overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

21.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.08.1995 року зареєстрували з відповідачкою шлюб. Мають сина [PERSON] [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось, шлюбні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть з листопада 2016 року, а тому просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказує, що підтримує позовні вимоги, відповідачка зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мишевська) [PERSON], одружились 18.08.1995 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №243 (а.с. 7). Мають сина [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 113 СК України, відповідачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

21.09.2017 року [PERSON], який діє на підставі довіреності від 06.07.2017 року, звернуся в суд в інтересах [PERSON] з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 25 квітня 2011 року померла мати його довірительки - [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO] Російської Федерації. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка, розташована на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області, спадкоємцями за законом якої по ? частини є [PERSON] та її брат [PERSON], який розпочав процедуру спадкування своєї частки майна після смерті матері, проте 04.06.2013 року помер. При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] було відмовлено у видачі правовстановлюючого документа через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стала юридична необізнаність із законодавством України та відсутність коштів. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. У судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] позов визнає (а.с.20,23). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 25 квітня 2011 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO] Російської Федерації (а.с.14), спадкоємцями за законом якої є її діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9,10), який 04.06.2013 року помер в с. Юліямпіль Шаргородського району Вінницької області (а.с.8). [PERSON] не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність із законодавством України та відсутність коштів. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

21.09.2017 року [PERSON], який діє на підставі довіреності від 06.07.2017 року, звернуся в суд в інтересах [PERSON] з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 25 квітня 2011 року померла мати його довірительки - [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO] Російської Федерації. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка, розташована на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області, спадкоємцями за законом якої по ? частини є [PERSON] та її брат [PERSON], який розпочав процедуру спадкування своєї частки майна після смерті матері, проте 04.06.2013 року помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились та його сестра [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі правовстановлюючого документа через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стала юридична необізнаність із законодавством України та відсутність коштів. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. У судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 25 квітня 2011 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO] Російської Федерації (а.с.14), спадкоємцями за законом якої є її діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10), який помер 04.06.2013 року в с. Юліямпіль Щаргородського району Вінницької області (а.с.8). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились (а.с.12,13) та його сестра [PERSON], яка всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність із законодавством України та відсутність коштів. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

21.09.2017 року в.о. головного лікаря КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» [PERSON] звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію в психіатричну лікарню [PERSON]. Представник лікарні [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] була госпіталізована 17.09.2017 року о 22-05 год. в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». При госпіталізації у психіатричний стаціонар хвора дала добровільну згоду на обстеження та лікування. 21.09.2017 року під час огляду хвора відмовилася від подальшого обстеження та лікування у психіатричному стаціонарі. 21.09.2017 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» у складі: голови комісії зав.відділенням №2 [PERSON], членів комісії: зав. відділенням № 4 [PERSON], лікарем-ординатором відділення № 2 [PERSON] Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Просить суд ухвалити рішення про госпіталізацію в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» в примусовому порядку [PERSON]. Лікар-психіатр [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якими установлено, що хвора страждає на психічний розлад, внаслідок чого вона не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Представник хворої [PERSON] суду пояснив, що він є сином [PERSON] З лютого 2016 року психічний стан матері змінився, вона стала стверджувати, що у неї в квартирі встановлені камери відео спостереження, між поверхами в будинку стоять датчики, які реагують на її рухи. 17.09.2017 року прийшла до нього у гості та почала вести себе неадекватно, до всього прислухалася, обірвала дроти у під'їзді, погрожувала йому та сусідам вбити їх сокирою. Він підтримує заяву про госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». Прокурор підтримав заяву в.о. головного лікаря про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричну лікарню. Вислухавши доводи представника заявника, лікаря-психіатра, представника хворого, урахувавши думку прокурора, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до протоколу КЕК № 123/1 від 21.09.2017 року, [PERSON], [INFO] потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний заклад, у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу вона представляє небезпеку для себе та оточуючих. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

21.09.2017 року до суду звернулась [PERSON] в інтересах недієздатного [PERSON] із заявою про встановлення над ним опіки і призначення її опікуном. Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.1985 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним. Відповідно до рішення виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 14.11.1985 року опікуном над [PERSON] призначено його матір [PERSON] На теперішній час [PERSON], через свій вік не може належним чином виконувати обовязки опікуна, у звязку з чим заявниця просить призначити опікуном її. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заявлених вимог та призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] не заперечує. Представник заінтересованої особи Відділу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надав подання щодо призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню, виходячи з обставин зазначених самим заявником, і які знайшли повне підтвердження в ході розгляду справи в суді. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO], визнаний недієздатним згідно рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.1985 року. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 14.11.1985 року опікуном над [PERSON] призначено [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Завданням опіки є забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки. Матеріалами справи підтверджено, що діючий призначений опікун [PERSON] у звязку з віком потребує допомоги у виконанні обовязків опікуна. Враховуючи те, що в справі є подання органу опіки та піклування Комунарської районної державної адміністрації м. Запоріжжя щодо призначення опікуном [PERSON] над [PERSON], суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

21.09.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.01.2013 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.08.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 61898,47 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 11.01.2013 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.08.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 3763,16 грн.; по відсоткам за користування кредитом 51039,16 грн.; за пенею та комісією 3672,50 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2923,74 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 61898,47 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

21.09.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.05.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.08.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 86445,63 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 16.05.2011 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8200,00 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.08.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 7995,59 грн.; по відсоткам за користування кредитом 70457,39 грн.; за пенею та комісією 3400,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 4092,65 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 86445,63 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

21.09.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з нею в шлюбі, який був зареєстрований 22 серпня 2015 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 97. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо з червня 2017 року. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 22 серпня 2015 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 97. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій проти задоволення позову не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 22 серпня 2015 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №101216. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ №221114. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved