Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

20.11.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Новомихайлівської сільської ради Новобузького району, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на набуте ним право на земельну частку (пай) у розмірі 6,06 умовних кадастрових гектарів, що знаходилася в колективній власності КПСП «Михайлівське» с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області. Після смерті дядька її батько [PERSON], що доводився рідним братом спадкодавця, згідно положень ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв його спадщину, оскільки почав використовувати нажите за життя братом рухоме майно, предмети домашнього вжитку та сертифікат серії МК № 0212836, що посвідчував право спадкодавця на земельну частку (пай). [INFO] її батько [PERSON] помер, і після його смерті вона прийняла у спадок належне йому майно. Посилаючись на те, що за життя її батько прийняв після смерті брата [PERSON] вищезазначене право на земельну частку (пай), однак до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав не звертався, просила суд встановити факт родинних відносин між її батьком та [PERSON] на рівні рідних братів, оскільки, наявні документи не дають можливість встановити таку ступінь споріднення, встановити факт прийняття батьком [PERSON] спадщини після смерті його брата (дядька позивачки) [PERSON], шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 6,06 умовних кадастрових гектарів, що знаходилася в колективній власності КПСП «Михайлівське» с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області. Позивачка [PERSON] у судове засідання на виклик суду не з'явилася, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач - Новомихайлівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, проте надала письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Треті особи без самостійних вимог - відділ Держземагенства у Новобузькому районі Миколаївської області та Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, явку своїх представників у судове засідання також не забезпечили, направили на адресу суду письмові заяви про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідних відділів, заперечень на позов [PERSON] не мають. Дослідивши письмові докази у справі суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК № 021836, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 05.10.2000 року, громадянин [PERSON], являючись членом колективного сільськогосподарського підприємства «Михайлівське», отримав право на земельну частку (пай) вказаного підприємства площею 6,06 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8) і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на набуте ним за життя вищезазначене право на земельну частку (пай). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно з статтею 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця За змістом частин першої, другої статті 549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Як вбачається з досліджених при судовому розгляді справи свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.8), довідки про актовий запис його народження (а.с. 14), а також свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.18) і свідоцтва про його народження (а.с. 15), останні дійсно являються рідними братами. У кожного з них виникли розбіжності при видачі на основі їх свідоцтв про народження, де їх прізвища українською мовою зазначені як «[PERSON]», документів, що посвідчують особу, зокрема паспорту, а надалі сертифікату на земельну частку (пай), свідоцтва про смерть, де їхні прізвища українською мовою вже значилися як «[PERSON]». Відтак, зважаючи, що встановлення вказаного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки вона може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті дядька [PERSON], суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] на рівні рідних братів. Як встановлено при розгляді справи, про що також позивачка зазначила у своєму позові, її батько [PERSON] після смерті свого брата [PERSON] у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подав. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 18). Доводи позивачки не те, що її батько за життя фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті свого брата [PERSON], оскільки почав використовувати нажите за життя братом рухоме майно, предмети домашнього вжитку, тощо, не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді справи. Так, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Втім, позивачка не надала суду жодних доказів, які свідчать про обставини фактичного прийняття її батьком [PERSON] спадщини після смерті брата [PERSON] При цьому, як вбачається з довідки виконкому Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 06.11.2013 року (а.с. 12) [PERSON] на день смерті, що мала місце [INFO], постійно проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] і згідно даних по господарської книги на день його смерті за вищевказаною адресою окрім нього ніхто не проживав і не був зареєстрований. За таких обставин, прийняття [PERSON] спадщини після смерті брата [PERSON] за правилами встановленими ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, не відбулося, а відтак, позовні вимоги позивачки про встановлення такого факту задоволенню не підлягають. Таким чином, позивачка [PERSON] не має права претендувати на земельну частку (пай) у розмірі 6,06 умовних кадастрових гектарів, що знаходилася в колективній власності КПСП «Михайлівське» с. Новополтавка Новобузького району, саме після смерті батька [PERSON], оскільки останній таке право за життя не набув (не успадкував), а тому у задоволені позовних вимог про визнання за нею права на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] належить також відмовити. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про визнання права на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проте, як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, ніхто після смерті [PERSON], що мала місце [INFO] з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався. Відтак, наразі, спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) залишається ніким не прийнятою, і до цього часу відповідні спадкоємці, в тому числі і позивачка [PERSON], до суду з позовами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталися, при цьому зважаючи на те, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Суд не приймає до уваги визнання відповідачем пред'явленого до нього позову, оскільки згідно положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову виключно за наявності для того законних підстав. Враховуючи те, що позов позивачки [PERSON] задоволено частково, а тому згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує на її користь судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 114,70 грн.

Outcome: partial