Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

20 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона, відповідно до договору дарування від 05.04.2007, є власником 249/600 частин житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Співвласником даного будинку, а саме 351/600 частин, є [PERSON] . Відповідач, який є її колишнім чоловіком, зареєстрований у цьому будинку, однак фактично не проживає в ньому з лютого 2019 року, забрав свої речі та виїхав, не сплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні належним їй будинком. Ухвалою від 21.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.07.2021 від третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення щодо позову, які судом при ухвалені рішення не враховуються, оскільки були надіслані [PERSON] до суду з порушенням встановлених судом строків (а.с. 38, 40-41). У судове засідання позивач та її представник адвокат Носенко А.Ю. не з`явилися, представник позивача подав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також телефонограмою. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.08.2021, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником 249/600 часток будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування жилого будинку від 05.04.2007, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Босенко М.О. за № 226, зареєстрованим у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18356374 (а.с. 8-10, 56-59). Власником іншої частини будинку є [PERSON] , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.11.2001 та договору дарування від 26.08.1987 (а.с. 11-15). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, сформованих за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради на веб-сайті Порталу електронних сервісів міста Харкова (https://e-kharkiv.org/), відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 26). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 (справа № 646/883/19, провадження 2/646/1128/2019) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 18-19). З акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 22.04.2021 комісією у складі мешканців житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] з лютого 2019 року не проживає у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). З відповіді начальника ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 29.04.2021 вих. № 47аз/119-63/01/11-2021, наданої на запит адвоката О. Олійника убачається, що відповідач [PERSON] не мешкає у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2019 року, після розлучення з дружиною [PERSON] (а.с. 17) Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] у належному [PERSON] на праві приватної власності будинку без поважних причин не проживає з лютого 2019 року. Реєстрація відповідача у будинку, що належить позивачу, обмежує право власності позивача. Беручи до уваги вищенаведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 908,00 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку з задоволенням позову суд відповідно до ст.\~141\~ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved