Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

21 березня 2019 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 28 серпня 1999 року Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 575. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 2016 року. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Майновий спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 28 серпня 1999 року Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 575. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи, про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 29 березня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 09.04.2019 р. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 09 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.04.2019 року. 26.04.2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому просила надати строк на примирення до 25.09.2019 року зазначивши, що від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач не надав будь-яких доказів стосовно того, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам. ЇЇ почуття до позивача не змінилися. Вважає, що заради інтересів малолітньої дитини, а також, враховуючи їх тривалі почуття можливо зберегти сім`ю, а рішення позивача розірвати шлюб вважає спонтанним та безпідставним. Бажає зберегти шлюб. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 26 квітня 2019 року сторонам надано строк на примирення до 27.05.2019 року та зупинено провадження до закінчення строку на примирення. Позивач після спливу строку на примирення у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач після спливу строку на примирення у судовому засіданні заперечувала щодо розірвання шлюбу та просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 28 серпня 1999 року Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 575. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 2016 року. Спору про поділ майна та щодо проживання дитини немає. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, строк на примирення не дав результатів, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору на його користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст. 141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved