Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що разом з ним в будинку, в якому він проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані колишня дружина [PERSON] та дочка [PERSON] 28 вересня 1998 року шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачі певний час проживали разом з ним, проте в 2005 році забрали речі і покинули будинок. Позивач не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, а саме оформити субсидію, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Позивач пояснив, що його колишня дружина та дочка з ним не проживають з 2005 року, жодних дій по утриманню будинку не здійснюють, не приймають участі у витратах по утриманню житлового будинку, не сплачують комунальні платежі, добровільно виписуватись не бажають. Свідок [PERSON] , сусід позивача в судовому засідання зазначив, що [PERSON] та [PERSON] декілька років не проживають разом із [PERSON] . Свідок [PERSON] , депутат сільської ради попереднього скликання в судовому засідання зазначив, що неодноразово приходив до [PERSON] , проте відповідачів у будинку не бачив. Відповідачі, в судове засідання призначене 14 квітня 2021 року та 14 травня 2021року, не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, а також розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відзиву на позов не подали, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 1998 року, яке набрало законної сили шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.8) Згідно довідки Сапогівської сільської ради від 24 вересня 2020 року №164 [PERSON] проживає у власному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки Сапогівської сільської ради від 16 вересня 2020 року №154 - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають (а.с.6). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , від 08 квітня 2019 року, 24 травня 2020 року та 12 жовтня 2020 року - встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищезазначеною адресою, проте не проживають (а.с.9-11). Відповідачі не приймають участі у витратах по утриманню будинку, не сплачують комунальні та інші платежі. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до статтей 41,47 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Таким чином суд вважає, що відповідачі добровільно покинули будинок, у якому зареєстровані, а оскільки він не проживають без поважних причин більше одного року у вказаному будинку, то в силу цього втратили право на користування житлом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Outcome: approved