Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

21 серпня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 27 травня 2014 року [PERSON] померла, про що 29 травня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 13. Померла залишила заповіт, який 13 грудня 1994 року посвідчений головою виконавчого комітету Семаківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 13, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла, їй, [PERSON] (д.п. Яремійчук) Н.І.. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з допоміжними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: с. Семаківці, вул. Франка, 31, Коломийського району, Івано-Франківської області, та земельну ділянку площею 1,4768 га для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва, що знаходиться на території Семаківської сільської ради. З метою оформлення спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийнятгя спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не взмозі, так як зясувалося, що в заповіті імя спадкодавця було записано Параска замість Парасковія, тобто очевидно, що при оформленні заповіту було допущено помилку. А в звязку з розбіжністю в записі імені спадкодавиці їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано врегулювати розбіжності в судовому порядку. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 серпня 2014 року встановлено факт, що заповіт посвідчений 13 грудня 1994 року головою виконавчого комітету Семаківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 13 належав померлій [PERSON], яка померла 27 травня 2014 року. Однак, в подальшому згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2015 року № 108/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 1,4768 га для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї. Оскільки померлій [PERSON] був виданий оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, але був втрачений, вона подала оголошення в газету, де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ 843713 від 30 жовтня 2008 року. Позивачка фактично прийняла спадщину, а тому просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4769 га, кадастровий номер 2623286400:06:001:0077, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, Семаківська сільська рада. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з допоміжними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: с. Семаківці, вул. Франка, 31, Коломийського району, Івано-Франківської області, належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 січня 2004 року. [PERSON] також належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,4768 га для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва, що знаходиться на території Семаківської сільської ради, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601317292015 від 07 серпня 2015 року. 27 травня 2014 року [PERSON] померла, про що 29 травня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 13. Померла залишила заповіт, який 13 грудня 1994 року посвідчений головою виконавчого комітету Семаківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 13, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла, [PERSON] (д.п. Яремійчук) Н.І.. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з допоміжними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: с. Семаківці, вул. Франка, 31, Коломийського району, Івано-Франківської області, та земельну ділянку площею 1,4768 га для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва, що знаходиться на території Семаківської сільської ради. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не взмозі, так як зясувалося, що в заповіті імя спадкодавця було записано Параска замість Парасковія, тобто очевидно, що при оформленні заповіту було допущено помилку. А в звязку з розбіжністю в записі імені спадкодавиці їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано врегулювати розбіжності в судовому порядку. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 серпня 2014 року встановлено факт, що заповіт посвідчений 13 грудня 1994 року головою виконавчого комітету Семаківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 13 належав померлій [PERSON], яка померла 27 травня 2014 року. Однак, в подальшому згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2015 року № 108/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 1,4768 га для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї. Оскільки померлій [PERSON] був виданий оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, однак був втрачений вона подала оголошення в газету, де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ 843713 від 30 жовтня 2008 року. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується Державним актом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщина, а представник відповідача не заперечує проти позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4769 га, кадастровий номер 2623286400:06:001:0077, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, Семаківська сільська рада. Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копією заповіту /а.с.6/, копією свідоцтва про одруження /а.с.7/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 14.08.2014 р. /а.с.8/, копією витягу з Державного земельного кадастру /а.с.9-11/, копією витягу з грошової оцінки землі /а.с.12/, копією довідки Семаківської сільської ради від 06.08.2015р. /а.с.13/, оголошення в газеті ЗР-Інформ /а.с.14/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.15/. На підставі ст.,ст. 55, 124 Конституції України, ст. 126 ЗК України, ст.,ст. 16, 328, 392, 1222, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved