Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

20.12.2017 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить позбавити останнього батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано у судовому порядку 06.04.2011 р. Стверджує, що до офіційного розлучення з відповідачем не проживала, а проживала з іншим чоловіком, відповідача записали батьком в силу закону, хоча вважає, що він не є біологічним батьком дитини. Наразі його місце знаходження їй не відомо, останній від народження доньки не цікавиться її життям, участь у вихованні дитини не бере, аліментів не сплачує, фактично самоусунувшись від виконання батьківських обов'язків. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, відзиву, заяв чи клопотань не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 29.03.2018 р. № 73. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. 16.04.2011 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.04.2011 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким даний шлюб розірвано та відновлено позивачці дошлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони є батьками малолітньої [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як видно з довідки № 25697 від 11.09.2017 р., позивач зареєстрована разом з дитиною у квартирі за адресою [ADDRESS]. Згідно з характеристикою вихователя ДНЗ № 16 м. Червонограда, за весь період відвідування [PERSON] відповідач не з'являвся та не цікавився життям дитини. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 29.03.2018 р. № 73 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] вирішено покластися на розсуд суду Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз'яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання донькою доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси малолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Поряд з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України суд вважає необхідним прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину, визначивши їх щомісячний розмірі ? частини доходів відповідача. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь держави.

Outcome: approved