Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

21.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на гараж. Обґрунтовуючи свої вимоги посилалася на те, що 07.12.2010 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: п.Донське вул. 50 років Жовтня 37/21, та гараж за адресою: п.Донське вул.Южна 49. Земельна ділянка для будівництва гаражу була виділена померлому на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради від 03.01.1996 року за № 31, вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка. В установлений шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак в отриманні свідоцтва на право спадкування за законом на гараж їй відмовлено, оскільки відсутній оригінал право власності на гараж, тому просила визнати за нею право власності в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заву про розгляд справи без її присутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.19). Відповідач [PERSON] селищна рада Волноваського району Донецької області в судове засідання не з'явилась, надала заву про розгляд справи без присутності представника (а.с.18). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідача. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть 1-НО № 510263 [PERSON] помер 07.12.2010 року. /а.с.10/. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: п.Донське вул. 50 років Жовтня 37/21, та гаража за адресою: п.Донське вул.Южна 49. Згідно частини 1 статті 328 ЦК України, право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Земельна ділянка для будівництва гаражу була виділена померлому [PERSON], на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради від 03.01.1996 року за № 31 (а.с.9). На підставі вищевказаного рішення, техніком бюро архітектури Волноваського району складений акт вибору земельної ділянки, загальною площею 0,0025 га, за адресою п.Донське вул.Южна 49.(а.с.5). Також був виданий дозвіл на будівництво гаражу. Відповідно поверхового плану та експлікації (а.с.13), корисна площа гаражу складає 25,00 кв.м. Відповідно до вимог статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач, як дружина померлого, що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб, наявного в матеріалах справи (а.с.13), є спадкоємицею першої черги за законом. В передбаченому статтею 1269 ЦК України порядку вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави на визнання за позивачем права власності на нерухоме майно у вигляді зазначеної квартири. На підставі статей 328, 392, 1261, 1269, 1268 ЦК України,

Outcome: approved