Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

21.05.2020 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, у якому прохав стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 221 708 грн. 86 коп., на відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн., а також судові витрати по справі, які складаються з 2317 грн. 09 коп. судового збору та 3000 грн. витрат на підготовку експертного висновку за замовленням сторони. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Lancer», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , право користування яким належить також [PERSON] . 24.02.2020 року під час користування транспортним засобом [PERSON] , о 17 год. 40 хв. біля будинку [ADDRESS] його автомобіль було пошкоджено внаслідок падіння на нього дерева. Це дерево було розташоване поблизу ділянки закруглення вул. Феодосіївської, на ділянці між пр. Гагаріна, місцем сходження вул. Полігонної, Гусенка та Писаржевського. Земельна ділянка, на якій було розташовано дерево, згідно із відомостями кадастрової карти, знаходиться у комунальній власності. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25.02.2015 року по справі № 6-14цс15, багаторічні насадження не можуть розглядатись, як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Отже, дерево, падінням якого позивачу завдано матеріальної шкоди, є власністю територіальної громади м. Дніпра. З метою встановлення розміру завданої йому шкоди, позивач замовив експертне дослідження автотоварознавця та повідомленням від 02.03.2020 року запросив представників відповідача, КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради для участі у проведенні огляду транспортного засобу 10.03.2020 року. Висновком експерта автотоварознавця № 7379 від 17.03.2020 року встановлено, що розмір завданої позивачу майнової шкоди складає 221 708 грн. 86 коп. Вартість проведення експертного дослідження за замовленням позивача склала 3 000 грн. Отже, внаслідок неналежного утримання відповідачем свого майна у порушення низки норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 322 ЦК України, йому завдано матеріальний збиток на суму 221 708 грн. 86 коп., а також моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн. У зв`язку з тим, що в досудовому порядку врегулювати питання відшкодування завданої матеріальної шкоди не виявилось можливим через те, що відповідач визначив відповідний порядок відшкодування шкоди, прийнявши нормативний акт, що має на меті зменшення розміру відшкодування шкоди потерпілим від пошкодження майна елементами благоустрою особам, а також тому, що цей нормативний акт не має часових обмежень при вирішенні питання про відшкодування шкоди, звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі. 12.08.2020 року відповідачем отримано копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення у матеріалах справи. Внаслідок відсторонення судді Яковлева Д.О. від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за № 3351/3дп/15-20 від 02.12.2020 року, справу протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2021 року передано у провадження цього складу суду. Ухвалою суду від 25.01.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Сторонам повторно встановлено строки на подання заяв по суті справи та доказів відповідачем. Копію ухвали суду від 25.01.2021 року отримано відповідачем в електронному вигляді на офіційну електронну пошту, про що свідчить довідка про доставку електронного листа в АСДС. Ухвалою суду від 15.03.2021 року до участі у справі як співвідповідача залучено Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, а Комунальне підприємство «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача. 16.04.2021 року відповідачем - Дніпровською міською радою, надано відзив на позовну заяву, згідно із яким позовні вимоги [PERSON] ним не визнані. Доводи міської ради зводяться до того, що відповідальність за утримання зелених насаджень лежить на виконавчому органі міської ради, що уповноважений в силу Закону України «Про благоустрій населених пунктів» здійснювати збереження та догляд за зеленими насадженнями. Отже, обов`язок відшкодування шкоди, завданої падінням дерева на автомобіль позивача, лежить саме на виконавчому органі міської ради, а не на міській раді. Яким саме з виконавчих органів міської ради має бути відшкодована шкода позивачу, відповідачем не зазначено. Дніпровська міська рада не є балансоутримувачем дерев, що ростуть поблизу ділянки закруглення вул. Феодосіївської, на ділянці між пр. Гагаріна, місцем сходження вул. Полігонної, Гусенка та Писаржевського у м. Дніпрі. Хто є балансоутримувачем дерев цієї частини міста відповідачем не вказано. Однак, відповідач вважає, що позивач не довів причинно-наслідковий зв`язок між діями міської ради та завданою йому шкодою. У справі відсутні докази, що засвідчують час паданні дерева, а також відсутні свідчення очевидців події падіння дерева на автомобіль позивача. Матеріали справи не містять доказів того, що міська рада відповідальна за розвиток і контроль у сфері зеленого господарства. При міській раді діє комісія з питань відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами. Рішенням міської ради № 90/31 від 25.04.2018 року затверджено Порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, пунктом 1.3 якого визначено, що відшкодування шкоди проводиться з метою добровільного досудового врегулювання спорів. Позивач до міської ради з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної об`єктом благоустрою, не звертався. З цих підстав, його позовні вимоги задоволенню не підлягають. 10.06.2021 року третьою особою КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради надано письмові пояснення по справі, у як яких йдеться про наступне. Порядок утримання зелених насаджень встановлений Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року за № 105. Цими правилами обов`язок з збереження зелених насаджень та належного догляду за ними покладених на балансоутримувача відповідних об`єктів. Однак, КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради не є балансоутримувачем зелених насаджень (дерев), що ростуть вздовж вул. Феодосіївської у м. Дніпрі, в тому числі і того дерева, яке впало на автомобіль позивача. КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради не володіє інформацією про балансоутримувача дерев на вказаній території. Статутна діяльність КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради не передбачає досягнення економічних результатів від господарюючої діяльності з зеленими насадженнями, які не перебувають на балансі підприємства. Прохали справу розглянути у відсутність представника підприємства. У судовому засіданні 30.06.2021 року закрито підготовче провадження та продовжено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Представниця відповідача - міської ради у судовому засіданні позовних вимог не визнала та прохала залишити їх без задоволення. Пояснення надала аналогічні відзиву на позовну заяву. Представник відповідача - Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради у судовому засіданні позовних вимог не визнав та прохав відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що за завдану позивачу шкоду повинна відповідати установа, на балансі якої перебувало дерево, яке впало на автомобіль. Вказане дерево на балансі Департаменту не перебувало. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , що позивач є власником транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «Lancer», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , право користування яким належить також [PERSON] . 24.02.2020 року близько 17 год. 40 хв. біля будинку № 2 по вул. Феодосіївській у м. Дніпрі на автомобіль марки «Mitsubishi», моделі «Lancer», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , впало дерево, внаслідок чого майно позивача зазначало механічних пошкоджень, а саме: деформація даху, кришки багажнику, розбиття задньої лівої фари, заднього скла, деформація лівого бокового дзеркала заднього огляду, пошкоджені ліві задні та передні двері, заднє праве крило. Факт падіння дерева та отриманих автомобілем пошкоджень зафіксовані протоколом огляду місця події від 24.02.2020 року, складеному о 19 год. 20 хв. слідчим Соборного СВ ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області Гришаєвим П.М. за усною заявою [PERSON] від 24.02.2020 року про вчинення злочину, прийняття якої підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення чи таке, що готується. З протоколу огляду місця події також вбачається, що ця слідча дія провадилась у складних погодних умовах, зумовлених поривами вітру зі снігом. Оглядом зафіксовано те, що дерево, яке впало на автівку позивача, за зовнішніми ознаками мало аварійний стан, оскільки при паданні вирвалось з коренем, який мав сліди тліну. Крім іншого, падіння дерева зафіксовано позивачем на фотознімку. 02.03.2020 року позивач повідомив міську раду про проведення огляду його автомобіля 10.03.2020 року за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 27-д та запропонував направити представника для участі в огляді. 02.03.2020 року позивач повідомив КП «Міськзеленбуд» ДМР про проведення огляду його автомобіля 10.03.2020 року за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 27-д та запропонував направити представника для участі в огляді. Відповідно до висновку експерта - автотоварознавця Крутінь В.І. за № 7379 від 17.03.2020 року, 10.03.2020 року ним, у присутності власника, проведено огляд транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «Lancer», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та встановлено, що автомобіль має пошкодження, які унеможливлюють його експлуатацію до проведення відновлювального ремонту. Ринкова вартість автомобіля, що є вартістю матеріального збитку, складає за підрахунком експерта 204 589 грн. 28 коп., тоді як вартість відновлювального ремонту становить 221 708 грн. 86 коп. Додатком до висновку експерта є фототаблиця пошкоджень автомобіля позивача, яка підтверджує, що за характером ушкоджень відповідних частин автомобіля останні могли утворитись внаслідок падіння на транспортний засіб дерева. Вартість проведення експертного дослідження з метою визначення розміру матеріального збитку за замовленням позивача склала 3 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7379 від 10.03.2020 року. 17.04.2020 року позивач надіслав до Дніпровської міської ради претензію про відшкодування йому шкоди, завданої падінням дерева, яка листом від 04.05.2020 року Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради залишена без розгляду з посиланням на її невідповідність Порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, що затверджений рішенням Дніпровської міської ради № 90/31 від 25.04.2018 року. Відповідачі та третя особа письмових чи інших доказів на спростування позовних вимог [PERSON] та на підтвердження власної правової позиції не надали. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має конституційне право на судовий засіб захисту. До засад цивільного законодавства, відповідно до вимог ст. 3 ЦК України, відноситься свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність і розумність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Нормою ст. 16 ЦПК України визначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі 1-2/2002 від 09.07.2002 року, положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Рішенням Дніпровської міської ради № 90/31 від 25.04.2018 року затверджено Порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, який визначає механізм добровільного відшкодування Дніпровською міською радою матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами. Відшкодування шкоди проводиться з метою добровільного досудового врегулювання спорів, запровадження процесу утримання об`єктів благоустрою міста в стані, придатному до використання, а також такому, що приведе до зменшення кількості випадків спричинення шкоди особам та їх майну, зменшення розміру шкоди, заподіяної майну осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, яка підлягає відшкодуванню, зміцнення довіри до органів місцевого самоврядування. Для відшкодування шкоди особа, майну якої заподіяно шкоду, звертається до міської ради протягом 30 календарних днів з дня заподіяння шкоди. Право на відшкодування шкоди мають фізичні особи, місце проживання або перебування яких зареєстровано у місті Дніпрі, та юридичні особи, які зареєстровані та знаходяться/ведуть господарську діяльність у місті Дніпрі. Питання відшкодування шкоди розглядається комісією, яка створюється розпорядженням міського голови. Відповідно до умов, визначених у протоколі комісії, між міською радою, особою та балансоутримувачем об`єкта благоустрою комунальної власності та його елементів укладається договір про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами за примірною формою (додаток 2), який набирає чинності з моменту затвердження виконавчим комітетом міської ради. Від міської ради договір підписує міський голова або уповноважена особа. Метою укладення договору є зменшення розміру шкоди, заподіяної майну осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, яка підлягає відшкодуванню. На підставі протоколу комісії департаментом правового забезпечення Дніпровської міської ради готується проект рішення виконавчого комітету міської ради щодо виплати матеріальної шкоди та затвердження договору. Підставою для здійснення виплати є рішення виконавчого комітету міської ради щодо виплати матеріальної шкоди та затвердження договору. Відшкодування шкоди здійснюється за рахунок коштів міського бюджету у межах асигнувань, передбачених Програмою реформування та розвитку комунального господарства міста Дніпра на 2016 - 2020 роки, затвердженою рішенням міської ради від 30.03.2016 №17/5. Наведені вище норми права свідчать про те, що характер спірних правовідносин не зобов`язує позивача звертатись в обов`язковому порядку до інституту досудового врегулювання спору. Покликання відповідача на недотримання позивачем порядку відшкодування шкоди є неприйнятними, оскільки право позивача не звернення до суду з позовом про захист цивільного права не може бути обмежено прийняттям органом місцевого самоврядування власного нормативного акту, дія якого поширюється на невизначене коло осіб - мешканців м. Дніпра. Доводи відповідача є нічим іншим, як способом уникнути цивільної відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду у будь-який спосіб, на що також вказує і решта покликань відповідача. Так, відповідач, не визнаючи ні події, за якої було завдано шкоди, ні власної відповідальності за завдану шкоду, у зв`язку з тим, що ним утворено неназваний ним у відзиві виконавчий орган, метою діяльності якого є утримання елементів благоустрою міста, а також тому, що дерева по [ADDRESS] на балансі міської ради не перебувають, наполягає на зверненні позивача до міської ради з заявою та іншими документами, визначеними згаданим Порядком відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, що при викладених обставинах є цілком безперспективним кроком з боку позивача, не здатним призвести до відновлення права. Більш того, у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні представниця міської ради виснувала, що міська рада не може відповідати за завдану майну позивача шкоду, оскільки таку відповідальність має нести виключно балансоутримувач зелених насаджень, якого в ході розгляду цієї справи не встановлено. В цей же час, затверджений міською радою Порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами спростовує доводи відповідача щодо меж цивільної відповідальності, оскільки передбачає відшкодування шкоди власникам майна, пошкодженого об`єктами та елементами благоустрою міста за рахунок міського бюджету, а не з фонду відповідного виконавчого органу, відповідального за благоустрій міста. Суд враховує, що при таких запереченнях міської ради, виснуваних фактично на тому, що дерево ні у кого на балансі не перебувало, трьохсторонній договір, передбачений Порядком відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами (сторонами якого є міська рада, власник пошкодженого майна та балансоутримувач об`єкта благоустрою комунальної власності та його елементів), укладений бути не може. Відтак у суду наявна повна юрисдикція на вирішення цього спору. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до вимог ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Відповідно до вимог ст.ст. 125. 126 Земельного кодексу України, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідачами не спростовано того факту, що земельна ділянка, на якій знаходилось дерево, падінням якого завдано шкоди майну позивача, перебуває у комунальній власності територіальної громади. Доказів того, що земельна ділянка передавалась у користування інших осіб суду також не представлено. Суду не представлено доказів того, що зелені насадження поруч з будинком [ADDRESS] , передавались на баланс утвореним міською радою виконавчим органам, або на баланс об`єднанню співвласників багатоквартирного житлового будинку. Згідно з вимогами підпункту 7 п. а ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Статтею 60 цього Закону визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування. Згідно з вимогами ст.ст.1,13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою відносяться парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища, рекреаційні, оздоровчі, навчальні, спортивні, історико-культурні об`єкти, об`єкти промисловості, комунально-складські та інші об`єкти у межах населеного пункту. Елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п.2 ч.1 ст.21 Закону). Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Частиною 3 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.2.1,5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами. Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Відповідно до п.5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем. Відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Згідно п.5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 року №240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Відповідно до Статуту КП «Міськзеленбуд» ДМР, метою діяльності підприємства є: виконання робіт з озеленення, благоустрою, утримання, видалення, відновлення зелених насаджень тощо; надання послуг з догляду та виконання робіт з поточного та капітального ремонту зелених насаджень за договорами з державними установами за рахунок бюджетних асигнувань та з підприємствами інших форм власності; будівництво на підрядних та субпідрядних засадах нових об`єктів озеленення; організація робіт та послуг щодо захисту зелених насаджень; створення автоматизованого реєстру зелених насаджень; надання послуг та виконання робіт, пов`язаних зі створенням та веденням реєстру, кадастру зелених насаджень; виконання робіт (надання послуг) з обслуговування бази даних реєстру, кадастру зелених насаджень, ведення моніторингу; надання інформації, даних, відомостей, схем, довідок, витягів, інших матеріалів та документації органам державної влади, органам місцевого самоврядування, фізичним особам і юридичним особам незалежно від форм власності з реєстру, кадастру зелених насаджень; виконання робіт та надання послуг щодо проведення та ведення обліку зелених насаджень на території міста; виконання робіт з обстеження зелених насаджень на території міста, визначення їх якісних та кількісних характеристик; виконання робіт з інвентаризації об`єктів зеленого господарства; виконання робіт з визначення загальної площі, зайнятої об`єктами зеленого господарства, у тому числі деревами, чагарниками, квітниками, газонами, стежками тощо; визначення кількості дерев і чагарників за видами насаджень, породами, віком, діаметром стовбурів дерев та стану їхнього утримання; визначення вартості об`єкта загалом і його окремих ділянок; складання інвентаризаційних планів на об`єкти зеленого господарства; складання паспортів на об`єкти благоустрою зеленого господарства; підготовка актів обстеження зелених насаджень, визначення якісного стану зелених насаджень, нарахування відновної вартості на зелені насаджені та інші об`єкти благоустрою; складання та ведення реєстру зелених насаджень міста Дніпро; розроблення та впровадження заходів щодо реконструкції об`єктів благоустрою зеленого господарства; розробка програм та заходів розвитку зелених зон міста; виконання науково-дослідних робіт у сфері зеленого господарства; розробка проектів видалення (знесення, знищення) та відновлення (відтворення) зелених насаджень, проектів реконструкції парків, скверів, зелених зон тощо, проектів благоустрою та ландшафтного дизайну. Майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Дніпра та закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Власником підприємства є територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та уповноваженого органу. Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради є виконавчим органом Дніпровської міської ради згідно з рішенням міської ради від 16.03.2016 № 7/3 «Про затвердження структури Дніпропетровської міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів» (із змінами та доповненнями). Відповідно до Положення, Департамент є головним розпорядником коштів міського бюджету та замовником на виконання робіт відповідно до завдань Департаменту. Метою діяльності Департаменту є: здійснення заходів щодо формування зовнішнього вигляду території міста, надання йому естетично-привабливого вигляду, поліпшення умов проживання мешканців міста шляхом будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту, утримання об`єктів благоустрою, соціально-культурного призначення та інфраструктури міста; забезпечення комплексного розвитку благоустрою та інфраструктури міста для задоволення потреб населення у комунальних послугах та організації роботи з підвищення ефективності їх надання. Основними завданнями Департаменту є, зокрема, організація управління об`єктами благоустрою та інфраструктури комунальної власності територіальної громади міста. До функцій Департаменту відноситься організація виконання показників соціально-економічного і культурного розвитку міста в напрямках капітального будівництва та реконструкції об`єктів благоустрою, інфраструктури і соціально-культурного призначення; організація за рахунок бюджетних коштів капітального та поточного ремонту та утримання об`єктів благоустрою міста; здійснення контролю за станом та відновленням елементів благоустрою міста; організація, координація та контроль ведення робіт з благоустрою території міста: поточного утримання вулиць, доріг, парків, малих архітектурних споруд, міських кладовищ, капітального та поточного ремонту доріг і парків, зовнішнього освітлення, санітарної очистки території міста, зелених насаджень (надання ордерів на видалення), поховань невідомих, безрідних громадян, перевезень померлих громадян до ОКЗ «Бюро СМЕ», оцінювання стану справ на цій ділянці роботи, здійснення аналітичних та контрольних операцій. З наведених вище норм та встановлених судом фактичних обставин справи випливає, що відповідачами неналежно здійснюється законодавча функція з організації благоустрою населених пунктів, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень, оскільки до цього часу не проведено інвентаризації зелених насаджень та не складено передавального акту зелених насаджень міста на баланс утвореного міською радою комунального підприємства - КП «Міськзеленбуд» ДМР, наслідком чого є не тільки неналежне утримання зелених насаджень, їх занедбання та створення загрози майну, здоров`ю та життю мешканців міста, але й створення штучних умов для уникнення міською радою та її виконавчими органами відповідальності за таку бездіяльність. В цей же час, і норми ЦК України, і норми Закону України «Про благоустрій населених пунктів», і норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дають підстави стверджувати, що відповідальність за шкоду, завдану майну особи падінням дерева, що зростало на землях комунальної форми власності, несе міська рада, яка уособлює територіальну громаду, що, в свою чергу, є власником земельної ділянки, частиною якої є зелені насадження. Такий висновок повністю узгоджується з нормою ст. 322 ЦК України, яка покладає тягар утримання майна на власника. Встановлені судом фактичні обставини справи, заперечення відповідачем відповідальності за зелені насадження по [ADDRESS] без будь-яких доказів щодо належної особи власника чи їх балансоутримувача, свідчать про безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідачів (недоглядом зелених насаджень) і подією у вигляді падіння дерева на автівку позивача. При цьому суд враховує і те, що на автівку позивача впала внаслідок пориву вітру не гілка, а дерево в цілому, коренева система опинилась назовні, що є додатковим свідченням прояву бездіяльності відповідачем. Таким чином, оскільки дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, дерево у відповідності до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не перебувало на балансовому обліку, в той час як організація роботи з цього питання покладена законодавцем на органами місцевого самоврядування, які повинні діяти згідно із вимогами ст. 19 Конституції України, суд приходить до висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди слід покласти саме на Дніпровську міську раду, до відання виконавчого органу якої в силу пп.7 п.«а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення та яким не було належним чином забезпечено організацію роботу з питань благоустрою, а саме щодо обліку зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року по справі № 200/22129/16-ц. Підстави для покладення матеріальної відповідальності на виконавчий орган суд не вбачає, оскільки Департамент є лише розпорядником коштів місцевого бюджету; не є власником майна, через неналежне утримання якого завдано шкоду; міська рада, затверджуючи Порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, сама визнала необхідність відшкодування шкоди не з доходів господарюючого суб`єкта КП «Міськзеленбуд», а за рахунок міського бюджету. Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі /передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо/ або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Для відновлення становища, що існувало до порушення права власності позивача пошкодженням належного йому майна, відшкодувати майнову шкоду за ринковою вартістю автомобіля недостатньо, оскільки відновлювальний ремонт коштує більше. Позивач має право розраховувати на відновлення первісного стану його речі, без відновлювального ремонту позбавлений можливості експлуатувати майно, тому в цій частині його позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі, стягнувши з міської ради на його користь майнову шкоду у розмірі 221708 грн. 86 коп. та на підставі ст. 22 ЦК України витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 3000 грн. Оскільки внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, як власника майна, що виразилась у неналежному утриманні та обліку зелених насаджених на землях комунальної власності, наслідком чого стало пошкодження майна позивача, останній зазнав негативних змін у звичному способі життя, вимушений був докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, фактично позбавлений засобу пересування, суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди. В цей же час, суд вважає визначений позивачем розмір моральної шкоди значно завищеним. Тому, присуджуючи на відшкодування моральної шкоди грошові кошти, суд керується принципом, що відшкодування моральної шкоди не може мати на меті незаконного збагачення за рахунок відповідача. Беручи до уваги обсяг негативних явищ, що настали для позивача через протиправні дії відповідача, суд вважає достатнім для відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 2 000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2267 грн. 08 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial