Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

20.03.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ « Сбербанк», ТОВ « ІМПЕРІАЛ ІНКАМ»\~ про стягнення ( повернення) майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 190 КК України, шляхом перерахування грошової суми у розмірі 75\~000, 00 грн., з банківського рахунку № 26004013052149, відкритого на ім.»я ТОВ « ІМПЕРІАЛ ІНКАМ» в ПАТ « Сбербанк» ( МФО : 320627, код ЄДРПОУ 40889796) на банківський рахунок, відкритий на ім.»я [PERSON] № 29244825509100 в ПАТ « ПриватБанк» ( МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 грудня 2016 року, нею на р/р 06004013052149, зазначений в договорі № 0812-0007 від 08.12.2016 року, укладений з ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ», було перераховано грошові кошти в сумі 75\~000 грн. (сімдесят пять тисяч гривень) за придбання автомобіля марки «Рено», 2013 року випуску згідно домовленості з представником ТОВ «ІМПЕРІАЛ ІНКАМ», що підтверджується квитанцією № 168800254. Письмовий договір № 0812-0007, укладений між [PERSON] та ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ», згідно якого [PERSON] має бути сплачено 75\~000 грн. в рахунок першого платежу за автомобіль «Рено», 2013 року випуску, виконано не було, автомобіль з боку ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» наданий не був, в той час як грошові кошти [PERSON] були перераховані, а отже є такими, що отриманими безпідставно та підлягають поверненню, оскільки до теперішнього часу відповідачем в добровільному порядку вказана сума сплачена не була. На підтвердження укладення [PERSON] 08.12.2016 року з ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» та організацією ТОВ «ІМПЕРІЯ ФЛАВІР» ряду фіктивних договорів, та, відповідно, переведення нею грошових коштів у сумі 75\~000 грн. на виконання саме цих договорів було надано: договір купівлі-продажу автомобіля з розстрочкою платежу, укладеного між [PERSON] та менеджером з боку ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ»; договір № 0812-0007, укладений між [PERSON] та менеджером з боку ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ»; акт прийому-передачі наданих послуг до Договору № 0812-0007 від 08.12.2016 року; договір кредитної лінії № 0812-0007, укладений між [PERSON] та менеджером ТОВ «ІМПЕРІЯ ФЛАВІР»; памятка клієнта; квитанція № 168800254 від 08.12.2016 року з ПАТ «КРЕДІ [PERSON]», відповідно до якої сума 75\~000 грн. перерахована [PERSON] на рахунок ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ»; запит [PERSON] до Голови правління ПАТ «СБЕРБАНК» про повідомлення способів перерахування грошових коштів, перерахованих внаслідок шахрайських дій від 05.01.2017 року. 10.12.2016 року [PERSON] звернулася з заявою про порушення кримінального провадження щодо шахрайського заволодіння її грошами. 10.12.2016 року Олександрівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016080020004241, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство). На підставі викладеного, просила суд стягнути з ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» на її користь майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 75000,00 грн., з банківського рахунку № 26004013052149, відкритого на імя ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» в ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627) на банківський рахунок № 29242825508100, відкритий на імя [PERSON] в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 р.\~ позов [PERSON] повернутий заявникові, як такий, що не підсудний Жовтневому районному суду м. Запоріжжя ( а.с. 13-14). Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, [PERSON] подано апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року\~ ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2017 р. скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( а.с. 66-67). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 1 листопада 2017 року провадження у цій справі відкрито (а. с. 91-92) 14.11.2017 року від первісного відповідача по справі ПАТ « Сбербанк» до надійшли письмові заперечення проти позову, з доданими до них копіями документів (а.с. 99-105). 15 грудня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим\~ЦПК України\~викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу\~ХIII\~Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. 11.01.2018 р. від позивача по справі до суду надійшла уточнена позовна заява, з якої вбачається, що позивачка змінила статус учасника процесу відносно ПАТ « Сбербанк», виключивши з кола відповідачів, залучивши до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Відповідно до цього, позиваючись лише до ТОВ « ІМПЕРІАЛ ІНКАМ», просить суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 75\~000, 00 грн., отриманих\~ згідно квитанції № 168800254 від 8.12.2016 року, шляхом повернення на банківський рахунок, відкритий на ім»я [PERSON] № 29244825509100 в ПАТ « ПриватБанк» ( МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570). (а.с. 160-165) Ухвалою суду від 11 січня 2018 року справу призначено у підготовче судове засідання. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. (а.с. 175-176) 17.01.2018р. від позивача по справі до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка остаточно просила суд стягнути з ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» на її користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 75000,00 грн. згідно квитанції № 168800254 від 08 грудня 2016 року та покласти на відповідача судові витрати по справі. (а.с. 181-186) Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року підготовче провадження по зазначеній справі визнано закритим та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 222-223) Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, наполягала на розгляді справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Представник відповідача ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи у судовому засіданні повністю підтримала позицію представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ч.1\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та обєктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги пояснення представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до\~ст.280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 06 грудня 2016 року, [PERSON] на р/р 06004013052149, зазначений в договорі № 0812-0007 від 08.12.2016 року, укладений з ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ», було перераховано грошові кошти в сумі 75\~000 грн. (сімдесят пять тисяч гривень) за придбання автомобіля марки «Рено», 2013 року випуску, згідно домовленості з представником ТОВ «ІМПЕРІАЛ ІНКАМ», що підтверджується квитанцією № 168800254. (а.с. 156) Письмовий договір № 0812-0007, укладений між [PERSON] та ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ», згідно якого [PERSON] має бути сплачено 75\~000 грн. в рахунок першого платежу за автомобіль «Рено», 2013 року випуску, виконано не було, автомобіль з боку ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» наданий не був, в той час як грошові кошти [PERSON] були перераховані. (а.с. 149-150) Також встановлено, що 10.12.2016 року [PERSON] звернулася з заявою про порушення кримінального провадження щодо шахрайського заволодіння її грошовими коштами у розмірі 75000,00 грн. 10.12.2016 року Олександрівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016080020004241, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство). (а.с. 116-а) Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об'єктами цивільних прав є,\~зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України\~дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями\~11,\~600,\~601,\~604 - 607,\~609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Зазначене чітко узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з метою придбання автомобіля «Рено», 2013 року випуску, перерахувало ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» грошові кошти в розмірі 75000,00 грн., автомобіль з боку ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ІНКАМ» наданий не був, а отже перераховані грошові кошти є такими, що отримані безпідставно та підлягають поверненню, оскільки до теперішнього часу відповідачем в добровільному порядку вказана сума повернута не була. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на положення\~ст. 1212 ЦК України, яка передбачає обовязок особи повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 750,00 грн. (а.с. 2), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Outcome: approved