Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

21.12.2016 року [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до суду, який мотивував тим, що наказом генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» його призначено на посаду начальника служби технологічної підтримки та навчання комплексу наземного обслуговування підрозділів ДП МА «Бориспіль». Наказом Відповідача від 21.11.2016 року № 11-07/1-1599/п щодо нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку. Про застосування зазначеного дисциплінарного стягнення позивача повідомлено під розписку 21.11.2016 року та надано витяг від 21.11.2016 року № 11-00 з наказу по особовому складу № 11-07/1-1599/п від 21.11.2016 року. Вважаючи рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани незаконним і необґрунтованим та прийнятим з істотним порушенням вимог трудового законодавства України, просив зазначене стягнення скасувати в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, а представники відповідача проти позову заперечили та просили у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи та подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Правила і порядок застосування роботодавцем дисциплінарних стягнень врегульовано нормами Кодексу законів про працю України та внутрішніми положеннями підприємства, що повязані із специфікою діяльності аеропорту. В п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі Постанова Пленуму) звернуто увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю. [PERSON] положень ст. ст.\~\~139,\~\~140,\~\~142 КЗпП України та п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств,\~\~установ,\~\~організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року (далі - Правила),\~\~порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Тобто,\~\~підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності,\~\~при притягненні працівника до даного виду відповідальності,\~\~адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків, наявність та форму вини. При цьому, з урахуванням конституційного принципу відсутності обовязку доводити свою невинуватість, обовязок доказування вчинення працівником дисциплінарного проступку та наявність його вини покладається на роботодавця. В той же час, як встановлено судом,\~описова частина оскаржуваного наказу не містить посилання на конкретні пункти відповідних нормативних та/або внутрішніх актів, порушення яких складає зміст вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, а також не визначено в чому полягає систематичність невиконання ним обовязків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення є акт про результати службового розслідування № 41-26-29 від 21.10.2016 року з додатками (далі [PERSON]), копія наказу «Про проведення службового розслідування» № 01-07/1-463 від 08.09.2016, копія наказу «Про внесення змін до наказу від 08.09.2016 № 01-07/463» № 01-07/1-512 від 04.10.2016, подання голові профспілки ДП МА «Бориспіль» № 11-22-337 від 25.10.2016 року, лист голови профспілки ДП МА «Бориспіль» № 301-01-222 від 25.10.2016 року, подання голові незалежної профспілки працівників авіаційної безпеки № 11-22-336 від 25.10.2016 року, лист голови незалежної профспілки працівників авіаційної безпеки № 00-88 від 02.11.2016 року, лист голові незалежної профспілки працівників авіаційної безпеки № 35-22-547 від 04.11.2016 року з додатками, копія наказу № 11-07/1-795/п від 21.06.2016 року, лист голови незалежної профспілки працівників авіаційної безпеки № 00-91 від 11.11.2016 р року. Зазначені матеріали, що стали підставою для застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення направлялися до незалежної профспілки працівників авіаційної безпеки разом з поданням для надання згоди на його звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. За результатами розгляду внесеного подання профспілковий комітет НПСПАБ не надав згоду на звільнення позивача з мотивів того, що з наданих документів не встановлено доказів порушення [PERSON] вимог та приписів Положення про інформацію з обмеженим доступом, Правил використання мережевих ІТ - сервісів, а також доказів розміщення ним в мережі «Інтернет» комерційної таємниці та/або конфіденційної інформації. [PERSON] службового розслідування, 06.09.2016 року, о 08:04 години, під час відгону рухомої платформи телескопічного трапу № 1 на МС1 перону «D» від повітряного судна Boeing 737/500 UR-GAK авіакомпанії «МАУ», відбувся наїзд рухомої частини авіамосту на закінцівку (винглет) правої частини крила ПС, яке знаходилося на МС2R. У результаті наїзду обшивка винглета (скловолокно) отримала пошкодження у вигляді трьох умятин та механічний розрив передньої кромки винглета. За вказаним фактом адміністрацією ДП «МА «Бориспіль» проведено розслідування і встановлено, що причиною події стала помилка оператора телескопічного трапу державного підприємства. 06.09.2016 року на інтернет-сайті «avianews.com» зявилася публікація, що, на думку Відповідача, містила в собі інформацію, яка за своїм характером завдавала шкоди діловій репутації підприємства. В чому полягає завдання шкоди діловій репутації підприємства ДП «МА «Бориспіль» не зазначено, а доказів цьому не наведено. Таких доказів не надано і в поданих до суду запереченням на позов [PERSON] Крім того, ДП «МА «Бориспіль» стверджує, що під час проведення розслідування виявлено факт пересилання 06.09.2016 року електронних повідомлень з корпоративної електронної пошти [PERSON] (робоче місце) на його особисту електронну адресу електронних повідомлень, які містять графічні зображення та текстову інформацію, серед них і ті, що розміщені в інтернет-публікації, зокрема три фотознімки з місця події та субєктивний коментар щодо неї. Також, Відповідач стверджує про пересилання з корпоративної пошти [PERSON] на його особисту пошту аркуша №1 «Інструкції з розстановки, буксировки, запуску та руління ПС на аеродромі Київ/Бориспіль (ред.5), затвердженої наказом від 13.08.2014 року №01-07-823, наказу від 09.06.2016 року №01-07/1-280 «Про затвердження та введення в дію змін до технологічного документа», «Оперативно-інформаційний бюлетень №3 стану забезпечення безпеки польотів на аеродромі Київ/Бориспіль від 06.09.2016 №20-11-58». В той же час, указані документи не є такими, що містять якусь комерційну таємницю чи конфіденційну інформацію, про що також зазначено і в листі Незалежної професійної спілки працівників авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» від 11.11.2016 року №00-91 (а.с. 18-21). Відповідач стверджує, що коментар щодо події, згідно з положеннями п.п. 3.4.5, 3.5.2 Положення від 19.09.2012 № 35-20-1 «Про інформацію з обмеженим доступом» належать до відомостей, що становлять комерційну таємницю. Таке твердження Відповідача не відповідає в першу чергу змісту Положення «Про інформацію з обмеженим доступом», а також законодавству України. Положеннями ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Приписами п. 2 ч. 4 ст. 21 закону України «Про інформацію», до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені відомості про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей. Аналогічного змісту норма кореспондується і в Розділ 2 «Визначення» Положення «Про інформацію з обмеженим доступом». З цього приводу, суд вважає, що подія, що сталася в ДП «МА «Бориспіль» і була предметом службового розслідування, слід визначати, як «аварія». Таким чином, її віднесення Відповідачем до інформації з обмеженим доступом, на думку суду, є помилковим. Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту населення, надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи субєкті господарювання на ній або водному обєкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоровю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи обєкті, провадження на ній господарської діяльності. Пунктом 25 цієї статті визначено, що небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоровю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків. Таким чином, подія, яка сталася 06.09.2016 з повітряним судном Boeing 737/500 UR-GAK авіакомпанії «МАУ» на території Відповідача, становить загрозу життю пасажирів та призвела до завдання матеріальних збитків, а відомості про неї не можуть бути віднесені до інформації з обмеженим доступом. Крім того, приписами п.п. 3.4.5, 3.5.2 Положення «Про інформацію з обмеженим доступом» коментар до події не віднесено до інформації з обмеженим доступом, а саме до комерційної таємниці. Також, Відповідач стверджує, що внаслідок направлення на особисту електронну адресу [PERSON] з його робочої електронної адреси - трьох фотознімків з місця пригоди, аркуша №1 «Інструкції з розстановки, буксировки, запуску та руління ПС на аеродромі Київ/Бориспіль (ред.5), затвердженої наказом від 13.08.2014 року №01-07-823, наказу від 09.06.2016 року №01-07/1-280 «Про затвердження та введення в дію змін до технологічного документа» та «Оперативно-інформаційний бюлетень №3 стану забезпечення безпеки польотів на аеродромі Київ/Бориспіль від 06.09.2016 №20-11-58», позивачем розголошено відомості, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію в мережі «Інтернет», чим останній сприяв поширенню інформації в засобах масової інформації, яка створює негативний імідж підприємству та завдає шкоди діловій репутації аеропорту. Однак, з цього приводу, суду також не надано відповідачем доказів сприяння [PERSON] ощиренню в засобах масової інформації указаних відомостей та інформації, та того, що такі дії створили негативний імідж підприємству та завдали шкоди діловій репутації ДП «МА «Бориспіль». Також, суду не надано доказів того, що розповсюдження такої інформації, сприяло цим переліченим наслідкам. В той же час, суд звертає увагу, що розголошуючи зміст повідомлень [PERSON] електронною поштою, Відповідачем було порушено положення ст. 31 Конституції України, згідно з якою, кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. З цього приводу, суд підтверджує відсутність у ДП «МА «Бориспіль», передбачених законом підстав для порушення таємниці листування щодо [PERSON] Сам [PERSON] не оспорював факту направлення на свою особисту поштову адресу «Оперативно-інформаційний бюлетень №3 стану забезпечення безпеки польотів на аеродромі Київ/Бориспіль від 06.09.2016 №20-11-58», який містив інформацію з місця пригоди, так як це було йому необхідно для опрацювання питання в поза робочий час. Зі змісту цього документу вбачається, що начальник СКБПтаАНЗ ДП МА «Бориспіль» [PERSON] надав вказівку за змістом якої: «керівникам структурних підрозділів аеропорту/сторонніх організацій, довести дану інформацію до відома усіх працівників, що виконують роботи з наземного обслуговування повітряних суден». Тобто, уповноважена посадова особа Відповідача дає вказівку щодо поширення інформації про подію, в т.ч. обставини, місце, фотознімки, як серед працівників ДП МА «Бориспіль», так і серед сторонніх організацій. Це також спростовує висновки Відповідача про те, що «Оперативно-інформаційний бюлетень №3 стану забезпечення безпеки польотів на аеродромі Київ/Бориспіль від 06.09.2016 року №20-11-58» відноситься до відомостей, що становлять конфіденційну інформацію аеропорту. [PERSON] стверджував, що не поширював будь-яку інформацію в мережі «Інтернет», яка стосується діяльності підприємства, і не передавав такої інформації третім (стороннім) особам або представникам засобів масової інформації, в т.ч. вказаному вище інтернет-виданню. Будь-яких доказів, які б підтверджували такий висновок Відповідача, останнім не надано. Разом з тим, необхідно звернути увагу на те, що «Оперативно-інформаційний бюлетень №3 стану забезпечення безпеки польотів на аеродромі Київ/Бориспіль від 06.09.2016 №20-11-58» був розміщений в локальній мережі підприємства, що підтверджується поясненням начальника виробництва заступника начальника служби наземного обслуговування [PERSON], які останній надав під час проведення службового розслідування. Зазначена обставина дає обґрунтовані підстави припускати про передачу інформації Бюлетня іншими особами, які мали доступ до мережі, але перевірку за цим напрямком Відповідачем не було проведено. За результатами службового розслідування Відповідач дійшов до висновку про порушення [PERSON] п.п. 4.4 та 5.2.1 Положення «Про інформацію з обмеженим доступом». Однак доказів цьому в суді не здобуто, а відповідач таких не надав. Щодо порушень п.п. 3.16, 5.13 та 6.6 «Правил використання мережевих ІТ - сервісів», слід зазначити, що [PERSON] не використовував доступ до Інтернету для розповсюдження конфіденційної інформації чи інформації, що містить персональні дані інших користувачів. Відповідачем, без будь-якого обґрунтування в [PERSON], стверджується про порушення вимог п. 5.13 Правил. При цьому, в Правилах не надано визначення поняття корпоративної таємниці, як і встановлено відсутність факту розповсюдження будь-якої інформації. [PERSON] не здійснювався доступ з робочого місця до поштової сервіса Gmail.com, так як останній лише відправив на свою електронну адресу електронний лист, не заходячи в свою поштову скриньку. З цих причин, в його діях відсутні ознаки порушення положень п. 6.6 Правил. Щодо порушення вимог п.п. 1.6, 4.37 «Посадової інструкції начальника служби технологічної підтримки та навчання», слід зазначити, що положення цих пунктів є бланкетними і відсилають до наведених вище внутрішніх актів. Оскільки позивачем не було допущено порушень вимог зазначених документів, то відсутнє і порушення названих пунктів посадової інструкції. Крім цих порушень, які на думку Відповідача вчинив [PERSON], адміністрація підприємства в [PERSON] посилається на систематичне невиконання ним без поважних причин посадових обовязків та вимог Правил про внутрішній трудовий розпорядок. При цьому, ДП «МА «Бориспіль» не наводить жодної конкретизації цих порушень, ознаки їх системності та умислу на їх вчинення, тощо. З урахуванням зазначеного у суду є достатньо доказів щодо необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому, суд враховує, що строки застосування дисциплінарного стягнення по відношенню до [PERSON] були дотримані. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. За змістом цієї статті, днем виявлення дисциплінарного проступку є день, коли Відповідачу стало відомо про цей проступок та особу, яка його вчинила, а ці факти встановлені за результатами розслідування, який оформлено у вигляді акту службового розслідування від 21.10.2016 року. З цього приводу, накладення дисциплінарного стягнення відбулось в останній день для притягнення особи до відповідальності. З урахуванням зазначеного, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом скасування відповідного наказу про накладення дисциплінарного стягнення у звязку з відсутністю правових підстав для його застосування та його необґрунтованістю. В порядку ст. 88 ЦПК України, зважаючи на необхідність задоволення позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним розмір судового збору. На підставі викладеного, ст. 34 Конституції України, Закону України «Про інформацію», ст.ст. 139-142, 147, 148 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та

Outcome: approved