Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

21 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті своєї матері, яка настала 10 березня 2004 року. Вона весь цей час і на день її смерті проживала разом із нею та у зв’язку з цим фактично прийняла спадщину, крім того зверталась за її прийняттям до нотаріальної контори. Однак за відсутності реєстрації за матір’ю права власності на збудований у 1960-ті роки житловий будинок по вул.Миру,2, у с.Панасівка Липоводолинського району Сумської області, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок та господарські споруди за вказаною адресою. Позивачка у судове засідання не з’явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у поданій заяві просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Представник відповідача у своїй письмовій заяві позов визнав та просив розглядати справу без його присутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка по вул.Миру,2 у с.Панасівка Липоводолинського району виділялась [PERSON] під житлову забудову у 1960-х роках рішенням загальних зборів бувшого колгоспу «Зоря» (а.с.11), яка до своєї смерті, що настала 10 березня 2004 року постійно проживала у збудованому за вказаною адресою домоволодінні (а.с.8-11). Рішенням Панасівської сільради Липоводолинського району від 22 листопада 1993 року затверджено заяву [PERSON] на приватизацію 0,09 га під будівництво та обслуговування будинку, та 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.20). Із довідки Панасівської сільської ради Липоводолинського району від 19 листопада 2013 року вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою по вул.Миру,2 у с.Панасівка Липоводолинського району Сумської області значиться за [PERSON] (а.с.9). [PERSON], є дочкою померлої [PERSON]П (а.с.7). 23 листопада 2000 року [PERSON] заповіла усе своє майно донці [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 23 листопада 2000 року за №231 (а.с.5). Відповідно до даних погосподарських книг, після смерті власника домогосподарства по вул.Миру,2 у с.Панасівка Липоводолинського району - [PERSON], головою домогосподарства значиться [PERSON] (а.с.12). За наданими Липоводолинською райдержнотконторою 02 грудня 2013 року відомостями, за заявою [PERSON] від 20 листопада 2005 року була заведена спадкова справа №204/2012 після смерті [PERSON], відомості про інших спадкоємців, які вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні (а.с.34). Відповідно до довідки-характеристики від 04 січня 2013 року, домоволодіння складається із житлового будинку літ.«А-І», загальною площею 60 кв.м, житловою площею 44,8 кв.м, із верандою літ.«а», літньої кухні літ.«Б», сараїв літ.«В», літ.«Г», літ.«Д», літ.«Е», літ.«Ж», погребу літ.«п/г», вбиральні літ.«У», огорожі №1-2, колодязю №3, загальною інвентаризаційною вартістю 101025 грн. Рік будівництва житлового будинку вказано 1978, а відсоток зносу – 43. Так, згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв’язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, не передбачала обов’язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у сільських населених пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак передбачала її проведення в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Обов’язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на об’єкти нерухомого майна введено лише Інструкцією, затвердженою наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а тому враховуючи, що [PERSON] є єдиною у розумінні цивільного законодавства спадкоємицею за заповітом після своєї матері (яка на час смерті була одноособовим власником домоволодіння), яка за відсутності правовстановлюючих у розумінні сучасного законодавства документів на спадкове домоволодіння позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і зареєструвати право власності на нього, суд вважає, що спадкові права позивачки підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами. Зважаючи на подану [PERSON] заяву, у якій вона просить не відшкодовувати їй сплачені судові витрати за рахунок відповідача, та не стягувати належний до сплати їх розмір, їх необхідно стягнути із позивачки у розмірі 780 грн. 85 коп. (101025 грн. х 1% - 229,4 грн.).

Outcome: approved