Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 15.05.2019 року до Борівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області, третя особа: [PERSON] , в якій позивачі просять встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сином та донькою [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за ними в порядку спадкування за законом право на право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», знаходиться на території Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Борівською районною державною адміністрацією 30 вересня 1996 року на підставі рішення Борівської райдержадміністрації № 391 від 24 вересня 1996 року, та зареєстрованого 17 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 588, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після смерті матері позивачів залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» розміром 7,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката серії [NUMBER] виданого Борівською районною державною адміністрацією 30 вересня 1996 року на підставі рішення Борівської райдержадміністрації № 391 від 24 вересня 1996 року та зареєстрованого 17 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 588. Крім позивачів, є ще одна спадкоємиця - їхня сестра [PERSON] , яка не прийняла спадщину після смерті матері, не претендує на неї і не заперечує проти її прийняття позивачами, що підтверджується її заявою, посвідченою приватним нотаріусом Борівського районного нотаріального округу Харківської області Бондаренко О.І. 05.07.2018 р. за реєстровим № 1184. Позивачі бажають прийняти спадщину після смерті своєї матері, проте після її смерті не знайшли оригіналу зазначеного сертифікату, що унеможливлює оформлення спадщини в досудовому порядку. Одночасно з цим, в зв?язку з тим, що у свідоцтвах про народження позивачів є помилки у написанні імені їхньої матері, а саме: замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », тому останні не мали змоги встановити родинні відносини з їхньою матір?ю. Позивачами було розміщено оголошення у Борівську районну газету «Трудова слава» №№ 91-92 від 16.11.2018 р. про те, що втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий Борівською РДА 30.09.1996 р. на підставі рішення № 391 від 24.09.1996 року на ім?я [PERSON] , вважати недійсним. Згідно вищезазначеного сертифіката матері позивачів належала земельна ділянка розміром 7,31 га в умовних кадастрових гектарах. Проте листом № 229 від 19.03.2019 р. Виконавчий комітет Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області повідомив, що [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] , яка розташована на території Підвисочанської сільської ради Борівського району, площею 4,8990 га. Відповідно до листа Відділу у Борівському районі Головного управління Держгеокадстру у Харківській області від 04.03.2019 року середня вартість нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Харківській області станом на 01.01.2019 року становить 32 237.00 грн. 2. Позиції учасників справи Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 15.05.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. До участі у справі в якості співвідповідача, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 18.06.2019 р. залучено Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, до повноважень якого відноситься питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 22 квітня 2019 року по справі № 171/2030/17. 11.07.2019 року до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив ГУ Держгеокадастру у Харківській області, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. Ухвалою суду від 17.07.2019 року підготовче провадження по справі закрито і справу призначеного до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з?явилися, надали заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Представник Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник ГУ Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог відмовити з мотивів викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 17.07.2018 р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). 05 червня 1971 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.14). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , яке містить виправлення імені члена КСП, [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 7,31 в ум.кад. га (а.с.16). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, на прийняття цієї спадщини не претендує та не заперечує проти прийняття спадщини іншими спадкоємцями померлої (а.с.17). Середня вартість нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Харківській області станом на 01.01.2019 року становить 32237.00 грн. за 1 га, що вбачається з копії повідомлення Відділу у Печенізькому районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області (а.с.18). Відповідно до копії відповіді виконкому Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області № 229 від 19.03.2019 року [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] , площею 4,8990 га (а.с.19). З копії сторінки газети «Трудова слава» №№91-92 від 16.11.2018 року вбачається, що втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 30.09.1996 р. на ім?я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.20). З довідки № 1122 від 11.12.2007 р. виданої виконкомом Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована в с. Калинове Борівського району Харківської області до дня своєї смерті [INFO] . На момент смерті разом із нею проживав і був постійно приписаний чоловік [PERSON] (а.с.46). Відповідно до копії посвідки про народження № [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] (а.с.47). Копією Інформації Відділу у Борівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області підтверджується, що [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба»; Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату не виготовлявся (а.с.73-74). Постановою державного нотаріуса Борівської ДНК у Харківській області від 04.07.2019 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті їхньої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) та належним чином не підтверджується родинний зв?язок [PERSON] , [PERSON] з матір?ю (а.с.81). Згідно листа Відділу у Борівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 198/105-19 від 25.06.2019 року на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] не було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю (а.с.82). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.83). 4. Релевантні джерела права й акти їх застосування Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року, зі змінами № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику у справах про встановлення факту, яке має юридичне значення» «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину». У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред. від 01.01.2014р., цей цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003р., положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, законодавець встановлює, що новий Цивільний кодекс застосовується до прав та обов`язків, зокрема, які «виникли до набрання ним чинності та продовжують існувати після набрання ним чинності», до яких законодавець відносить також правовідносини щодо спадкування, коли спадщина відкрилась до набрання новим Кодексом чинності, але не була ніким прийнята із спадкоємців. Тобто, за змістом вказаних норм Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, визначальним є те, що право у особи за чинним на час відкриття спадщини законодавством мало існувати та бути наявним, тільки тоді можна вважати, що таке право виникло до набрання чинності новим ЦК України та продовжує існувати у особи після цього, а тому може бути захищене у відповідності до вимог ЦК України в ред. 2004р. з урахуванням правил п. 5 Прикінцевих та перехідних положень. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] , що є підставою для задоволення заявлених вимог. Матеріалами справи встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 7,31 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Підвисочанської сільської ради Борівського району Харківської області. Позивачі є спадкоємцями першої черги на майно померлої матері. Право позивачів на земельну частку (пай) в порядку спадкування було не визнане, оскільки постановою нотаріуса від 04.07.2019 р. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). В зв`язку з цим, позивачі вимушені були звернутися до суду за захистом свого невизнаного права. При цьому, позивачами невірно вказано спосіб захисту, оскільки зі змісту позовних вимог та викладених вище положень чинного законодавства вбачається, що належним способом захисту в даних правовідносинах є пред?явлення позову про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, а не позову про право на право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Крім того, суд дослідивши матеріали справи та фактичні обставини справи, приходить до висновку, що суть позовних вимог полягає у визнанні права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, але позивачі в зв?язку з юридичною необізнаністю невірно сформулювали позовні вимоги і відмова в позові з цих підстав не відповідатиме принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачів в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Що стосується доводів відповідача про пропуск позивачами позовної давності, то відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто на дані правовідносини позовна давність не поширюється. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 11 березня 2019 року по справі № 619/2559/17. Враховуючи те, що позивачі в позові не зазначили в яких частинах визнати за ними право на земельну частку (пай), суд вважає за необхідне визнати за ними право на земельну частку (пай) в рівних долях. 6. Висновки суду за результатами розгляду справи З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] задовольнити. З урахуванням матеріалів справи, ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved