Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ 20.05.2020 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Концер «Міські теплові мережі» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 302 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 121,2 кв. м. Зазначене нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення № 302 за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 (надалі - Правила), споживачем теплової енергії є фізична особа або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно п. 4 Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Згідно п. 14 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Теплопостачальна організація підготувала проект Договору та надсилала його на адресу відповідача, проте відповідач не відгукнувся на офферту та не повернув на адресу Концерну «Міські теплові мережі» належно оформленої підписаної копії договору. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців багатоквартирного житлового будинку, у якому розташований об`єкт опалення) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини. Позивачем було відпущено теплову енергію відповідачу за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року,на загальну суму 18979, 52 грн., що підтверджується розрахунками та актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача. Однак відповідач протягом вказаного період не виконував свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергію, не здійснив жодної оплати за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 18979, 52 грн. Крім того, відповідачу нараховані інфляційні втрати сумі 465,12 грн. та 3% річних у розмірі 273, 08 грн. Ухвалою суду від 27.07.2020 по зазначеній справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду заперечення на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Концер «Міські теплові мережі» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 302 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 121,2 кв. м. Зазначене нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення № 302 за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . Позивачем було відпущено теплову енергію відповідачу за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року,на загальну суму 18979, 52 грн., що підтверджується розрахунками та актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача. Однак відповідач протягом вказаного період не виконував свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергію, не здійснив жодної оплати за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 18979, 52 грн. Крім того, відповідачу нараховані інфляційні втрати сумі 465,12 грн. та 3% річних у розмірі 273, 08 грн. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Концерном «МТМ» було направлено лист відповідачу щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, однак договір між сторонами не укладено. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17. Відповідно до вимог ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.610ЦК України \~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст.625ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою центральної системи теплопостачання всього будинку, в якому воно розташоване, що свідчить про користування теплом в приміщенні відповідача. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 в порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved