Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

20 листопада 2020 року заявник [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з заявою до заінтересованої особи Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 006113, виданого 30.12.2001 року на підставі рішення ХІХ сесії 23 скликання Білоусівської сільської ради від 27.12.2001 року № 140, заявнику належить на праві власності земельна ділянка площею 13,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У державному акті по батькові заявниці вказано [PERSON] , однак за всіма документами вона [PERSON] . Через вказану помилку в написанні по-батькові заявниці вона не має можливості укласти договір оренди земельної ділянки, посвідчити заповіт на неї та вчинити інші дії, пов`язані з земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд встановити факт належності їй державного акта на право приватної власності на землю. У судове засідання представник заявника [PERSON] не з`явилась, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та заявника, вимоги викладені в заяві підтримала. Представник заінтересованої особи Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином та завчасно. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Так, судом встановлено, що на підставі рішення ХІХ сесії 23 скликання Білоусівської сільської ради від 27.12.2001 року № 140, заявнику було надано право власності на земельну ділянку площею 13,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано 30.12.2001 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 006113 (а.с.7). Під час підготовки державного акту до видачі в графі прізвище, ім`я та по батькові власника вказано - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Факт належності заявнику державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 006113 підтверджується дослідженими судом доказами: копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого [PERSON] , (а.с.3), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику [PERSON] (зв.а.с.3), посвідкою про народження заявника № [NUMBER] (а.с.5), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.4), пенсійним посвідченням заявника № [NUMBER] (а.с.6). У вищезазначених документах зазначено по батькові заявника - [PERSON] . Крім того, заявником на підтвердження своїх вимог надано довідку Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 20.05.2011 року № 75, згідно якої [PERSON] належить земельна ділянка розміром 13,11 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 006113 від 30.12.2001 року (а.с.9). Частиною 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно вимоги п.6.ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності заявнику [PERSON] наведеного Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 006113, виданого 30.12.2001 року на підставі рішення ХІХ сесії 23 скликання Білоусівської сільської ради від 27.12.2001 року № 140, виданого на ім`я [PERSON] , а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Частиною 7 ст.\~294\~ЦПК України визначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved