overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

20.02.2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Обслуговуючого кооперативу автогаражного колективу «Авіатор-4» про визнання права власності, в якому просив суд визнати за ним право власності на гараж, загальною площею 23,7 кв.м., в обслуговуючому автогаражному кооперативі «Авіатор-4», що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Глущенка, 1а-г. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач обслуговуючий кооператив автогаражний колектив «Авіатор-4» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно ордеру №46/21 від 07.12.20121 року [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення загальних зборів обслуговуючого кооперативу автогаражного колективу «Авіатор-4», протокол №12 від 07.12.2012 року надано право власності на гараж №46/21 в ОКАК «Авіатор-4» (а.с.7-8). Крім того, судом встановлено, що позивач є членом обслуговуючого авто гаражного кооперативу «Авіатор-4» і має гараж №46/21 по вул.Глущенка, 1а-г на земельній ділянці №21. Даний гараж реконструйовано самостійно. Заборгованість по сплаті членських внесків і за використання електроенергії станом на 01.09.2016 року не має. В правління ОКАК «Авіатор-4» від членів родини та інших осіб, які претендують на долю власності, заяв не поступало, даний факт підтверджується довідкою №31-А від 13.09.2016 року (а.с.9). Із звіту обстеження технічного стану будівельних конструкцій автомобільного гаражу по вул. Глущенка, 1а-г в м.Полтаві встановлено, що даний автомобільний гараж відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації (а.с.12-23). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

20.02.2017 року до суду із даним позовом звернулася [PERSON]. Посилається на те, що із 17.07.2007 року по 01.08.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON]. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Син перебуває на її утриманні, і їй одній важко матеріально утримувати дитину. Колишній чоловік своїх зобов'язань про добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дитини не виконує. Просить суд щомісячно стягувати із відповідача, [PERSON], жителя [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 гривень, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією цих коштів відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судове засідання відповідач не прибув, про час розгляду справи повідомлений заявчасно і належним чином, надіслав до суду електронною поштою листа, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Вислухавши позивачку, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина, [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, дитина повністю перебуває на утриманні позивачки, якій самій утримувати дитину важко, дитина потребує матеріальної допомоги від батька. Наведені вище обставини підтверджуються: копією повторного свідоцтва про шлюб від 04.11.2009 року, копією свідоцтва про народження від 29.09.2008 року, довідкою виконкому Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області № 322 від 16.02.2017 року. Не довіряти цим доказам у суду немає підстав. В силу статтей 180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Розмір стягуваних аліментів на одну дитину не повинен бути меншим за 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. Оскільки відповідач є повносправним чоловіком, не інвалід, працює на заробітках, проти позову не заперечує, суд вважає, що він спроможний сплачувати алменти в розмірі, який просить позивачка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

20.02.2017 року до суду надійшов вищевказаний позов, який позивачка підписала та здала на пошту 14.02.2017 року і в якому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 21.03.2006 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

20.02.2017 року заявник звернувся в суд із заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви наведено наступне. 01 квітня 2006 року брат заявника поїхав з села та не повернувся. З цього часу його місцезнаходження невідоме. За зверненням заявника було заведено оперативно-розшукову справу про розшук №2220015. Місцезнаходження його встановити не вдалося, що стверджується довідкою Миколаївського ВП №2130 від 17.02.2017 року. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім є необхідним для оформлення спадкових прав по смерті батьків. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала також та просила таку задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутності. Заслухавши пояснення заявниката його представника, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. [PERSON], [INFO] є братом заявника [PERSON],[INFO]. Згідно довідки від 02.02.2017 року №1375 [PERSON] перебуває у розшуку як безвісно відсутній. Проведеним розшуковими заходами його місце знаходження не вдалося встановити. Відповідно до акта про обстеження місця проживання та реєстрації від 22.11.2016 року [PERSON] вдома відсутній. Відповідно до акту №154 про обстеження місця проживання та реєстрації від 03.02.2017 року [PERSON] вдома відсутній. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підтверджуються наявними у справі доказами, а отже заява підлягає до задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

20.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, тому позивач у судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. В судове засідання позивач не з'явилась. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку. Позивач у заяві не заперечувала проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки виданої 16.02.2017 року квартальним комітетом № 23, діти проживають за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання [PERSON] своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати кошти (аліменти) на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 20.02.2017 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на земельні ділянки загальною площею 1,2088 га., кадастровий номер 7422280500:03:000:2275, загальною площею 0,7433 га, кадастровий номер 7422280500:03:000:3775, які розташовані на території Атюшівської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], який помер 26.03.2010 року. В обґрунтування позову зазначив, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі. Позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 26 березня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 138462). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 002438, виданого 16 січня 2006 року на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 233 від 14.10.2004 року, [PERSON] є власником земельних ділянок загальною площею 1,2088 га., кадастровий номер 7422280500:03:000:2275, загальною площею 0,7433 га, кадастровий номер 7422280500:03:000:3775. За повідомленням Коропської державної нотаріальної контори спадкоємцями майна померлого [PERSON] є діти [PERSON] В»ячеслав Миколайович, який відмовився від прийняття спадщини та [PERSON], який прийняв спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 лютого 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 002438 був виданий 16.01.2006 року після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 19.03.2005 року, спадщину після смерті якої прийняла [PERSON]. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини, щомісячно, оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/4 частину від його доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо від них. Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину. Суд приходить до висновку, що відповідач має можливість та зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів, так як він працевлаштований і отримує щомісячно заробітну плату, що є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з серпня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, який підтримала у судовому засіданні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року та є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з серпня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та мешкає окремо, сторони поновлювати сімейні відносини не бажають та відмовляються від надання судом строку для можливого примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і ці обставини є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 28 січня 2006 року. З травня 2015 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернувся з указаним позовом до відповідача, указав, що відповідач мешкає за адресою: м. Часів Яр Бахмутського району, вул. Горького, 19/7 послуги за теплопостачання сплачує не своєчасно, має заборгованість за надані послуги з 01.11.2013 року по 01.11.2016 року 10237,30 гривень, інфляційні збитки 1622,21 гривень та 3% річних 329,08 гривень. Добровільно сплатити зазначений борг відповідач відмовився, просив стягнути з відповідача указану заборгованість за надані комунальні послуги та за судові витрати. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: Відповідач мешкає у зазначеній квартирі, що свідчить про сформовані між сторонами відношеннях, звязна з наданням і одержанням комунальних послуг у процесі експлуатації житлового фонду, вказана заборгованість підтверджується наданою довідкою позивача, зазначену суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як відповідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги стягується крім квартплати. по затверджених тарифах і повинна вноситися власниками житла вчасно . Не виконання відповідачем цього зобов'язання спричинило порушення прав позивача на одержання плати за надані комунальні послуги і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

20.02.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 25 жовтня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні,\~ всупереч вимогам статті 180 Сімейного кодексу України відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved