Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

20.08.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна від добросовісного набувача, посилаючись на те, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08.05.2019 року по цивільній справі №723/2462/17 було визнано недійсним договір купівлі-продажу магазину, що розташований за адресою [ADDRESS] , який був укладений 04.04.2014 року між [PERSON] , що діяв на підставі довіреності, виданої [PERSON] та покупцем [PERSON] . Зазначене рішення вступило в законну силу 19.06.2019 року. Приватним нотаріусом Сторожинцького районного нотаріального округу Хоміцькою Н.Г. 10.07.2019 р. йому було видано свідоцтво серії [NUMBER] на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , яка складається з нежитлового приміщення - магазину в [ADDRESS] , зазначене свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №1273. На підставі вказаного свідоцтва за ним зареєстроване право приватної власності на нежитлове приміщення - магазин в [ADDRESS] . Однак в ньому на даний час без його згоди здійснює свою комерційну діяльність [PERSON] , що була стороною договору купівлі-продажу від 04.04.2014 року, який визнаний рішенням суду недійсним. 10.07.2019 року звертався до [PERSON] із письмовою вимогою про звільнення належного йому нерухомого майна, яку вона отримала, однак не виконала. Оскільки, відповідач відмовляється добровільно звільняти належне йому нежитлове приміщення, просив витребувати від добросовісного набувача - [PERSON] , належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться в [ADDRESS] . Заочним рішенням суду від 10.12.2019 р. позовні вимоги було задоволено. Ухвалою суду від 22.01.2020 р. вказане заочне рішення скасовано, призначено розгляд справи у загальному провадженні з проведенням підготовчого засідання. 03.02.2020 р. позивачем подано заяву про зміну предмета та підстав позову. В підготовчому судовому засіданні було відмовлено в залишенні без розгляду вказаної заяви, так як з її змісту вбачається, що підстави позову не змінилися, обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, відповідають обставинам викладеним в первісній редакції позову, а змінився лише предмет позову, так як первісний позов був заявлений про витребування майна від добросовісного набувача. Позивач, посилаючись на ті ж обставини, які судом наведені вище, просив постановити рішення, яким усунути йому перешкоди у здійсненні права користування нежитловим приміщенням, магазином, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом виселення з нього [PERSON] . Відзив на позов відповідачем не подавався. Ухвалою від 14.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 06.08.2020 р. Сторони в зазначене судове засідання не з`явилися, позивач у заяві від 03.02.2020 р. просив провести розгляд справи у його відсутності, представник відповідача направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою відповідачки та його зайнятістю в судовому засіданні в кримінальній справі. В судове засідання, призначене на 01.09.2020 р. учасники справи не з`явилися, будучи належно повідомленими про час та дату його проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових викликів позивачу та відповідачу, та довідкою про надіслання судової повістки представнику відповідача - адвокату Ноцькому О.В. на адресу його електронної пошти. Про причини неявки учасники справи суд не повідомили. Судом проведено розгляд справи у відсутності сторін та представника відповідача на підставі наявних доказів та даних відповідно до ч.3 ст.211, п.2 ч.3, ч.4 ст.223 ЦПК України з огляду на наявність заяви позивача про розгляд у його відсутності, а також на повторну неявку відповідача та його представника, які були належним чином повідомленими, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно копії рішення Сторожинецького районного суду від 08.05.2019 року позовні вимоги [PERSON] за його позовом до [PERSON] частково задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу магазину, що розташований за адресою [ADDRESS] , який був укладений 04.04.2014 року між [PERSON] , що діяв на підставі довіреності, виданої [PERSON] та покупцем [PERSON] .. Рішення вступило в законну силу 19.06.2019 року. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 10.07.2019 року приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Хоміцькою Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №1273, вбачається, що [PERSON] належить право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка складається з нежитлового приміщення, магазину, що знаходиться в [ADDRESS] . Належність позивачу права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №173272204 від 10.07.2019 року. Позивач [PERSON] 10.07.2019 року звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про звільнення належного йому нерухомого майна, яку вона отримала 29.07.2019 р. особисто, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 та ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів та вказано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом ч.3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Суд вважає, що наявні докази є беззаперечними на підтвердження факту того, що позивач є власником нежитлового приміщення, магазину, що знаходиться в [ADDRESS] . Обраний позивачем спосіб захисту є ефективним і таким, що відповідає нормам діючого законодавства, так як усунення позивачу перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, магазином, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом виселення з нього відповідачки [PERSON] призведе до відновлення його права власності, яке включає в себе права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачем не спростовано тієї обставини, що вона користується вказаним магазином, при цьому слід зазначити, що заявляючи в підготовчому засіданні клопотання про допит свідків представник відповідачки вказав, що свідки зможуть підтвердити правомірність перебування [PERSON] в даному приміщенні. Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування нежитловим приміщенням шляхом виселення з нього відповідачки є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved