Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

20.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача [PERSON] Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В 2014 році у них народилась дочка [PERSON]. Зазначає, що сімейне життя у них не склалося через сварки і відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення подружніх стосунків близько року. Вважає, що їх сім'я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше його збереження є неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. За вказаних обставин позивач дійшла висновку, що сім'ю зберегти неможливо, а тому просить суд розірвати даний шлюб. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві зазначила, що позов підтримує та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]», а відповідач в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2012 року (а.с. 3). В шлюбі в сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.05.2014 року (а.с. 4). Згідно довідки № 148/2, виданої Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 01.03.2017 року, дочка сторін по справі [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS](а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно впливати на виховання і розвиток їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам ст. 113 СК України. За відсутності у позивача клопотання щодо розподілу судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

Outcome: approved