Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

20.08.2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про визнання договору купівлі -продажу недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що після операції 13.07.2017 року, яка полягала в тотальному ендопротезуванні правого кульшового суглобу безцементним ендопротезом, він перебував під впливом тяжкої обставини та потребував коштів на покупку ендопротезу за ціною 47000,00 грн., ліків на суму 8000,00 грн. та реабілітацію. У звязку з чим, 06 березня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу № 5341/2018/849253 автомобіля ЗАЗ FORZA, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER], відповідно до якого його ціна склала 59100,00 грн., що майже в три рази є меншою його дійсної вартості. Оскільки, у відповідь на прохання позивача розірвати вказаний договір, вчинений під впливом тяжкої обставини, відповідачем було відмовлено, позивач вимушений був звернутися до суду. Позивач просив визнати вказаний договір купівлі-продажу від 06 березня 2018 року недійсним. Ухвалою від 02.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 08.11.2018 року та надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що на день укладення оспорюваного договору купівлі продажу транспортного засобу стан здоровя [PERSON] був задовільним, його цілком влаштувала ціна проданого автомобіля, яка повністю відповідала його оціночній вартості, він не повідомляв про те, що змушений продати автомобіль на вкрай невигідних умовах через вплив тяжкої для нього обставини. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2017 року [PERSON] проведена операція - тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу безцементним ендопротезом BICONTAKT, що підтверджується випискою з поліклінічного відділення Обласної клінічної лікарні відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сімї та репродукції людини, медичної генетики від 24.07.2017 року. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 9 від 13.07.2017 року, виданої ФОП [PERSON], [PERSON] сплачено 47000, 00 грн. на купівлю ендопротезу кульшового «Ескулап». Відповідно до договору купівлі продажу транспортного засобу, оформленого та підписаного сторонами в сервісному центрі 5341 РСЦ МВС в Полтавській області № 5341/2018/849253 від 06 березня 2018 року (далі - Договір), [PERSON] передав [PERSON] у власність автомобіль ЗАЗ FORZA, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно п. 3.1 Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 59100,00 грн. Згідно звіту про оцінку майна № 2740020_06032018_FP180306-001 від 06.03.2018 року, виконаного приватним підприємством «ПРОФОЦІНКА» на замовлення [PERSON], оціночна вартість автомобіля ЗАЗ FORZA, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] склала 59100,00 грн. Відповідно до вимог статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом частини 3 статті 203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля. Позовні вимоги він\~обґрунтував тим, що був змушений укласти вказаний договір під впливом тяжкої обставини у звязку з проведеною йому операцією потребував коштів на покупку ендопротезу за ціною 47000,00 грн., ліків на суму 8000,00 грн. та реабілітацію. Згідно частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Проаналізувавши вищезазначені норми закону слід прийти до висновку, що правочини, які вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові ВСУ від 06\~квітня 2016 року у справі № 6-551цс16 тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини. Основною ознакою правочину, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, є те, що він повинен бути вчинений саме для усунення або зменшення цих тяжких обставин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених ст.\~233 ЦК, позивачу в сукупності необхідно послатися на такі підстави, які будуть використанні в суді як докази, зокрема: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення в судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового звязку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто основний акцент необхідно зробити на обєктивній та субєктивній стороні. Що стосується вкрай невигідних умов, то слід враховувати таке. По-перше, ці невигідні умови безпосередньо мають бути повязані з обставинами вчинення правочину. Тобто внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість вирішити ту проблему (усунути тяжку обставину), яка змусила її це зробити. По-друге, умови правочину повинні бути не просто невигідними, а вкрай невигідними. Тобто такі умови мають бути явно кабальними для особи. По-третє, хоча ЦК і не встановлює, чого саме мають стосуватися умови правочину, однак з аналізу цієї норми випливає, що це насамперед ціна або інші обтяжливі для особи обовязки. Для доведення вкрай невигідних умов вчинення правочину особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжка обставина є оціночною категорією і має визнаватися судом з урахуванням всіх обставин справи. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] послався на те, що 13.07.2017 року виникла тяжка для нього обставина - йому проведено оперативне втручання, повязане з ендопротезуванням правого кульшового суглобу ендопротезом BICONTAKT, а 06 березня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу автомобіля, тобто після спливу майже 8 місяців, як виникла, зі слів позивача, тяжка для нього обставина. З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1202/604 від 24.07.2017 вбачається, що [PERSON] хворіє на захворювання правобічних коксартроз протягом останніх 5 років. Періодично в момент загострення лікувався амбулаторно та стаціонарно. 13.07.2017 року [PERSON] було проведено тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу ендопротезом BICONTAKT. На момент виписки загальний стан задовільний. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що правочин вчинений ним 06.03.2018 року виключно для усунення та/або зменшення тяжкої обставини, яка виникла 13.07.2017 року, оскільки сам факт наявного у нього захворювання, на яке він страждає протягом останніх пяти років, не підтверджує наявність такої обставини. Окрім того, згідно звіту про оцінку майна № 2740020_06032018_FP180306-001 від 06.03.2018 року, виконаного на замовлення [PERSON], оціночна вартість автомобіля ЗАЗ FORZA, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] у день його продажу склала 59100,00 грн. Сума продажу автомобіля була обумовлена сторонами договору, технічний стан автомобіля та його якісні характеристики відповідали його вартості та підтверджені даними звіту про оцінку майна від 06.03.2018 року, виконаного на замовлення [PERSON] оцінювачем [PERSON] З цих підстав можна зробити висновок, що доводи позивача в частині того, що він продав автомобіль на вкрай невигідних для себе умовах за запропоновану відповідачем суму, яка майже у три рази є меншою від його дійсної вартості не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Крім того, позивачем не надано доказів вартості лікування, квитанцію до прибуткового касового ордера № 9 від 13.07.2017 року на купівлю ендопротезу кульшового «Ескулап» за ціною 47000,00 грн. суд не може вважати достовірним доказом, оскільки за даними медичної документації позивачу було проведено ендопротезування правого кульшового суглобу ендопротезом BICONTAKT, про вартість якого у справі відсутні будь - які дані. Ураховуючи вільне волевиявлення позивача на вчинення спірного правочину, відсутність доказів вчинення правочину виключно для усунення та/або зменшення тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах, відсутність причинно - наслідкового звязку між хворобою позивача та вчиненням оспорюваного ним правочину, підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати у справі відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed