Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

21 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтовування позову вказав, що будинок [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2015, виданим державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. У вищевказаному будинку зареєстровані він та його донька [PERSON] . Відповідач [PERSON] з березня 2009 року не проживає в спірному будинку. Всі комунальні послуги позивач сплачує та несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. В подальшому надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти позову не має будь-яких заперечень. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знає позивача його доньку, останній раз бачив відповідача понад два роки тому, йому відомо, що відповідач пішла з дому мешкати до хлопця. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона знає позивача, він мешкав із дружиною, у нього є чотири дитини, які всі живуть окремо від позивача. Дружина залишила позивача 5 років тому, донька відповідач не мешкає за адресою позивача понад три роки. Чи підтримує відповідач зв`язок із позивачем їй не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає позивача, відповідачку, позивач мешкає один, його донька відповідач з батьком не мешкає, останній раз бачив її понад рік. Речей відповідача у будинку позивача не має. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд розглядає\~справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2015 року, виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І., зареєстрованого у реєстрі за №1-105, 27.01.2015. (а.с.6,7). Як вбачається з довідки квартального комітету №24 Покровського району м. Кривого Рогу №869 від 17.02.2020 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним сусідами позивача та затвердженим головою квартального комітету №24 Покровського району м. Кривого Рогу 14.12.2020, згідно якому відповідач [PERSON] , 2000 року народження з 03 березня 2019 року не проживає у будинку [ADDRESS] (а.с.12-13). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.\~321 ЦК України встановлено, що\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачеві на праві\~особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved