Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач, [PERSON], звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 06.10.2007 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, однак у звязку із припиненням шлюбних відносин, такий існує виключно формально. За час шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що збереження шлюбу між ним та відповідачкою - неможливе, а тому просить суд його розірвати без надання строку на примирення. Позовні вимоги мотивує тим, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного розриву сімейних відносин. [PERSON] вказує на те, що відповідачка нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їх спільна малолітня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. [PERSON] зазначає, що його з відповідачкою шлюб існує виключно формально, спільного господарства вони не ведуть, а примирення між ними неможливе, у зв'язку із чим збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. За таких обставин просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з заявлених у ньому підстав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі: пояснила, що шлюб з позивачем зберегти неможливо, оскільки ні вона, ні він цього не бажають, а тому вона не заперечує проти його розірвання. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 06.10.2007 р. виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області між сторонами у справі зареєстровано шлюб, що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 032559, запис в Книзі реєстрації шлюбів № 14. В період перебування у шлюбі, у сторін 27.05.2008 року народився син, [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ФМ № 101361, виданого виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 10 червня 2008 р., актовий запис за № 11. Як вбачається із пояснень позивача, підставами припинення шлюбних відносин із відповідачкою являються систематичні сварки та відсутність взаєморозуміння. Згідно основних положень сімейного законодавства, однією із засад шлюбу є його добровільність, яка ґрунтується на бажанні обох сторін перебувати у сімейних відносинах. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не має наміру його зберігати. Відповідач в повному обсязі визнала позовні вимоги та не заперечила проти їх задоволення, просить суд шлюб між нею та позивачем розірвати. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На виконання приписів ст. 111 СК України судом повідомлено сторони про необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить засадам суспільства, однак, останні відмовилися від надання їм часу для примирення. Судом при розгляді справи встановлено, що збереження цього шлюбу неможливо у зв'язку з припиненням між подружжям шлюбних відносин та відсутністю у сторін будь-якого наміру на збереження подружніх стосунків. За положеннями ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх сина, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ч. 1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір в розмірі 487,20 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 26 листопада 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 26 листопада 2015 року. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved