Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

21.09.2015 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що зареєстрували шлюб з відповідачем 22.08.2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області зроблено актовий запис № 55. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбних відносин проживає з нею. Далі в позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні поняття про сімейні стосунки. Через відсутність взаємоповаги, любові та взаємодопомоги з боку відповідача, різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сімї постійно виникали непорозуміння та сварки, які і призвели до її розпаду. Вжиття заходів для примирення вважає недоцільним, спору по вихованню спільної дитини немає. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, в звязку з зайнятістю на роботі, надання строку для примирення вважає недоцільним, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити (а. с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, в звязку з зайнятістю на роботі, надання строку для примирення вважає недоцільним, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення (а. с. 13). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між позовом [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 55, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 067904, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 22 серпня 2009 року (а. с. 7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 160350, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 14.01.2011 року (а. с. 8). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися з серпня 2015 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом із позивачем [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON]А на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та інтересам їх спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в позові. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівці в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved