Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

19 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом і до досягнення їхнім сином повноліття (а.с. 2-3). 13 лютого 2017 року [PERSON] подала адресовану суду свою письмову заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої остаточно вимагає стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33% з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з жовтня 2016 року і до досягнення їхнім сином повноліття (а.с. 68-69). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з жовтня 2016 року відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], який страждає на хронічні захворювання та потребує домашнього догляду, в зв'язку з чим на лікування та догляд дитини вона витрачає значну суму коштів. Позивач просила розглянути справу без її участі, про що зазначила в тексті заяви про зміну позовних вимог (а.с. 668-69). Відповідач [PERSON] подав адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с. 26-28), та в судовому засіданні не визнав позов, посилаючись, що позивач чинить йому перешкоди у спілкування з дитиною. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення відповідача, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивач підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2016 року, малолітній син сторін [PERSON] залишився проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Проте сторони не досягли згоди щодо участі відповідача у утриманні їхнього малолітнього сина [PERSON]. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікованої Україною 27.02.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як пояснив відповідач в судовому засіданні, станом на цей час він працює на посаді головного державного інспектора управління держрибагенства в Одеській області, інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних утриманців не має, а також не має будь-яких фінансових зобов'язань, й з нього не проводяться будь-які стягнення за виконавчими документами. З наданої позивачем суду медичної документації вбачається, що малолітній син сторін страждає на хронічні захворювання, в зв'язку з чим потребує домашнього догляду. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved