Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

20.08.2021 року позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 11 жовтня 2014 року, актовий запис №1135. Позивач вказує, що сімейні відносини припинились. Відповідач проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Так, спільне життя подружжя є неможливим. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. на місяць, але не менше 30 % від усіх видів доходів відповідача. Зазначено, що сторони мають спільну дитину. 28.08.2021 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивачем подано заяву на усунення недоліків, в якій вони зазначила про розгляд позовних вимог про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем подано відзив, з якого вбачається, що проти розірвання шлюбу він не заперечує. Вимоги в частині стягнення аліментів визнає частково, зазначає про можливість сплачувати аліменти в сумі 2500,00 грн. , оскільки не має можливості сплачувати в більшій сумі. У відповіді на відзив позивач не погодилась із обставинами, викладеними у відзиві. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та врахувати відзив. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1135, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису\~статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 3 Сімейного кодексу України\~визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог\~статті 80 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згоди щодо утримання дитини між батьками не досягнуто. Позивач має довести, що матеріальний стан відповідача є достатнім, оскільки зазначає про його можливість сплачувати аліменти у розмірі 6000,00грн. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. У ч. 1 ст. 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 4 ст. 77 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування. За ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у загальному розмірі 6000,00 грн. щомісяця, позивачем суду не надано. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий\~мінімум на дітей\~віком до\~6\~років з\~1\~січня становить\~1921\~грн. Вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, але не менше 30 % від часки доходи, є такими, що не узгоджуються із ст. 184 СК України, тому застосування стягнення аліментів у частці разом із стягненням аліментів у твердій грошовій сумі є неможливим. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи, відсутність доказів наявності у відповідача доходів, визнання відповідачем позову в розмірі стягнення аліментів у сумі 2500,00 грн. щомісяця, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону. Відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду із позовом 20.08.2021 року, що вбачається з відмітки на штампі суду. Так позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Крім того позовні вимоги в частині розірвання шлюбу також підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням положень закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справі в частині вимог про стягнення аліментів, тому під час подання позову судовий збір в цій частині не сплачувався. Враховуючи дату звернення до суду, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial