Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

20 жовтня 2014 року, о 13 годині, [PERSON], керуючи автомобілем марки „ Ford Escort, реєстраційний номер [NUMBER], рухався в м. Чернігові по вулиці 1 Травня зі сторони вулиці Рокосовського у напрямку вулиці Кільцевої .Рухаючись у вказаному напрямку на перехресті вулиць 1 Травня вулиця Бєлова, де головна дорога змінює напрямок, [PERSON] проявив неуважність , не стежив за дорожньою обстановкою , не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзджої частини та не надав дорогу автомобілю „ВАЗ -2101, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який наближався до даного перехрещення проїздних частин по головній дорозі вулиці Бєлова та виконував маневр лівого повороту на вулицю 1 Травня, в результаті чого зіткнувся із останнім . Внаслідок зіткнення водій автомобіля „ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження колатеральної звязки та латерального меніску лівого колінного суглобу, забою надколінка та забійної рани на шкірі передньої поверхні лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово медичної експертизи № 123 від 20.05.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя строком понад 21 добу У даній дорожній обстановці водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 2.3.б, 16.3, 16.14 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному звязку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2015 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 286 КК України, і йому було призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, іспитовий строк в один рік. Відповідно до висновку судово - медичного експерта № 139 пасажир автомобіля „ВАЗ 2101 [PERSON] в результаті ДТП, що мала місце 20.10.2014 року, у м. Чернігові отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми зі струсом головного мозку, розвитком цефалічного та астеновегетативного синдромів, забійної рани на чолі зліва, що виникли від дії тупих твердих предметів чи при ударі об такі, і могли бути отримані при обставинах і в термін, зазначених в постанові, а саме, при вказаних обставинах даного ДТП і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя. З 21 жовтня 2014 року по 19 грудня 2014 року [PERSON] перебував на лікуванні у Бахмацькій ЦРЛ з приводу тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП . З 22 жовтня 2014 року по 12 листопада 2014 року [PERSON] перебував на лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ з приводу тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП. У квітні 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до Бахмацького райсуду із позовною заявою до СК „Нова про відшкодування страхового відшкодування в результаті ДТП і пені, посилаючись на те, що 20.10.2014 року, близько 13 години, в м. Чернігові трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю 2-х транспортних засобів автомобіля „Ford Escort , реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], і автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], в якому в якості пасажира знаходився громадянин [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, з приводу яких знаходився на лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ в період з 21.10.2014 року по 19.12.2014 року, а [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження , що спричинили короткочасний розлад здоровя, з приводу яких знаходився на лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ з 22.10.2014 року по 12.11.2014 року Вироком суду від 03.11.2015 року винним у вчиненні ДТП був визнаний [PERSON] У відповідності до договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс серії АІ/0511199, цивільно правова відповідальність автомобіля „Ford, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в СК „Нова, але зазначена страхова компанія не виплатила їм страхового відшкодування. Для проведення лікування [PERSON] у травматологічному відділенні Бахмацької ЦРЛ було придбано медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, вартість яких становить 4811 грн. 65 коп., а також було витрачено 690 грн. на обстеження колінного суглоба на МРТ - томографі. Для проведення лікування [PERSON] у неврологічному відділенні Бахмацької ЦРЛ були придбані медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, вартість яких становить 684 грн. 10 коп. На період з 21.10.2014 року по 19.12.2014 року за 60 днів [PERSON] втратив заробіток в сумі 2357 грн. 41 коп. Із суми страхового відшкодування просять стягнути із відповідача пеню в період з 22.02.2016 року по11.04.2016 року відповідно в розмірі 470 грн. 67 коп. і 53 грн. 49 коп. В судове засідання позивачі не зявились, але подали до суду письмові заяви, в яких просять справу за їх позовом розглянути за їх відсутності, заявлені вимоги задовільнити. Проти заочного розгляду справи вони не заперечують ( а.с. 63 ). Представник відповідача страхової компанії „Нова на повторний виклик в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся в установленому ЦПК порядку. Причини неявки до суду не повідомив . Згідно із ст. 77 ч. 2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть учать у справі, зобовязані повідомити суд про причини неявки у судове засідання . У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається , що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причини. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку із неявкою всіх сторін , які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося . Згідно із ст. 169 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає , що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 3 ЗУ „Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю , та /або/ майну потерпілих унаслідок дорожньо транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У П. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року № 4 розяснено, що відповідно до ст. 21 Закону №1961-ІV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно правової відповідальності, тобто, володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно правової відповідальності згідно з пунктом 13.1. ст. 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку з цим, при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди у результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки , суд має право виключно у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України , залучити до участіу справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика , є підставою для відмови у позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-ІV обовязкове страхування цивільно правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 закону № 1961-ІV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладений відповідний договір (у передбачених випадках Моторному /транспортному/ страховому бюро України МТ СБУ), повідомлення про дорожньо транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961 ІV обовязку зясовується судом 1 інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик . Отже, закон визначає механізм страхового відшкодування та передбачає одночасну участь у справі, де є страхування цивільно правової відповідальності фізичної особи, і страховика, оскільки відшкодування шкоди здійснюється за рахунок страховика у межах встановлених лімітів. Судом встановлено, що [PERSON], 20 жовтня 2014 року, о 13 годині, керуючи автомобілем марки „Ford Escort, реєстраційний номер [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в СК „Нова, рухався у м. Чернігові по вулиці 1 Травня зі сторони вул. Рокосовського у напрямку Кільцевої. Рухаючись у вказаному напрямку, на перехресті вул. 1-го Травня вул. Бєлова, де головна дорога змінює напрямок, [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзджої частини та не надав дорогу автомобілю „ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який наближався до даного перехрещення проїздних частин по головній дорозі вул. Бєлова та виконував маневр лівого повороту на вул. 1 Травня, в результаті чого зіткнувся з останнім. Внаслідок зіткнення водій автомобіля „ВАЗ-2101,реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON]В отримав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження колатеральної звязки та латерального меніску лівого колінного суглобу, забою надколінка та забійної рани на шкірі передньої поверхні лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово медичної експертизи № 123 від 20. 05. 2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя строком понад 21 добу. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 2.3 „б 16.3, 16.14 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному звязку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди. Вироком Деснянського райсуду м. Чернігова від 03.11.2015 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і йому було призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, іспитовий строк 1 рік (а. с. 15-17). Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із зазначеного вироку також вбачається, що [PERSON]В звертався із цивільним позовом до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП. Судом зазначено, що [PERSON] при предявленні позову не врахував, що цивільно правова відповідальність цивільного відповідача [PERSON]Г на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; останній, у встановленому порядку, звернувся із заявою про настання страхового випадку, а після предявлення до нього цивільного позову відмовився його відшкодовувати; клопотань від позивача про залучення до участі в справі страхової організації (страховика) суду не надходило. А тому, в задоволенні позову щодо відшкодування майнової шкоди та заробітку за час втрати працездатності із обвинуваченого [PERSON] [PERSON] було відмовлено ( а.с. 15-17 ). А тому, позивач [PERSON]В скористався своїм правом звернутися до суду в цивільно процесуальному порядку з позовом до страхової компанії, так як цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована саме в цій страховій компанії відповідно до договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів(поліс серії АІ /0511199/. Згідно з п. 1.3, п. 1.12 статті 1 ЗУ „Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів потерпілі - юридичні чи фізичні особи, життю, здоровю, та /або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу; дорожньо транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону обєктом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності є майнові інтереси , що не суперечать законодавству України, повязані із відшкодуванням особою, цивільна правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та /або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50.000 грн. на одного потерпілого . Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих , становить 100. 000 гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок ДТП; є шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24 цього Закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, повязані із доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Як встановлено в судовому засіданні , потерпілий від злочину [PERSON]В лікувався у Бахмацькій ЦРЛ в період з 21. 10. 2014 року по 19. 12. 2014 року, про що підтверджує епікриз (а. с. 22) листки непрацездатності (а. с. 23,24). Витрати в період лікування на придбання ліків, лікарських засобів, матеріалів медичного призначення , понесені [PERSON]В, підтверджуються товарними чеками (а. с. 19,20,21) і складають суму 5501 грн 65 коп. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 25 зазначеного Закону у звязку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоровя час втрати працездатності .Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особа, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не дотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до ДТП), календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] є самозайнятою особою адвокатом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України він не надав суду докази про дохід за попередній календарний рік (до ДТП) та дохід, отриманий у тому році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Визначаючи в позовній заяві розмір шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності, не зрозуміло якою Методикою він керувався, в той час, як така Методика визначена в ст. 25 Закону № 1961-IV. А тому, в цій частині позовні вимоги позивача [PERSON] не підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому, в їх задоволенні слід відмовити. В результаті ДТП , яка мала місце 20 жовтня 2014 року, отримав також тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, які потягли короткочасний розлад здоровя, і інший потерпілий [PERSON], який знаходився у автомобілі „ ВАЗ -2101 під керуванням [PERSON] Відповідно до висновку № 139 судово медичного експерта ( а.с. 31) у громадянина [PERSON] малися тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми із струсом головного мозку, з розвитком цефалічного та астеновегетативного синдромів, забійної рани на чолі зліва, які виникли від дії тупих предметів чи при ударі об такі і могли бути отриманими в результаті ДТП 20.10.2014 року ( а.с. 31 ). З приводу отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходився на лікуванні у Бахмацькій ЦРЛ з 22.10.2014 року по 12.11.2014 року, про що свідчить листок непрацездатності ( а.с. 28 ) серії АВЮ 187603, виписний епікриз ( а.с. 30) і довідка № 12217 Чернігівської міської лікарні № 2 від 20.10.14року ( а.с. 27) Витрати, понесені в період лікування на придбання ліків , лікарських засобів [PERSON], підтверджуються товарними чеками ( а.с. 29) і складають суму 684 грн. 10 коп. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Позивач [PERSON] у позовній заяві просив стягнути з відповідача суму 893 грн. 20 коп., в яку входять і витрати на лікування в розмірі 684 грн. 10 коп. Різниця в сумі (893 грн. 20 коп. 684 грн. 10 коп.) = 209 грн.10 коп. не підтверджена ніякими письмовими доказами і розрахунок на цю суму в позовній заяві відсутній. А тому, в цій частині [PERSON] слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Із заявами про страхове відшкодування потерпілі, позивачі по справі, звернулись до відповідача 23 листопада 2015 року, про що свідчать реквізити про їх реєстрацію ( а.с.5,6). Про цю дату також зазначено і у письмовій відповіді на звернення адвоката [PERSON] (а.с. 9) від 29.01.2016 року за № 142 /01/17-16. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ № 1961- ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо транспортну пригоду, але не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або ст. 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). З дня отримання відповідачем заяви про страхове відшкодування від 23.11.2015 року (а.с. 5, 6) від позивачів в межах 90 днів відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування позивачам. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961- ІV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТ СБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Нацбанку, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивачі просять нарахувати пеню з 22.02.2016 року по 11.04.2016 року. Розрахунок пені надають в позовній заяві (а.с.3). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання . Облікова ставка Нацбанку України в період з 28.01.2015 року по 22.04.2016 року складала 22%. Позивачі просять нарахувати пеню в період з 22.02.2016 року, тобто, з наступного дня після закінчення 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Кількість днів прострочення з 22. 02. 16 року по день подачі позову 11.04.2016 року складе 49 днів. Позивачу [PERSON] до відшкодування підлягає сума 5501 грн. 65 коп. Тоді, розмір пені за кожен день прострочення виконання складе (5501 грн. 65 коп. х 44 : 366 днів х 49 днів) = 324 грн. 09 коп. Позивачу [PERSON] підлягає до відшкодування сума 684 грн. 10 коп. Тоді, розмір пені : за кожен день прострочення виконання складе: (684 грн. 10 коп. х 44 : 366 днів х 49 днів) = 40 грн. 30 коп. У позовній заяві при розрахунку пені позивачами допущена помилка в кількості днів у році, зазначено 360 днів, а потрібно 366 днів. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачі при подачі позову до суду керувались ЗУ „Про захист прав споживачів, судовий збір не сплачували. А тому, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, у розмірі, передбаченому ЗУ „Про судовий збір, тобто, 551 грн. 20 коп.

Outcome: dismissed