Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня» ( далі- КНМП «Рогатинська ЦРЛ») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтувала позов тим, що на підставі наказу від 06 листопада 2018 року № 461-о вона була 15 листопада 2018 року звільнена з посади лікаря-терапевта приймального відділення Рогатинської ЦРЛ , у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним з тих підстав, що: -вона не була попереджена про наступне вивільнення з роботи не пізніше ніж за два місяці; -скорочення чисельності або штату працівників не відбулося, оскільки згідно з новим штатним розписом кількість посад лікарів-терапевтів в приймальному відділенні та самих працівників не змінилася; -не було запропоновано їй іншої роботи в Рогатинській ЦРЛ. Позивач просила суд: поновити їй строк звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору, поновити її на роботі на посаді лікаря-терапевта, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Павлів В. І. додатково пояснили, що копію наказу про своє звільнення та трудову книжку отримала 03 січня 2019 року. КНМП «Рогатинська ЦРЛ» не подала до суду відзив на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Шевчук П. В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову , суду пояснив, що звільнення позивача з роботи відбулося у зв`язку із скорочення штату працівників Рогатинської ЦРЛ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Також 16 квітня 2019 року представник КНМП «Рогатинська ЦРЛ» адвокат Шевчук П. В. подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначив, що [PERSON] було звільнено наказом від 06 листопада 2018 року № 461-о з 15 листопада 2018 року , який вона отримала 03 січня 2019 року, що не заперечується самим позивачем, а з позовною заявою звернулася до суду лише 25 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку , визначеного частиною першою статті 233 КЗпП України. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 26 лютого 2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано [PERSON] строк для сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди. 07 березня 2019 року [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог . 11 березня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 18 квітня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Шевчука П. В. та зупинено провадження у справі до одержання згоди або відмови виборного органу первинної профспілкової організації КНМП «Рогатинська ЦРЛ» в дачі згоди на звільнення [PERSON] 07 травня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. 07 серпня 2019 року ухвалою суду відмовлено в задоволені заяви представника відповідача - адвоката Шевчуку П. В. про відвід судді Могили Р.Г. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, судом встановлено такі фактичні обставини справи. Так, відповідно до запису в трудовій книжці 01 липня 1992 року [PERSON] була переведена на посаду лікаря приймального відділення Рогатинської ЦРЛ. Розпорядженням заступника голови Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 195 від 18 червня 2018 року, у зв`язку з переданням частини функцій та повноважень центральної районної лікарні комунальному некомерційному підприємству «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» затверджено нову структуру Рогатинської ЦРЛ та вирішено до 01 жовтня 2018 року привести штатний розпис Рогатинської ЦРЛ у відповідність до нової структури в межах бюджетних асигнувань. 02 липня 2018 року головний лікар Рогатинської ЦРЛ Бандура Т . М. видав наказ № 75 про внесення змін до структури, штату та скорочення чисельності працівників Рогатинської центральної районної лікарні, відповідно до якого скорочено чисельність штату та працівників відділень Рогатинської ЦРЛ. Відповідно до змісту п. 3 цього наказу перелік працівників, які підлягають скороченню, зазначені в додатках до наказу. В додатку до наказу № 75 від 02 липня 2018 року «Приймальне відділення» серед працівників, які підлягають вивільненню зазначено [PERSON] , однак її підпису про ознайомлення з наказом немає. На підставі подання головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 05 вересня 2018 року № 11.12/847 профспілковий комітет Рогатинської ЦРЛ згідно з протоколом № 22 від 06 вересня 2018 року надав згоду на вивільнення працівників, зазначених в цьому поданні. В ухвалі суду від 18 квітня 2019 року суд прийшов до висновку про допущення порушень під час одержання згоди профспілкового комітету Рогатинської ЦРЛ на розірвання трудового договору з [PERSON] , в зв`язку з чим запитав згоди профспілкового комітету Рогатинської ЦРЛ на розірвання трудового договору з [PERSON] . Згідно з протоколом № 10 від 03 травня 2019 року профспілковий комітет Рогатинської ЦРЛ надав згоду на вивільнення [PERSON] . Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ Бандури Т. М. від 06листопада 2018 року № 461-о [PERSON] звільнено з посади лікаря терапевта приймального відділення Рогатинської ЦРЛ з 15 листопада 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України (зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) на підставі наказу від 02 липня 2018 року № 75. Судом встановлено, що відповідно до штатного розпису на І півріччя 2018 року Рогатинської ЦРЛ загальна кількість штатних посад дорівнювала 513,5, а відповідно до штатного розпису на 01 грудня 2018 року Рогатинської ЦРЛ загальна кількість штатних посад дорівнює 410, тобто скорочено 103,5 штатні посади. Водночас в приймальному відділенні кількість штатних посад лікарів залишилась незмінною - 4,5. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. За змістом частин частини першої, другої та сьомої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. На підставі досліджених доказів суд встановив, що звільнення [PERSON] відбулося з порушенням встановленого законом порядку: [PERSON] не було персонально попереджено про наступне вивільнення працівників не пізніше ніж за два місяці; в приймальному відділенні Рогатинської ЦРЛ чисельність лікарів після звільнення [PERSON] залишилась такою самою як і до її звільнення, тобто як такого скорочення чисельності або штату працівників не було. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам , що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Судом встановлено, що місячний строк для звернення [PERSON] з заявою про вирішення трудового спору у зв`язку з її звільненням закінчився 04 лютого 2019 року, оскільки його перебіг починався з наступного дня після 03 січня 2019 року - дня вручення копії наказу про звільнення та видачі трудової книжки, який [PERSON] зазначила в позовній заяві. [PERSON] подала до суду позов 25 лютого 2019 року та вказує як поважну причину пропуску місячного строку звернення до суду те, що після отримання 03 січня 2019 року копії наказу про звільнення та трудової книжки: доглядала за своєю матір`ю - [PERSON] , 1934 року народження, яка з 12 січня до 21 січня 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні; з 25 січня 2019 року доглядала за матір`ю свого чоловіка - [PERSON] , 1935 року народження, яка проживає разом з нею, та яка перебувала на стаціонарному лікуванні з 30 січня до 08 лютого 2019 року; крім цього у неї самої в цей час погіршився стан здоров`я, а також Рогатинська ЦРЛ не надавала їй необхідних документів. Довідкою лікаря відділення швидкої медичної допомоги м. Рогатина [PERSON] підтверджується, що 20 січня 2019 року [PERSON] було амбулаторно надано допомогу. Виписками з медичних карт стаціонарного хворого підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували на стаціонарному лікуванні в Рогатинській ЦРЛ з з 12 січня до 21 січня 2019 року та з 30 січня до 08 лютого 2019 року відповідно. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини догляду за своєю матір`ю та свекрухою [PERSON] не довела жодним доказом, тому суд не бере їх до уваги як причини пропуску звернення до суду. Інші вказані [PERSON] причини не є поважними, оскільки вона не обґрунтувала чим ненадання Рогатинською ЦРЛ неназваних документів чи отримання медичної допомоги в один день перешкодило їй звернутися вчасно до суду протягом місячного строку. Отже в суду відсутні підстави для поновлення строку звернення [PERSON] до суду, оскільки наведені нею причини пропуску цього строку не є поважними. Таким чином [PERSON] звернулася до суду з позовом про поновлення роботі з пропуском встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed