Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

20.02.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з цим позовом просять постановити судове рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] та зняти відповідачку з реєстрації. Позивачі посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 грудня 2007 року, виданого Каракуртською сільською радою Болградського району, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 05 липня 2016 року, [PERSON]. Відповідачка, [PERSON] яка є колишньою дружиною позивача, зареєстрована в цьому будинку. З травня 2010 року відповідачка [PERSON] фактично в будинку не проживає, вони з [PERSON] (позивач по справі) розірвали шлюб в 16 грудня 2013 році, на даний час відповідачка проживає в [ADDRESS], а також знаходиться у новому шлюбі, а зняти відповідачку в добровільному порядку з реєстраційного обліку вони не можуть, в зв'язку з чим - вони позивачі позбавлені можливості розпоряджатися належним їм нерухомим майном та вимушені звернутися до суду з цим позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] 04.04.2017 року надала до суду заперечення яким позовні вимоги не визнає, посилалася на те, що її придане знаходиться в домоволодінні де проживає позивач, а саме за адресою: [ADDRESS], а також вона подала позов до суду про розподіл майна і про стягнення заборгованості по аліментам. В судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності . Третя особа Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, проти позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] Болградського району Одеської області належить на праві власності позивачам [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 грудня 2007 року, виданого Каракуртською сільською радою Болградського району, та свідоцтва про право на спадщину виданого 05 липня 2016 року, [PERSON]. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] за згодою власників вищезазначеного житлового будинку була в ньому зареєстрована з жовтня 2004 року, що підтверджується довідкою Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області № 131 від 07.02.2017 року, але з 2010 року в зазначеному домоволодінні не проживає. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України встановлено, що до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] вселилася у вказаний житловий будинок на правах члена сім'ї власника будинку та з жовтня 2004 року зі згоди власників будинку була зареєстрована в ньому, але з травня 2010 року відповідачка в будинку не проживає. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.01.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON], рішення набрало законної сили. Враховуючі, що відповідачка майже 7 (сім) років не проживає у зазначеному будинку, суд вважає можливим визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком, оскільки реєстрація позивачки в зазначеному домоволодінню створює перешкоди позивача, як власникам домоволодіння, у вільному користуванні та розпорядженням належного їм домоволодіння.

Outcome: approved