Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 24.02.2011 року вона з [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 21. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , батьком яких є відповідач, про що зроблені відповідні записи у свідоцтвах про народження дітей. На теперішній час їх неповнолітні діти мешкають разом з нею і усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивач несе одна. Відповідач офіційно працює, військовослужбовець, але свою заробітну плату приховує. Відповідач [PERSON] добровільної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні майже не приймає, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. Позивач в судового засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, та погодився сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, та зазначив, що в грудні місяці перерахував позивачу на її картку кошти в розмірі 3000 грн. Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, в тому числі надані суду докази, проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2011 року, від якого мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження дітей записаний відповідач. На теперішній час їх неповнолітні діти мешкають разом з нею і усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивач несе одна. Відповідач [PERSON] добровільної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні майже не приймає. У відповідності до ст. ст. 180,\~183 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх малолітніх дітей обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, позиції сторін, вимоги чинного законодавства, в тому числі положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд враховує, що відповідач офіційно працевлаштований, відомостей про те, що в нього на утриманні перебувають інші утриманці немає. Утримання неповнолітніх дітей потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, предметів гігієни, ліків тощо. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити утримання дітей. За таких обставин суд визначає розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дітей, є гарантією прав дитини, встановлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дітей не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дітей та їх людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Outcome: approved