Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

20.11.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме - встановити, що вона, [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , з 01 грудня 2014 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] , та визнати за нею, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), право власності на автомобіль марки Москвіч 412 ІЖ, 1973 року випуску, шасі номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з [PERSON] вона з 01 грудня 2014 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] проживали однією сім`єю. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт від 21.09.2015 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Бежаном А.В., згідно з яким він заповів належну йому квартиру [ADDRESS] їй, [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріусу ОМНО Бежан А.В. із заявою про прийняття спадщини та було відкрито спадкову справу за № 15/2020. 12.10.2020 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким вона набула право власності на квартиру, яку їй заповідав [PERSON] . Разом з цим, при складенні заповіту, спадкодавцем не було охоплено всього нерухомого майна, яке йому належало при житті, а саме - в заповіті не зазначено кому спадкодавець заповідає належний йому на праві власності транспортний засіб марки Москвіч 412 ІЖ, 1973 року випуску, номер шасі [NUMBER] сіро-зеленого кольору. У зв`язку з зазначеними обставинами позивач вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.11.2020 року позовну заяву було залишено без руху. 24.11.2020 року позивач подала заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 26.11.2020, позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та судове засідання призначено на 18.12.2020 року. 18.12.2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача судове засідання відкладене на 09.02.2021 року. 09.02.2021 року сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 3 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, всі судові процедури повинні бути справедливими. Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що з 01 грудня 2014 року по [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. 21.09.2015 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Бежаном А.В., згідно з яким він заповів належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за № 256 (а.с.9). 12.10.2020 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 11). Позивач вказує, що при складенні заповіту, спадкодавцем не було охоплено всього нерухомого майна, яке йому належало при житті, а саме - в заповіті не зазначено кому спадкодавець заповідає належний йому на праві власності транспортний засіб марки Москвіч 412 ІЖ, 1973 року випуску, номер шасі [NUMBER] сіро-зеленого кольору. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права. Відповідно змісту ст. ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Після смерті [PERSON] спадкоємців першої, другої, третьої черг немає. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як вбачається із письмових пояснень, наданих [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що вони знають позивача [PERSON] та знали померлого [PERSON] , які спільно постійно проживали на протязі багатьох років. Крім того, свідки зазначили, що у 2014 році у [PERSON] було виявлено онкозахворювання і з того часу останній проживав разом з [PERSON] до своєї смерті, яка забезпечувала йому належний догляд та харчування. Відповідно до акту від 17.11.2020 року, посвідченого керівником ОСББ «Ближні млини», в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , а фактично проживають [PERSON] та [PERSON] . З 2015 року в даній квартирі проживав і громадянин [PERSON] по день своєї смерті. Таким чином, аналізуючи подані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивач з померлим [PERSON] починаючи з 01 грудня 2014 року до часу смерті останнього - [INFO] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права, обов`язки та проживали однією сім`єю. Підсумоваючи викладене, суд зазначає, що позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років, що встановлено матеріалами справи. Виходячи з цього, суд вважає можливим встановити факт проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю з 01 грудня 2014 року по [INFO] , тобто більше п`яти років до дня смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори, а тому, у розумінні закону, прийняла спадщину. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, встановивши факт проживання позивача з померлим однією сім`єю більше п`яти років, те, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги і прийняла спадкове майно після смерті [PERSON] , суд вважає можливим позов задовольнити частково, а саме: встановити, що [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , з 01 грудня 2014 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] , а не по [INFO] , та визнати за позивачем право власності на автомобіль марки Москвіч 412 ІЖ, 1973 року випуску, шасі номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: partial