Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

20.03.2018 року до суду звернулася позивач ТОВ «Промспецбуд» з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів до відповідача [PERSON] 02.05.2018 року отримана довідка про місце проживання відповідача - фізичної особи. 03.05.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 27.06.2018 року. 27.06.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 04.10.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 04.10.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно позовних вимог позивач просить: стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 3220 грн., 63 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач 12 серпня 2016 року був прийнятий на підприємство ТОВ «Промспецбуд» на роботу слюсаря-ремонтника 5 розряду. В наслідок фактичного виконання трудових функцій відповідачем після закінчення строку дії строкового трудового договору - такий договір в силу приписів ст . 39-1 КЗпП України був продовжений на невизначений строк. 10.04.2017 року відповідач звернувся до директора ТОВ «Промспецбуд» із заявою про видачу йому посиленого авансу в розмірі 5000 грн., з подальшим утриманням із заробітної плати по 500 грн. Заяву було задоволено і 25.04.2017 року відповідачу було виплачено 5000 грн. Дану суму відповідач повинен був повертати по 500 грн., щомісячно по січень місця 2018 року включно. Починаючи з 05 травня 2017 року відповідач перестав виходити на роботу на підприємство позивача. Позивачем відповідачу були направлені листи щодо необхідності з'явлення на роботу та повідомлення про причини неявки на роботу, які були залишені без відповіді. У зв'язку з нез'явленням відповідача на роботу на підприємство позивача, 13.06.2017 року трудовий договір між позивачем та відповідачем було припинено за п.4 ст. 40 КЗпП України. Позивач відправив відповідача повідомлення про припинення дії трудового договору та необхідність явки відповідача до відділу кадрів позивача для отримання трудової книжки. Таким чином у період з квітня 2017 року по червень 2017 року відповідачу була нарахована заробітна плата в сумі 6054.05 грн. а фактично сплачено 11057.05 грн. утримано авансу в розмірі 1769.37 грн., загальна сума перевищення фактично виплаченої заробітної плати на нарахованою за виконану роботу складає 3230 грн. 63 коп., що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року відповідач [PERSON], був прийнятий на підприємство ТОВ «Промспецбуд» на роботу слюсаря-ремонтника 5 розряду, що підтверджується копіє наказу - розпорядження від 12.08.2018 року 10.04.2017 року відповідач звернувся до директора ТОВ «Промспецбуд» із заявою про видачу йому посиленого авансу в розмірі 5000 грн., з подальшим утриманням із заробітної плати по 500 грн., що підтверджується копією заяви від 10.04.2017 року. Заяву було задоволено і 25.04.2017 року відповідачу було виплачено 5000.00 грн., що підтверджується копією відомості на виплату грошей за квітень 2017 року № 271 Отриману суму в 5000.00 грн., відповідач повинен був повернути по 500 грн., щомісячно, по січень місця 2018 року включно. Починаючи з 05 травня 2017 року відповідач перестав виходити на роботу на підприємство позивача. Позивачем відповідачу були направлені листи щодо необхідності з'явлення на роботу та повідомлення про причини неявки на роботу, які відповідачем були залишені без відповіді. У зв'язку з нез'явленням відповідача на роботу на підприємство позивача, 13.06.2017 року трудовий договір між позивачем та відповідачем було припинено за п.4 ст. 40 КЗпП України,тобто відповідач був звільнений за прогули, що підтверджується копією наказу - розпорядження від 13.06.2018 року Позивач відправляв відповідачу повідомлення про припинення дії трудового договору та необхідність явки відповідача до відділу кадрів позивача для отримання трудової книжки, що підтверджується копіями повідомлень та поштовими повідомленнями. Судом встановлено, що у період з квітня 2017 року по червень 2017 року відповідачу була нарахована заробітна плата в сумі 6054.05 грн. а фактично сплачено 11057.05 грн. утримано авансу в розмірі 1769.37 грн. загальна сума перевищення фактично виплаченої заробітної плати на нарахованою за виконану роботу складає 3230 грн 63 коп.. що підтверджується копіями відомостей про виплату грошей та наданим позивачем розрахунком. Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 3230 грн. 63 коп., як безпідставно виплачені на підставі положень ст. 1212 ЦК України, виходячи з того, що Кодексом законів про працю та ЗУ «Про оплату праці» не регулюються правовідносини із повернення надмірно сплаченої заробітної плати. Так, відповідно до ч.1,2,3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілих, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України - Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; Виплачені позивачу грошові кошти підпадають під ознаки заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї. Проте відповідно до приписів наведеної правої норми безпідставно виплачена заробітна плата та прирівняні до неї платежі не підлягають поверненню лише за відсутності недобросовісності зі сторони набувача. В свою чергу судом встановлено, що відповідач [PERSON], попросив у позивача виплатити йому посилений аванс наперед з метою погашення заборгованості за кредитним договором та зобов'язувався повертати виплачені йому кошти шляхом відрахування із його заробітної плати в рівних частинах до повного погашення даної суми. Проте, менше чим через місяць відповідач перестав виходити на роботу на підприємство позивача, не повідомивши причини. При цьому відповідач достовірно знав про наявність зобов'язання з повернення коштів, але не лише не повідомив про причини не виходу на роботу, а й не повернув видані йому наперед грошові кошти. Будь-яких пояснень причин невиходу на роботу відповідачем до цього часу не надано. За даних обставин суд вважає, що зі сторони відповідача існувала недобросовісність у отримані зазначених вище грошових коштів. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані відповідачем грошові кошти, заробітної плати, в сумі 3230 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового в сумі 1762.00 грн.

Outcome: approved