Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

21.05.2014 року до суду надійшов позов ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, укладеним 15.03.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (на той час ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») і [PERSON], станом на 14.03.2014 року в сумі 1319,18 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного кредитного договору № 002-20075-150307 відповідачу було надано кредит в 1095,00 гривень на придбання певного майна, в порядку та на умовах, встановлених договором, із встановлених ним же порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушила умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.3). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с.23), однак в судове засідання не з'явивилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 15.03.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (на той час ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») і [PERSON] укладений договір № 002-20075-150307, предметом якого стало надання кредиту у сумі 1319,18 гривень на придбання певного майна, на передбачених Договором умовах, на 12 місяців з кінцевим терміном повернення кредиту 14.03.2008 року. Відповідно до п.2.3, п.2.5 Договору за користуванням кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік, за ведення кредитної справи - 1,95% в місяць; п.2.8 передбачено, що до 15 числа кожного місяця відповідач повинна вносити плату в сумі 131,00 гривень (а.с.5-9). Згідно до меморіального ордеру № 8678719 від 15.03.2007 року позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем (а.с.14). Внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.03.2014 року становить 1319,18 гривень, що складається з: заборгованості за сумою кредиту - 1006,23 гривень, заборгованості за відсотками - 55,88 гривень, заборгованості за комісіями - 257,07 гривень. Викладене підтверджується розрахунком (а.с.12-13). Згідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області убачається, що 30.03.2009р. [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.19). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved