Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У березні місяці 2019 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих ним коштів в сумі 10 900 грн. Поданий позов обгрунтовує тим, що 28 жовтня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідачем передано йому транспортний засіб марки ЗАЗ, 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . На виконання зобов`язання щодо оплати вартості вказаного транспортного засобу ним передано [PERSON] грошові кошти в сумі 400 доларів США, що посвідчується письмовою розпискою. Разом з транспортним засобом відповідачем надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я власника та тимчасовий реєстраційний талон. Проте 10 лютого 2019 року відповідач та особа на ім`я [PERSON] , з якою відповідач спільно проживає без реєстрації шлюбу витребували у нього ключі до замка запалювання та дверей до транспортного засобу та повідомили йому, що автомобіль перебуває у нього безпідставно. Просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 400 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 10 900 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просить їх задоволити. Суду пояснив, що 21 жовтня 2018 року він купив у [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ, 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання коштів в сумі 400 доларів США, проте будь-якого письмового договору вони не укладали. [PERSON] передав йому вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на прізвище його власника [PERSON] та тимчасовий реєстраційний талон сері [NUMBER] на ім`я [PERSON] 10 лютого 2019 року невідома йому особа повідомила, що вона має довіреність на розпорядження вказаним автомобілем та наступного дня забрала автомобіль, котрий був припаркованим біля гуртожитку по вул. Тернопільській, 44 у м. Хмельницькому. Він викликав працівників поліції, однак заяви про викрадення транспортного засобу він не подавав. Відповідач та його представник заявлених вимог не визнали. Факту отримання означених коштів в сумі 400 доларів США не заперечують. Суду пояснили, що [PERSON] передав автомобіль у володіння позивача та не забирав його у [PERSON] Позивач, діючи на свій розсуд сам віддав автомобіль [PERSON] , котра деякий час перебувала із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Ним не заперечується факту, що довіреність на володіння, користування та розпорядження автомобілем було надано як на нього, так і на [PERSON] . Про наявність довіреності на розпорядження автомобілем він [PERSON] не повідомляв. Між ними існував договір купівлі-продажу, що підтверджується письмовою розпискою. Тому позов із заявлених підстав задоволеним бути не може, оскільки кошти отримані [PERSON] не безпідставно. Позивач віддав автомобіль [PERSON] добровільно та йому про це не повідомляв. Такі правовідносини не регулюються статтею 1212 ЦК України, не є безпідставно набутими коштами. Вимоги позивача є неналежним способом захисту порушеного права. Ухвалою судді від 25 березня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 19 серпня 2019 року ухвалено рішення по суті спору. Суд, заслухавши доводи позивача, заперечення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] отримав за розпискою від позивача [PERSON] 400 доларів США за автомобіль марки «ЗАЗ», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] Відповідач [PERSON] передав йому вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] на нього. Цих обставин сторони не заперечують. Проте, 10 лютого 2019 року невідома особа, маючи відповідний дублікат до замка запалювання та дверей транспортного засобу заволоділа ним. З приводу викрадення цього майна до правоохоронних органів із заявою не звертався. [PERSON] в обґрунтування заявленого позову зазначив, що він письмового договору про купівлю-продаж означеного транспортного засобу з [PERSON] не укладав, тому кошти отримані останнім за автомобіль безпідставно. [PERSON] не мав права у такий спосіб відчужувати транспортний засіб та отримувати відповідно кошти, який йому не належав, а тому отримані ним грошові кошти по суті за продаж вищевказаного автомобіля набуті ним безпідставно. Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. При цьому суд виходить із того, що між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини щодо продажу рухомого майна, власником якого відповідач не є, а тому отримані ним грошові кошти за письмовою розпискою є незаконно набутими та підлягають поверненню позивачу у спосіб, передбачений положеннями статті 1212 ЦК України. На думку відповідача та його представника письмова розписка за якою передавалися грошові кошти свідчить про наявність домовленостей між сторонами, а тому правовідносини сторін, які виникли, регулюються положеннями зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів правочинів, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач, як підставу своїх позовних вимог відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладені у постановах. Така позиція відповідача та його представника є хибною. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. У даному випадку відповідач не мав права передавати транспортний засіб у такий спосіб, між ситоронами не існувало договірних відносин та такі відносини не породжували цивільних прав і обов`язків. На підставі наведеного та

Outcome: approved