Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

19 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, виселення з жилого приміщення. 21 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, виселення з жилого приміщення. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що на підставі Свідоцтва про придбання майна від 13 березня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-302, йому, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок раніше належав на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18931988 від 13 березня 2014 року. Згідно домової книжки, в будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач зазначив, що після отримання свідоцтва про право власності він попередив відповідачів, що будинок не належить їм, попросив їх добровільно висилитися з жилого приміщення і знятися з реєстраційного обліку на протязі двох місяців, тобто до 13 травня 2014 року, відповідач [PERSON] запевнив, що він та члени його родини виїдуть самостійно, але, до теперішнього часу відповідачі проживають в будинку, зареєстровані в ньому, не звільнили житлові приміщення. Жодних угод про користування спірним житлом між ним та відповідачами не укладалося, відповідачі без будь-яких правових підстав користуються житлом, що порушує його права як власника. В зв'язку з наведеним, в позові [PERSON], посилаючись на вимоги ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS], висилити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] із спірного жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заяву в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позов не визнали, посилалися на те, що право власності на спірний будинок має також [PERSON], тому, вони мають право проживати в будинку, в зв'язку з чим, просили суд відмовити в задоволенні вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18931988 від 13 березня 2014 року. 26 травня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесене рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, у відповідності до рішення суду з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно було стягнуто 124 000 грн. за договором позики, інфляційні - 4 618,68 грн., три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 1 273,75 грн., рішення суду набрало законної сили 10 червня 2011 року. 13 березня 2014 року нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 04 березня 2014 року, [PERSON] було видане Свідоцтва про придбання майна - житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою не продане майно, що належало раніше [PERSON]. Згідно домової книжки, в будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували того, що вони та [PERSON] проживають в спірному будинку. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що [PERSON], як власник спірного житла, має право звертатися до суду з вимогами про усунення перешкод здійснення його прав, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як власник нерухомого майна, мав право користування зазначеним житлом, однак, в зв'язку з тим, що право власності на житло перейшло до іншої особи - позивача [PERSON], в нього відсутні підстави, визначені ст. 150 ЖК. України щодо користування спірним житловим приміщенням, тобто, він втратив право користування спірним житлом, У відповідності до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Аналогічні приписи містяться і у ч.1 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Оскільки право користування жилим приміщенням [PERSON] та [PERSON] було похідним від права власності [PERSON] на спірне приміщення, то припинення права власності останнього на будинок, припиняє також і право членів його сім'ї на користування спірним житлом. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в спірному житловому приміщенні без достатніх правових підстав, вони підлягають виселенню, без надання іншого жилого приміщення. В зв'язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved