overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

20.11.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, свої позовні вимоги обґрунтовує наступним: 04.04.2013 року вона та відповідач уклали письмову угоду, відповідно до якої вона надала займ у сумі 27000 грн. строком до 01 листопада 2013 року. Після спливу строку, зазначеного в угоді, відповідач борг не повернув. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 27000 грн., судові витрати, витрати на правову допомогу. До початку судового засідання представник позивача за довіреністю - [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. До початку судового засідання відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягнення суми боргу, судових витрат та витрат на правову допомогу - визнає. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено. 04.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір займу, відповідно до якого відповідач позичив у позивача грошову суму у розмірі 27000 грн. терміном до 01 листопада 2013 року, що підтверджується договором займу від 04.04.2013 р. у вигляді письмової розписки. Належних та допустимих доказів щодо сплати суми боргу відповідачем не надано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. До дня розгляду справи у суді, відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань, суму позичених грошей у розмірі 27000 грн. [PERSON] не повернув, чим порушив умови зазначеного договору позики. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем наданий акт виконаних робіт від 13.11.2013 року про сплату адвокату грошових коштів у сумі 450 грн. Суд вважає, що вартість правової допомоги є обґрунтованою, виходячи з об'єму наданих послуг. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 281 грн. 87 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

20.11.2013 року, позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на неналежне виконання відповідачкою договірних зобов'язань, просить стягнути з відповідачки: 3673 грн. 31 коп. - оплати за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2011 року по липень 2013 року та 229 грн. 40 коп. - судового збору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідачка позов визнала в частині стягнення з неї 3000 грн. - оплати за житлово-комунальні послуги, а в іншій частині позов не визнала. Однак, у судовому засіданні відповідачка не змогла пояснити чому вона не визнає позов у іншій частині та в обґрунтування своїх заперечень проти позову конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, суду не надала. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, оглянувши матеріали справи № 2н-2648/13 і № 754/1391/13 за заявою позивача про видачу судового наказу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідачка є власником чотирикімнатної [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про право власності від 09.09.2009 року. У період з вересня 2011 року по липень 2013 року, даний будинок знаходиться на балансі позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями двох актів приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс. Відповідно до наданого позивачем і перевіреного судом розрахунку, відповідачка має заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2011 року по липень 2013 року в сумі: 3673 грн. 31 коп.. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, які б свідчили про відсутність у неї на час розгляду справи судом заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з вересня 2011 року по липень 2013 року в сумі: 3673 грн. 31 коп., або про наявність у неї заборгованості в меншому розмірі, відповідачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідачки оплати за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2011 року по липень 2013 року в сумі: 3673 грн. 31 коп., суд вважає обґрунтованими. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

20.11.2013 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку до повноліття дітей. В обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 23.08.2001 року. У сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач, працюючи на ЦОФі, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не дає. Зазначає, що перебуває у скрутному матеріальному становищі. 12.02.2014 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та погодився на сплату аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON], оскільки неповнолітня [PERSON] не є його дитиною. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами у справі зареєстрований 23.08.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 2). Від подружнього життя у сторін є спільна дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

20.11.2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Заводський районний відділ управління ДМС у Миколаївській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. 09.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні вищевказаною квартирою та вселення. Обидва позови були об'єднані в одне провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не з'явився, для захисту своїх інтересів направив представника за довіреністю. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні та задовольнити зустрічну позовну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 01.02.2001 р. Крім позивача у вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який перебував у зареєстрованому шлюбу з донькою позивача [PERSON], рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №2/487/5903/13ц від 30.08.2013 року шлюб було розірвано. З листопада 2012 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, жодного разу не з'являвся. Відповідно до акту про не проживання від 31.10.2013 р., завіреного ОСББ «Зірка», [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] більше шести місяців, а саме, з листопада 2012 року. Відповідач за вищевказаною адресою з листопада 2012 року не проживає, відповідач не оплачує комунальні послуги та квартплату, не цікавиться питаннями догляду за квартирою, не зберігає свого особистого майна. Факти, викладені у зустрічній позовній заяві не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

20.11.2013 року позивачка звернувся з позовом до суду про стягнення аліментів на користь доньки, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON]. Донька позивачки навчається на денному відділенні Донбаського державного технічного університету на 5 курсі, строк закінчення навчання - 30 червня 2014 року, в зв'язку з навчання потребує матеріальної допомоги. Доход позивачки не дозволяє в повної мірі забезпечити доньку усім необхідним пов'язаним з навчанням. На підставі ст. 199 Сімейного кодексу України просить стягти з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно на час її навчання, починаючи з 1.09.2013 року по 30.06.2014 року. У судове засідання позивачка не з*явилась, представник позивачки подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з*явився , подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає з 20.11.2013 року. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Відповідач має повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка навчається на денному відділенні Донбаського державного технічного університету на 5 курсі, строк закінчення навчання - 30 червня 2014 року. Відповідач визнає позовні вимоги. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що донька відповідача навчається, не досягла 23 років, потребує в зв'язку з навчанням матеріальної допомоги, відповідач в змозі її надавати . Суд вважає, що розмір аліментів з урахуванням всіх обставин, вказаних в статті 182 СК України, слід встановити в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулась з позовом до суду 20.11.2013 року, тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів з 1.09.2013 року по 20.11.2013 року не ґрунтуються на вимогах закону, та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягти судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

20.11.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини-[PERSON], [INFO] (а.с.4), дитина знаходився на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.9-11), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.7,8,13,10) суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

20.11.2013 р. позов МТСБУ було задоволено. 24.12.2013 р. від представника позивача надійшло клопотання щодо видачі копії повного тексту рішення та виконавчого листа. Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та отриману заяву вважає, що даний представник позивача пропонує суду внести виправлення у дане рішення, а тому задовольняє дану заяву. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

20. 11. 2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], який народився [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. До судового засідання позивачка не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно, причин неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа відповідно до ст. 224 ЦПК України розглянуто за його відсутності. Суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01. 03. 2011. Шлюб між не сторонами не розірвано, однак шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], який народився [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти знаходяться на утриманні матері. Згідно зі ст. ст. 180-182 СК України батьки забов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На виконання цього обов'язку по рішенню суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я та матеріального положення дітей, платника аліментів, наявності у останнього інших осіб, які знаходяться на його утриманні та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, згідно зі ст. ст. 181-183 СК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 всіх видів заробітку/доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

20.11.2014 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. З жовтня 2014 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] На даний час дитина проживає з позивачкою, суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.10.2000 сторони [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за номером 632, що вбачається із свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про її народження [NUMBER]. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

20.11.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.1), мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем шлюб зареєстровано 17.04.2010 р.. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини -[PERSON] [INFO] (а.с.3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач ухиляється від цього обов'язку. Згідно ст. 182 СК України судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 20.11.2014 р., і до досягнення дитиною повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved