Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. 26 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони з 15.12.2000 перебували у шлюбі, який розірваний згідно рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22.04.2014. [INFO] у них народився син - [PERSON] на утримання якого до його повноліття з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти. На даний час [PERSON] досяг повноліття та з 02.09.2019 є студентом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Термін навчання 6 років, форма навчання - денна. У зв`язку із навчанням сина позивач самостійно несе усі витрати пов`язані із його навчанням, в тому числі, витрати на харчування, одяг, придбання навчальної літератури, оплати за проживання в гуртожитку, витрати на проїзд до місця навчання. Відповідач у вказаних витратах участі не приймає. Її ж доходу не вистачає, оскільки на утриманні перебуває ще один неповнолітній син. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 7, 182, 191, 199-200 СК України, позивач просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку із його навчанням, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення сином 23-х річного віку або до завершення навчання, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач 28.10.2020 надав суду відзив у якому позов визнав часткового та просив стягувати з нього на навчання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно. Третя особа своєї позиції щодо вирішення спору у заяві по суті справи не викладав. Позивач відповіді на відзив не надала. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.10.2020 позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 11.11.2020. Вказаною ухвалою для участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , а також витребувано з Мурованокуриловецького ДПІ Жмеринського ГУ ДФС у Вінницькій області інформацію про отримані [PERSON] доходи (їх джерела, період та розмір) за період з вересня 2019 року по 12.10.2020. Відповідач копію ухвали від 12.10.2020 та доданих до неї матеріалів отримав 19.10.2020 (а.с. 39). 28.10.2020 від нього до суду надійшов відзив (а.с. 40-44). Третя особа [PERSON] копію ухвали від 12.10.2020 отримав 19.10.2020, будь-яких письмових пояснень суду не надав (а.с. 52). В першому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за обставин викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Водночас уточнила позовні вимоги зазначивши, що оскільки законодавством не визначений прожитковий мінімум для повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, то просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у зазначеному нею розмірі - 1/4 частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 18 років. Третя особа [PERSON] також просив задоволити позовні вимоги [PERSON] . Відповідач [PERSON] позов визнав частково за обставин викладених у відзиві. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони з 15 грудня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/270/14-ц від 22 квітня 2014 року. Рішення набрало законної сили 06.05.2014 (а.с. 13). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% (з 21.08.2017 - не менше 50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, відповідно до рішень Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/397/14-ц від 23.05.2014 та № 139/723/17 від 02.10.2017 (а.с. 14-16). [PERSON] проживає з позивачем (а.с. 19). Крім того, [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім (а.с. 9) та являється студентом 2-го курсу 17 групи медичного факультету № 2 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця. Термін закінчення університету - 2025 рік (денна форма навчання). Термін навчання - 6 років (а.с. 17). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, дохід позивача за перший квартал 2020 року становив 17251 грн 12 коп. з яких: 1271 грн 23 коп. - сплачені [PERSON] аліменти (а.с.23). На утриманні [PERSON] перебуває ще одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.19-20). З Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків слідує, що відповідач у 2019-2020 роках отримував доходи за місцем роботи в Жмеринській районній державній лікарні ветеринарної медицини в сумі: - 3 квартал 2019 року - 18199 грн 30 коп.; - 4 квартал 2019 року - 27959 грн 17 коп.; - 1 квартал 2020 року - 7895 грн 82 коп. Крім того, у 3 кварталі 2019 року відповідач отримав дохід від надання майна у лізинг у сумі 23560 грн 35 коп. (а.с. 50). З 31.01.2020 відповідач звільнений із займаної посади лікаря ветеринарної медицини (а.с.59-63) Позивачем надано докази того, що 03.09.2019, 13.01.2020 та 01.09.2020 за проживання [PERSON] у гуртожитку університету ним за кожні пів року було сплачено по 2600 грн (а.с. 21-22, 54) та докази одноразового придбання навчальної літератури на загальну суму 300 грн (а.с.55,56). 4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд. Спірні правовідносини регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6-186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані норми, суд вважає, що позивачем у даній справі в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітнім [PERSON] та відповідачем; факт навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі по 2025 рік; зважаючи на понесені [PERSON] витрати у зв`язку з навчанням, потребу останнього та [PERSON] у матеріальній допомозі; недостатній рівень забезпечення матері для самостійного утримання сина; можливість відповідача надавати йому матеріальну допомогу. Разом з тим, суд погоджується з відповідачем у тому, що позивачем жодним чином не було доведено розміру понесених витрат на харчування, одяг, придбання навчальної літератури, витрати на проїзд до місця навчання. Таким чином, заявлений розмір бажаних до стягнення аліментів - 1/4 доходу відповідача, є нічим не обґрунтованим. Судом також враховано, матеріальне становище відповідача, те, що він на даний час не працює, має на утриманні хвору матір, а також те, що він частково визнав позовні вимоги та погодився на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що [PERSON] частково довела ті обставини, які потребують доказуванню в даній справі, а тому приходить до висновку про часткову обґрунтованість її позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, дійшов висновку про необхідність частково задоволити позовні вимоги [PERSON] у частині їх визнання [PERSON] . У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 5. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам: 1200 грн х 6 х 840 грн 80 коп. / 9701 грн 83 коп. = 623 грн 98 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial