Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст позовних вимог У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.12.2011 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, починаючи з 17.11.2011 року та до досягнення дитиною повноліття, та на виконання рішення суду виданий виконавчий лист Вказувала, що відповідач умисно не виконує рішення суду та за період з 17.11.2011 року по 01.03.2020 року наявна заборгованість у розмірі 62385,95 грн. За такого, на думку позивача, має сплатити неустойку, яка за її підрахунками складає 22 603,00 грн. 2. Хід справи та процесуальні дії суду. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 17.06.2020 року справу передано судді Черенковій Н.П., яка отримана 18.06.2020 року. Після виконання приписів ст.ст.27,187 ЦПК України, ухвалою від 12.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.11.2020 року витребувано від Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дані щодо сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку за виконавчим листом №2-5826/11 від 19.01.2012 року. 09.03.2021 року на адресу суду від Бобринецького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання вимог ухвали від 02.11.2020 року надійшов розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за період з 17.11.2011 року по 17.02.2021 року, згідно якого заборгованість по аліментам становить 73580,73 грн. Ухвалою суду від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Коренко Т.В. надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. 3. Обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбних відносинах з 01.06.2005 року, від яких мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2012 року шлюб розірвано. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.12.2011 року постановлено про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. 19.01.2012 року виданий виконавчий лист на виконання судового рішення. На примусовому виконанні у Бобринецькому районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа. За розрахунком державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів складає 73580,73 грн. за період з 17.11.2011 року по 17.02.2021 року. Позивачем зроблений розрахунок пені, на загальну суму 22603,00 грн. 4.Позиція Суду Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені, передбаченої статтею 196 СК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При проведенні розрахунку суд виходить із загальної суми заборгованості по сплаті аліментів, яка складає 73580,73 грн. (за період з 17.11.2011 року по 17.02.2021 року), а за такого, враховуючи приписи ст. 196 СК України, висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц та враховуючи, що розмір пені, заявленої позивачем, не перевищує загальну заборгованість по сплаті аліментів, приходить до висновку про задоволення позову та стягненні неустойки у розмірі 22603,00 грн. Рішення суду базується на тих доказах, які досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothers v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Outcome: approved