Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №35-1/163К-07 від 06 березня 2007 року в розмірі 22952,72 дол. США. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.03.2007 року між ВАТ «Універсальний» правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №35-1/163К-07, згідно умов кого банк надав останньому кредит в сумі 20000 дол. США по відновлювальній кредитній лінії, зі сплатою 13,7% річних та строком повернення до 05 березня 2017 року. [PERSON] повинен був щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 20 числа наступного за звітним місяцем та погасити кредит до 05 березня 2017 року.[PERSON] порушив умови кредитного договору у зв`язку з чим банк вимушений був звернутися до суду з позовною заявою про часткове стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5160,00 дол. США. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.04.2017 року позов задоволено в повному обсязі.На час звернення до суду заборгованість [PERSON] перед АТ «Універсал банк» складає у загальному розмірі: 22952,72 дол. США, в тому числі:заборгованість по кредиту 14517,50 дол. США;відсотки 2686,29 дол. США;пеня 5748,93 дол. США. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить застосувати до позовних вимог АТ «Універсал Банк» строк позовної давності. Відповідач вважає нарахування банком процентів за умовами договору після дати закінчення строку кредитування неправомірним, а тому не визнає розмір простроченої заборгованості по відсотках в сумі 918,72 дол. США. Оскільки строк кредитування закінчився 5 березня 2017 року, а позивач звернувся більш ніж через три роки з моменту закінчення строку кредитування, то відповідач вважає, що наявні підстави для застосування зага\-льного трирічного строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та за процентами, обґрунтовано нарахованими у межах строку кредитування. Так як позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, відповідач вважає, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача пені. Крім того, відповідач вказує, зарахування простроченої заборгованості по кредиту в сумі 5461,37 дол. США., здійснене 02.05.2019 року, 02.06.2019 року, 02.07.2019 року є зарахуванням іншої частини боргу по кредиту, яка не є предметом спору у даній справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав вказаних в позовній заяві. Крім того, зазначила, що відповідач здійснив останній платіж на погашення заборгованості 8 липня 2019 року. Вважала, що проценти нараховувалися банком правомірно до 5 березня 2021 року, тобто в період дії кредитного договору, розбіжності в розрахунку заборгованості виникли у зв`язку зі зміщенням рядків таблиці. Щодо нарахування пені, то її нарахування здійснювалося в межах строків передбачених ст. 258 ЦК України. Відповідач та його представник позов не визнали, підтримали заяву про застосування строків позовної давності. Зазначили, що зарахування частини боргу по кредиту 02.05.2019 року, 02.06.2019 року та 02.07.2019 року здійснене державним виконавцем у результаті стягнення боргу у примусовому порядку, а тому не перериває перебігу строку позовної давності. Процесуальні дії у справі 23.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 17.02.2021 року за клопотання представника відповідача, надано строк для відзиву та продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на 30 днів. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Судом встановлено, що 06.03.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №35-1/163К-07, згідно умов кого банк надав останньому кредит в сумі 20000 дол. США по відновлювальній кредитній лінії, зі сплатою 13,7% річних та строком повернення до 05 березня 2017 року. [PERSON] повинен був щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 20 числа наступного за звітним місяцем та погасити кредит до 05 березня 2017 року(а.с.5-8; 18-30). [PERSON] свої зобов`язання не виконував належним чином в результаті чого виникла заборгованість. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2017 року у справі №730/283/17 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто частину заборгованості по кредиту в сумі 5160,00 дол. США(а.с. 9-10). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 35-1/163К-07 вбачається, що станом на 8.05.2020 року заборгованість відповідача по договору становила 22952,72 дол. США, в тому числі: заборгованість по кредиту 14517,50 дол.США; відсотки 2686,29 дол.США; пеня 5748,93 дол. США. Прострочена заборгованість по кредиту у відповідача перед позивачем виникла 02.10.2016 року в сумі 19716,17 дол. США. 30.05.2019 року здійснено зарахування простроченої заборгованості в сумі 3281,46 дол. США, 10.06.2019 року - 344,11 дол. США, 08.07.2019 року - 1573,10 дол. США., а всього - 5461,37 дол. США. Залишок заборгованості склав 14517,50 дол. США. Прострочена заборгованість по відсоткам виникла 02.08.2016 року і нараховувалась по 02.07.2017 року в розмірі 2686,29 дол. США. Пеня (неустойка) в розмірі 5748,93 грн. нарахована за період з 15.03.2019 року по 01.03.2020 року. 9.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. було відкрито виконавче провадження № ВП №58847027 з виконання виконавчого листа № 730/283/17; 2/730/166/2017 виданого 16.05.2017 року Борзнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з відповідача на користь позивача частини заборгованості по кредитному договору №35-1/163К-07 від 06.03.2007 року в сумі 5160 дол.США. Примусове виконання рішення здійснювалося на підставі заяви АТ «Універсал Банк`від 28.05.2019 року, згідно якої стягувач просить кошти отримані в результаті виконавчого провадження перераховувати на їх рахунок в гривні за офіційним курсом національного банку щодо долара США на дату проведення платежу (а.с. 102). У межах про\-цедури виконавчого провадження ВП № 58847027 з примусового виконання виконавчого листа №730/283/17 2/730/166/2017, виданого 16.05.2017 року, на підставі розпоряджень приватного виконавця Приходька Ю.М. 28.05.2019 року на користь відповідача перераховано 87560,39 грн, що становить 3326,04 дол. США відповідно до курсу долара станом дату проведення платежу; 10.06.2019 року - 9090,91 грн, що становить 341, 82 дол. США; 8.07.2019 року - 38364,95 грн, що становить 1492,14 дол. США. (а.с. 103-112). Загальна сума перерахованих коштів становить 5160 дол. США 08.07.2019 року у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення суду вищевказане виконавче провадження закрито (а.с. 113-114). Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610. ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений терміни відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 міститься правовий висновок, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згі\-дно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нарахову\-вати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Щодо нарахуванням процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки, згідно розрахунку відсотки нараховувалися позивачем за період з 02.08.2016 року по 02.07.2017 року, а строк дії кредитного договору закінчився 5.03.2017 року, то нарахування позивачем відповідачеві відсотків за умовами договору після дати закінчення строку кредитування, є неправомірним. Станом на 05.03.2017 року розмір простроченої заборгованості по відсотках становив 1767,57 дол. США. Таким чином, вимога в частині розміру заборгованості по відсотках в сумі 918,72 дол.США (2686,29 - 1767,57) є не обгрунтованою та не підлягає задоволенню. Позиція представника позивача, про те що нарахування відсотків здійснювалося у межах строку кредитування, не знайшла свого підтвердження, оскільки з наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку вбачається протилежне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 3, 4 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначеного у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Тому, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. За умовами договору відповідач мав виконувати зо\-бов`язання, зокрема, з зі сплати процентів не пізніше 20-го числа наступного за звітним місяцем строку кредитування (120 місяців), перебіг позовної давно\-сті для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів почи\-нається з наступного дня після настання терміну внесення чергового плате\-жу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визна\-чення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо по\-гашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення по\-зичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для по\-гашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює ви\-значення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборговано\-сті за договором з моменту спливу строку кредитування. Строк виконання зобов`язання по кредитному договору настав 05.03.2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом 15 грудня 2020 року, тобто піс\-ля спливу строку позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, оскільки загальний строк позовної давності сплинув 05 березня 2020 року. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушен\-ня боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зо\-бов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не\-своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на від\-повідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кре\-дитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стяг\-нення пені. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верхов\-ний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Позивачем пропущено строк позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Пеня в розмірі 5748,93 грн. позивачем фактично нарахована за період з 15.03.2019 року по 01.03.2020 року. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача пені. Відтак, не може бути стягнута пеня, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Враховуючи те, що строк кредитування закінчився 05.03.2017 року, позивач звернувся до суду з позовом більш ніж через три роки з моменту закінчення строку кредитування, відповідач просить застосувати позовну давність, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 14517,50 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, 1767,57 дол. США заборгованості по відсотках та 5748,93 дол. США пені - не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 918,72 дол. США не підлягають задоволенню у зв`язку з необгрунтованістю. Відповідно до ч. 1. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту 28.05.2019 року в сумі 3281,46 дол. США (87560,39 грн) ; 10.06.2019 року -344.11 дол. США (9090,91 грн); 8.07.2019 року - 1573,10 дол. США (38364,95 грн) відбулося в межах процедури виконавчого провадження ВП № 58847027 з примусового виконання виконавчого листа №730/283/17 2/730/166/2017, виданого 16.05.2017 року, на підставі розпоряджень приватного виконавця Приходька Ю.М., то такі дії не можуть свідчити про визнання боргу відповідачем і не є підставою для переривання позовної давності. Переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження добровільних дій відповідача щодо сплати боргу. Таку позицію висловив КЦС ВС у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 161/20278/14-ц. Враховуючи те, що строк кредитування закінчився 05.03.2017 року, позивач звернувся до суду з позовом більш ніж через три роки з моменту закінчення строку кредитування, відповідач просить застосувати позовну давність, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 14517,50 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, 1767,57 дол. США заборгованості по відсотках та 5748,93 дол. США пені не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 918,72 дол. США не підлягають задоволенню у зв`язку з необгрунтованістю. Оскільки позивачу в задоволенні його вимог відмовлено повністю, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені ним судові витрати з розгляду даної справи (судовий збір, витрати на правничу допомогу адвоката) слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed