Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

\~20.02.2017 позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла 22.11.2009 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.11.2009 року померла [PERSON], мати [PERSON], якій за життя належала земельна ділянка згідно Державного акта серія ХР №121400. 11.06.2008 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання вищезазначену земельну ділянку заповіла [PERSON]. Прийняти спадщину після смерті матері позивач не міг через обставини, що від нього не залежали. Звернувшись у грудні 2016 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, увидачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно йому було відмовлено з огляду на пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважаючи причину пропуску строку поважною, [PERSON] просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, подав суду через канцелярію заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.06.2008 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ХР №121400, виданого на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 23.05.2003 року №177 і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею за №93 у розмірі 4,3912 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області, вона заповіла [PERSON] (а.с.7). 22 листопада 2009 року у віці 87 років померла [PERSON], про що 23.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ зроблено відповідний актовий запис №15892 та того ж дня видано відповідне свідоцтво Серія І-ВЛ №244197 (а.с.10). З довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області від 26.09.2016 року №835 вбачається, що згідно запису в по господарській книзі №11 №ОПО 1257 [PERSON], на момент смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], слщ. Тимофіївка, вул.. [PERSON], буд. №б/н за вказаною адресою зареєстрована сама (а.с.9). З наданої суду копії Державного акта про право приватної власності на землю серія ХР №121400, виданого на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 23.05.2003 року №177 вбачається, що [PERSON], належить земельна ділянка площею 4,3912 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №93 (а.с.8). 07 грудня 2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обовязків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після померлої 22.11.2009 року його матері [PERSON], у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини та неподання документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини у порядку, встановленому діючим законодавством (а.с.6). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ч.2 ст.1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК України встановлено умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відтак, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Визнання позову відповідачем суд розцінює, як надання фактичної згоди позивачу для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що визначено у ч.2 ст.1272 ЦК України. Враховуючи те, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, відповідач фактично надав згоду на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, суд задовольняє позовну заяву і визначає позивачу шість місяці додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, який є достатнім для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved