Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

21.04.2020 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом доАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» і з урахуванням заяви від 24.06.2020 р. просить постановити рішення, яким визнати припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., з 25.12.2019 р. [PERSON] вимоги позову обґрунтовує тим, що 01.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитних договір, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором від 01.11.2007 р. між відповідачем та ним було укладено договір поруки, вважає поруку припиненою з огляду на те, що в договорі поруки не встановлено строк його дії. Ухвалою суду від 01.07.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦПК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Згідно частин першої, другої статті 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору поруки) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення поруки. Встановлено, що 01.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № DNQ0GA00000198, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 15 050,00 доларів США на термін до 01.11.2027 р., позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором; згідно пункту 5.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами (у частині сплати винагороди згідно пункту 7.1 договору, а також сплати страхових платежів згідно підпунктів 2.1.3, 2.2.7 договору), в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. В забезпечення виконання зобов`язань задоговором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 2 договору); у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 4 договору); згідно пункту 11 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором; згідно пункту 12 договору порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Позивач стверджує, що порука припинена, втім, враховуючи, що строк дії поруки встановлений сторонами у договорі, тому передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк дії поруки не застосовується, і позивач стверджує, що порука припинена з 25.12.2019 р., оскільки в грудні 2014 р. банк звернувся до суду з позовом про стягнення з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2015 р. у справі № 185/11921/14-ц позов задоволено, жодних вимог до нього, як другого з поручителів, заявлено не було, втім строк дії основного зобов`язання встановлений сторонами у кредитному договорі, а у положенні частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору поруки) мова йде про строк виконання основного зобов`язання, а не про строк дії договору. Поняття строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Згідно частини першої означеної статті якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання, отже відсутні правові підстави визнавати припиненою поруку. Посилання [PERSON] на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2019 р., якою було скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області віл 13.04.2017 р. у справі № 202/4494/16-ц про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, є помилковим, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними, зважаючи на різний суб`єктний склад учасників спору, інший предмет позову.

Outcome: dismissed