Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

20.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Гукливська сільська рада Воловецького району про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку F 326, в с. Гукливий, Воловецького району Закарпатської області. Також, в цьому будинку зареєстрований його зять [PERSON] Відповідач житлом не користується, матеріальної допомоги на утримання житла не надає, в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації. У звFязку з цим, наявність реєстрації відповідача [PERSON] перешкоджає позивачу [PERSON] як власнику будинку вільно розпоряджатись своїм майном, а також виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. На підставі наведеного, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою будинку F 326, в с. Гукливий, Воловецького району Закарпатської області. Позивач [PERSON], в підготовче судове засідання не зFявився, проте надав суду заяву в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі, ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зFявився, проте надав заяву про визнання позову, просив розглянути справи без його участі, заперечень до позову немає. Представник третьої особи Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що власником житлового будинку F 326, в с. Гукливий, Воловецького району Закарпатської області є позивач [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер обFєкта нерухомого майна F 1265090221215. (а.с.8). Із довідки Гукливської сільської ради Воловецького району за F 215 від 13.02.2019 року (а.с.11) суд встановив, що в буд. F 326, в с. Гукливий, Воловецького району Закарпатської області зазначено зареєстрованими: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], якіфактично не проживають за вказаною адресою з серпня 2016 року. З Акта обстеження житлового будинку F 326 в с. Гукливий, Воловецького району Закарпатської області, складеного 24.11.2017 року Гукливською сільською радою Воловецького району, вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає в цьому будинку з 01.08.2016 року. (а.с.12). У відповідності з довідкою Скотарської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за F 12 від 02.04.2019 року встановлено, що місцем проживання відповідача [PERSON] є житловий будинок F 178, в с. Скотарське Воловецького району Закарпатської області (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімFї, інших осіб. Позивач є власником житлового будинку, а тому він має право володіти, користуватись і розпоряджатись цим будинком на власний розсуд. Водночас він має право на захист свого права власності. Суд дійшов висновку, що реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] в буд. F 326, в с. Гукливий, Воловецького району Закарпатської області, порушує права [PERSON], як власника будинку, на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користується ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України, передбачено, що члени сімFї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімFї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімFї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімFї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімFї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Водночас частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі досліджених доказів, та встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що право власності позивача [PERSON] на житловий будинок за адресою: с. Гукливий, 326 Воловецького району Закарпатської області підлягає судовому захисту відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що належить позивачеві на праві приватної власності, оскільки був відсутній в цьому будинку без поважних причин понад один рік. Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved