Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, позивачам на підставі свідоцтва про право власності Фонду комунального майна м.Херсона №12524 від 26.12.2002р., на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира №35, яка розташована по вул.Чорноморській, 28-А у м.Херсоні. В позовній заяві вказано, що з метою оформлення правочину щодо відчуження зазначеної квартири, позивачами було отримано довідку ОСББ «Чорноморська 28-А» про зареєстрованих осіб, згідно якої станом на 03.09.2015р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач, яка не є членом їх сімї та ніколи не проживала в квартирі. На підставі вищевикладеного, позивачі просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою квартирі [ADDRESS]. 1.2. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] за довіреністю [PERSON], позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві, надали згоду на ухвалення заочного рішення, на підставі чого суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням, розміщеним у пресі, про причину неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. 2.2. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачів. Зазначила, що стала сусідкою позивачів, які вже жили за адресою [ADDRESS], відповідача за вказаною адресою ніколи не бачила. 2.3. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачів, а також зазначила, що проживала за адресою [INFO] задовго до заселення позивачів, відповідача за вказаною адресою ніколи не бачила. 2.4. Позивач [PERSON] будучи допитаною у судовому засіданні у якості свідка пояснила, що проживає за адресою [INFO] зі своєю сім'єю - батьками та молодшою сестрою. Зазначила, що відповідача не знає та хто вона, пояснити не може. 2.5. Позивач [PERSON], що була допитана у судовому засіданні у якості свідка пояснила, що відповідач є її знайомою, яка попросила прописати її у квартирі [ADDRESS] строком на шість місяців, після чого вона її не бачила, її місцезнаходження невідомо. Також пояснила, що має намір продати квартиру, однак наявність реєстрації відповідача в зазначеній квартирі перешкоджає позивачам розпоряджатися своєю власністю. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. Позивачам на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира №35, яка знаходиться за адресою м.Херсон, вул.Чорноморська, 28-а, що підтверджується свідоцтвом №12524 про право власності на житло, виданого 26.12.2002р. Фондом комунального майна м.Херсона на підставі розпорядження від 26.12.2002р. №12524-ж. 3.2. Право власності на вищевказане майно зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації, у реєстровій книзі №160 за реєстровим №62475 від 29.12.2002р. 3.3. Відповідач по справі є не є членом сім'ї позивача. 3.4. Відповідач зареєстрована за адресою [INFO], що підтверджується довідкою ОСББ «Чорноморська 28А» №50 від 03.09.2015р. 3.5. Наявність реєстрації відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає позивачам розпоряджатися належним їм майном. 3.6. Визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням необхідно позивачам для реалізації їх законного права як власників на продаж зазначеної квартири. 4. Щодо правовідносин. 4.1. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 4.2. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). 4.3. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 4.4. Відповідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 4.5. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 4.6. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 4.7. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового колесу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. 4.8. Відповідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивачі є власниками квартири №35 за адресою м.Херсон, вул.Чорноморська, 28-а, а відповідач по справі не має на зазначену квартиру будь-яких майнових прав та при цьому перебуває в ній на реєстраційному обліку, добровільно не бажає з нього знятись, що перешкоджає позивачам розпоряджатися належним їм майном, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів як власників вищевказаної квартири підлягає судовому захисту, відповідно позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved