Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

19 травня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову послалась на те, що з 29 липня 2006 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у шлюбі, який був зареєстрований 29 липня 2006 року Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 646. Від сумісного життя сторони мають двох синів: [PERSON], 17 липня 20012 року народження, та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. З серпня 2012 року стосунки подружжя погіршились, у сім'ї почали виникати сварки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на виховання та утримання синів не надає, перестав приймати участь у їх вихованні. В даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку, не працює та не має фінансових доходів, що змусило [PERSON] звернутись з позовом до суду. 05 червня 2014 року позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. 05 червня 2014 року відповідач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 липня 2006 року Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 646, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 жовтня 2008 року, та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 серпня 2012 року, які наявні в матеріалах справи. Позивач [PERSON] знаходиться в відпустці за доглядом за дитиною - сином [PERSON], [INFO], до досягнення ним трьох років. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про склад сім'ї від 04 травня 2014 року. З серпня 2012 року сімейні стосунки сторін погіршились, між подружжям почали виникати сварки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги позивачу та дітям не надає, припинив надавати допомогу для ведення домашнього господарства, хоча працює в ТОВ «Ландшафтбуд» бетоняром будівельної дільниці та має постійний заробіток у розмірі 3000 гривень, що підтверджується довідкою про доходи виданою ТОВ «Ландшафтбуд» від 15 квітня 2014 року. З огляду на вищевикладене позивач просить суд стягнути грошові кошти з відповідача на її утримання у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходів (заробітку), до досягнення дитиною трирічного віку. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік». Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій формі. Аналіз наведених вище статей вказує на обов'язок відповідача утримувати колишню дружину до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатною особою, може працювати, отримувати заробітну плату (дохід), а отже може надавати матеріальну допомогу та утримувати дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. З урахуванням на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та на користь позивача слід стягнути ?, частини зі всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, як заявлені надлишкове. Оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат, вони відповідно до ст. 88 ЦПК України стягуються з відповідача на користь держави. Окрім цього, відповідно до ст. 367 ч. 2 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial