Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

20.01.2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму депозиту 5000 долара США та відсотки 534,32 долари США, що разом складає 5534,32 долари США; стягнути з відповідача відсотки за користування вкладом, за період, коли гроші не були повернені у розмірі 103,41 долари США за період з 11.11.2014 р. до 15.01.2015 р.; стягнути 3 % річних від суми через прострочення виплат та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 05.11.2013 р. між ним та банком укладено договір строкового банківського вкладу «Максимальний», № 17-в-16-1472-840, строком на 1 рік, під процентну ставку 11 % річних в кінці строку та внесено готівку до банку 5000 доларів США. 10 та 11 листопада 2014 р. після закінчення строку вкладу, він звернувся до відповідача з усною завою про повернення йому коштів, однак йому відмовлено у видачі вкладу з посиланням на відсутність грошових коштів. 15.11.2014 р. він відправив письмову заяву про видачу коштів до керівництва банку ПАТ Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» у м. Києві та 18.11.2014 р. він звернувся з письмовою заявою про намір забрати вклад і нараховані відсотки до Харківського відділення № 4 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива».Відповіді або коштів він не отримав. Вважає, що такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права споживача фінансових послуг, тому він і звертається до суду для захисту своїх прав з метою повернення вкладу. Зазначає, що для розрахунку суми вкладу, яка підлягає стягненню з відповідача, необхідно врахувати час, який вклад безпідставно не повертався йому. Станом на 15.01.2015 р. гроші позичальника в сумі 5534,32 долари США незаконно використовувалися банком 62 дні. Сума процентів, що підлягає стягненню з відповідача складає 103,41 долари США. Сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5535,32 долари США сума внесеного позивачем внеску + відсотки за рік та 103,41 долари США нарахованих процентів за протиправне використовування грошей банком. За час невиконання відповідачем своїх зобов'язань, йому завдані моральні страждання. Дії банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали душевних страждань і переживань, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача. Укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти даній фінансовій установі, позивач розраховував на порядність і чесність банку, дотримання банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні частини вкладу порушила плани позивача в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для нього сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх вкладників - людей, які повірили банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність, і недбале ставлення до виконання банком зобов'язань за договором. Зазначає, що у нього у серпні 2014 р. захворіла мати а також потрібно виплачувати споживчий кредит, у зв'язку із чим витрати у родині позивача зросли у декілька разів, і позивач розраховував на розпоряджання цими коштами після закінчення строку дії договору. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Надав заперечення, у яких зазначив, що банк заперечує проти позовних вимог, оскільки деякі суттєві обставини справи, зазначені позивачем не відповідають фактичним обставинам справи, а самі вимоги не можуть бути задоволені внаслідок їх безпідставності та незаконності. Повідомляє, що у зв'язку з останніми політичними подіями в країні, посилився відтік (зменшення) депозитних коштів (вкладів) населення (фізичних осіб) в банку, що призвело до погіршення фінансового стану банку. 05.11.2013 р. між банком та позивачем укладено договір банківського вкладу № 14-в-16-1472-840. На депозитний рахунок позивач вніс вклад в сумі 5000 доларів США на умовах повернення вкладу 10.11.2014 р. Зазначив, що підписуючи договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, позивач ознайомився із та погодився з викладеною пропозицією банку, щодо обслуговування вкладу на умовах , встановлених договором та правилами користування електронними платіжними засобами ПВТ «КБ «Фінансова Ініціатива» доступними для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщенні відділень банку, а також інтернет - сайті банку та погодився з ними. Жодних доказів, що позивач не має реальної можливості розпоряджатися коштами на вказаному поточному рахунку за допомогою електронного платіжного засобу (картки) в матеріалах справи відсутні, а отже стягнення депозитних коштів на користь позивача не відповідає фактичним обставинам справи. Три проценти річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не обґрунтовані будь-якими доказами. Вказує, що позивачем у позовній заяві не наведено жодного аргументу, щодо заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, відсутність будь-яких обґрунтувань своїх вимог як щодо наявності такої шкоди, взагалі, так і щодо визначення її розміру. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 05.11.2013 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі начальника Харківського відділення №4 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» Олінець О.О. укладено договір банківського вкладу №17-в-16-1472-840. (а.с. 4-6). Відповідно до ч. 2 договору, банк приймає від вкладника грошові кошти в розмірі 5000 доларів США на депозитний рахунок вкладника 2635300224198 з датою внесення суми вкладу 05.11.2013 року та датою повернення вкладу 10.11.2014 року. Умовами договору передбачено, що процентна ставка, яка діє за договором банківського вкладу встановлена у розмірі 11,00% річних. Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти у розмірі 5000 доларів США внесені позивачем на депозитний рахунок 2635300224198 05.11.2013 року. Згідно п. 3.1.4. банк зобов'язався повністю повернути вклад та нараховані відсотки у дату повернення, зазначену у п. 2 цього договору, шляхом перерахування на власний рахунок вкладника, відкритий у банку, на підставі письмової заяви вкладника підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки з Депозитного рахунку. Частиною 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Так, 10.11.2014 р. та 11.03.2014 р. позивач звернувся до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з заявою про забезпечення видачі коштів за договором банківського вкладу від 05.11.2013 року. Позивач зазначає, що на дану заяву ним отримано усну відмову у зв'язку з відсутністю у банку грошових коштів. Після цього, 12.11.2014 року та 18.11.2014 року позивач знову звертався до банку з вимогою про повернення банківського вкладу і процентів, які були залишені банком поза увагою. (а.с. 8,9). Факт звернення підтверджується зворотнім поштовим відправленням. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Зважаючи на вищевикладене, відповідно до умов Договору банківського вкладу, та в силу ч. 2 ст. 1060 ЦК України, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу суму банківського вкладу на вимогу [PERSON] у дату повернення вкладу. Відтак, вимоги позивача про повернення суми банківського вкладу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується решти позовних вимог, то суд з приводу них зазначає наступне. Оскільки датою повернення вкладу встановлено 10.11.2014 року, а банк не повернув позивачеві вклад по день розгляду справи судом, належним способом захисту права позивача у вказаній частині буде стягнення суми вкладу на користь позивача та застосування норм ч. 5 ст. 1061 ЦК України, згідно якої проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Звернення до банку із заявою про повернення банківського вкладу в день закінчення строку дії договору свідчить про намір вкладника припинити дію такого договору та зумовлює обов'язок банку повернути депозитні кошти з процентами. Отже, з банку (боржника) на користь вкладника (кредитора) підлягають стягненню проценти за банківськими вкладами за прострочений строк за період зазначений у позові, а також три проценти річних та сума боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13). В даному випадку три проценти річних становлять 63,70 доларів США (5000 доларів США*3%/100/365*155 днів прострочення), які також підлягають стягненню з відповідача. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фiзичнiй або юридичнiй особi неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю, вiдшкодовується особою, яка її завдала, за наявностi її вини, крiм випадкiв, встановлених ч. 2 цiєї статтi. Даних про наявність, передбачених ст.1167 ЦК України, підстав відповідальності матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Так, згідно ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України). Між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані Цивільним кодексом України, норми якого не передбачають такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди у даному виді правовідносин. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі, але договором банківського вкладу №17-в-16-1472-840 від 05.11.2013 року, відповідальність у вигляді стягнення суми у рахунок відшкодування моральної шкоди не передбачено. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Станом на час розгляду справи, за Повідомленням Національного Банку України офіційний курс гривні до долару США встановлений на рівні 2288,20 грн. за 100 доларів США. Таким чином розмір судового збору становить (5701,43 доларів США/100*2288,20*1%/100) 1304,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial