Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 10 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 35132,68 грн. за договором у формі заяви про приєднання №562959 від 14.01.2016 року, а також судові витрати у розмірі 2102грн.. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, підписав зазначену вище заяву від 14.01.2016року, згідно якої було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надано кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 1500.00 грн. строком кредитування 36 місяців. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 31.03.2020 року має заборгованість перед банком на загальну суму 31017,91грн., яка складається із:19992.4 грн. заборгованості за тілом кредиту (основний борг), 8015.54 грн. -нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, 24 грн. - комісія, 251.41грн. - пеня, 3% річних на суму простроченого кредиту - 251.41 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 400,34 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів кредиту - 653.58 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2020 року справу призначено до судового розгляду. 24.04.2020 року позивач подав також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Встановлено, що 14.01.2016 року відповідач звернувся до позивача з заявою виявивши бажання укласти з банком договір в національній валюті щодо комплексного банківського обслуговування щодо надання споживчого кредиту. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором від 14.01.2016 року, укладеного між сторонами, станом на 31.03.2020 року має заборгованість перед банком на загальну суму 31017,91 грн., яка складається із: 19992.4 грн. заборгованості за тілом кредиту (основний борг), 8015.54 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, 24 грн. - комісія, 251.41 грн. - пеня, 3% річних на суму простроченого кредиту - 251.41 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 110,60 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів кредиту - 653.58 грн. 4. Докази, прийняті судом, та мотиви їх прийняття. Позивачем було надано суду в якості доказів заяву-договір з інформацією правового характеру, розрахунок заборгованості. Суд приймає до уваги перелічені докази, оскільки вказані документи містять підпис відповідача як позичальника, дати складання/затвердження. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оскільки позивач дійсно надав відповідачеві кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти були не повністю повернуті відповідачем, тому заборгованість перед банком на загальну суму 31017,91 грн., яка складається із: 19992.4 грн. заборгованості за тілом кредиту (основний борг), 8015.54 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, 24 грн. - комісія, 251.41 грн. - пеня, 3% річних на суму простроченого кредиту - 251.41 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 110,60 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів кредиту - 653.58 грн. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсудсторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, щоб були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення якихви значаються сторонами в самому договорі). Витяг з тарифів обслуговування картта правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, містять підпис позичальника, тому їх можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже достатньо підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми процентів залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 1921 грн. тому з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 1921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved