Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

\~20 березня 2017 року орган опіки та піклування в особі виконкому Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], в якій просить відібрати останнього від матері - відповідачки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, а також просить стягнути з відповідачки на утримання її сина аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів її доходу. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] є одинокою матір'ю. За весь час дана сім'я знаходилась під постійним наглядом сільської ради та служби у справах дітей, так як мати практично не приділяє уваги вихованню дитини, зловживає спиртними напоями, не працює. Матір'ю не створено належних умов для виховання дитини та часто допускались ситуації, що викликали безпосередню загрозу життю дитини. Так в червні 2012 року малолітній [PERSON] блукав по селищу Полігон, жебракував, знаходився без догляду дорослих і був направлений до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей м. Миколаєва. Матері [PERSON] було надано час для виправлення своєї поведінки, приведення до належного стану житла. Проте мати не стала на шлях виправлення. В квартирі, яка не закривається, повна антисанітарія, зовсім відсутня постільна білизна, відключено за несплату боргів газопостачання, їжа дітям не готується, посуду практично немає. Взагалі відсутні будь-які умови для нормального проживання дитини. Працівники та депутати сільської ради, соціальні працівники неодноразово відвідували сім'ю [PERSON], проводили з нею бесіди щодо лікування від алкогольної залежності, попереджали про наслідки невиконання батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина. Проте відповідачка належних висновків для себе не зробила, своєї поведінки як матері не змінила, не займається вихованням, утриманням та лікуванням сина, який потребував такого і не міг відвідувати навчальний заклав. На даний час хлопчика влаштовано до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей м. Миколаєва, де він перебуває до цього часу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила про вище викладене. Послалась на те, що до цього часу відповідачка своєї поведінки не змінила та проживання неповнолітнього [PERSON] з матірю створює реальну загрозу для здоровя хлопчика. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення, у звязку з чим суд допустив розгляд справи за її відсутності. Представник служби у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації підтримала позов та просила його задовольнити, підтвердивши висновок про доцільність відібрання дитини у відповідачки без позбавлення батьківських прав. Суду пояснила, що сімя тривалий час перебуває на профілактичному обліку як така, де мати ухиляються від виконання батьківських обовязків, при обстеженні матеріально-побутових умов проживання сімї відповідачки комісією було зроблено висновок, що умови проживання вкрай жахливі та не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в квартирі відсутня електроенергія, опалення, меблі занедбані, постільна білизна відсутня. Відповідачка не займається вихованням та доглядом за дитиною. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження І-ФП № 260590, відповідачка [PERSON] є матірю неповнолітнього [PERSON], 23 грудня 2007 року (а.с.4). Згідно актів обстеження житлових умов за місцем помешкання відповідачки вбачається, що відповідачка з двома дітьми, в тому числі неповнолітнім [PERSON], мешкає в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] зловживає спиртними напоями, квартира знаходиться в антисанітарному стані, належних умов для проживання і навчання дитини не створено (а.с. 6-7). Відповідачка за місцем помешкання характеризується як особа, яка зловживає спиртними напоями, ніде не працює, вихованням сина [PERSON], по відношенню до якого є матірю одиначкою, не займається. Через постійну загрозу життю дитини, син [PERSON], [INFO], за рішенням Виконкому Полігонівської сільської ради, в грудні 2016 року вилучений з сімї та влаштований до державного закладу. Долею дитини мати не цікавиться, за весь час всього один раз відвідала сина в центрі соціальної реабілітації (а.с.9). За характеристикою Полігонівської ЗОШ, [PERSON] нехтувала обовязками з виховання сина [PERSON], не займалася його лікуванням, допускала перебування дитини у голодному стані (а.с. 14). Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області дійшла висновку про доцільність відібрання неповнолітнього [PERSON] у відповідачки без позбавлення батьківських прав, посилаючись на наявну реальну загрозу здоровю дитини через проживання у помешканні, де не створено належних умов та мати зловживає спиртними напоями (а.с. 23). Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обовязками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.170 Сімейного кодексу суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав (а отже і для відібрання дітей) можуть бути: ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідачка дійсно ухиляється від своїх обовязків по вихованню і утриманню сина, його долею не цікавиться, що свідчить також її ігнорування виклику до суду для розгляду даної справи, тому вважає доцільним відібрати у неї неповнолітнього сина без позбавлення батьківських прав. Окрім того, відповідно до приписів ст.ст. 180-182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її сина, до досягнення ним повноліття, або до повернення дитини у сімю, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його відібрання. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у дохід держави в розмірі 1280 грн.

Outcome: approved