overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

20.03.2014 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: - двокімнатної квартири [ADDRESS] - загальною площею 45,21 кв. м. , житловою площею - 29,80 кв. м. За життя бабусею позивачки, а саме 08.01.2003 року було складено заповіт, згідно якого належна їй нерухомість, а саме квартира [ADDRESS] була заповіта - [PERSON], брату позивачки - [PERSON], та їх матері - [PERSON] в рівних частках кожному. Однак до теперішнього часу брат позивачки [PERSON], та мати позивачки [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не звертались. Мати та брат з різних приводів відмовляються подавати заяву про прийняття спадщини. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на - двокімнатну квартиру [ADDRESS] - загальною площею 45,21 кв. м. , житловою площею - 29,80 кв. м. У судове засідання позивачка не з*явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з*явились, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть - [INFO] померла [PERSON]. За життя, а саме 08.01.2003 року [PERSON] склала заповіт , згідно якого заповіла квартиру [ADDRESS] дочці - [PERSON], онуці - [PERSON], онуку - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] прізвище [PERSON] було змінено на прізвище [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.03.2002 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] - загальною площею 45,21 кв. м. , житловою площею - 29,80 кв. м. Відповідно до ч. ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Враховуючи, що відповідачі визнають позовні вимоги, то суд вважає, що відповідачі відмовились від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти , переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Порушене право позивача на отримання спадщини підлягає поновленню, а позовні вимоги задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

20.03.2014 р. в суд поступила позовна заява [PERSON], яка просить стягувати з відповідача, її колишнього чоловіка, батька повнолітньої дочки аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, а тому просить позов задовольнити повністю. Позивачка [PERSON] в суді позовні вимоги підтримала та пояснила, що дочка народилася [INFO] та батьком її є відповідач по справі. Шлюб між ними було розірвано. На даний час дочка навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ на денній та платній формі навчання. Вона отримує 3 600 грн. заробітної плати, оплачує вартість навчання, а відповідач оплачує вартість житла у м. Львові за домовленістю. Однак на інші витрати позивачка просить стягувати з відповідача допомогу по ? частині його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав і пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього допомоги в користь дочки на час навчання в Унівекрситекті внутрішніх справ в розмірі ? частини, але не менше 30% прожиткового віку для дитини відповідного віку до закінчення навчання, тобто до 1.06.2017 року. В суді [PERSON] 30 квітня 2014 року також позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, оскільки вона на платній формі навчання вчитися стаціонарно, а тому без стипендії важко прожити, а мама платить вартість навчання,що становить 6 300 грн. на рік, а батько оплачує вартість житла. Просить вимоги задовольнити. Поясненнями сторін, дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні, підлягають до задоволення. Відповідно до свідоцтва про народження встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої дочки. а. с. 4. Довідкою Львівського державного університету внутрішніх справ від 07 березня 2014 року підтверджено, що [PERSON] є студентом денної контрактної форми навчання факультету Фінанси та кредит, зарахована на навчання наказом № 494 від 27.08.2013 року та вартість навчання за рік становить 6 300 грн., а тому суд вважає доведеним, що дочка відповідача потребує надання такої допомоги, а відповідач спроможний таку допомогу їй надати. а.с. 1-6, 11-14.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне проживання з відповідачем виявилось взагалі неможливим, і в результаті таким, що порушує права кожного із подружжів, їх світосприйняття, зокрема негативно впливає на розвиток дитини. До судового засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином. Позивач надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До судового засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.04.2012 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що з лютого 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 14.02.2004 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 36. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 25 травня 2012 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 14.02.2004 року зареєстрували шлюб, про що Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 29.11.2012 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 36). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з 25 травня 2012 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня, то суд вважає за можливе її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 18.07.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1255. Від шлюбу дітей не мають. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з вересня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 18.07.2012 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.07.2012 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 1255). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2013 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня, то суд вважає за можливе її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 27.09.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 935. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з березня 2012 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 27.09.2011 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 27.09.2011 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 935). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2012 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня, то суд вважає за можливе її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №412. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили 10.03.2014 року. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що з 24.09.2005 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.3. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.4. Шлюбні відносини припинили 10.03.2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною посилаючись на те, що її сестра [PERSON] є інвалідом ІІ групи, хворіє на психічну хворобу, знаходиться на диспансерному обліку у психіатричному кабінету Красноармійської ЦРЛ та не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] не здатна обслуговувати себе у побуті, соціально дезорієнтована , не може самостійно здійснювати будь-які угоди, з підозрою відноситься до оточуючих людей, замкнута, самостійно не може готувати їжу, прати, виконувати іншу роботу по самообслуговуванню, тому заявник просить суд визнати її сестру недієздатною, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву. Представник зацікавленої особи органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, вимоги заявника підтримує в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Сестра заявника [PERSON] (а.с.18,19) є інвалідом ІІ групи (а.с.6), хворіє на психічну хворобу, знаходиться на диспансерному обліку у психіатричному кабінету Красноармійської ЦРЛ та не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до акту № 205а від 25.06.2014 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с. 41-45) [PERSON] виявляє стійкий хронічний психічний розлад - шизофренію, безперервний тип перебігу, параноїдна форма, параноїчний синдром, емоційно-вольовий дефект (параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу - в редакції МКХ-10) та за психічним станом у теперішній час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказуючи на те, що 07.06.1996 року вони разом з чоловіком [PERSON] приватизували квартиру в [ADDRESS], та їм було видане свідоцтво про право власності на житло №11898, але в якому були допущені помилки: прізвища її та чоловіка були написані, як [PERSON], дві літери «лл» за мість однієї. В теперішній час ця помилка не дає їм можливості оформити спадщину після смерті чоловіка, так як нотаріусом було вказано на цю помилку. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло №11898від 07.06.1996 року, видане СП державного житлового фонду во «Селидіввугілля» на ім»я [PERSON], їй- [PERSON] В судове засідання представник заявниці надала письмову заяву, в якій повністю підтримує заяву та просить розглядати справу без участі заявниці та її представника. Зацікавлена особа представник Новогродівської міської Ради надала суду заяву, в якій проти заяви [PERSON] не заперечує, просить розглядати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно паспорту громадянина України заявниця є [PERSON], [INFO], уродженка села Олексіївка Роменського району Сумської області. Згідно копії паспорту померлого чоловіка заявниці, він був виданий на ім»я [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про шлюб від 26.03.1985 року, він укладений між [PERSON] та [PERSON], та дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло №11898від 07.06.1996 року, видане СП державного житлового фонду во «Селидіввугілля»» та посвідченого Селидівським БТІ, квартира за адресою [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та чоловіку [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у віці 82 років. Згідно довідки ОСББ «Анна» м. Новогродівка від 20.03.2014 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. У суду немає сумніву в тому, що вказане свідоцтво про право власності на житло дійсно належить заявниці та її померлому чоловіку, так як відомості, які містяться в інших документах, співпадають повністю. На думку суду при заповнені свідоцтва про право власності на житло була припущена помилка і не правильно вказане прізвище. Встановлення факту належності вказаного свідоцтва про право власності на житло заявниці має юридичне значення для неї, так як дозволить їй використати своє право на оформлення спадщини.

Outcome: approved