Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

19 червня 2015р. представник позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 20726дол.60цент. США та 146985грн.54коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного договору №749187/ФЛ 17 січня 2008р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 14099дол.01цент.США в порядку та на умовах, визначених договором. Однак відповідач порушив умови договору та не виконав покладені на нього зобов'язання за даним договором, у зв'язку з чим станом на 9 лютого 2015р. має заборгованість - 20726дол.60цент. США та 146985грн.54коп. В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором від 17 січня 2008р, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Позивач просить стягнути із відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 78597дол.79цент.США та 182442грн.04коп. за кредитним договором від 2.11.2007р. та судові витрати у розмірі 3654грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов і розглянути справу заочно (а.с.50). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. Ніяких заперечень суду не надіслали. Ухвалою суду від 9 жовтня 2015р. відповідача [PERSON] було виключено із числа відповідачів, оскільки він помер 18 червня 2009р, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №289272, виданим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.41). Клопотання представника позивача про заочний розгляд задоволено і цивільна справа розглянута заочно. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази що у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини Відповідно до ст. 1050 та ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За кредитним договором позивач передав відповідачу [PERSON] грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК України, було укладено. В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 4.02.2011р; виступає правонаступником ВАТ «КБ «Надра» за всіма правами та обов'язками) та [PERSON] укладено кредитний договір №749187/ФЛ, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 14099дол.01цент. США в порядку і на умовах, визначених договором за програмою «Автопакет» на придбання транспортного засобу строком до 16.01.2013р. зі сплатою відсоткової ставки 12,4% річних (а.с.8-14). В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором №749187/ФЛ від 17 січня 2008р. було укладено договір поруки №749187/ФЛ-П від 17 січня 2008р, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору (а.с.15-16). Поручитель підтвердив свою згоду на виконання кредитного договору та підписав договір поруки та підтверджується його підписом у договорі (а.с.15-16). Однак зобов'язання та вимоги закону відповідачем не виконані. Оскільки [PERSON] помер і його виключено із числа відповідачів, а спадкоємців не встановлено, то суд вважає за необхідне стягнути сум у заборгованості із [PERSON] У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що кредитне зобов'язання відповідача [PERSON] було забезпечено порукою за договором поруки №749187/ФЛ від 17.01.2008р. Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник [PERSON] за кредитним договором не виконав свої зобов'язання , позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги і до поручителя тобто до [PERSON] В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. У п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звертається увага на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Розрахунком заборгованості за кредитним договором №749187/ФЛ між позивачем та відповідачами від 17.01.2008р. підтверджено те, що станом на 09.02.2015р. у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 20726дол.60цент.США та 146985грн.54коп, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 11721дол.58цент.США, заборгованості по процентам - 9005дол.02цент.США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 111799грн.77коп, що за курсом НБУ є еквівалентом 4479дол.84дол.США та штрафу - 35185грн.77коп, що за курсом НБУ є еквівалентом 1409дол.90цент.США (а.с.17-18). Ці обставини підтверджені договором про надання кредиту «Автопакет» на купівлю автомобіля та договором поруки, а також розрахунком заборгованості (а.с.8-18). Разом із тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 35185грн.77коп, що за курсом НБУ є еквівалентом 1409дол.90цент.США в якості штрафів за неналежне виконання зобов'язання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені. Змістом ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч.1 ст.61 Конституції України. У зв'язку із такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафу в сумі 35185грн.77коп, що за курсом НБУ є еквівалентом 1409дол.90цент.США задоволенню не підлягають. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання. Умови договору не суперечать нормам чинного законодавства України. У зв'язку з такими обставинами, вимоги позивача обґрунтовані і є такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3654грн.

Outcome: partial