Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

21 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони з 5 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час позивач звернулася із позовом про розірвання шлюбу. Син [PERSON] проживає разом з позивачем і вона особисто піклується про нього, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 5 листопада 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, Україна, актовий запис № 186, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Під час шлюбу в них народився син: [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно довідки КП «ЖКЦ» № 37 від 18.03.2015 року позивач [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини свідчать про те, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем. Як вбачається із змісту позовної заяви, між батьками виник спір щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов'язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не працює. Відповідач довідку про доходи суду не надав, проте в поданій до суду заяві зазначив, що працює монтажником в БК «Промінвестбуд» та має дохід в сумі 5000 гривень щомісяця і згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків по утриманню дитини, їх матеріальне становище, нормальний стан здоров'я дитини та відповідача, оскільки доказів іншого не надано, відсутність у нього інших утриманців, з урахуванням чого вважає, що аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним і забезпечить належну участь батька в утриманні дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved