Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

21.11.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.04.2012 року розірвано шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 08.05.1997 року у Торчиновицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №9. Дане рішення суду набрало законної сили 04.05.2012 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.09.2019 року вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на час його навчання у Львівському техніко - економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка» в твердій грошовій сумі - 1100.00 гривень, але без урахування часу канікул - липень, серпень місяці, починаючи з 25.04.2018 року та до припинення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років. Дане рішення суду набрало законної сили 08.10.2019 року. На даний час син [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Інституту будівництва та інженерії довкілля Національного університету «Львівська політехніка» і закінчує навчання в червні 2021 року. У зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання в Інституті будівництва та інженерії довкілля Національного університету «Львівська політехніка», що знаходиться в іншій місцевості, на його навчання необхідні додаткові витрати. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати кошти на час навчання сина і допомагати матеріально, хоча спроможний надавати таку допомогу на період навчання. Просить стягувати з відповідача на свою користь, аліменти на повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання в Інституті будівництва та інженерії довкілля Національного університету «Львівська політехніка», починаючи з дня пред`явлення позову і по 30.06.2021 року та до припинення навчання, чи до досягнення ним двадцяти трьох років. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2019 року справа передана судді [PERSON] . Ухвалою судді від 24.03.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 28 вересня 2020 року на 11 годину 00 хвилин. Наказом від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №546/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2020року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.. Ухвалою судді від 09.09.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 17 годину 00 хвилин 11.11.2020 року, яке було неодноразово відкладено. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бущак Р.Є. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 10.08.2021 року позивачка подала в канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, про причини неявки також не повідомили. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач та його представник повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином (а.с.118). В судовому засіданні 28.04.2021 року відповідач пояснив, що працює вантажником в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Родинна ковбаска» з 02.09.2019 року. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.04.2012 року (а.с.4). Від шлюбу мають синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.09.2019 року позов [PERSON] задоволено частково, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області, поштовий індекс 81127, жителя [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Торгановичі Старосамбірського району Львівської області, жительки [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , на час його навчання у Львівському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка» в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок, але без врахування часу канікул -липень, серпень місяці, починаючи з 25.04.2018 року та до припинення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років, в решті заявлених позовних вимог, - відмовлено (а.с.13-15). З довідки про реєстрацію місця проживання, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, копії паспорта відомо, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , проживає разом з батьками у батьківському будинку, син [PERSON] зареєстрований спільно з нею за вищевказаною адресою (а.с.6, 8, 16, 18). Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. З довідки №1996 від 17.09.2019 року Національного університету «Львівська політехніка» та договору №2-27 від 26.07.2019 року про надання освітніх послуг, укладено між Національним університетом «Львівська політехніка» в особі ректора Бобала Ю.Я. та [PERSON] відомо, що плата за навчання освітніх послуг сина [PERSON] по спеціальності 192 «Будівництво та цивільна інженерія» складає за ІІІ курс (2019-2020 навчальний рік) - 16100,00 гривень та ІV курс (2020 - 2021 навчальний рік) складає 17540,00 гривень. Термін чинності договору з 01.09.2019 року до 30.06.2021 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 33640,00 гривень (а.с.7, 9). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера №04916 від 26.07.2019 року, №09225 від 16.12.2019 року, №03209 від 21.09.2020 року та №04305 від 08.12.2020 року відомо, що [PERSON] оплачено навчання cина на суму 8050,00 гривень, 8050,00 гривень, 8770,00 гривень та 8770,00 гривень відповідно, а також згідно квитанції №ПН1114993 від 06.09.2019 року [PERSON] сплачено 3750,00 гривень за проживання в гуртожитку (а.с.10, 11, 51, 61). Проїзд по маршруту Львів-Торгановичі, становить 70,00 гривень, що підтверджуються довідкою, виданою ТзОВ «БізнесРесурс» від 20.09.2019 року №15-1 (а.с.12). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікованої Україною 27.02.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Родинна ковбаска» №Р0000000047 від 11.03.2021 року відомо, що відповідач [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Родинна ковбаска» з 02.09.2019 року та займає посаду вантажника (а.с.100). Законодавцем положенням ч.2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач страждає на будь-які хронічні захворювання чи має інших неповнолітніх дітей та/або повнолітніх непрацездатних утриманців, та/або що з нього проводяться будь-які стягнення за виконавчими документами, та/або що він має будь-які фінансові зобов`язання. Отже, на підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач з позивачкою розлучений, проживає окремо від неї, [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на повному її матеріальному утриманні, є студентом Інституту будівництва та інженерії довкілля Національного університету «Львівська політехніка», що знаходиться в іншій місцевості, кінцевий термін навчання - 30.06.2021 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, також, враховуючи, що при визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проживання за місцем його знаходження, вартість проїзду до навчального закладу, враховуючи стан здоров`я відповідача, який є працездатним, здоровим (документів, які б свідчили про інше, відповідачем суду не представлено), те, що останній працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Родинна ковбаска», матеріальне становище позивача та відповідача, можливість надання утримання позивачкою сина (працює та отримує заробітну плату), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , щомісячно, на час його навчання Інституті будівництва та інженерії довкілля Національного університету «Львівська політехніка» в розмірі однієї чверті із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову та до припинення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років. В той же час не підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку так як відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частинами 2, 3 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцятитрирічного віку, законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви не передбачено встановлення для нього мінімального гарантованого розміру аліментів, оскільки такий застосовується лише до платежів на користь неповнолітніх дітей. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Таким чином, враховуючи, частковість задоволення позовних вимог [PERSON] , особливості їх формулювання, у зв`язку з чим вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, у зв`язку з неможливістю складення чіткої математичної пропорції, те, що позивачка була звільнений від сплати судового збору при зверненні із даним позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави половину розміру судового збору, який підлягав сплаті при зверненні із даним позовом до суду та від сплати якого була звільнена позивачка, а саме: 384,20 гривні (768,40 гривень : 2).

Outcome: partial