Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

20 травня 20114 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 04.06.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №831195/МБ, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 30000 гривень в порядку та на умовах визначених кредитним договором, строком до 03 червня 2010 року. Також 04.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №831195/МБ-П, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі. Відповідач [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала і станом на 23.12.2013 року сума її заборгованості становить 100 671 грн. 45 коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 25 896,64 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 46 970,22 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 9 587,86 грн., штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 18 216,73 грн., яку представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів разом з судовими витратами, понесеними позивачем при подачі позову в розмірі 1006,71 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позов підтримав з підстав в ньому викладених. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на пропуск строків позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у судовому засіданні повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником та боржник разом з поручителем відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Як встановлено судом, 04.06.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №831195/МБ, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 30000 гривень на строк користування з 04.06.2008 року по 03.06.2010 року. Також, 04.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №831195/МБ-П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі. У порушення умов договору відповідачі зобов'язання за договором належним чином не виконали і станом на 23.12.2013 року сума заборгованості відповідачів становила 100671 грн. 45 коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 25 896,64 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 46 970,22 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 9 587,86 грн., штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 18 216,73 грн. Представник відповідача [PERSON] у своїй заяві посилався на те, що строк позовної давності за цими позовними вимогами вже минув з огляду на наступне. Відповідно до кредитного договору від 04.06.2008 року №831195/МБ, укладеного між ПАТ КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] був наданий кредит у розмірі 30000 гривень з кінцевим терміном повернення 03.06.2010 року. Строк позовної давності минув 03.06.2013 року, а позовна заява надійшла до суду лише 20.05.2014 року. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислення позовної давності починається з моменту, коли кредитор дізнався, або повинен був дізнатися про порушення умов договору. Згідно з постановою ВССУ №5 від 30.03.2012 року, положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у справах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)». Таким чином, оцінюючі докази, досліджені у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, про те що представником позивача не надано, а судом не встановлено доказів поважності причини пропуску строків позовної давності, тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону проти якої постановлено рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed