Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В травні 2020 року [PERSON] звернулась з вказаним позовом та посилається на те, що вона працювала в ДП «Украерорух» на посаді начальника служби організації виробництва авіакомпанії «Украерорух». До складу цієї служби входили структурно підпорядкований відділ фінансово-економічної та договірної роботи, а також група організаційного забезпечення та документообігу. 12 лютого 2020 року в авіакомпанії «Украерорух» була введена в дію оновлена організаційна структура, згідно з якою служба організації виробництва була ліквідована, замість неї був створений відділ фінансово-економічної та договірної роботи. Цей відділ складається з начальника відділу та двох провідних інженерів. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №413/о від 13 квітня 2020 року позивач був звільнений з роботи з 14 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Однак [PERSON] вважає її звільнення з роботи незаконним, оскільки ще 3 лютого 2020 року, тобто до введення в дію оновленої організаційної структури, на новоутворену посаду начальника відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух» була переміщена [PERSON] , а на посади провідних інженерів цього відділу були переміщені [PERSON] та [PERSON] . У такий спосіб відповідач приховав від [PERSON] та не запропонував їй вказані посади, не забезпечив її переважне право на залишення на роботі. Крім того, рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» №60 від 31 березня 2020 року було відмовлено ДП «Украерорух» у наданні згоди на звільнення позивача з роботи. Ці обставини свідчать про те, що звільнення [PERSON] з роботи було проведено з істотними порушеннями трудового законодавства. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №413/о від 13 квітня 2020 року, поновити позивача на посаді начальника служби організації виробництва авіакомпанії «Украерорух» з 14 квітня 2020 року, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2020 року до дня ухвалення судового рішення. 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 2.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування власних заперечень вона посилається на те, що позивача було завчасно попереджено про скорочення посади начальника служби організації виробництва та надано перелік вакантних посад. [PERSON] не виявила бажання бути переведеною на жодну з вказаних посад. Крім того, рішення профспілкової організації про відмову у наданні згоди на звільнення позивача з роботи є необґрунтованим та поверховим. Ці обставини свідчать про те, що звільнення [PERSON] з роботи було проведено з дотриманням трудового законодавства. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Зі змісту трудової книжки серії [NUMBER] , заведеної на ім`я позивача (а.с.27-45 т.1) вбачається, що [PERSON] працювала в ДП «Украерорух» на посаді начальника служби організації виробництва авіакомпанії «Украерорух». 3.2. Зі змісту положення про службу організації виробництва авіакомпанії «Украерорух» №2.2.1-13-64 від 3 грудня 2019 року (а.с.2-10 т.3) вбачається, що до складу вказаної служби входили структурно підпорядкований відділ фінансово-економічної та договірної роботи, а також група організаційного забезпечення та документообігу. 3.3. Наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №88 від 12 лютого 2020 року (а.с.86 т.1) була введена в дію оновлена організаційна структура авіакомпанії «Украерорух» (а.с.87 т.1), згідно з якою служба організації виробництва була ліквідована, замість неї був створений відділ фінансово-економічної та договірної роботи. Цей відділ складається з начальника відділу та двох провідних інженерів. 3.4. 13 лютого 2020 року [PERSON] було вручено попередження про скорочення посади начальника служби організації виробництва авіакомпанії «Украерорух» (а.с.91 т.1), а також запропонований перелік вакантних посад по ДП «Украерорух» (а.с.92-95, 96-97, 98-106 т.1). 3.5. 27 березня 2020 року т.в.о. адміністративного директора ДП «Украерорух» звернувся до первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» з поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] з роботи з 14 квітня 2020 року (а.с.125-126 т.1). Рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» №60 від 31 березня 2020 року (а.с.129 т.1) було відмовлено відповідачу у наданні згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] . 3.6. Не зважаючи на це, наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №413/о від 13 квітня 2020 року (а.с.130 т.1) [PERSON] була звільнена з роботи з 14 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 3.7. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір», главою ІІІ-А «Забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників» та главою XV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України. 4. Норми трудового права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В такому випадку звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 4.2. Згідно з ч.1, ч.3 ст.492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. 4.3. Відповідно до ч.2 ст.492 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. 4.4. Згідно з ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового працівника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. 4.6. Згідно з ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). 4.7. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 4.8. Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування середнього заробітку провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Встановлено, що наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №138/о від 3 лютого 2020 року (а.с.88-90 т.1) [PERSON] була переміщена на посаду начальника відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух», а [PERSON] та [PERSON] були переміщені на посади провідних інженерів цього відділу. Тому в переліку вакантних посад, запропонованих позивачу (а.с.92-95 т.1), були відсутні вказані посади. Однак оновлена організаційна структура авіакомпанії «Украерорух» була введена в дію лише 12 лютого 2020 року. Ця обставина свідчить про те, що 3 лютого 2020 року керівництво ДП «Украерорух» перемістило [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на посади, які на той час не були передбачені організаційною структурою авіакомпанії «Украерорух». У такий спосіб відповідач створив хибне враження про зайняття вказаних посад та ухилився від здійснення пропозиції щодо переведення [PERSON] на посади начальника або провідного інженера відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух». Позивач відповідає кваліфікаційним вимогам, що ставляться до осіб, які претендують на зайняття вказаних посад. Натомість, ДП «Украерорух» ухилилось від перевірки кваліфікації і продуктивності праці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з метою визначення переважного права на залишення на роботі. Ці обставини переконливо свідчать про те, що звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог, передбачених ч.1 ст.42 та ч.2, ч.3 ст.492 КЗпП України. 5.2. Крім того, рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» №60 від 31 березня 2020 року (а.с.129 т.1) було відмовлено у наданні відповідачу згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] . Зі змісту листа голови первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украеро-рух» №49 від 2 березня 2020 року (а.с.117 т.1) вбачається, що однією з підстав для відмови у наданні згоди на звільнення позивача з роботи було те, що 3 лютого 2020 року інші працівники підприємства були безпідставно переміщені на новоутворені посади начальника та провідних інженерів відділу фінансово-економічної та договірної роботи авіакомпанії «Украерорух». Ці обставини свідчать про те, що звільнення [PERSON] з роботи було проведено з порушенням ч.1 ст.43 КЗпП України. 5.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності, а також порушеного права позивача на працю належить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №413/о від 13 квітня 2020 року, а також поновити [PERSON] на посаді начальника служби організації виробництва авіакомпанії «Украерорух» з 14 квітня 2020 року. 5.4. Зі змісту довідки головного бухгалтера ДП «Украерорух» №4.3-21-89 від 14 квітня 2020 року (а.с.141 т.1) вбачається, що станом на день звільнення позивача з роботи розмір його середньоденної заробітної плати становив 2395 гривень 71 копійку. В період часу з 14 квітня 2020 року до 15 січня 2021 року кількість робочих днів становить 188 днів. Крім того, з розрахункового листка позивача за квітень 2020 року (а.с.60 т.3) вбачається, що при звільненні з роботи [PERSON] було виплачено вихідну допомогу в розмірі 49101 гривні 62 копійок та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 13024 гривень 80 копійок. Тому з ДП «Украерорух» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 388267 гривень 6 копійок (2395,71 х 188 - 49101,62 - 13024,80). 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 6.2. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.3. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №38523 від 14 травня 2020 року (а.с.20 т.1). Пред`явлений нею позов задоволений. 6.4. З огляду на це суд вважає, що з ДП «Украерорух» на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved