Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

21.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і довічно. При цьому позивач вказує на те, що він є пенсіонером за віком, хоча і проживає з відповідачем та третьою особою в одній квартирі, проте харчується окремо, потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON], [INFO], є його рідним сином, який проживає разом з ним в одній квартирі, не працює, за станом здоров'я має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Як зазначає позивач [PERSON], він знаходиться на межі бідності, крім пенсії, інших джерел доходів не має. Крім того, він є хворою людиною, має важки хронічні захворювання. Багато коштів він витрачає на ліки. В той же час єдиним його доходом є пенсія, яка не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання. Він змушений економити, не купує собі нові речі, оскільки витрачає кошти на харчування, інші людські потреби. Позивач, також, зазначає, що має ще одного сина - [PERSON], який проживає окремо, нещодавно одружився, має на утриманні півторарічну доньку [PERSON], [INFO] та дружину, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Тому до [PERSON] він не висуває вимоги щодо надання матеріальної допомоги на його утримання. Посилаючись на викладені обставини, ст. 51 Конституції України, положення Сімейного кодексу України, [PERSON] просить задовольнити його позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і довічно. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив суд про ухвалення рішення щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів в розмірі 1 000 грн. починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до 21.01.2017 року, а з 21.01.2017 року стягувати аліменти в розмірі 1 500 грн. і довічно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову. При цьому стверджує, що позивач [PERSON] належним чином не виконував свій обов»язок по утриманню та вихованню дітей, тому між ними немає теплих родинних стосунків, кожний з них живе окремо своїм особистим життям, крім того, зазначає, що відповідач зловживає алкогольними напоями, в зв'язку з чим і має захворювання. Також, відповідач вказує на те, що він офіційно не працює за станом свого здоров'я, має захворювання - пахова грижа, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого, потребує хірургічної операції. Відповідач вказує на те, що позивач отримує пенсію, що дає йому можливість повністю утримувати себе без будь-якої сторонньої матеріальної допомоги. Доказів того, що позивач має потребу в допомозі чи матеріальній підтримці, а він (відповідач) від надання такої допомоги ухиляється та має можливість таку допомогу надавати, [PERSON] не надано. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа в судовому засіданні заперечувала щодо позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком двох повнолітніх синів: [PERSON] та [PERSON]. Позивач проживає в одній квартирі з відповідачем та третьою особою по справі, його сини ведуть окремий спосіб життя. Молодший син має свою сім'ю, на його утриманні перебуває донька [PERSON], [INFO] та дружина (а.с. 5). Сам [PERSON] з 2011 року є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, отримує пенсію у розмірі 1208 грн. 93 коп. (а.с.6,7). Як вказує позивач, він знаходиться на межі бідності, крім пенсії, інших джерел доходів не має. Пенсія, яку він отримує, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання. Він змушений економити, не купує собі нові речі, оскільки витрачає кошти на харчування, інші людські потреби. Крім того, він є хворою людиною, має важки хронічні захворювання. Як зазначає позивач його син, відповідач по справі, є повнолітнім, хоча і не працює, однак, може надавати допомогу на його утримання. Підстав, які б звільняли відповідача від обов»язку по його (батька) утриманню, не має. Суд вважає, що вказані доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч.1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов»язку утримувати матір, батька та обов»язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялись від виконання своїх батьківських обов»язків. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є непрацездатним, оскільки з 2011 року є пенсіонером за віком, що є однією з підстав виникнення обов»язку повнолітніх дітей утримувати його. Другою підставою на утримання з боку повнолітніх дітей є потреба батьків в матеріальній допомозі, яка має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Державним бюджетом України прожитковий мінімум для непрацездатних осіб на 2016 рік визначено у розмірі 1074 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва та з 2011 року отримує пенсію у розмірі 1208 грн. 93 коп., що є незначно вищим за прожитковий мінімум, встановлений для непрацездатних осіб (а.с.6,7). Суд також враховує, що позивач є хворою людиною, має хронічні захворювання - ішемічна хвороба серця, атеросклеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2-го ступеня, серцева недостатність 1-го ступеня, хронічний холецисто-панкреотит в стадії ремісії, у зв»язку з чим він змушений нести витрати на підтримку свого здоров»я, купівлю ліків (а.с. 19, 20). Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] є непрацездатною особою та, виходячи з розміру пенсії 1208 грн. 93 коп. та необхідних щомісячних витрат, потребує матеріальної допомоги з боку повнолітнього сина - відповідача [PERSON]. Суд вважає, що обов»язок повнолітніх дітей щодо утримання непрацездатних батьків не може залежати від їх матеріального стану, оскільки обов»язок батьків утримувати дитину не залежить від їх матеріального стану. Доказів того, що позивач не піклувався про своїх дітей (в тому числі і відповідачем [PERSON].), не займався їх вихованням та не утримував їх належним чином, відповідач суду не надав. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обгрунтованість вимог позивача [PERSON] та часткове задоволення його вимог, а саме: у розмірі 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб на 2016 рік, що становить 537 гривень. Крім того, судом враховується те, що позивачем подано позовну заяву лише до одного повнолітнього сина, вимог майнового характеру до іншого він не має. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON], то згідно вимог ст.ст.79,88 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь держави судовій збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial