Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

20 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, квартира [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вказана квартира належала [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної власності без визначення частки кожного. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Представник Погребищенської міської ради Чоловський М. Ф. в судовому засіданні позовні вимоги визнав також, проти їх задоволення не заперечував. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], (свідоцтво про смерть а.с.5) та [PERSON], були власниками квартири [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло а.с.7). У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON], як спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки частка майна, яка належала кожному із співвласників не визначена. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: · ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; · ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; · ч.1 ст.355 ЦК України, згідно з якою майно, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); · ч.1 ст.368 ЦК України, відповідно до якої спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; · ч.2 ст.370 ЦК України, якою встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; · ч.1 ст.1218 ЦК України, яка передбачає, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS], що належала їм на праві спільної сумісної власності, позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини подала заяву до нотаріальної контори про її прийняття, але через не визначення частки майна, яка належить кожному із співвласників, не може реалізувати своє право на спадщину, то з метою захисту майнових прав [PERSON] необхідно визначити частку у спільній сумісній власності на квартиру між [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожного.

Outcome: approved