Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

1 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, який збільшила заявою від 26 грудня 2016 року, в якому просить встановити факт належності її батькові [PERSON], який помер 27 серпня 2007 року в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області, технічного паспорту на житловий будинок, що розташований по вул.Центральній (Леніна), 26 в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області, який було оформлено 20 серпня 2010 року Могилів-Подільським МБТІ на імя [PERSON], а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON], який помер 27 серпня 2007 року в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку, що розташований по вул.Центральній (Леніна), 26 в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області. Позов обґрунтовано наступним. 27 серпня 2007 року в с.Колоденка Томашпільського району помер [PERSON], який доводився позивачці батьком. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Колоденської сільської ради, майнового паю члена КСП та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул.Центральній (колишня Леніна), 26 в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області. Позивачка зазначає, що окрім не спадкоємцями залишилися і [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли та відмовилися від її прийняття Рішенням Томашпільського районного суду від 11 жовтня 2016 року позивачці було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому позивачка звернулася до Томашпільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. Право власності на майновий пай та земельну ділянку [PERSON] оформила належним чином, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нього. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Колоденської сільської ради в судове засідання не зявився, однак сільський голова Колоденської сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті (свідоцтві про смерть). Позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності документу на будинок її батькові. Метою встановлення заявлених фактів є реалізація позивачкою права успадкувати майно свого батька. Судом встановлено, що 27 серпня 2007 року в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження позивачки, її батьком записано [PERSON] (а.с.7). Прізвище позивачка поміняла в звязку із одруженням, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.20). Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Леніна, 26 в с.Колоденка Томашпільського району, даний документ виписано на [PERSON] (а.с.11-13). Згідно виписок з погосподарських книг Колоденської сільської ради за 1980-1982 роки. 1983-1985 роки, 1986-1990 роки, прізвище позивачки вказано [PERSON], прізвище її батька [PERSON] (а.с.14-16). Згідно довідки Колоденської сільської ради № 584 від 23 листопада 2016 року, у виписках з погосподарських книг за 1980, 1982, 1983, 1985, 1986, 1990 роки вірним прізвище вважати [PERSON] (а.с.17). Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи що [PERSON] та [PERSON]-одна і та ж особа-батько позивачки [PERSON], отриманий [PERSON] технічний паспорт на будинок містить помилку у написанні прізвища власника, факт належності даного документу батькові позивачки має для самої позивачки юридичне значення і впливає на можливість належним чином оформлення спадкового майна, тому дані вимоги підлягають задоволенню. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. [PERSON] помер 27 серпня 2007 року. В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно довідки виконкому Колоденської сільської ради № 585 від 23 листопада 2016 року, після смерті [PERSON], померлого 27 серпня 2007 року залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Колоденської сільської ради, майнового паю члена КСП та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул.Центральній (колишня Леніна), 26 в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області; спадкоємцем залишилися [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» про показники обєкта нерухомого майна, відповідно до проведеної інвентаризації від 22 вересня 2016 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Колоденка по вул.. Центральній, 26 (колишня адреса вул.Леніна), має такі показники: загальна площа 50,9 кв.м., житлова площа 41.2 кв.м. До складу спадкового майна входить житловий будинок «А», матеріал стін-шпали, прибудова «А1», літня кухня «Б», підвал «В», погріб «Г», криниця «Д», огорожа. Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на майно не зареєстровано (а.с.8). Згідно узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, найпоширенішою причиною звернення до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавця. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема, у випадках, коли відсутній отриманий спадкодавцем державний акт або сертифікат на земельну частку (пай) на право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, розглядаються судами з урахуванням вимоги закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, згідно яких відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на земельну ділянку або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Спадкоємець майна [PERSON] за законом, позивачка у справі [PERSON] зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (а.с.19). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 27 серпня 2007 року, не заведена (а.с.27). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] єдиний спадкоємець за законом на спадкове майно свого батька [PERSON], яка спадщину прийняла, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю оригіналу документу на спадкове майно. Тобто позивачка набула права та обовязки спадкодавця, тобто спадщина після смерті її батька належить їй, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачами визнано позовні вимоги [PERSON], визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved