Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

20.03.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до Південноміської ради Харківського району Харківської області та [PERSON]. Позовні вимоги уточнені заявою від 28.07.2015 року. В своїх остаточних позовних вимогах позивач просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. В своєму позові позивач зазначає, що [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON]. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після його смерті спадщину прийняли, але не оформили - його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: житловий будинок загальною площею 30.2 м2 житловою площею 11.3 м2 за адресою: [ADDRESS], на підставі договору про забудову земельної ділянки, посвідченого Першою міською Харківською нотаріальною конторою 14.06.1947 року реєстровий №20309. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] заповіту після себе не склала. Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Позивач вважає, що спадкоємцями за законом є його батько [PERSON] та позивач, [PERSON]. Оскільки батько позивача подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, то позивач вважає себе єдиним спадкоємцем і просить суд позов повністю задовольнити. Позивач та представник позивача на виклики суду не з'явились, але представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Південноміською радою подано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомлено, але в матеріалах справи є його письмова заява, в якій відповідач зазначає, що спадщини після смерті своїх батьків не приймав, тому суд розглянув справу за його відсутності. Дослідивши надані суду докази судом встановлено наступне. [PERSON] помер [INFO], про що повторно видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. [PERSON] померла [INFO], про що повторно видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Наданою копією свідоцтва про народження [NUMBER] підтверджено, що [PERSON], який помер [INFO] і [PERSON], яка померла [INFO] є батьками відповідача [PERSON], [INFO]. В свою чергу позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Позивач вважає, що порядок і підстави спадкування після смерті його діда [PERSON], який помер [INFO], регулюється положеннями ЦК України в ред. 2004 року, але такі доводи є помилковими, оскільки в даному випадку застосовуються норми ЦК України 1963 року. Статтею 529 ЦК України визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] його син - відповідач в справі [PERSON] був живий, то позивач як онук [PERSON], який помре [INFO], не отримав прав спадкування за законом після смерті свого діда. Не надає такого право на спадкування і неприйняття спадщини спадкоємцями [PERSON], який помер [INFO]. Отже, в даному випадку всі інші докази в справі значення не мають, оскільки позивач не має права спадкування за законом після смерті свого діда - [PERSON], який помер [INFO], тому суд повністю відмовляє в задоволенні позову і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати відносить за рахунок позивача. Відповідно до 88 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed