Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

20 січня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №165/04-ф03.14/733 від 06 серпня 2008 року [PERSON] було надано у користування на споживчі цілі кредит окремими траншами в межах максимального ліміту 28 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 03 серпня 2018 року. Також, позивач вказує, що 06 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №165/04-ф03.14/733, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе зобовязання перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобовязань, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту №165/04-ф03.14/733 від 06 серпня 2008 року. Крім того, 10 вересня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]П було укладено додаткову угоду до кредитного договору №165/04-ф03.14/733 від 06 серпня 2008 року, згідно умов якої відсоткову ставку за користуванням кредиту змінено з 13,5% річних на 14,5 відсотків річних. Позивач зазначає, що в порушення укладених умов кредитного договору відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від взятих на себе зобовязань, не погашають кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 12 листопада 2015 року заборгованість перед банком становить 18\~548 доларів США 18 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 422 099 гривень 15 копійок. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подавали, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 06 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 165/04-ф03.14/733, відповідно до умов якого відповідачу було надано у користування на споживчі цілі кредит окремими траншами у розмірі 28\~000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 03 серпня 2018 року. Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 165/04-ф03.14/733 від 06 серпня 2008 року, між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки №165/04-ф03.14/733 від 06 серпня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за своєчасне виконання [PERSON] усіх її зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до договору, які можуть бути укладені в майбутньому. 10 вересня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]П було укладено додаткову угоду до кредитного договору №165/04-ф03.14/733 від 06 серпня 2008 року, на підставі якого відсоткову ставку за користуванням кредиту змінено з 13,5% річних на 14,5 відсотків річних. За приписами ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як зазначається у п. 1 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-8/870 від 26 липня 2002 року, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 28 000 доларів США, зі сплатою 13,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 03 серпня 2018 року. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків/ термінів повернення кредиту чи відповідної його частини та/або строків/термінів, сплати процентів чи комісій у випадках, визначених в будь-якому з п. п. 1.1., 2.4., 2.10, 3.2.3., 3.3.8.1, 3.3.14, цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 4.3. кредитного договору у разі порушення відповідачем вимог будь-якого з п. п. 3.3.2.-3.3.17. кредитного договору, відповідач зобов'язується на вимогу позивача, сплатити позивачу штраф у розмірі 3% від суми кредиту від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 12 листопада 2015 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість перед банком в сумі 18 548,18 доларів США, що еквівалентно 422 099,15 гривень, з яких: 12 622 доларів США, що еквівалентно 287 237,68 гривень,-сума заборгованості за кредитом; 3 254,07 доларів США, що еквівалентно 74 052,53 гривень,-сума заборгованості за відсотками; 1 723,26 доларів США, що еквівалентно 39 216,10 гривень, - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 948,85 доларів США, що еквівалентно 21 592,84 гривень,- пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідачі не скористались своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідачів, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved