Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

20 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» (далі - ТОВ «Очаківський райагрохім»). Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 49 від 28 лютого 2005 року [PERSON] одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,09 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. У травні 2016 року він дізнався про існування договору оренди вказаної земельної ділянки, який нібито було укладено ним з відповідачем. Посилаючись на те, що спірний договір було підписано від його імені іншою особою, яка не мала права на здійснення правочинів від його імені, просив визнати недійсним вказаний договір оренди землі, скасувати його державну реєстрацію, та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку її власнику шляхом підписання акту приймання-передачі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні, яке відбулося 27 вересня 2016 року, підтримавши позов, пояснив, що договір оренди землі від його імені підписала дружина та повідомила йому про це лише у 2016 року. Ніяких повноважень на укладення та підписання договору оренди належної йому земельної ділянки він дружині не надавав. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До судового засідання надійшла заява за підписом директора ТОВ «Очаківський райагрохім» [PERSON], в якій вона зазначила про визнання позову та можливість повернення позивачу земельної ділянки після збору врожаю в 2017 році. Представник третьої особи - управління Держгеокадастру в Очаківському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. На підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 49 від 28 лютого 2005 року [PERSON] одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,09 за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Як вбачається з договору оренди землі, між авраменком І.К. та ВАТ «Очаківський райагрохім» (після перейменування - ТОВ «Очаківський райагрохім») було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,09 га, строком на 20 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у Очаківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 січня 2012 року за №№ 4825100040000920. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підписання особою від імені іншої особи договору оренди без довіреності або іншого документу, на підставі якого виникає представництво згідно з законодавством, не є перевищенням повноважень представника, оскільки в такому випадку ніякого представництва не виникає. Такі дії є порушенням інтересів особи, від імені якої без її згоди та відома вчинені юридичні дії, на які вона нікого не уповноважувала. Висновок про недійсність спірних договорів на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України у звязку з тим, що їх було підписано від імені позивача не ним, а іншою особою, тобто без волевиявлення сторони договору, викладено в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (справа № 6-2612цс15). Таким чином, судом встановлено, що під час укладання договору оренди землі текст цього договору було підписано від імені [PERSON] іншою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення позивача. Крім того, в спірному договорі відсутня дата його укладання, що, на думку суду, додатково свідчить про те, що сторони не досягли усіх істотних умов договору оренди землі, і це, відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання його недійсним, оскільки він не відповідає волі орендодавця та вимогам закону. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в частині визнання договору недійсним із зобовязанням відповідача повернути земельну ділянку позивачеві. Разом із тим, є юридично помилковою та не підлягає задоволенню позовна вимога в частині скасування державної реєстрації спірного договору оренди, оскільки визнання недійсним цього договору за рішенням суду є підставою для скасування його державної реєстрації відповідним органом державної влади та не вимагає самостійного вирішення. Також в судовому засіданні представником позивача заявлено про відмову від вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених ним та документально підтверджених витрат на сплату судового збору у розмірі 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial