Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.10.2016 року Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що з\~відповідачем перебувала\~у шлюбі\~від якого\~мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини не надає. Позивач не працювала, оскільки знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дитина знаходиться повністю на її утриманні. Враховуючи заяву про збільшення позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 21.10.2016 року, додаткові витрати на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 3100,00 грн. з урахуванням індексу інфляції, щомісячно до досягнення повноліття дитини відповідного віку - до [INFO] починаючи з 21.10.2016 року та на її утримання аліменти до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі з урахування індексу інфляції, щомісячно починаючи з 21.10.2016 року (з моменту звернення із позовом до суду): з моменту подачі позову (з 21.10.2016 року до 30.04.2017 року по 1600,00 грн., з 01.05.2017 року до 10 серпня 2017 року по 1684,00 грн.) Ухвалою від 03.01.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Дорошинської В.Е. від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі. 11.12.2018 року відповідачем надано відзив на позов. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1870/19 від 22.08.2019 року суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи. 22.08.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу. Ухвалою від 10.09.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року, який розірвано рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 02.03.2016 року, яке набрало законної сили 13.03.2016 року (а.с.7, том №1) мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8, том №1). Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 29.09.2016 року, довідки Комунального закладу Херсонської міської клінічної лікарні ім.А.і О.Тропіних Дитяча лікарня №1, консультаційного висновку дитячого неврологічного кабінету від 18.08.2017 року та психологічного дослідження від 23.08.2017 року дитина має вади за здоров`ям та у звязку з цим проходить лікування Згідно довідки від 27.12.2016 року [PERSON] отримувала у період з січня 2016 по грудень 2016 року допомогу на дитину при народженні у розмірі 860 грн. на місяць. З копії свідоцтва про шлюб від 15.09.2017 року убачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.87 том №1). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. \~ \~ \~ \~З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та дружини до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Згідно до\~ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими. Отже, за таких підстав, з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивачки аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1600,00 грн., починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а саме з 21.10.2016 року і досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років, а саме до [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем не сплачуються додаткові витрати на дитину. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. \~ \~ \~ \~Вимоги, щодо стягнення додаткових витрат є необґрунтованими, доводи Позивача спростовуються доказами, наданими з боку Відповідача. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають. Згідно до\~ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial