Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

20 лютого 2015 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від данного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В даний час [PERSON] продовжує навчання в Остерському коледжі будівництва та дизайну денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу, щомісяця на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання - 29 червня 2018 року. 01 квітня 2015 року канцелярією суду була зареєстрована заява позивача про зміну позовних вимог в частину стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, але попередньо надала суду письмову заяву у якій просить справу слухати в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до довідки № 7808 від 11.02.2015 року виданої Остерським коледжом будівництва та дизайну [PERSON] дійсно навчається на першому курсі денної форми навчання з 01.09.2014 року. Згідно вказаної довідки термін навчання закінчується 29.06.2018 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А з таких підстав, суд вважає, що позов обґрунтований та заснований на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Таким чином враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання повнолітнього сина [PERSON], в твердій грошовій сумі щомісячно, з дня подачі заяви та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів була звільнена, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 184, 199, 200 СК України,

Outcome: approved