Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

20 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Іскрисківщинської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її баба по лінії матері [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай) розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в САПТЗТ «Іскра». Право на земельну частку (пай) належало померлій на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого 18 січня 2012 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 188. За життя баба заповіт не складала. Спадщину після баби фактично прийняла мати позивачки [PERSON], але юридично її не оформила так, як померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла вказана вище земельна ділянка (пай), яку мати фактично успадкувала після баби. Позивачка зазначає, що вона звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері, яка фактично прийняла спадщину після баби, однак отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай) не має можливості у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) відсутній, а дублікат сертифікату видано після смерті спадкодавця. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO], право власності на земельну частку (пай), розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Іскра», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на ім'я померлої [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, представник надав до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача - Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради. Представники третіх осіб - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області, відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, Білопільської районної державної адміністрація та приватний нотаріус Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцький Юрій Георгійович у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. До правовідносин щодо прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], застосовуються положення Цивільного кодексу України 2003 року. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 10). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], тобто матері позивачки, були [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13). На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON], розірвано 09 лютого 1996 року (а. с. 14). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а. с. 12). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9 належить право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Іскра», розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14 січня 1997 року за № 188 (а. с. 17). У відповідності до інформаційної довідки про вартість земельної ділянки оціночна вартість земельної ділянки становить 39 201 грн. (а. с. 20). З довідки, виданої виконавчим комітетом Іскрисківщинської сільської ради від 13 травня 2016 року за № 245 вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті [INFO] в с. Рогіз не Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. [PERSON] фактично прийняла спадщину на протязі шести місяців після смерті [PERSON], та постійно зберігала документи (а. с. 15). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). Довідкою Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, виданої 23 травня 2016 року за № 877 встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Рогізне Білопільського району Сумської області, яка померла [INFO], на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON], який помер [INFO], дочкою [PERSON], 1981 року народження, внуками [PERSON], 1997 року народження, [PERSON], 1999 року народження (а. с. 11). Щодо письмового роз'яснення з питань оформлення спадщини приватний нотаріус Попільнянського району Житомирської області роз'яснив, що видача свідоцтва про право на спадщину не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, які підлягають реєстрації. Крім того довідкою, виданою нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадщину прийняла її донька - [PERSON]. Син померлої [PERSON] спадщину не прийняв, на видачу свідоцтва та отримання спадкового майна не претендує, про що свідчить його письмова заява, посвідчена нотаріусом (а. с. 18-19). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] держнотконторою не заводилась, спадкова справа № 86/2016 після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена приватним нотаріусом Попілянською районного нотаріального округу Житомирської області (а. с. 8, 16, 31-34). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої [INFO] матері - [PERSON], але юридично її не оформила. Однак, вказана обставина не позбавляє [PERSON] права на спадщину після матері. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після померлої матері шляхом подачі до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Однак, позивачка позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) відсутній (втрачений). На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved