Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

20.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 28.11.2011 року; відновити їй прізвище «[PERSON]»; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Як на підставу позову посилається на те, що з 2011 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені у 2013 році. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дітям не надає. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі, дитина часто хворіє. Відповідач працює водієм-далекобійником надсилав на картку грошові кошти на утримання дитини приблизно 3000 грн. щомісяця, однак потім перестав надсилати кошти. Ухвалою суду від 29.11.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 13.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог, зазначила, що відповідач працює далекобійником неофіційно та надсилав їй щомісяця приблизно 3000-4000 грн. на утримання доньки. Фактичні шлюбні відносини припинилися восени 2013 року. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, визнав позов щодо розірвання шлюбу, визнав сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 28 січня 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб. Від сумісного проживання подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач [PERSON], матір'ю - позивачка [PERSON] Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені восени 2013 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, разом не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Сторони визнали, що спільна неповнолітня донька [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно з довідкою Міської дитячої поліклініки №23 від 19.09.2018 року, [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ортопеда дитячого з приводу сколіотичної статури, протягом поточного року 6 разів переносила гострі респіраторні захворювання, лікування отримувала амбулаторно. З роздруківки банківського рахунку позивачки вбачається, що відповідач надсилав позивачці на утримання доньки: в травні 2018 року - 1018 грн., в квітні 2018 року - 2600 грн., в березні 2018 - 3700 грн. і т.д. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, відповідач не заперечував, що працює водієм-далекобійником, визнав позовні вимоги щодо стягнення щомісячно аліментів у розмірі 1500 грн. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює водієм-далекобійником, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково та призначити стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею за позовні вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 грн. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial