Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

19 лютого 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України»(далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна») звернулося з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму завданої майнової шкоди в розмірі 18 445 грн. 075 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 квітня 2017 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (далі - Позивач) і [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] , згідно з яким позивач зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 01.08.2017 року у місті Бахмут Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.11.2017 року особою, винною в настанні ДТП, визнано [PERSON] . Відповідно до Звіту № РZU/184340 від 15.10.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 77 405 грн. 17 коп., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу, становить 40 714 грн. 04 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 18 445 грн. 07 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 02.08.2017 року та страхового акту № UA2017080800007/L01/03 від 18.12.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 9699 від 18.12.2017 року. Відповідно до абз. «г» п. п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з положенням підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що Відповідач письмово не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 15.03.2018 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку, про те дана вимога залишилася поза увагою останнього. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 18 445 грн. 07 коп., та витрати на оплату судового збору. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року прийнято до розгляду вказану справу та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача [PERSON] . у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 13 березня 2019 року за № 7094 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та у разі настання умов, з якими закон пов`язує можливість проведення заочного розгляду справи, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а. с. 6-7). Згідно вказаної постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року, 01 серпня 2017 року о 08-10 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Шевченка в м. Бахмуті Донецької області, не обрав безпечну дистанцію, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21053» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , спричинивши механічні пошкодження транспортним засобам, чим [PERSON] порушив вимоги п. п. 13.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення водій [PERSON] та пасажир його автомобіля - [PERSON] отримали тілесні ушкодження, в результаті ДТП водій [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а. с. 6-7). Постановою старшого слідчого Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Башинського В.П. від 29 вересня 2017 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером 12017050150001828 від 03 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України (а. с. 6-7). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки «ВАЗ 21053» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником (страхувальником) якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] Вказана постанова Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду. Як вбачається зі заяви про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ; Авто КАСКО та ЗК ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» від 01.08.2017 року страхувальником (власником) транспортного засобу марки ВАЗ 21053 за реєстраційним номером [NUMBER] є [PERSON] (а. с. 8-11). Даний факт підтверджується і страховим актом ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» № UA2017080800007/L01/03 від 18.12.2017 року (а. с. 13). Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - ІV від 01.07.2004 року (надалі - Закон № 1961- ІV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до Звіту № РZU/184340 від 15.10.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 77 405 грн. 17 коп., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу, становить 40 714 грн. 04 коп. (а. с. 15-30). ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 18 445 грн. 07 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 02.08.2017 року та страхового акту № UA2017080800007/L01/03 від 18.12.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 9699 від 18.12.2017 року (а. с. 8-11, 31). Відповідно до абз. «г» п. п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з положенням підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регрес ний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що Відповідач письмово не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 15.03.2018 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку (а. с. 32-33, 34), про те дана вимога залишилася поза увагою останнього. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон) та загальними нормами цивільного права. Згідно вимог ст. 993 ЦК України та вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також у судовому засіданні встановлено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування [PERSON] , а саме шкоду, завдану внаслідок пошкодження його транспортного засобу з вини відповідача [PERSON] (а. с. 31). Відповідно до ст. 81 ч. 1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо щодо їх достовірності та допустимості, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування в розмірі 18 445 грн. 07 коп.є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved