Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

21.10.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] .. Зазначає, що між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб 08.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають дитину 2014 року народження. Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що у них склалися різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають в їх сімейному житті, шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, шлюб існує тільки формально. Примирення та подальше спільне життя вважає неможливим. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судовий збір з відповідачки просить не стягувати, дитина залишається проживати з матір`ю [PERSON] .. У підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] також не з`явилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », син [PERSON] залишається проживати разом з нею. В зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачкою та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. 08.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції, актовий запис № 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2013 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, фактично їх сім`я розпалась, сторони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Позивач [PERSON] в своїх заявах наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливе. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Питання щодо місця проживання дитини [PERSON] , сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дитини визначити разом з матір`ю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але враховуючи позицію позивача, суд приходить до висновку про відсутність необхідності стягнення з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved