Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

20.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частки від земельних ділянок, а саме: від земельної ділянки загальною площею 0,1000 га для обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER]; від земельної ділянки загальною площею 0,0316 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані по [ADDRESS], що залишились після смерті [PERSON], померлої [INFO] року в м. Балаклія, Харківської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що [PERSON], доводиться онуком [PERSON], яка була зареєстрована і проживала в [ADDRESS], та яка померла [INFO] року. За життя, бабка [PERSON] подарувала позивачу 7/8 часток від належного їй вказаного вище житлового будинку, інша 1/8 частка житлового будинку залишалась власністю [PERSON] Відповідно до Договору дарування від 15.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бовдуй О.О., реєстровий №822, 1/8 частка житлового будинку стала власністю його тітки [PERSON] і цю частку їй подарувала її матір бабуся позивача [PERSON] На підставі рішення Балаклійського районного суду від 14.12.2009 року позивач став власником 1/8 частки вищевказаного житлового будинку, яка належала [PERSON] зі сплатою ним останній 17732 гривень компенсації. Тобто, в теперішній час він є одноосібним власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26.05.2015 року був встановлений факт його проживання з [PERSON] з 1998 року по день її смерті - [INFO] року, та позивачу був визначений додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті останньої. Тобто, за вказаним рішенням суду він отримав право звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги, що мною було фактично зроблено 12.08.2015 року. Його заява була належним чином зареєстрована Балаклійським державним нотаріусом Голуб В.М., і в той же день була відкрита спадкова справа №57801656. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/8 часток земельних ділянок, а саме: згідно з Державним Актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Балаклійською міською радою 01.04.2003 року, та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6305991522018 від 15.05.2018 року, виданими на ім'я позивача, померлій бабці [PERSON] належала 1/8 частка від земельної ділянки загальною площею 0,10 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку по вул.. Орджонікідзе, 13 в м. Балаклія, Харківської області. Згідно з Державним Актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Балаклійською міською радою 01.04.2003 року, та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6305991612018 від 15.05.2018 року, виданими на ім'я позивача, померлій бабці [PERSON] належала 1/8 частка від земельної ділянки загальною площею 0,0316 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень ТОВ «Підприємство «Астра» від 07.05.2018 року, розбіжність у площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка вказана у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.04.2003 року (0,032 га) та площі земельної ділянки, яка вказана в технічній документації з землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): (0,0316 га), зумовлена тим, що раніше (у 2003 році) при заповненні бланку державного акта, площа ділянки була округлена до трьох знаків після коми, хоча фактично вона не змінилась. Всі лінійні проміри відповідають державному акту на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] заповіт не залишила. З рішення Балаклійського районного суду від 26.05.2015 року по цивільній справі №610/1050/15-ц, слідує, що з наданої на запит суду відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори №939/01-16 від 18.05.2015 року - після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини на вказаний час до держнотконтори не звертався. Позивач як спадкоємець за законом четвертої черги, який прийняв спадщину подавши про це відповідну заяву нотаріусу 12.08.2015 року, має право на спадкування вказаних вище часток земельних ділянок, що залишилися після смерті [PERSON], бо відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В теперішній час з метою оформлення спадщини на вищевказані частки земельних ділянок позивач звернувся до нотаріуса. Як з'ясувалось, оригінали Державних Актів до часу своєї смерті спадкодавець [PERSON], на свої 1/8 частки від спірних земельних ділянок так і не отримала з невідомих причин, і станом на 01.01.2013 року на [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю відсутній. В зв'язку з цим оформити спадщину на вказані вище 1/8 частки від земельних ділянок, які складають відповідно 0,0125 га та 0,004 га за позивачем, як спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON], нотаріус не мала змоги, і відмовила йому. В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Балаклійської міської ради Харківської області просив справу розглядати за його відсутності. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], доводиться онуком [PERSON], яка була зареєстрована і проживала в [ADDRESS], та яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року Відділом РАГС Балаклійського РУЮ Харківської області. За життя, бабка [PERSON] подарувала [PERSON] 7/8 часток від належного їй житлового будинку, що підтверджується Договором дарування від 21.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрованому в Балаклійському БТІ 22.11.2000 року за реєстровим №831. Інша 1/8 частка житлового будинку залишалась власністю [PERSON] Відповідно до Договору дарування від 15.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бовдуй О.О., реєстровий №822, 1/8 частка житлового будинку стала власністю тітки позивача [PERSON], і цю частку їй подарувала її матір [PERSON] На підставі рішення Балаклійського районного суду від 14.12.2009 року, цивільна справа №2-1240/09, позивач став власником 1/8 частки вищевказаного житлового будинку, яка належала [PERSON] зі сплатою ним останній 17732 гривень компенсації. Тобто, в теперішній час позивач є одноосібним власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26.05.2015 року, цивільна справа №610/1050/15-ц, в зв'язку з відсутністю первинних документів для підтвердження родинних стосунків між позивачем та померлою бабусею [PERSON], був встановлений факт його проживання з [PERSON] з 1998 року по день її смерті - [INFO] року, та позивачу був визначений додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті останньої. Тобто, за вказаним рішенням суду позивач отримав право звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги, що ним було фактично зроблено 12.08.2015 року. Його заява була належним чином зареєстрована Балаклійським державним нотаріусом Голуб В.М., і в той же день була відкрита спадкова справа №57801656, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41194856 від 12.08.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/8 часток земельних ділянок, а саме: згідно з Державним Актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Балаклійською міською радою 01.04.2003 року, та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6305991522018 від 15.05.2018 року, виданими на ім'я [PERSON], померлій [PERSON] належала 1/8 частка від земельної ділянки загальною площею 0,10 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку по [ADDRESS]; згідно з Державним Актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Балаклійською міською радою 01.04.2003 року, та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6305991612018 від 15.05.2018 року, виданими на ім'я [PERSON], померлій [PERSON] належала 1/8 частка від земельної ділянки загальною площею 0,0316 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень ТОВ «Підприємство «Астра» від 07.05.2018 року, розбіжність у площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка вказана у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.04.2003 року (0,032 га) та площі земельної ділянки, яка вказана в технічній документації з землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): (0,0316 га), зумовлена тим, що раніше (у 2003 році) при заповненні бланку державного акта, площа ділянки була округлена до трьох знаків після коми, хоча фактично вона не змінилась. Всі лінійні проміри відповідають державному акту на право власності на земельну ділянку. [PERSON], як спадкоємець за законом четвертої черги, який прийняв спадщину подавши про це відповідну заяву нотаріусу 12.08.2015 року, має право на спадкування вказаних вище часток земельних ділянок, що залишилися після смерті [PERSON], бо відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В теперішній час з метою оформлення спадщини на вищевказані частки земельних ділянок позивач звернувся до нотаріуса. Як з'ясувалось, оригінали Державних Актів до часу своєї смерті спадкодавець [PERSON], на свої 1/8 частки від спірних земельних ділянок так і не отримала, і станом на 01.01.2013 року на [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю відсутній, що підтверджується відповіддю з Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.06.2018 року вих. №29-20-0.23,09-419/101-18. В зв'язку з цим оформити спадщину на вказані вище 1/8 частки від земельних ділянок, які складають відповідно 0,0125 га та 0,004 га за позивачем, як спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON], нотаріус не мала змоги, і відмовила йому, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій вих. №1183/02-31 від 14.08.2018 року. Також позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування за законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (тобто на момент смерті), і що не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Також, як вбачається з ч. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права позивача на спірні земельні ділянки, а відтак позов можливо задовольнити.

Outcome: approved