Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

20.07.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі відповідач) і, уточнивши 30.10.2017 року раніше заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором добровільного комплексного автострахування від 15.12.2015 року в сумі 70443 грн 17 коп. та пеню за порушення умов цього договору в сумі 16020 грн 48 коп., а всього 86463 грн 65 коп. Крім того, позивач наполягав на відшкодуванні за рахунок відповідача понесених судових витрат у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 941 грн 43 коп. та витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7680 грн. У судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Вона пояснила, що позивачем до цього часу не надано усіх документів, необхідних для ухвалення рішення про виплату йому суми страхового відшкодуванні, а саме довіреності [PERSON] на користь [PERSON], в звязку з чим ухвалення цього рішення було відкладено до надання необхідних документів. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач був законним володільцем транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21111, реєстраційний номер [NUMBER] (далі [PERSON]); 15.12.2015 року позивач, діючи від свого імені, уклав з відповідачем [PERSON] добровільного комплексного автострахування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0674244/2502/15 (далі [PERSON], а. с. 9-19, 24). В звязку з викраденням 11.11.2016 року [PERSON], в той же день позивач звернувся з відповідним повідомленням до органів Національної поліції, а також до відповідача із заявою про виплату йому страхового відшкодування (а. с. 21, 22). Станом натепер сума страхового відшкодування відповідачем позивачу не виплачена; у запереченнях проти позову відповідач вказав, що рішення про виплату суми страхового відшкодування не ухвалено через ненадання позивачем довіреності [PERSON] на користь [PERSON], яка підтверджує право позивача на особисте отримання суми страхового відшкодування. Відповідач також стверджує, що про причини відкладення ухвалення рішення позивача проінформовано листом від 07.06.2017 року, проте він проігнорував вказану пропозицію і довіреність не надав. При вирішенні спору суд виходить з такого. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 7 Договору вигодонабувачем є позивач як володілець [PERSON], тому вимога відповідача про надання довіреності [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджує право керування позивача [PERSON], не ґрунтується на Договорі. Пунктом 33.3 Договору на відповідача покладено обовязок повідомити позивача про надання ним неповного обсягу необхідних документів протягом 15 днів з моменту звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Втім, цього відповідачем зроблено не було, а його посилання на нібито письмове повідомлення позивача про необхідність надання додаткових документів листом від 07.06.2017 року, тобто майже через 7 місяців після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 67), суд не бере до уваги через ненадання доказів фактичного направлення цього листа на адресу позивача. Пунктом 34.3 Договору визначено, що рішення про здійснення виплати страхового відшкодування відповідач приймає протягом 10 робочих днів з моменту одержання всіх необхідних документів, для підтвердження факту, причин обставин і наслідків настання страхового випадку та визначення розміру збитків, а фактичну виплату страхового відшкодування здійснює протягом наступних 15 робочих днів. Таким чином, за відсутності підстав для ухвалення рішення про відмову у виплаті позивачеві страхового відшкодування, яке відповідач не ухвалював, за приписами пункту 34.3 Договору відповідач був зобовязаний виплатити позивачеві суму страхового відшкодування не пізніше ніж на 25 робочий день від дня звернення з відповідною заявою, тобто до 16.12.2016 року включно (при обрахунку терміну виплати обрано пятиденний робочій тиждень). Пунктами 8.2.1, 10.1, 41.14 Договору встановлено, що при настанні страхового випадку позивачу виплачується страхова сума в розмірі 95000 грн за відрахуванням 15% франшизи і розміру фізичного зносу [PERSON], який станом на день викрадення становив 10.8493%. Таким чином, остаточна сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 70443 грн 17 коп. Пунктом 31.4.5 Договору сторони обумовили, що за несвоєчасну виплату страхового відшкодування відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нарахована пеня. Позивачем надано суду розрахунок пені за період з 16.12.2016 року до 27.10.2017 року, здійснений за правилами пункту 31.4.5 Договору, в сумі 16020 грн 48 коп., правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Отже, всього на користь позивача підлягає стягненню 86463 грн 65 коп. /70443.17 + 16020.48/. За приписом частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченої суми судового збору, пропорційна задоволеним позовним вимогам, у розмірі 864 грн 64 коп. Оскільки позивачем не надано суду письмових доказів фактичної оплати ним представнику витрат на правову допомогу адвоката в сумі 7680 грн вказана вимога не підлягає задоволенню. Таким чином, предявлений позов є таким, що ґрунтується на Законі та Договорі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved