Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

20.08.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , який зареєстрований 02.09.1979 року виконавчим комітетом Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №10. Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, тому вважає, що у підтриманні сімейних стосунків немає сенсу. Подружні стосунки та ведення спільного господарства сторонами припинені, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Ухвалою суду від 29.10.2019року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.11.2019 р. закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до ст.128 ч.11 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відзив на позов до суду не надавала. З відома позивача, суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони 02.09.1979 року уклали шлюб, про що виконавчим комітетом Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області, було зроблено відповідний актовий запис № 10. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть з 2016 р., подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем такої вимоги заявлено не було, відтак суд вважає за можливе залиши відповідачу прізвище « [PERSON] ». Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved