Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

19 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 грудня 1983 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружжя проживало в м. Чернівці. Позивачка зазначає, що сім'я розпалась з вини відповідача, який без попередження, 14 травня 2010 року пішов з дому та більше не повернувся. Оскільки будь-яких конфліктів чи сварок між подружжям не було, а в квартирі залишились речі відповідача, позивачка звернулась до правоохоронних органів із заявою про зникнення чоловіка, так як вважала, що йому може загрожувати небезпека. В ході розшуку було встановлено, що [PERSON] проживає в с. Ємадикіне смт. Шалигине Глухівського району, де він створив нову сім'ю. Після цього в телефонному режимі відповідач повідомив позивачку, що він не бажає нічого пояснювати і не має наміру зберігати шлюб. Таким чином, шлюбні стосунки припинені між подружжям остаточно в травні 2010 року, з цього часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби примиритися не дали результатів. За вказаних обставин, шлюб носить формальний характер, тому позивачка просить його розірвати, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору про поділ майна між сторонами немає. В судові засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі у зв'язку з віддаленістю її місця проживання (м. Чернівці) від місця слухання справи (м. Глухів), позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення не бажає, наполягає на розірванні шлюбу (а.с. 8). В судовому засіданні 06 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] позов визнав повністю, на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 04 грудня 1983 року у Палаці Урочистих Подій м. Ленінград (Дворец бракосочетания г. Ленинград) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбу в цей день зроблено відповідний актовий запис за № 11016, і спільне прізвище подружжя після одруження [PERSON] (а.с.4). З довідки Шевченківського РВВС м. Чернівці від 27.05.2010 року вбачається, що [PERSON] дійсно зверталась до Шевченківського РВВС м. Чернівці із з'явою від 15.05.2010 року з приводу зникнення безвісти її чоловіка [PERSON], який 14 травня 2010 року пішов з дому, і на той час його місцезнаходження не відоме (а.с.5). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і категорично заперечує проти примирення, а відповідач згоден на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 243,60 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved