Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

20.11.2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що має спільного з відповідачем сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісяця, на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час через інфляційні процеси, які проходять в країні, змінилися економічні умови, тому вказана сума стягнення не відповідає потребам дитини. В зв'язку з цим просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибула, подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст. 180 СК України обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідност.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, та Законом України № 24750-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28.08.2018р., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2027 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років до 18 років, з січня 2019 року становить 1013,50 грн., тобто судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Оскільки аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись. Прийняття Закону України про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року (провадження № 61-11279св18). Згідно вимог ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Зазначене кореспондується з ч.3 ст. 181 СК України, відповідно до якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. /а.с.9/. Відповідачем не оспорений факт проживання дитини, на даний час, разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою квартального уповноваженого, голови КК «Третя сотня» № 856 від 13.11.2018 року /а.с. 19/. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2016 року по справі № 583/2348/16-ц, провадження 2/583/823/16, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття /а.с. 10-13/. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З огляду на викладене,

Outcome: approved