overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі зареєстрованого 10 вересня 2002 року виконкомом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 10. Від шлюбу вони дітей не мають. Спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх пяти років шлюбні відносини між ними поступово погіршилися та було відсутнє порозуміння та повага, відповідачка вчиняла постійно сімейні сварки. Позивач та відповідачка виїхали за межі України та починаючи з квітня місяця 2013 року відповідачка покинула їхнє спільне місце проживання та проживає окремо. Вважає, що шлюб між ними є формальним, оскільки подружні відносини між відсутні. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суд не повідомив про причини неявки, проте до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований 10 вересня 2002 року виконкомом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 10. Від шлюбу сторони дітей не мають. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч .2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач та її представник надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 07 жовтня 1995 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З 2003 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 11.07.2015 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося я зв'язки з різністю характерів та способу життя, які виявилися в процесі сумісного проживання, що на думку позивача є перешкодою для подальшого існування сім'ї. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, останнім часом вони стали чужими людьми один для одного , кожен почав жити своїм життям, тобто як сім'я вони не мешкали. Практично відразу після реєстрації шлюбу позивач пішов служити до Збройних Сил України де прослужив один рік та після того як закінчив служити створив іншу родину, тому подальше збереження шлюбу неможливе і не доцільне, оскільки суперечить його інтересам та інтересам відповідачки. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2015 року, про що відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 104 (а.с.12). Від спільного шлюбу дітей не мають. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові, має наміри створити іншу родину та мешкає з іншою жінкою, тому подальше збереження родини з відповідачкою суперечить його моральним принципам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 05.12.2011 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, між ними виникають непорозуміння, що призводить до сварок, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась, протягом останніх чотирьох років сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спір про поділ майна між ними відсутній. У добровільному порядку через органи реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить відновити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що перебуваючи з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах, у них народились діти, а саме: - донька [PERSON], 17 березня 2014 року; - донька [PERSON], 9 лютого 2016 року. В даний час сторони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частині заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 21 червня 2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. т.т. до 17 березня 2032 року, після чого стягувати аліменти на доньку [PERSON] по 1/4 частині заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, т.т. до 9 лютого 2034 року. Позивач до судового засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В разі не явки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.14) Згідно ст.74 ЦПК України відповідач викликався в судові засідання відповідно зареєстрованого місця проживання (а.с.14,16). Судові повістки про виклик відповідача повернулися до суду з відміткою «повернення після закінчення терміну зберігання, та за зазначеною адресою не проживає». (а.с.20-22, 36-37) Згодом відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом публікації оголошення в газеті «Одеські вісті» № 85 (5011) від 15.11.2017 року (а.с.39), а тому, відповідно до ч. 9\~ст.74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. В свідоцтві про народження дітей,- зазначено батьком відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та після уточнення своїх вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач позов не визнав, пояснив, що згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу, який зареєстровано 12.08.2011 року, сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та те, що відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу, інших утриманців не має, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення ними повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

21.06.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 01 квітня 1995 року Слов'яносербським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які за домовленістю з відповідачем проживають з нею. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало нестерпним та припинилося з травня 2016 року, шлюб має формальний характер. Позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим і суперечить їхнім інтересам. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливе. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 квітня 1995 року Слов'яносербським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем за домовленістю між сторонами. Шлюбні відносини сторін припинені і тривалий час не відновлювались. Майнового спору між сторонами немає, питання про находження дітей вирішено. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю і це не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 640 грн., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

21.06.2017року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, в якій вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 31.03.2007року, який було зареєстровано у виконкомом Світлодарської міської ради міста Дебальцевого Донецької області, актовий запис №19. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка вказала, що на теперішній час сімейно-шлюбні відносини припинені, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів на її користь на утримання двох малолітніх дітей з дня подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Але про причини своєї неявки він суд не сповістила. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ГПК України. Заслухавши доводи та пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі з виконкомом Світлодарської міської ради міста Дебальцевого Донецької області, актовий запис №19. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтвах про народження записаний відповідач - [PERSON]. Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні заяви, вони підлягають стягненню з відповідача у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

21.06.2017 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, пояснюючи, що з липня 2010 року вони з відповідачем стали проживати однією сім'єю. 16.04.2011 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у них народилася дитина, син - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її вихованням не займається, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась,надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволення позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив. тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією домової книги, а відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved