Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

20 листопада 2020 року ККП «Маріупольтепломережа», в особі представника, що діє на підставі довіреності, Коляди Ю.Г. звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно копії особового рахунку відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ). Опалювальна площа складає 65,10 кв.м. В результаті того, що оплата за користування тепловою енергією відповідачами вносилась не в повному обсязі, за період з 01.11.2013р. по 01.10.2020р. утворилася в сумі 63024,88 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути солідарно за період з 01.11.2013р. по 01.10.2020р. з відповідачей заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 63024,88 грн., 3% річних у розмірі 5438,51 грн., інфляційні витрати в сумі 14180,08 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача Коляда Ю.Г. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідачів, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином за місцем їх реєстрації. Крім цього, відповідачі були повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибули, відзив на позов не надали, будь-яких заяв (клопотань) від них не надходило, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно відомостей № 017-99.02-05570 від 11.12.2020 року, наданих Відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] , є споживачами теплової енергії за вищевказаною адресою. Згідно з розшифровкою особового рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», заборгованість за користування тепловою енергією за період з 01.11.2013р. по 01.10.2020р. становить 63024,88 грн. Відповідно до розрахунку суми 3% річних по особовому рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», сума 3% річних за період з 01.11.2013р. по 01.10.2020р. становить 5438,51 грн. Відповідно до розрахунку суми інфляційних витрат по особовому рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», сума інфляційних витрат за період з 01.11.2013р. по 01.10.2020р. становить 14180,08 грн.. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. До комунальних послуг згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань приладів обліку води і теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу. Виходячи з наведених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач має перед позивачем зобов`язання вносити плату за спожиту теплову енергію, оскільки відповідачем отримувалися надані позивачем послуги, та між сторонами існували фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, п. 18 яких передбачений обов`язок споживача сплатити надані йому послуги в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. На зазначені правовідносини поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 638/11034/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до поданого позивачем розрахунку відповідачі мають заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2013 року по 01.10.2020 року в сумі 63024,88 грн. Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так на підставі розрахунків представників позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості за користування послугами з надання теплової енергії вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , споживачі заборгували за період з 01.11.2013р. по 01.10.2020р. ККП «Маріупольтепломережа» 3% річних в розмірі 5438,51 грн. та інфляційні витрати в розмірі 14180,08 грн. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі перебувають у фактичних договірних відносинах з позивачем, користуються його послугами з теплопостачання, однак не виконує зобов`язання щодо оплати за надані послуги теплової енергії, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку, що ККП «Маріупольтепломережа» має право вимагати повернення заборгованості за користування тепловою енергією, 3 % річних, а також інфляційні витрати, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачей підлягає до стягнення сплачена позивачем при подачі позову сума судового збору.

Outcome: approved