overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

20.12.2014року ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» (далі-Банк), який є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 44 065,47 дол.США , що станом на 29.10.2014 року є еквівалентом 570 757,21 грн., з яких: - 18 353,01 дол.США, що є еквівалентом 237 717,03 грн. - сума кредиту; - 6 547,48 дол.США, що є еквівалентом 84 806,12 грн. - проценти за користування кредитом за період з 20.12.2011 року по 29.10.2014року; - 19 164,98 дол.США, що є еквівалентом 248 234,06 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування коштами за період з 20.01.2012 року по 29.10.2014року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №2203189789 від 20.06.2008 року (далі-Договір) та Додаткової угоди до нього від 06.09.2010 року (далі - Угода), Банк надав [PERSON] кредит в сумі 29 534,00 дол.США строком до 20.07.2017 року із встановлення графіку сплати коштів та процентів за їх користування, а також передбачено сплату пені у випадку порушення цього графіку. Умови Договору та Угоди відповідач належним чином не виконує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.(а.с.1-3) В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Спіриної О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.51) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 13.02.2015року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

20.12.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй заяві вона вказала, що вони з відповідачем уклала шлюб 31.12.2004 року, який зареєстрований відділом РАЦС Немирівского РУЮ, Вінницької області, актовий запис № 93. Від подружнього шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають біля неї. З відповідачем вони не не проживають. Син неповнолітній. Їхня неповнолітня донька знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на її утримання не надає. На її вимоги дати кошти для утримання дитини, тобто забезпечити всім необхідним її відповідач відмовляється, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з мотивів викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнає, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження сірії 1-АМ № 119684 ( а. с. 4 ). Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії 1-АМ № 085232, яке видане 15.07.1999 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] ( а. с. 5 ). Відповідно до довідки за № 1975 виданої 04.12.2015 року виконкомом Немирівської міської ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], дочка [PERSON], [INFO] проживає з нею ( а. с. 11 ). Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою і що розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі 487,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

20.12.2016 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Ганнопільської сільської ради Славутського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказує на те, що 01.10.2004 року помер його батько [PERSON], який був власником земельної частки (паю), що розташований на території Хоняківської сільської ради. Він є спадкоємцем першої черги за законом, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такий строк він пропустив з поважних причин, а саме у звязку з хворобою та необхідністю лікування. Просить визначити додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, доповнивши, що основною причиною пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є його тривала хвороба, про що ним надана медична довідка. Відповідач у судове засідання не зявився, проте в поданій до суду заяві вказав що позов визнає повністю та просив справу слухати без їх представника. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є сином померлого 01.10.2004 року у с. Хоняків Славутського району [PERSON] Це стверджується копією свідоцтв про встановлення батьківства (а.с.5). Факт смерті [PERSON] підтверджеється свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 245018, виданим Хоняківською сільською радою Славутського району 02.10.2004 року(а.с.4). Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. З наданої позивачем довідки Спеціалізованої медико-санітарної частини м. Нетішин видно, що він у 2004-2005 р.р. проходив амбулаторне лікування. Такі дані підтверджуються копіями медичної картки [PERSON], які наявні у матеріалах справи. Як пояснив позивач, саме з цієї причини він своєчасно не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Наведені [PERSON] обставини свідчать про те, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, а тому йому може бути визначений додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. При цьому суд враховує і факт визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

20.12.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 25.08.2001 уклала з відповідачем шлюб, мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Останнім часом їх сімейне життя не склалося, в сім'ї не має взаєморозуміння, виникають постійні сварки. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачем, що і стало причиною звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 25 серпня 2001 року зареєстрували шлюб у виконкомі Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.08.2001. (а.с.5) Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження.(а.с.6-7) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно із п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

20.12.2016 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.01.2014 року зареєстровано шлюб з відповідачем. Мають спільних неповнолітніх дітей. За час спільного проживання, між нею та відповідачем часто виникали скандали та сварки у зв'язку з неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат грошових коштів сімейного бюджету та вихованням дітей, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені з листопада 2015 року. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Суд визнає причини неявки відповідача неповажними. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20 грн. судового збору (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

20.12.2016 позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 15 листопада 2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Спільних дітей не мають. Подружнє життя у них не склалось, втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сім'ю, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка у наданій заві просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач допитаний компетентним судом Російської Федерації, не виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні, просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав(а.с. 96-97). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 994(а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133-141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отож, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею судові витрати при сплаті судового збору(а.с. 2, 3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

20.12.2016 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію 1640,83 гривень (одна тисяча шістсот сорок гривень 83 копійки). Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що за договором № 0214124 від 08.09.2006 у період з 01.04.2015 по 01.10.2016 була зроблена поставка електричної енергії на обєкт відповідача: вул.. [PERSON] (Свердлова), 115, м. Павлоград. За спожиту електричну енергію відповідно до чинних тарифів щомісячно проводилося нарахування, проте станом на 01.10.2016 відповідач заборгував позивачу 1271,40 грн, а також 57,47 грн три відсотки річних, 311,96 грн інфляційні витрати. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не надходило. Суд з урахуванням заяви позивача постановив ухвалу про розгляд справи за наявними матеріалами заочно. Дослідивши письмові докази кожний окремо та у їх сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достатність та достовірність суд приходить до наступних висновків. 08.09.2006 між [PERSON], та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» укладено договір №0214124 про користування електричною енергією. Відповідно до довідки про розмір платежів за особовим рахунком 214124, вул.. І. Мазепи, 115 розмір заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 01.10.2016 складає 1271,40 грн. Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (далі - ПКЕЕН) споживач зобовязаний вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] було вчинено порушення ПКЕЕН, що призвело до заподіяння збитків позивачу енергопостачальнику ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 26, 27 Закону України Про електроенергетику,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

20.12.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Вказує, що відповідач є його дружиною, з якою шлюбні відносини припинені. Спірна квартира належить позивачу на підставі договору міни від 27.05.2014 р. Відповідач в квартирі не проживає з липня 2016 р. за власним бажанням залишила спірне житло. Житло за призначенням не використовує без поважних причин, тому відповідно до ст.405 ЦК України може бути позбавлена права користування житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]позов підтримали, вказують що в ліпні 2016 р. позивач покинула неповнолітніх дітей, та добровільно залишила житло, забравши з квартири меблі та побутову техніку. Рішенням суду позбавлена батьківських прав, шлюб розірвано, тому до часу розгляду справи судом минуло більше 1 року, що дає суду підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] позов не визнала, вказує, що дійсно з липня 2016 р. не проживає в квартирі взв'язку з неприязними відносинами з позивачем, постійним насиллям з його боку. В липні 2016 р. чоловік змінив замки на вхідних дверях та вона не може проживати в квартирі, після того як вивезла з житла майно яке вважає своїм за час спільного проживання. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено поясненнями сторін, договором міни, що власником квартири [ADDRESS]. Є позовач [PERSON]. Відповідач [PERSON] шлюб з якою розірвано 17.09.2015 р. є колишнім членом родини позивача а.с.4-7. Поясненнями сторін, свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з липня 2016 р., коли забравши речі залишила житло. Викладене підтверджується також рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 21.11.2016 р. яким встановлено що [PERSON] в липні 2016 р. покинула дітей, та вивезла з квартири предмети домашнього вжитку. Таким чином не проживаючи в квартирі з липня 2016 р., строк тимчасової відсутності відповідача в спірному житлі становить п'ять місяців на час звернення позивача до суду з позовом. Тому позовні вимоги не відповідають закону, який вимагає відсутності в відповідача в квартирі понад один рік. На підставі ст.405 ч.2ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

20.12.2016р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]., у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його та розглядати справу без її участі. Відповідач також надав суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюбі між сторонами зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 15.12.2012р., актовий запис №405. Під час шлюбу 10.01.2013р. у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживають разом з позивачем. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

20.12.2016 р. було задоволено клопотання представника позивача щодо забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя. 19.01.2017 р. позивач подала до суду заяву щодо виправлення помилок у тексті ухвали суду від 20.12.2016 р., що стосується внесення виправлень другий абзац резолютивної частини даної ухвали. Суд, перевіривши матеріали справи з'ясував, що представник позивача [PERSON] вказала саме таке формулювання прохальної частини заяви про накладення арешт, яка і відображена у резолютивній частині ухвали суду від 20.12.2016 р., а тому змушений вдруге виправляти описки зроблені цим представником позивача та вносити зміни тільки в частині, що стосується направлення копії ухвали до іншої установи для виконання, а в іншій частині заяви відмовляє. Тому

Outcome: partial