Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

20.04.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Нововодолазької селищної ради Харківської області та приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А.,- «Про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини» (вхідний № 1831/18-вх), на обґрунтування якої заявник зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала з ним по день смерті за адресом: [ADDRESS] . Він забезпечував необхідний догляд за хворою [PERSON] , так як вона тривалий час хворіла та постійно потребувала сторонньої допомоги, безперервно доглядав останню. Проживаючи разом, вони несли спільні витрати по господарству, мали спільний бюджет, вели спільне харчування та були пов`язані між собою спільним побутом й мали взаємні права та обов`язки. При цьому він підтримував в належному стані домоволодіння спадкодавиці та поніс витрати на її поховання. Після смерті [PERSON] залишився спадок - житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресом: [ADDRESS] , -що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.02.1974 року. Оскільки за життя [PERSON] не склала заповіт та ураховуючи відсутність в неї спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг, то він має право на спадкування за законом у четверту чергу. 17.10.2017 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. заведено спадкову справу № 170/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , на підставі його заяви про прийняття спадщини. На цю заяву приватним нотаріусом надано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, а також винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки потрібно встановити факт проживання спадкоємця та спадкодавця однією сім`єю рішенням суду. Тому просив встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , не менш як п`ять років на час відкриття спадщини, а саме, з 2012 року по день смерті спадкодавця [PERSON] , тобто до [INFO] (а. с. 3 - 6). Розпорядженням керівника апарату суду Столяренка С. В. № 1022 від 20.09.2018 року призначено повторний автоматизований роз поділ справи й згідно з відповідним протоколом, обліково-статистичною карткою справи та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, справу передано на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 36, 37, 38 41). Заявник [PERSON] у судовому засіданні свою заяву підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту заяви, та просив встановити факт його постійного проживання із [PERSON] , яка померла [INFO] , не менше як п`ять років на час відкриття спадщини, а саме, з 2012 року по день смерті тої. Представник заінтересованої\~особи \~Нововодолазької селищної\~ради - у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак від селищного голови Єсіна О. С. надійшов лист, зареєстрований за вхідним № 5193/18-вх від 25.10.2018 року, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, зазначивши, що проти задоволення вимог заявника не заперечують (а. с. 46). Заінтересована особа Приватний нотаріус Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкова Л. А. - у судове засідання теж не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак звернулась до суду з листом, зареєстрованим за вхідним № 5664/18-вх від 13.11.2018 року, в якому просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що дійсно відмовила заявнику у вчиненні нотаріальної дії. При цьому у постанові викладено всі причини відмови та преамбула обставин справи, інших відомостей вона не має (спадкова справа не заводилась) (а. с. 63). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 зазначеного вище кодифікованого закону України, особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у заінтересованих осіб свідчать їх листи, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання заінтересованими особами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: заслухавши пояснення заявника, свідків і дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою померлої й дійсно [PERSON] весь цей час до моменту смерті [PERSON] постійно проживав разом із нею за адресом: [ADDRESS] , - й вони вели з нею сумісне господарство та мали спільний бюджет. Також він хворій [PERSON] забезпечував належний догляд та лікування, підтримував житло у відповідному стані. Окрім того, заявник після смерті сусідки й поховав її. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який також є сусідом померлої [PERSON] , надав суду аналогічні за своїм змістом та суттю пояснення. З паспорта громадянина України (серії [NUMBER] ), виданого 20.06.2000 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресом: [ADDRESS] (а. с. 8, 65 71). Згідно зі Свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.08.2017 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 87 (а. с. 10). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 20.09.2017 року депутатом округу № 8 Нововодолазької селищної ради Лиганенком К. Е., підпис якого засвідчений секретарем ради Степаненко Н. Є., [PERSON] , зареєстрований за адресом: [ADDRESS] ,- фактично протягом 5 років проживав з [PERSON] за адресом: [ADDRESS] . Вони несли спільні витрати, мали спільний бюджет, спільно харчувались, спільно утримували житло, його ремонтували та вели спільне господарство. [PERSON] поніс витрати на лікування та поховання [PERSON] (а. с. 11). Як убачається з товарних чеків [PERSON] з 03.08.2017 року по 07.08.2017 року включно придбавав медикаменти (а. с. 12). Відповідно до товарного чеку від 09.08.2017 року [PERSON] придбав на поховання [PERSON] майно на суму 2238,00 гривень (а. с. 13). Згідно довідки КЗОЗ «Нововодолазька центральна районна лікарня» Харківської області від 31.08.2017 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування у лікарні з 03.08.2017 року по 09.08.2017 року з діагнозом: гостре порушення кровообігу, кома, та була забрана [PERSON] 09.08.2017 року (а. с. 15). Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради депутатів трудящих 06.02.1974 року на підставі відповідного рішення від 01.02.1974 року, [PERSON] на праві особистої власності в цілому належить домоволодіння [ADDRESS] , що зареєстроване 06.02.1974 року Бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 29 за реєстровим № 3422 (а. с. 16). 07.06.2016 року КП «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» виготовило технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , з якого убачається, що будинок самовільного будівництва та перепланування не має (а. с. 17 20). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49479989, наданого 17.10.2017 року приватним нотаріусом Нововодолазького району Харківської області Крючковою Л. А., вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи (номер у спадковому реєстрі 61388319, номер у нотаріуса 170/2017), що зберігається у приватного нотаріуса Крючкової Л. А. й спадкодавцем зазначено [PERSON] , померлу [INFO] (а. с. 21). Також, згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54637911 від 27.12.2018 року, наданою о 14 годині 41 хвилину Нововодолазькою державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту [PERSON] , померла [INFO] , у Спадковому реєстрі знайдено інформацію про спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 61388319, номер у нотаріуса 170/2017), що зберігається у приватного нотаріуса Нововодолазького району Харківської області Крючкової Л. А (а. с. 88). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54637893, наданої 27.12.2018 року о 14 годині 40 хвилин Нововодолазькою державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 89). Крім того, постановою приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А., зареєстрованою за вихідним № 111/02-31 від 27.02.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: [ADDRESS] ,- після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відповідно до\~статті 1264\~Цивільного кодексу\~України у\~четверту чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~особи,\~які проживали\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини.\~Факт проживання\~спадкоємців однією\~сім`єю підтверджується\~рішенням суду,\~яке набрало\~законної сили,\~а тому\~для подальшого\~оформлення спадкових\~прав на\~майно [PERSON] \~заявнику було\~рекомендовано звернутися\~до суду\~із заявою\~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю (а. с. 22). Таким чином, на підставі наведеного, суд переконався у тому, що заявник [PERSON] , хоча і має реєстрацію за сусіднім із померлої [INFO] [PERSON] адресом, однак з 2012 року й по час смерті тої фактично мешкав та вів спільне господарство разом із нею. Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями) та Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями). Так, з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. У свою чергу положення частини 1 статті 293 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положення частини 1 статті 315 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження. Зміст частини 2 вказаної статті зазначає про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як убачається з положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями), наведений у нормах Цивільного процесуального кодексу України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Крім того, цим же пунктом Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що встановлення юридичного факту його сумісного проживання однією сім`єю з померлою [PERSON] необхідно йому для забезпечення можливості реалізації права на спадщину. Абзаци 1 та 2 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» мовлять про те, що такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Також, ухвалюючи це рішення, суд виходить з положень частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України). Приписами статей 1216 та 1217 вказаного кодифікованого закону України обумовлено, що спадкуванням, яке може здійснюватися за заповітом або за законом, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з правилами частини 1 та 2 статті 1220 цього ж нормативно-правового акту спадщина відкривається внаслідок смерті, а часом її відкриття вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, що виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. При цьому, як зазначено у частині 1 статті 1222 вказаного кодексу, спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Отже, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 зазначеного останнім нормативно-правового кодифікованого акту України). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 27.12.2018 року о 14 годині 40 хвилин під № 54637893 Нововодолазькою державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 89). Отже, за життя померла не зробила заповідального розпорядження, тому спадкування належного померлій майна слід здійснювати за законом. Положення статті 1258 Цивільного кодексу України роз`яснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Ретельно перевіривши матеріали справи, а також відомості, надані судові нотаріусом, зокрема, її постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд убачає, що єдиною особою, зацікавленою у прийнятті спадщини, є [PERSON] , який впродовж шести місяців із дня смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса із відповідною письмовою заявою про прийняття спадщини. Згідно з приписами статті 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів справи убачається та доведено належними доказами в суді, що позивач та спадкодавець мешкали з 2012 року за одним адресом: [ADDRESS] ,- вели сумісне господарство, окрім того, заявник надав допомогу та лікував літню спадкодавицю. Отже, доказом постійного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини окрім досліджених письмових доказів, зокрема, Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 20.09.2017 року депутатом округу № 8 Нововодолазької селищної ради Лиганенком К. Е., підпис якого засвідчений секретарем ради Степаненко Н. Є., та відповідних чеків на придбання ліків та витрат на поховання померлої, є й свідчення їх сусідів, допитаних судом в якості свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень статей 1 і 34 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину визнається нотаріальною дією, яка вчиняється нотаріусами. На дату подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентований відповідним Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, підпункт 1.2. пункту 1 глави 10 розділу ІІ якого обумовлює, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При цьому, на виконання вимог підпункт 4.1. пункту 4 глави 10 розділу ІІ того ж Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Отже, як дійсно обумовлено підпунктом 4.4. пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного вище Порядку, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Таким чином, встановлення факту проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2012 року до дня її смерті [INFO] , породжує юридичні наслідки у виді отримання спадщини та відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Аналізуючи причини звернення заявника до суду із вимогою про встановлення факту проживання однією сім`ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд переконався, що цей факт необхідний йому задля оформлення спадщини, яку він прийняв 17.10.2017 року шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. При цьому, з огляду на зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятої приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. 27.02.2018 року та зареєстрованою за вихідним № 111/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: [ADDRESS] ,- після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з огляду на те, що ним не надано рішення суду, яке набрало законної сили, щодо встановлення факту проживання його із спадкодавцем однією сім`єю. Таким чином, проаналізував всі наявні докази у їх сукупності, наведені та встановлені у судовому засіданні факти та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника та можливість задоволення його заяви шляхом встановлення факту проживання спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , із спадкоємцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року до [INFO] . Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що заявник є єдиним спадкоємцем спадкодавця, й згідно положень частини 1 та 3 статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови у її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що до участі у справі залучені належні заінтересовані особи. У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved