Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

20.07.2015 року ТзОВ «Кредекс Фінанс» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказує, що 05.08.2011 року між ПАТ «Платинум банк» (правонаступником якого є ТзОВ «Кредекс Фінанс») та відповідачем було укладено кредитний договір № 227/3215CLPS2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6884,52 грн. строком до 05.02.2014 року. Станом на 06.07.2015 року заборгованість за договором складає 6800,40 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договорам разом із судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Подали письмові заперечення в яких просять суд, позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Кредекс фінанс» 6328 грн. 60 коп. в тому числі: 5401,40 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 927,20 грн. заборгованість за відсотками. В задоволенні решти позову просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2011 року між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 227/3215CLPS2, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 6884,52 грн. із строком користування кредитними коштами 36 місяців, фіксованою процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 0,0001 % річних, комісією за надання кредиту в розмірі 180 грн., комісією за обслуговування кредиту в розмірі 207 грн. (а.с.6 ). За умовами даного договору, відповідач зобов'язаний своєчасно та відповідно до графіку погашення кредиту, повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом. 26.09.2012 року ПАТ «Платинум банк» здійснило переуступлення права грошової вимоги ТзОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС», яке 15.10.2012 року здійснило переуступлення права вимог за вищевказаним договором ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач відповідно до договору факторингу № 1/15-ФКю від 08.05.2015 набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Платинум банк», і в тому числі до [PERSON] - відповідача у даній справі (а.с.9-16). Отже, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, заборгованість по кредитним договором не сплатив, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором розмірі 6800,40 грн. (а.с.3 ). Відповідачем подано до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З розрахунку заборгованості, судом встановлено, що останній раз відповідач здійснив платіж за кредитом ще 01 вересня 2012 року, а з позовом відповідач звернувся до суду в липні 2015 року, тобто із пропуском річного строку позовної давності щодо стягнення неустойки (пені), що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в цій частині. Тому в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення неустойки (пені) з відповідача, на думку суду, необхідно відмовити. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5401,40 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 927,20 грн., а всього 6328,60 грн. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконав, та не бажає погасити заборгованість за вищевказаним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути заборгованість за договором з відповідача на користь позивача. Також суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial