Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

20.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], місце проживання дитини визначити з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], посилається на те, що він перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 10.02.2007 року відділом РАЦС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №09. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. Дитина проживає з матірю. В судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив суд його задовольнити. Вважав примирення не можливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Не заперечувала проти їх задоволення, вважала не можливим примирення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 10.02.2007 року відділом РАЦС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №09 (свідоцтво про шлюб серія І-КЕ №026003, видане 10.02.2007 року Кобеляцьким районним управлінням юстиції Полтавської області). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КЕ №050858, видане 30.08.2007 року Пригарівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області. Сторони визнали, що фактично припинили шлюбно-сімейні відносини внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Дитина проживає з матірю. Майновий спір на час розгляду даної справи відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6-му проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. А тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб сторін, визначити місце проживання дитини з матірю. З огляду на наведене позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved