Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

20 березня 2014 року, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.12.2011 р. Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 29), від якого сторони дітей не мають, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з приводу сварок і непорозумінь, які постійно виникали у подружжя, а також різних характерів та поглядів на сімейне життя і сімейні обов'язки, духовні та моральні цінності, ведення спільного господарства, а також у зв'язку з непорозумінням щодо виховання 2-х неповнолітніх дітей позивачки від першого шлюбу, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, які відповідач влаштовував у присутності дітей позивачки, ображаючи її, принижуючи її честь та гідність, у зв'язку з чим, сторони не проживають разом з січня 2014 р., і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ч. 2 ст. 158 ЦПК України повністю підтримала свій позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 14,16). Відповідач в судові засідання повторно, без поважних причин не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, особисто під розписки про вручення судових повісток, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 12,15). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 16.12.2011 р. Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 29), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.12.2011 р. (а.с. 7). Від шлюбу, сторони спільних дітей не мають, що підтверджується матеріалами позову. Суд з`ясував і це підтверджується матеріалами позову, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося з приводу сварок і непорозумінь, які постійно виникали у подружжя, а також різних характерів та поглядів на сімейне життя і сімейні обов'язки, духовні та моральні цінності, ведення спільного господарства, а також у зв'язку з непорозумінням щодо виховання 2-х неповнолітніх дітей позивачки від першого шлюбу, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість, розлад, які відповідач влаштовував у присутності дітей позивачки, ображаючи її, принижуючи її честь та гідність, у зв'язку з чим, сторони не проживають разом з січня 2014 р., і на сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки, викладену у позові та письмовій заяві, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, її дітям від першого шлюбу та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved