Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

21 грудня 2017 року представник позивача адвокат - [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області. За життя останній вчинив заповіт на ім'я своєї дружини - [PERSON], яким заповів їй все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та все те, на що за життя він матиме право. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку успадкувала за заповітом його мати - відповідачка по справ,і та земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 07 грудня 2009 року на ім'я [PERSON], кадастровий номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] вважає, що його мати не має права успадкувати по вищезазначеному заповіту вищезазначену присадибну земельну ділянку після смерті батька, оскільки він є власником житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташований на спірній спадковій земельній ділянці по [ADDRESS]. За таких обставин, [PERSON] вимушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.36). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але направила до суду належно завірену, в установленому законом порядку заяву з проханням заслухати справу у її відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.32). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, на підставі наступних належних та допустимих доказів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Однак земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, належала на праві власності спадкодавцю [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 07 грудня 2009 року, кадастровий номер [NUMBER]. На підставі заповіту спадкодавця, вказану нерухомість має право отримати у спадщину його мати - відповідач по справі [PERSON], яка вступила у спадок, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу земельну ділянку, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Разом з тим, позивач вважає, що його мати не може отримати у спадщину по заповіту присадибну земельну ділянку, оскільки вона по закону має перейти у його користування, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЗК України. Вказане підтверджується наступними доказами. Копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 23.10.1960 року (а.с.6) підтверджується, що був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у Борисівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №31 від 23.10.1960 року. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.02.1964 року (а.с.5) вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] значаться [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.7) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області. Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.8) слідує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). З копії технічного паспорту на будинок [ADDRESS], виготовленого 25.11.2008 року (а.с.9-13), вбачається, що власником цього будинку вказаний [PERSON]. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21726160 від 30.01.2009 року (а.с.15) та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 30.01.2009 року (а.с.14) підтверджується, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] З копії звіту про експертну грошову оцінку (а.с.16-17) вбачається, що вартість земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перебувала у власності гр. [PERSON] розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер якої [NUMBER], складає 31 525 грн. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №51861153 від 10.05.2018 року (а.с.33) підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON], приватним нотаріусом Монастирліу О.П. заведена спадкова справа №318/2017 за номером у спадковому реєстрі 61403685. До вказаної довідки долучена копія нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 19.10.2017 року за № 755 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.34) та копія свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.11.2017 року на земельну ділянку площею 4,5592 га, що розташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. (а.с.35). Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Положеннями ч.1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщеній на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 377 ЦК України позивач має право на земельну ділянку при придбанні житлового будинку, будівлі або споруди, що розміщені на ній. Якщо розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловими будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування, якщо ж житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України від 27.04.2007 року № 997-V- і згідно зі ст.120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст.377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року N 1702-VI. Відповідно до частин 1,2,4 ст.41 Конституції України кожен має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини та норми законодавства, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, за відсутності заперечень відповідача [PERSON] (а.с.32), суд дійшов висновку, що цивільне право позивача, відповідно до ст.16 ЦК України, підлягає захисту шляхом визнання його власником земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком [ADDRESS], та необхідна для його обслуговування. Тому, за [PERSON], слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], засвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 07 грудня 2009 року, кадастровий номер [NUMBER], що залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved