Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

21.08.2015 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Збільшивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди, 398 грн. витрат на проїзд та 243 грн.60 коп. судових витрат. Розпорядженням від 02 жовтня 2017 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» передано дану справу на розгляд судді Юсип І.М. в звязку із звільнення з посади судді [PERSON] 09 листопада 2017 року ухвалою суду зупинено провадження в даній справі до набрання рішення законної сили в справі № 2о-37/2010 за заявою [PERSON]: заінтересовані особи - Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, [PERSON] про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 06.02.2018 року відновлено провадження в справі та повернуто до стадії підготовчого судового засідання. 05 березня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що [PERSON] було видано довіреність відповідачу [PERSON], яка посвідчена Коваленком В.М. радником з консульських питань Посольства України у Великобританії і зареєстрована в консульському реєстрі за №570/4-1488 від 30.09.2014р. та не зареєстрована в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених у нотаріальному порядку. Починаючи з 30 вересня 2014 року він приймає участь у судових справах інтереси сторони [PERSON] у яких представляє [PERSON] на підставі довіреності. Так, [PERSON] як представником [PERSON] було ініційовано розгляд справ, стороною у яких була [PERSON], зокрема подано заяву 18 листопада 2014 року про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісті відсутньою. Розгляд справи тривав 9 місяців і на протязі цього часу ним постійно наголошувалось на необхідності дослідження даної довіреності, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених в нотаріальному порядку. А відтак, [PERSON] не вправі представляти інтереси відповідача за довіреністю [PERSON], яка посвідчена радником з консульських питань посольства України у Великобританії і зареєстрована в консульському реєстрі за №570/4-1488 від 30 вересня 2014 року, оскільки дана довіреність не зареєстрована у встановленому законом порядку. Довіреність ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області у справі № 344/19389/14-ц за апеляційною скаргою [PERSON], від 13 липня 2015р,. яка набрала законної сили, була визнана не дійсною. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області у справі №344/19389/14-ц встановила, що [PERSON] не мав права представляти інтереси [PERSON] на підставі такої довіреності. Також [PERSON] не мав права на вчинення наступних дій: - представляти інтереси [PERSON] у справі №344/19389/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів понесених на оплату комунальних послуг; - подавати апеляційну скаргу в інтересах [PERSON] на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 травня 2015 року у справі №344/19389/14-ц; - подавати заяву від 18 листопада 2014 року про скасування рішення суду від 16 квітня 2010 року в справі № 2о-37/2010 про визнання фізичної особи безвісті відсутньою; - приймати участь як представник відповідача у справі № 344/9600/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів понесених на оплату комунальних послуг; - подавати заяву від 22 червня 2015 року про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 02 червня 2014 року у справі №344/4380/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - представляти інтереси [PERSON] у справі №344/9463/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про припинення права власності на майно з підстав фактичної відмови від права власності. [PERSON]І залучена до даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, за клопотанням [PERSON]; - представляти інтереси [PERSON] у справі № 344/2884/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування понесених витрат на оплату комунальних послуг. [PERSON] залучена у даній справі третьою особою за клопотанням [PERSON] Усі дії [PERSON] є незаконними, оскільки дана довіреність не зареєстрована в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених в нотаріальному порядку. [PERSON] не був уповноваженим на представництво інтересів [PERSON] А тому він був змушений приймати участь в судових засіданнях у справах в яких [PERSON] не вправі представляти інтереси [PERSON], враховуючи недійсність довіреності на території України. Дані обставини принижували його гідність, зобовязуючи до вчинення вимушених дій, повязаних з підготовкою до судових засідань за заявами [PERSON], а тому на підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Моральна шкода, яка завдана йому, полягає в багаторічними судовими провадженнями, які ініційовані відповідачем, в результаті чого вплинули на його психологічний та духовний стан, змінили звичний спосіб життя та вимагали додаткових зусиль в організації часу та способу життя. В процесі розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги, зокрема позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь 398,00 грн., які були витрачені ним протягом всіх судових засідань на проїзд в громадському транспорті до суду. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву в якій зазначив, що хворіє, свої вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив. Покликався на те, що відповідно до п. 2.1. Положенням «Про Єдиний реєстр довіреностей», яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 за №111/5, обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії. Згідно п.3.5.1. «Положення про порядок учинення нотаріальних дій дипломатичних представництвах та консульських установах України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 за №142/5/310., довіреності (їх дублікати) на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, а також довіреності, видані в порядку передоручення, їх скасування або припинення дії, підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених у нотаріальному порядку, через Міністерство закордонних справ України відповідно до вимог Положення про Єдиний реєстр доручень, посвідчених у нотаріальному порядку. Виходячи із вимог даних норм, обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей підлягають тільки довіреності видані нотаріусами та довіреності на право розпорядження майном, які посвідчені іншими особами у відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки, довіреність [PERSON], яка посвідчена 30 вересня 2014 року радником з консульських питань Посольства України у Великобританії за №570/4-1488 Коваленком В.М., передбачає тільки судове та загальне представництво у взаємовідносинах іншими особами, не посвідчувалась в нотаріальному порядку, не передбачає розпорядження майном і видана не в порядку передоручення, така довіреність не потребує обов'язкової реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Таким чином, така обставина для підтвердження виникнення в позивача моральної шкоди, як відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей довіреності посвідченою консулом на судове представництво є надуманою, і не відповідає нормам матеріального права. Зазначив, що у справі №344/19389/14-ц Апеляційним судом Івано-Франківської області 13 липня 2015 року було залишено без розгляду його апеляційну скаргу , яка подана в інтересах [PERSON] Дана ухвала була оскаржена в касаційному порядку з вищенаведених підстав. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09 грудня 2015 року у справі №6-25535ск15 касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] було задоволено, а ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2015 року скасовано. Дана касаційна скарга підписувалась і подавалася також ним, на підставі тієї ж самої довіреності, яка посвідчена 30 вересня 2014р. радником з консульських питань Посольства України у Великобританії за №570/4-1488 Коваленком В.М., і яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей. При цьому Вищим спеціалізованим судом України було встановлено, що довіреність [PERSON] видана [PERSON] з метою представляти її інтереси в суді та в органах державної влади та не передбачає надання йому права розпорядження майном. Таким чином, апеляційний суд дійшов до помилкового висновку, що [PERSON] не має права представляти [PERSON] в суді у даній справі, а тому ухвала суду скасована з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі. Аналогічні обставини були встановлені також і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 02 грудня 2015 року у справі N920-37/2010 (провадження N96-286540615), а також в ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року, в рішенні Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року та ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року по даній справі. Зазначив,що, позивач [PERSON] звертався в суди з позовами про визнання протиправними дії радника щодо реєстрації спірної довіреності, а також щодо визнання не чинною довіреності. Так, Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі №809/1932/15 постановою від 15 червня 2015 року відмовлено в позові, а ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2017 року у справі N9344/10626/15-4 позовну заяву залишено без розгляду. На його думку [PERSON] трактує законодавство на свою користь. Просив, в позові відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості. Заслухавши відповідача, дослідивши здобуті докази, суд встановлює наступні фактичні обставини спору та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що спір між сторонами виник у звязку з реалізацією повноважень представника [PERSON] на підставі довіреності, яка посвідчена Коваленком В.М., радником з консульських питань Посольства України у Великобританії і зареєстрована в консульському реєстрі за №570/4-1488 від 30 вересня 2014 року. Відповідно до п.3.5.1. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Пунктом 3.5.3. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, довіреності (їх дублікати) на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, а також довіреності, видані в порядку передоручення, їх скасування або припинення дії, підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених у нотаріальному порядку, через Міністерство закордонних справ України відповідно до вимог Положення про Єдиний реєстр доручень, посвідчених у нотаріальному порядку. Згідно п.3.5.7. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, при посвідченні довіреності на ведення справи в суді консул роз'яснює довірителю, що вповноважена особа (представник) управі вчиняти від його імені усі процесуальні дії. Обмеження повноважень представника щодо вчинення конкретних процесуальних дій мають бути обумовлені в довіреності. Відповідно до п.2.1. Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії. Спірна довіреність [PERSON], посвідчена Коваленком В.М., радником з консульських питань Посольства України у Великобританії і зареєстрована в консульському реєстрі за №570/4-1488 від 30 вересня 2014 року видана [PERSON] з метою та в межах здійснення представництва довірителя в судах та інших державних органах. Такою не надано повіреному право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, та довіреність, видане не в порядку передоручення, а тому не підлягає обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Відповідач [PERSON] правомірно здійснював повноваження представника [PERSON] на підставі згаданої довіреності. [PERSON] у справах, сторонами чи учасниками яких були [PERSON] та [PERSON] був допущений судами представником [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи відсутність неправомірних дій відповідача [PERSON], що є елементом складу законодавчо визначених підстав для відшкодування моральної шкоди, в позові [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Вимоги про стягнення 389 грн. позивач обґрунтовує понесенням таких на проїзд в судові засідання громадським транспортом у згаданих вище справах, де представництво інтересів сторони [PERSON] здійснював [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦКП України, в редакції до 15 грудня 2017 року, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Відтак, сума 389 грн. витрат на проїзд в судові засідання відносяться до судових витрат понесених в межах участі в інших справах. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, судам надано розяснення, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Вимоги про компенсацію судових витрат понесених по інших справах, не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі, а тому в позові в частині вимог про стягнення 389 грн. витрат на проїзд в судові засідання слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову в задоволенні позову, відсутні підстави для покладення судового збору на відповідача. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 23,1167 ЦК України,ст.ст.12,19,42,81,89,141,263,265, ч.6 ст. 259, ч.1 ст. 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved