної експертизи №2-2015 на [PERSON], проведеної 04.02.2015р. в Херсонській обласній психіатричній лікарні, [PERSON] внаслідок ДТП 24.05.2012р. отримала тяжкі тілесні ушкодження (відкрита черепно-мозкова травма), у звязку з чим проходила та проходить курс лікування; суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що обличчя [PERSON] непоправно спотворене; психічний стан [PERSON] протягом 2012-2013р.р. супроводжувалось вираженим астено-невротичним синдромом, що в значній мірі перешкоджало та перешкоджає її активному соціальному функціонуванню як особистості. Досліджена за матеріалами справи ситуація є для [PERSON] психотравматичною: коефіцієнт «сумарного стресового еквівалента» відповідає вираженому ступеню. Сума матеріального еквівалента моральної шкоди для [PERSON] може дорівнювати: а) за простої необережності дій відповідача 60900грн.; б) за грубої необережності дій відповідача 121800грн.; в) за непрямим умислом дій відповідача 182700грн.; г) за прямим умислом дій відповідача -243600грн. 4. Щодо правовідносин. 4.1. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.2. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 4.3. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 4.4. Частинами 1 та 2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 4.6. Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 4.7. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 4.8. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). 4.9. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. П.1 ч.2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 4.10. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. 4.11. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 4.12. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 4.13. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(в редакції від 08.01.2012р.), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. 4.14. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 08.01.2012р.), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 4.15. Відповідно до п.22.3 ст.22 вказаного Закону, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. 4.16. Відповідно до п.9.3 ст.9 вказаного Закону, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. 4.17. Відповідно до ст.23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана з лікуванням потерпілого. 4.18. Відповідно до п.24.1 ст.24 вказаного Закону, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Пунктом 24.3. передбачено, що зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. 4.19. Відповідно до п.35.1 ст.35 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 4.20. Відповідно до п.36.1 ст.36 вказаного Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial