Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 14045,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 867,98 грн., та три проценти річних від простроченої суми 421,35 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу [PERSON] вона 21 лютого 2015 року позичила гроші в сумі 5250 грн., 200 доларів США, що еквівалентно 5095 гривень, та згодом ще 3700 грн., про що відповідач власноручно написала розписку та зобов'язувалася повернути борг до кінця квітня 2015 року. Однак у вказаний термін відповідач борг не повернула. Ухиляючись від виконання грошового зобов'язання, відповідач не повертає борг, в зв'язку з чим, за захистом своїх прав, позивач звернулася до суду. Заочним рішенням Нововолинського міського суду від 29.11.2016 року позов було задоволено повністю. Ухвалою Нововолинського міського суду від 28.09.2016 року вказане рішення за заявою відповідача скасоване і справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що боргову розписку відповідач [PERSON] писала власноручно 21 лютого 2015 року, де окремо зазначено суму в гривнях, зокрема 5250 грн. та 3700 грн. і ще 200 доларів, що по курсу НБУ становить 5095 грн. Загальна сума боргу становить 14045 грн., які [PERSON], незважаючи на неодноразові вимоги позивача, не повернула їй до цього часу. При цьому, позивач наголосила, що ніяких виправлень до боргової розписки не робила, а дату 22.09.2014 року поставила власноруч, оскільки саме тоді відповідач перший раз взяла борг в сумі 5250 грн. та 200 доларів. Ствердила, що 21 лютого 2015 року [PERSON] отримала в борг 3700 грн., а не доларів і зобов'язувалася повернути всю суму позики в кінці квітня 2015 року. Оскільки відповідач не виконала зобов'язання у визначений строк, то просить стягнути з неї суму боргу, інфляційні втрати та три проценти річних для прострочення виконання зобов'язань і витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав наведених у запереченнях (а.с.62) та пояснили, що [PERSON] дійсно позичила в [PERSON] кошти в сумі 5250 грн., що становило на момент позики 200 доларів США. [PERSON] стверджує, що із зазначеної суми позики її мама в кінці квітня 2015 року повернула Прокопюк 160 доларів США і на даний час до повернення залишилось ще 40 доларів США, а тому саме в цій сумі вона борг не заперечує. Вказала, що в розписку, яку вона писала власноручно, були внесені виправлення, здійснено дописки, зокрема проставлено знаки плюс між сумами 5250 грн., 200 доларів та 3700, у невизначеній валюті. Також зазначає, що позивач власноручно дописала дату 22.09.2014 р. та внизу зазначила своє прізвище, імя, по батькові і поставила підпис. Впевнена, що взяла в борг у позивача тільки 5250 грн., але не написала що це еквівалентно 200 доларів США. Заперечила позику в сумі 3700, яка вказана у розписці, мотивуючи тим, що у розписці не вказано валюту і постановлено знак плюс, якого вона особисто не писала. Зазначила, що, на жаль, розписки про повернення позивачу 160 доларів США в неї немає, але стверджує, що такий факт мав місце, тому визнає позов на суму 40 доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила пояснення позивача [PERSON] стосовно тих обставин, що вона разом з позивачем двічі ходила до помешкання відповідача, де позивач просила і вимагала у [PERSON] повернення боргу. Зазначила, що в цей час в квартирі, де проживає [PERSON] були інші люди, які теж повідомили, що [PERSON] їм заборгувала 1000 доларів США і тривалий час їх не повертає. З письмових доказів справи, а саме розписки від 21.02.2015 року (а.с.4) слідує, що відповідачем [PERSON] було взяте зобов'язання про повернення [PERSON] 5250 грн., 200 доларів США та 3700 грн. позики від 21.02.2015 року до кінця квітня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2015 року [PERSON] надала [PERSON] позику на загальну суму 14045 грн., із розрахунку 5250 грн. + 3700 грн.+ 5095 грн.(за офіційним курсом гривні станом на день звернення до суду 20.04.2016 року 200 доларів США х 25,47), а остання отримала у борг грошові кошти у вказаному розмірі, про що відповідач власноручно написала розписку, підтвердивши укладення договору позики у простій письмовій формі та взяла на себе зобов'язання повернути кошти в строк до кінця квітня 2016 року. Офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 18.04.2016 року становить: за 1 долар США - 25,4750 грн., що підтверджується довідкою від 18.04.2016 року (а.с.5). З врахуванням такого курсу валют, позивач визначив суму позики, що підлягає до стягнення з відповідача - 14045 грн. Як зазначено в статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що з боку позичальника [PERSON] взяті нею зобов'язання не виконані, позика в сумі 5250 грн., 200 доларів США та 3700 грн. [PERSON] не повернута. Суд, з огляду на вимоги ст.58-60 ЦПК України, не вбачає підстав взяти до уваги твердження відповідача про отримання нею в борг у позивача суми 5250 грн., що еквівалентно 200 доларам США, оскільки у власноручно написаній нею борговій розписці вказано суми 5250 грн. + 200 доларів + 3700, які відповідач зобов'язувалася повернути в кінці квітня 2015 року. Твердження відповідача про те, що знаки плюс виконані не нею, а кимось дописані також не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути враховані судом. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідач не надала суду доказів про повернення частини позики в сумі 160 доларів США, а покликається на показання свідка своєї матері, які не можуть слугувати допустимим доказом повернення коштів. При вирішенні спору, суд також звертає увагу на те, що в своїх письмових запереченнях (а.с.40), відповідач вказувала, що при свідках повертала позивачу частину позики, а саме 160 доларів США і 3700 грн., але розписки в [PERSON] не брала. В судовому засіданні відповідач стверджувала, що 3700 у позивача не брала, а повернула останній не сама особисто, а через свою маму 160 доларів США, саме в два прийоми - один раз 100 доларів і другий 60 доларів США. Такі суперечливі і не послідовні пояснення відповідача, відсутність належних і допустимих доказів на їх підтвердження стосовно отримання і часткового повернення позики, спростовані дослідженими в суді доказами, в тому числі оригіналом боргової розписки, виготовленої власноручно відповідачем, яку суд, бере до уваги при прийнятті рішення у справі. При цьому, суд роз'яснював право сторонам, в тому числі відповідачу, на заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі, яким [PERSON], не бажала скористатися. Відповідач також не довела суду ту обставину, що позивач нараховувала їй проценти за користування позикою, які вимагала сплачувати, а тому суд не бере до уваги її твердження в цій частині. З огляду на встановлені судом фактичні обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд задовольняє позов про стягнення боргу в сумі, що становить всього 14045 грн. Приріст індексу споживчих цін за період невиплати боргу по договору позики з травня 2015 року по квітень 2016 року включно становить 6,18% (1,022 * 1,004*0,99*0,992*1,023*0,987*1,020*1,007*1,009*0,996*1,010*1,001*). Тому компенсація становить 553,11 грн., із розрахунку 8950 грн. * 6,18:100=553,11. Суд, вирішуючи питання про стягнення компенсації, не вбачає підстав для застосування приросту індексу споживчих цін до частини позики у валюті, зокрема 200 доларів США, а тому в цій частині задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з розрахунку, що наведений вище. При цьому, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до ст.1050 ЦК України, на вимогу позикодавця повинен сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, що становить - 421,35 грн., тому суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] основну суму боргу за договором позики - 14045 грн., 553,11 грн. компенсації з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 421,35 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 551,20 грн. (а.с.1).

Outcome: partial