Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

20.11.2019 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій заявник просить встановити факт смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Донецьк Донецької області на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що померлий [PERSON] , [INFO] , є її батьком, який станом на час смерті проживав у м. Донецьк Донецької області на тимчасово окупованій території України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті померлого [PERSON] в судовому порядку для заявника є необхідним для подальшої належної реєстрації вказаного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу згідно до вимог чинного законодавства України, а також для належного оформлення заяви про прийняття спадщини. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заперечень стосовно заяви не мають, просить справу розглядати без їх участі. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Як вбачається з паспортних даних заявника [PERSON] , та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, її місце проживання: [ADDRESS] , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Київського району м. Харкова. (а.с.4-6). Згідно наданих до суду доказів, [PERSON] є дочкою [PERSON] , а саме: копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.10.1950 року, з якого вбачається, що її батьком є [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] виданого Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьк 30.07.1996 громадянин України [PERSON] , народився [INFO] у с. Левківка Ізюмського району Харківської області (а.с. 13). Згідно наданих до суду доказів, [INFO] у м. Донецьк Донецької області помер батько заявника - [PERSON] , який народився [INFO] , про що мається свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , та видане лікарське свідоцтво про смерть №204 від 27.09.2019 року, згідно якого причиною смерті [INFO] [PERSON] є церебральний атеросклероз.(а.с.10) На підтвердження факту смерті [PERSON] , судом було досліджено надані заявником докази - платіжні документи з оплати ритуальних послуг від 28.09.2019. (а.с. 12, 14, 15, 16) Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв`язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків. Заявник є дочкою померлого та має намір зареєструвати смерть [PERSON] у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом було встановлено, що [INFO] у м. Донецьк Донецької області [PERSON] , який народився [INFO] в с. Левківка Ізюмського району Харківської області, помер та його було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved