Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

19 червня 2018 позивач звернувся до суду із уточненим позовом до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] кредитного договору №561-П від 18.07.2011 р. остання отримала 80000,00 грн. зі сплатою 42 % річних за строковою позикою, та 126 % річних за простроченою позикою, строком до 18 липня 2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON], [PERSON] за одного боку, та кредитною спілкою, з іншого, було укладено договір іпотеки №1520 від 18.07.2011 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв.м, жилою площею 27,7 кв.м. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 80000,00 гривень. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, що призвело для збитків для КС «Південно-Східна кредитна компанія», які виразились у залученні вільних коштів до страхового резерву, створеного у забезпечення простроченої заборгованості позичальника та несенні витрат по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку із цим, станом на 15.06.2018 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у сумі 254229,33 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту 80000,00 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 174229,33 гривень. Крім того зазначив, що у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивач за період з 18.06.2015 р. до 30.09.2018 р. зазнав інфляційні витрати у розмірі 81053,80 грн., у зв'язку із чим заборгованість з урахуванням інфляційних витрат складає 335283,13 грн.. Просив звернути стягнення на вказану квартиру у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом набуття КС «Південно-Східна кредитна компанія» права власності на предмет іпотеки за вартістю, обумовленою сторонами договору іпотеки, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.07.2018 р. відмовлено у відкритті провадження у справі у зв'язку зі смертю відповідача [PERSON], ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили. Ухвалу суду від 25.07.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.51). У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином замовною кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 18 липня 2011 року між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 561-П згідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 80000,00 гривень на споживчі потреби зі сплатою 42 % річних за строковим кредитом та 126 % річних за простроченим кредитом від фактичної суми заборгованості, строком до 18 липня 2016 року ( а.с. 11-14). 18.07.2011 року [PERSON], [PERSON] та КС «Південно-Східна кредитна компанія» уклали договір іпотеки, посвідчений приватний нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1521, на підставі якого для забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № 561-П від 18.07.2011 року [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку квартиру 50, складену з 2-х кімнат, загальною площею 44,2 кв.м., жилою площею 27,7 кв.м., яка належить їм на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.07.2011 р. року за №47162/н Управлінням міського майна м. Маріуполя, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації Донецької області м. Маріуполя 15.07.2011 року та записано в реєстрову книгу за № 34150757. Вартість іпотечного майна була оцінена сторонами в сумі 80000 гривень ( а.с. 15-24). Згідно із видатковим касовим ордером № 151 від 18 липня 2011 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 80000 гривень. Відповідно до актового запису про смерть №555 від 16.07.2014 р. [PERSON] померла [INFO]. ( а.с. 47) З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відомостей, щодо реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня ( а.с. 61-62). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №561-П від 18.07.2011 року, відповідач станом на 18.01.2018 має заборгованість за кредитним договором у сумі 254229,33 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 80000 гривень та заборгованості за відсотками за користування кредитом 174229,33 гривень, інфляційні витрати за період з 18.06.2015 р. до 30.09.2018 р. у розмірі 81053,90 грн.. Відповідно до п. 3, 4 розділу 3 Іпотечного договору від 18.07.2011 року, у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань, іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки іпотеко держатель має право застосувати на свій розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання стягнення предмета іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки за суму, яку сторони встановили в договорі, або передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Крім того, згідно п.5 розділу 3 Іпотечного договору іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження цьому договорі, яке прирівнюється до задоволення вимог іпотеко держателя та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. П. 6 розділу 3 Іпотечного договору в випадку позасудового врегулювання Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю (цям) письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимоги р про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30 ( тридцяти) денний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Тобто сторони, підписавши договір іпотеки, обумовили всі їх умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору. 25 червня 2015 року Позивач надіслав на адресу позичальника та іпотекодавця претензію-вимогу, датовану 24 червня 2015 року, в якій зазначалось про невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та вимагалось протягом 30-денного строку усунути порушення умов кредитного договору - погасити заборгованість, а у разі не надання відомостей про погашення боргу для задоволення вимог буде розпочато звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ( а.с. 27). Проте зазначена претензія не отримана [PERSON] оскільки у повідомленні про вручення поштового відправлення не міститься відомостей про отримання ( а.с. 30) З відповіді на заяву про реєстрацію права власності від 13.11.2018 р. №448/01-16 вбачається, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], складену з двох кімнат, жилою площею 27,7 кв.м. загальною площею 44,2 кв.м. за суб'єктом: кредитна спілка «Південно - східна кредитна компанія», податковий номер 26020164 у зв'язку із неможливістю встановлення факту отримання вимоги боржниками ( а.с. 87). Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 33 цього Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, законом чітко визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи у відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, за загальним правилом, необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього. Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18 від 23.05.2018 р. №916/5073/15. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем. З огляду на викладене, у задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у зв'язку із відмовою у позові не стягується.

Outcome: dismissed