Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 21.12.2018 р. [PERSON], через свого представника адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та приватний виконавець [PERSON], про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 10 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 8032. В обґрунтування\~\~позовних вимог, позивач посилається на те, що 24 січня 2014 року між ним та АТ «[PERSON] КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», укладено договір про надання споживчого кредиту GP-5924235, відповідно до якого позивач отримав кредит у сумі 19999,55 грн. з процентною ставкою по кредиту у розмірі 15% річних строком на 36 місяців. \~ \~ \~ \~Згодом, 13 серпня 2014 року, між позивачем та АТ «[PERSON] КАПІТАЛ» з метою рефінансування заборгованості, яка утворилась у позивача за кредитним договором GP-5924235 від 24.01.2014, укладено договір про надання споживчого кредиту GP-6677415, відповідно до якого сума кредиту склала 20121,62 грн. з процентною ставкою по кредиту у розмірі 9% річних строком на 36 місяців. Виконавчий напис від 10.09.2018 року був винесений нотаріусом з порушеннями, оскільки відсутні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, при цьому заборгованість, у тому числі і зі сплати процентів за користування кредитом, стягнуто нотаріусом за період з 06.09.2017 року по 06.09.2018 року, тобто вже після спливу строку дії договору кредитування. А відповідно до положень Цивільного Кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Таким чином, позивач вважає, що банк не мав права після спливу строку дії договору кредитування 14.08.2017 року, нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Одночасно з поданням позовної заяви,\~ представник [PERSON] адвокат [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2018 р. заяву\~представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний виконавець [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 57299556 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 10.09.2018 та зареєстрованого в реєстрі за №8032. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.02.2019 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.80). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином (а.с.33, 43, 55, 79), відзив на позовну заяву подано не було, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа приватний виконавець [PERSON] про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлялась своєчасно та належним чином (а.с.35,52,53), причини неявки не повідомила, пояснення щодо позову, заяви чи клопотання до суду не надходили. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі (а.с.56). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце даного судового засідання, представником позивача та третьою особою подані до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 24.01.2014 р. між [PERSON] та АТ «[PERSON] КАПІТАЛ», правонаступником якого є відповідач, укладено договір про надання споживчого кредиту GP-5924235, відповідно до якого позивач отримав кредит у сумі 19999,55 грн. з процентною ставкою по кредиту у розмірі 15% річних строком на 36 місяців. 13.08.2014 р., між [PERSON] та АТ «[PERSON] КАПІТАЛ» з метою рефінансування заборгованості, яка утворилась у позивача за кредитним договором GP-5924235 від 24.01.2014, укладено договір про надання споживчого кредиту GP-6677415, відповідно до якого сума кредиту склала 20121,62 грн. з процентною ставкою по кредиту у розмірі 9% річних строком на 36 місяців. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: до 14 числа кожного календарного місяця в період з 14.08.2014 по 14.08.2017 позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у сумі, яка вказана в графіку платежів. 10.09.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON]С, який є боржником за кредитним договором GP-6677415 від 13.08.2014 року, укладеним ним із АТ «[PERSON] КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав і обовязків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]». Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 вересня 2017 року по 06 вересня 2018 року. Сума заборгованості складає 32463,01 грн. (тридцять дві тисячі чотириста шістдесят три грн. 01 коп.), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 20121,62 грн. (двадцять тисяч сто двадцять одна грн. 62 коп.); прострочена заборгованість за комісією 9417 грн. (девять тисяч чотириста сімнадцять грн. 00 коп.); прострочена заборгованість за процентами 2924,39 грн. (дві тисячі девятсот двадцять чотири грн. 39 коп.). Витрати за вчинення виконавчого напису складають 430 грн. (чотириста тридцять грн.) (а.с.11-12). Відповідно до\~статті 18 Цивільного Кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі за текстом Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, відповідно до частини другої\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за користування кредитом, який наданий на 36 місяців до 14.08.2017 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 14.08.2017 року позивач мав, зокрема, повертати Банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 14 числа кожного місяця. Починаючи з 14.08.2017 року, позивач мав обовязок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. З огляду на вказане, банк не мав право після 14.08.2017 року нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. В той же час, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості, у тому числі і за процентами, проводиться за період з 06 вересня 2017 року по 06 вересня 2018 року, тобто вже після погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, після 14.08.2017 року нарахування процентів у розмірі, вказаному в договорі, є необґрунтованим, що потягло за собою безпідставне стягнення за виконавчим написом нотаріуса заборгованості з процентів. Вказані обставини є такими, що підтверджують, що виконавчий напис вчинено з порушенням вищевказаних норм законодавства. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з'ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об'єктивно\~оцінивши надані\~сторонами належні,\~допустимі та\~достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 352,40 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового розміру, що складає 1057,20 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved