Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

21 грудня 2017 р. позивач звернулася до суду з даним позовом (з урахуванням уточнень від 26.12.2017 р.), в якому вказала, що 13.10.2007 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі РАЦС Борівського РУЮ Харківської обл., актовий запис №73, і проживала з ним до вересня 2015 р. Від спільного подружжя мають дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відсутні взаємопорозуміння в будь-яких питаннях, взаємоповага, крім того, протягом останніх 2-х років сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, спільний побут та спільний бюджет. Протягом цих двох років позивач та відповідач проживають окремо один від одного, на доказ цього позивач додала оригінал довідки Виконкому Борівської с/ради про склад сім'ї, яка засвідчує те, що відповідач не проживає разом з нею та спільною дитиною. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе фактичні взаємини подружжя припинилися. В досудовому порядку сторони поділили спільне майно добровільно та разом досягли угоди про місце проживання дитини. Питання щодо утримання неповнолітньої дитини відповідачем буде вирішуватися в іншій справі. Попередні судові витрати, які позивач понесла у зв'язку з розглядом справи, становлять 640 грн. судовий збір за подання позову. На підтвердження цього додано оригінал квитанції про сплату судового збору. Також позивачем підтверджено, що нею не подано іншого позову до відповідача [PERSON], з тим самим предметом та з тих самих підстав. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки не повідомив. Таким чином, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін, що відповідає положенням ст.211 ЦПК України та ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний, виходячи з наступного. Шлюб зареєстрований 13 жовтня 2007 р. у відділі РАЦС Борівського РУЮ Харківської обл., актовий запис №73, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В період шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved