Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 17 березня 2020 року [PERSON] (далі - представник) в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - також позивач) подав до суду позовну заяву до [PERSON] (далі - також відповідач) про стягнення заборгованості, в якій посилається, що відповідач не виконує умови кредитного договору, тому просить стягнути з неї заборгованість у загальному розмірі 4080,45 доларів США (далі - також грошові кошти), що в\~еквіваленті на\~національну валюту\~України згідно\~з офіційним\~курсом валют\~Національного Банку\~України складає\~115884\~гривень 78\~копійокта судові витрати у розмірі 2270 гривень (далі - також позовна заява). Відповідач не подала до суду відзив проти позову. 2. Суд, з приводу неявки в судове засідання сторін, зазначає таке. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач подала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти позову та просила розглядати справу за її відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, та подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 квітня 2021 року справу прийнято до провадження у порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін, й визначено дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача для надання їй часу для підготовки відзиву. 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. 12 серпня 2008 року позивач та відповідач уклали договір ОDIVGА0000000025відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 25013 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (далі - також кредитний договір, а.с. 10-14). Позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 8.1, 2.3.1, 2.3.2, 3.2. кредитного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту (пункт 2.2.2 кредитного договору). Позичальник зобов`язується погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки передбачені пунктами 8.1 та пункту 2.3.3 кредитного договору (пункт 2.2.4 кредитного договору). Рішенням від 01 жовтня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму у розмірі 26259,55 доларів США (далі - також рішення від 01 жовтня 2013 року, а.с. 5-6). Прострочена сума заборгованості становить 17540,45 доларів США. Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 16 листопада 2012 року по 06 січня 2021 року, 3 проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 17540,50 доларів США, складають заборгованості - 4080,45 доларів США. 5. Норми права, які застосував суд такі. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК). Боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 1, 2 статті 625 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК). Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, далі -ЦПК). 6. Мотиви застосування норм права такі. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини щодо укладання кредитного договору, договору поруки, а також надання кредитних коштів та неповернення їх відповідачем не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки ці обставини встановлені рішенням від 01 жовтня 2013 року. Суд вважає, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК. Оскільки, зобов`язання не виконано належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на відповідача, який допустив неналежне виконання покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі закріплені у статті 625 ЦК, так як остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд відмічає, що право позивача вимагати сплату трьох відсотків річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні його матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачу. Суд констатує, що на час розгляду справи відповідач заборгованість в розмірі 17540,45 доларів США не сплатила, доказів, які підтверджували б оплату даної заборгованості суду не подала. Відтак, суд зауважує, що після прийняття судом рішення від 01 жовтня 2013 року про стягнення заборгованості, грошове зобов`язання боржника не припинилось, оскільки позивач реально грошові кошти не отримав. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та рішенням від 01 жовтня 2013 року не виконувала, в зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 4080,45 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України складає 115884 гривень 78 копійок, яка складається із сум наведених у розрахунку. Відповідач заперечень щодо позову не надала, а суд самостійно не може поставити під сумнів розрахунок заборгованості. Зрештою, суд зазначає, що відповідачем порушені права позивача, які ґрунтуються на договорі та законі. 7. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити повністю. 8. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270 гривень, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю.

Outcome: approved