overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

1 березня 2016 року був поданий даний позов. Уточнивши свої позовні вимоги позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 18.05.2007р. укладеним між [PERSON] та ПП «Міловське», скасувавши його реєстрацію. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем умови договору не виконувались, останній починаючи з 2007 року ніколи своєчасно та повністю не розраховувався з ним, із року в рік обіцяв повний розрахунок за оренду земельної ділянки, але не зробив цього по сьогоднішній день. Орендна плата за користування земельною ділянкою становила 696,00 грн. на рік. Внаслідок порушення умов договору позивач повністю не отримав орендної плати за 8 років, а це 5568 грн. Крім того, ПП «Міловське» порушено умови договору ще і в частині того, що підприємство почало використовувати його земельну ділянку одразу після її передачі, а не після державної реєстрації договору. У зв'язку з чим просить зазначений договір оренди з відповідачем достроково розірвати(а.с. 153, 154). В порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України представник позивача просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача надав заяву про визнання уточненого позову, обізнаність з наслідками його визнання, просив розглянути справу за його відсутності. Відділ Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області про час та місце судового розгляду оповіщений належним чином, отримав судову повістку, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, поважності причин неявки не убачається, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України їх неявка не є підставою для відкладення розгляду справи. Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської РДА Харківської області просив розглянути справу за їхньої відсутності. Повідомив, що не є правонаступником Реєстраційної служби Балаклійського РУЮ Харківської області . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

1 березня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з її батьком [PERSON] [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько міститься помилка та вказано «Колодчак Едуард Михайлович», замість «[PERSON] [PERSON]». У судове засідання позивач не зявився. У судове засідання представник зацікавленої особи не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження № 837787 [PERSON] народилася 28 жовтня 1956 року, батьком вказано: [PERSON]. Позивачем подано до суду свідоцтво про закінчення навчання в м. Краків , в якому значиться прізвище, імя, по-батькові як [PERSON] [PERSON]. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] [PERSON] і заявницею стверджується співпадінням зазначення їх родових прізвищ, які відображені в наданих суду документах та тим, що за життя померлий і заявниця підтримували родинні стосунки, та взаємовідносини між ними були як батька та доньки. Відповідно до п.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

1 березня 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 вересня 2014 року померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, на яку вона претендує як спадкоємець за заповітом. Посилаючись на те, що вона вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, тому просила суд визначити їй додатковий строк в два місяця для подання подібної заяви. Сторони в судове засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, представник відповідача в своїй заяві не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 12 вересня 2014 року померла мати заявниці [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок, розташований по вул. Кірова, 74 в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області, а також на земельну ділянку, площею 0,2499, розташовану за цією ж адресою, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. За свого життя вона залишила заповіт, посвідчений 20 вересня 2000 року секретарем виконкому Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповіла будинок та інше майно [PERSON], тобто позивачці у цій справі. Згідно зі ст. 1270 ЦК України позивач як спадкоємець за заповітом повинен був в шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але пропустив його. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданої позивачкою позовної заяви та доказів вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, вона пропустила через поважні причини, які полягали в тому, що через свою юридично-правову неграмотність вона не знала про необхідність у визначений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори чи нотаріуса про прийняття спадщини, вважаючи наявність заповіту на її користь, достатньою підставою для переходу спадщини до неї. За такого суд вважає, що строк було пропущено з поважних причин, і є можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

1 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року. Від цього шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходяться на повному утриманні позивача, в звязку з чим за захистом інтересів малолітніх дітей позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи, судом встановлено, що дійсно сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року розірвано. Від цього шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження дітей: [PERSON] - серії І ВЛ №287291 та [PERSON] - серії І ВЛ №287292, батьками дітей записані: [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

1 березня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з вересня 2020 року і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. 09 березня 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач до судового засідання подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 540. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіляючи судові витрати, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

1 вересня 2009 року померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру № 316 в будинку № 8 по вул. 40 років Перемоги в м. Сміла. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка, позивачка по справі, подавши заяву до нотаріальної контори, однак спадщину позасудовим шляхом вона оформити не може, оскільки відсутні документи, підтверджуючі її родинний звязок зі спадкодавицею - свідоцтво про укладення шлюбу позивачки з [PERSON] Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася в суд з позовом і просить встановити факт, що вона є рідною дочкою [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник Смілянської міської ради в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження матірю позивачки є [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Усик». Згідно копії трудової книжки позивачка після одруження змінила прізвище на «Бєлінська». За таких обставин суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що власником квартири № 316 в будинку № 8 по вул. 40 років Перемоги в м. Сміла є [PERSON], яка 1 вересня 2009 року померла. Згідно повідомлення державної нотаріальної контори № 1334/02-14 від 12 травня 2014 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась позивачка. Після смерті спадкодавиці позивачка володіє та користується спірною квартирою. Приймаючи до уваги, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, але не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1261, 168-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

1 вересня 2011 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,66 га, розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємцем по закону на майно померлого є його син [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті батька, так як постійно проживав з ним до дня його смерті, але нотаріус не може видати йому свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 1 вересня 2011 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,66 га, розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть та державним актом на право власності на земельну ділянку від 10 вересня 2004 року. Після смерті спадкодавця спадщину прийняв позивач, оскільки постійно проживав разом з ним на час її відкриття, що підтверджується довідкою виконкому Тернівської сільської ради Смілянського району від 8 квітня 2016 року № 147. З повідомлення нотаріуса від 8 грудня 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті батька. На підставі викладеного, ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

1 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 14 лютого 2009 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала різні погляди на сімейне життя, в результаті чого вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 17). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 14 лютого 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, а/з № 51, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

1 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 3-річного віку, посилаючись на те, що відповідач, з яким вона знаходиться у шлюбі і від якого має малолітнього сина, матеріальну допомогу добровільно не надає, і дитина знаходиться на повному її утриманні. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву, у якій уточнила свої позовні вимоги і просила стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку та просила слухати справу за її відсутності (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутність та погодився з уточненим розміром аліментів - 1/6 частиною з усіх видів доходів (а.с. 28). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що уточнені вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі що знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу, згідно наданої копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який, згідно довідки Чугуївського професійного ліцею Харківської області № 1241 від 28.08.2014 року, проживає у гуртожитку ліцею з позивачем ( а.с. 7 ). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, ч. 1 ст. 79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, на підтвердження чого надана довідка за місцем мешкання матері, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом; відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача, суду не надано. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, його згоду з розміром аліментів, матеріальне становище позивача, яка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що не заперечується відповідачем, відсутність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

1 вересня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] 106890,20 грн. заборгованості за кредитним договором №01013544645 від 06.08.2008р., вказуючи, що станом на 10.08.2015р. [PERSON] заборгувала Товариству 49807,68 грн. тіла кредиту, 45732,24 грн. заборгованості по відсотках, 8657,60 грн. заборгованості по комісії та 2692,68 грн. штрафу. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 06.08.2008р. між ТОВ «ПростоФінанс» та відповідачкою було укладено кредитний договір (а.с. 5-8), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 54110 (пятдесят чотири тисячі сто десять) грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99% на рік він непогашеної суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 10.08.2015р. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 10.08.2015р. заборгувала 49807,68 грн. тіла кредиту, 45732,24 грн. заборгованості по відсотках, 8657,60 грн. заборгованості по комісії та 2692,68 грн. штрафу. 18.05.2012р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.24-28), відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками «ПростоФінанс», включно і до [PERSON] В.(а.с. 29). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 10.08.2015р. заборгувала Товариству 49807,68 грн. тіла кредиту, 45732,24 грн. заборгованості по відсотках, 8657,60 грн. заборгованості по комісії та 2692,68 грн. штрафу, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2286,90 грн.

Outcome: approved