Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

20.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] 25.01.2007 року батько склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачці земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 919123 від 01.09.2006 року. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом. Позивачка звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 13.08.2013 року державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області надала [PERSON] письмові роз'яснення щодо вимог цивільного законодавства - про постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про шестимісячний строк прийняття спадщини, та невідповідність на заповіті посвідчувального напису секретаря Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області Аловацької С.Д. вимогам наказу Міністерства юстиції № 1/5 від 10.01.2005 року. 28.12.2013 року позивачка повторно звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з вимогою надати письмову відповідь на звернення із заявою про прийняття спадщини. Однак, 02.12.2013 року позивачка отримала від державного нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку і непостійного проживання спадкодавця зі спадкоємцем на момент відкриття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] вважає, що спадщину прийняла, так як її батько проживав з 2007 року по день смерті разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивачка просить суд визнати постанову державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 02.12.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про спадщину за заповітом незаконною та зобов'язати державного нотаріуса відкрити справу та видати позивачці [PERSON] свідоцтво на спадщину за заповітом, яка залишилась після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка повідомила, що через тривалу хворобу з 2007 року і до дня смерті її батько постійно проживав разом з нею за її зареєстрованим місцем проживання, оскільки через хворобу потребував постійного стороннього догляду, який вона забезпечувала. В судове засідання представник відповідача - державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидова Н.Г. не з'явилась, 14.04.2014 року звернулась до суду із запереченнями, згідно яких позов не визнала та просила суд у задоволенні позову відмовити та розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком позивачки [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, позивачка 16.11.1980 року уклала шлюб зі [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка - [PERSON], актовий запис № 17 (а.с. 12). 25.01.2007 року батько позивачки - [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області Аловацькою С.Д., зареєстрований у реєстрі за № 1, відповідно до якого він заповів позивачці [PERSON] земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 919123 від 01.09.2006 року (а.с. 8, 9). Зазначений заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за № 48110029 від 16.09.2009 року (а.с. 10). Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на вищезазначене майно, що підтверджується копією заповіту. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 7). Після смерті батька, відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, яка складалася з належного йому спадкового майна. Батько позивачки [PERSON] через тривалу хворобу в період з 2007 року по день смерті, яка наступила [INFO], проживав разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками, виданими Веселокутською сільською радою Арцизького району Одеської області (а.с. 13-15). Останнім місцем проживання [PERSON] та відповідно місцем відкриття спадщини є [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Крім того, фізична особа може мати кілька місць свого проживання. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину (а.с. 16-18), однак нотаріусом свідоцтво про право на спадщину видано не було. 02.12.2013 року державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидова Н.Г. надала вмотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав не постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем та порушенням строку прийняття спадщини (а.с.18). Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав до відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним і встановлюється зазначеним законом. Отже, Законом (ч.3 ст. 1268 ЦК України) прийняття спадщини спадкоємцем, який не заявив про відмову від спадщини, пов'язано з фактом постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. Відповідним органом місцевого самоврядування - Веселокутською сільською радою Арцизького району факт постійного проживання позивачки разом зі своїм батьком - спадкодавцем підтверджений довідкою від 11.10.2013р. №02-14/577 із якої вбачається, що з 2007 року і до дня смерті - [INFO] останнього спадкоємець та спадкодавець постійно проживали разом (а.с.15). Таким чином, на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця - її батька [PERSON] Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з підстав, викладених у постанові від 02.12.2013 року безпідставна та незаконна. Посилання представника відповідача на п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» є безпідставним, оскільки відповідно до наведених роз'яснень спадкоємець вправі звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Однак, позивачка при зверненні до нотаріуса підтвердила своє постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідними документами - довідками Веселокутської сільської ради від 29.11.2013 №819 та від 11.10.2013 №02-14/577 (а.с. 14, 15), тому відсутні підстави встановлювати цей факт ще й у судовому порядку. Також виходячи з системного тлумачення пунктів 3.21 та 3.22 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмітки про реєстрацію його місця проживання разом зі спадкодавцем, доказом постійного проживання із спадкодавцем, зокрема, може бути довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем, на що представник відповідача уваги не звернула, та за наявності двох довідок відповідного органу місцевого самоврядування про проживання позивачки разом зі спадкодавцем (а.с. 14, 15) безпідставно відмовила у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанову державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидової Н.Г. від 02.12.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі [PERSON] свідоцтва про спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,28 га, розташовану на території Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області слід визнати незаконною та зобов'язати державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області (або нотаріуса, який виконуватиме повноваження державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області) завести спадкову справу на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та вирішити питання відповідно до своєї компетенції про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], тому позов підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір по справі у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial