Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

21 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (уточнивши в заяві від 10.04.2019р. первісно заявлені позовні вимоги), в якому просить стягнути щомісячно з відповідача на її користь і на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років, пославшись на таке: Вона є дочкою відповідача [PERSON] . 30 грудня 2018 року вона досягла віку повноліття. Вона не одружена і не працює, так як є студентом 3 курсу Костянтинівського індустріального технікуму, на період навчання потребує матеріальної підтримки. Вона проживає з матір`ю [PERSON] , яка не працює, знаходиться у декретній відпустці, тож не в змозі в повній мірі самостійно забезпечувати її і сприяти здобуттю нею (позивачкою) освіти. Відповідач матеріальної допомоги їй добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним, тож відповідно до ст.199 СК України зобов`язаний утримувати її як повнолітню дочку, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років. Ухвалою суду від 06.05.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін (а.с.24-25). Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.28). Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. За приписами ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3). Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] (а.с.5), а також свідоцтвом про зміну прізвища позивачки зі « [PERSON] » на « [INFO] » серії [NUMBER] (а.с.9). Позивачка постійно проживає з матір`ю, що підтверджено довідками Комунального підприємства «Служби єдиного замовника Костянтинівської міської ради» від 19.02.19 р. №№62,63 та довідкою Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 1729 від 19.07.2017 р. (а.с.11,10,6). З 01 вересня 2016 року [PERSON] навчається на ІІІ курсі денного відділення Костянтинівського індустріального технікуму Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на бюджетній формі навчання, навчальний заклад - І (першого) рівня акредитації, що підтверджено довідкою №242 від 19.02.2019 р. (а.с.4). Вирішуючи питання про обгрунтованість позовних вимог, суд виходив з таких обставин: - позивачка, яка у 2018 році досягла віку повноліття, у зв`язку з навчанням за денною формою потребує матеріальної допомоги, про що нею заявлено у позові і не спростовано відповідачем; - про неможливість надання матеріальної допомоги дочці відповідачем не заявлено. Тож з відповідача на користь і на утримання позивачки мають бути стягнуті аліменти на час її навчання. При визначені розміру аліментів до сплати, суд виходив з положень ст.200 Сімейного кодексу України, згідно з якими суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, врахувавши ті обставини, що мати позивачки має на утриманні малолітню дитину, [INFO] , відповідач, як платник аліментів, будь-яких відомостей про стан свого здоров`я, матеріальне становище наявність інших утриманців (інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина) суд не повідомив. Тож з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі, заявленому позивачем, - 1/4 від доходу відповідача, щомісячно з дати звернення до суду на час навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років. За наведених підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від його сплати. Тож з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за ставкою за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 768,40 грн.

Outcome: approved