Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

21.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві вказував, що 14.06.2011 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від нього 49000 доларів США, які зобовязалась повернути з процентами протягом одного року, про що особисто написала розписку. До теперішнього часу [PERSON] свої зобовязання не виконала та борг не повернула. Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням заяви від 03.08.2015 року про зміну предмету позову, [PERSON] просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 49000 доларів США, та витрати по сплаті судового збору у сумі 3775,80 грн. 10.09.2015 року [PERSON], як представник [PERSON], діючи в інтересах останньої, звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання недійсною розписки від 14.06.2011 року. Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] особисто грошові кошти від [PERSON] не отримувала, розписку від 14.06.2011 року не підписувала. Крім того,в розписці не конкретизовано в якій саме валюті надано кошти в борг, що унеможливлює визначення гривневого еквіваленту. Вказані обставини свідчать про невідповідність розписки вимогам ЦК України, щодо правочинів. Під час судового розгляду справи [PERSON] та його представник підтримали вимоги первісного позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за розпискою від 14.06.2011 року, та просили відмовити в задоволенні зустрічного позову за його безпідставністю. [PERSON] та її представник наполягали на задоволенні вимог зустрічного позову та просили відмовити в задоволенні первісного позову [PERSON] При цьому стверджували, що в розписці від 14.06.2011 року не вказано строк повернення боргу. Вважали що [PERSON] пропустив строк для звернення до суду за захистом свого права та заявили про застосування позовної давності. Заслухавши доводи учасників процесу, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти, та відповідні ним правовідносини. 14.06.2011 року між сторонами було укладено договір позики, оформлений в письмовій формі шляхом написання відповідачем за первісним позовом розписки про отримання грошових коштів. Факт написання розписки особисто [PERSON] в судовому засіданні не оспорювався. Відповідно до вказаної розписки 14.06.2011 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 49000 дол.США, строком на один рік, зі сплатою відсотків. На час розгляду даної справи [PERSON] свої зобовязання не виконала, що підтверджується наявністю у [PERSON] оригіналу розписки, яку останній надав суду. Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи у суді, [PERSON] суму боргу за договором позики [PERSON] не повернула, а тому вимоги останнього є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Посилання відповідача за первісним позовом та її представника на те, що зі змісту розписки неможливо встановити, в якій саме валюті їй надавалися в борг кошти, суд вважає безпідставними та оцінює критично, оскільки у розписці чітко вказано, що [PERSON] позичила саме 49000 доларів США. Крім того, суд критично оцінює посилання представника [PERSON] на те, що остання грошові кошти за договором позики не отримувала. Згідно зі ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. В той же час, факт того, що [PERSON] не одержала грошові кошти за договором позики, у судовому засіданні жодними доказами доведений не був, що приводить суд до переконання, що відповідачка за первісним позовом одержала від [PERSON] 49000 дол. США позики. Суд також приходить до висновку про необґрунтованість заяви про застосування позовної давності та відсутність підстав для її задоволення. Так відповідно до розписки від 14.06.2011 року [PERSON] повинна була виконати свої зобовязання до 14.06.2012 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. [PERSON] подав позов 21.04.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно ч.1,3 ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] та її представник не навели переконливих і конкретних мотивів в обґрунтування зустрічного позову та не надали суду будь-яких доказів, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за його недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3775,80 грн.

Outcome: approved