Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на недоотриману пенсію, набуту в порядку спадкування за законом, та її стягнення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] , [INFO] . За життя відповідач не виплачував [PERSON] пенсію, у зв`язку з чим за період з 01.04.2016 по 08.10.2020 утворилася заборгованість. Позивач звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 27399,84 грн. 22.06.2021 позивач звернулася до відповідача щодо отримання пенсії та отримала роз`яснення, що, зазначений у свідоцтві, розмір недоотриманої пенсії нарахований за період з 13.04.2018 по 31.10.2020 та він буде зменшений відповідно до дати звернення за виплатою. За підрахунками позивача розмір недоотриманої пенсії з 01.04.2016 по день смерті [PERSON] повинен бути значно більшим, ніж зазначено у свідоцтві про право на спадщину. Призупинення відповідачем виплати пенсії з 01.04.2016 є протиправним, оскільки [PERSON] пенсійні виплати були призначені пожиттєво. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся з цим позовом до суду та просить: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на недоотриману нею за життя пенсію за період з 01.04.2016 по 13.04.2018; - стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману суму пенсії після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період з 01.04.2016 по 13.04.2018. 1.2. Відповідачем надано письмовий відзив, в якому зазначено, що [PERSON] за заявою від 21.11.2017 була взята на облік до управління. До цього вона перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області. У зв`язку із скасуванням УПСЗН Сєвєродонецької міської ради дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №0000410648 від 20.11.2017, наданої [PERSON] , та внесенням відомостей про це до Єдиної інформаційної бази даних про ВПО, виплату пенсії [PERSON] не було поновлено. З урахуванням того, що відповідно ч. 1 ст. 47 Закону України №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа, про припинення виплати пенсії [PERSON] дізналася 25.12.2017. 05.11.2018 вона звернулася до управління з заявою про поновлення виплати пенсії та на підставі інформації про дійсність довідки, яка надійшла 12.12.2018 за вх. №10289/21, виплату пенсії було поновлено. Пенсія за період з 01.02.2019 по 31.10.2020 в сумі 72845,33 грн. була нарахована [PERSON] на картковий рахунок в АТ «Ощадбанк». Отже, за час свого життя, з 29.02.2016 по 05.11.2018 [PERSON] виявляла байдужість до своїх прав та з заявою про поновлення виплати пенсії не зверталася, тобто не виявила інтересу та волі, щоб відновити нарахування пенсії. На запит нотаріуса від 14.04.2021 управлінням була розрахована сума недоотриманої пенсії за три роки до дня звернення з запитом, тобто за період з 13.04.2018 по 31.10.2020, та склала 27399,84 грн. 22.06.2021 [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулася до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії в розмірі 27399,84 грн. Управлінням позивачу було здійснено виплату в межах трирічного строку з дати звернення відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за період з 21.06.2018 по 31.01.2019 в сумі 20930,43 грн. Відповідач звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не доведено право на спадкування коштів у більшому розмірі, ніж це передбачено свідоцтвом про право на спадщину. За життя [PERSON] пенсія за період з 01.04.2016 по 13.04.2018 їй не нараховувалася. Таким чином, зміст позовних вимог фактично зводиться до включення до складу спадщини того майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за час життя не набув. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 1.3. Представник позивача надав відповідь на відзив, у якій вказав, що призупинення відповідачем виплати пенсії [PERSON] з 29.02.2016 по 05.11.2018 є протиправним, оскільки пенсійні виплати їй були призначені пожиттєво, тому вона мала право на їх нарахування та виплату незалежно від звернення до органів Пенсійного фонду України на підконтрольній Україні території та незалежно від її проживання на окупованій території. Отже, [PERSON] за життя право на отримання пенсії не втратила та її вини в несвоєчасному отриманні пенсії немає. 1.4. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні присутня не була, у відзиві просила провести розгляд справи без її участі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин. 2.1. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.04.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] померла [INFO] у м. Брянка Луганської області, Україна, про що 06.04.2021 складено відповідний актовий запис № 432. Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРЕ № 529446, посвідченого 22.06.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Глаговською О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 676, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 27399 грн. 84 коп. Ця недоотримана пенсія належить [PERSON] згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області 20.04.2021 за №1216-03-8/7475. Відповідно до копії довідки Головного управління Пенсійного фонду України №241 від 11.08.2021 [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника. Загальна сума нарахованої за період з 13.04.2018 по 31.01.2019 та невиплаченої пенсії становить 27399,84 грн. З 01.04.2016 по 12.04.2018 пенсія не нараховувалась. За період з травня 2018 року по січень 2019 року була нарахована пенсія у розмірі 2854,15 грн. щомісяця, а також з 13.04.2018 по 30.04.2018 - в розмірі 1712,49 грн. З копії розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку №79329 від 24.01.2018 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримувала пенсію по втраті годувальника [PERSON] , який помер [INFO] . Їй призначена щомісячна пенсія з 01.03.2016 в сумі 1711 грн., з 01.05.2016 - 1711 грн., з 08.06.2016 - 1711 грн., з 01.12.2016 - 1711 грн., з 01.05.2017 - 1711 грн., з 01.10.2017 - 2854,15 грн., з 01.12.2017 - 2854,15 грн., з 01.01.2018 - 2854,15 грн. 2.2. Спірні правовідносини в цій справі зводяться до питання про те, чи повинен відповідач сплатити позивачу як спадкоємцю решту суми пенсії, яка не була отримана за час життя спадкодавця. 3. Релевантні джерела права 3.1. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. 3.2. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. 3.3. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити, зокрема, поточний місяць нарахування (перерахунку, індексації) пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Згідно наявних у справі доказів позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Саме позивачу видане свідоцтво про право на спадщину на ту суму недоотриманої пенсії, яку визнав нарахованою орган Пенсійного фонду. Вказані обставини не оспорювалися сторонами. Суд звертає увагу на те, що позивач у своїх вимогах про визнання права власності та стягнення з відповідача на її користь недоотриманої пенсії зазначає період з 01.04.2016 по 13.04.2018. При цьому, відповідач не визнає наявність заборгованості перед померлою [PERSON] з огляду на те, що за твердженням відповідача нарахування пенсії в цей період було припинено. Суд звертає увагу на те, що жодним законом України не визначено такої підстави для припинення нарахування пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної та/або закінчення строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Крім того, суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було, тому відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не могли бути обмежені. З відомостей, які містяться у розпорядженні УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 79329 від 24.01.2018, вбачається, що розмір пенсії, призначеної [PERSON] за період з 01.04.2016 по 12.04.2018 включно, становить 49064,56 грн., у тому числі: з 01.04.2016 по 30.09.2017 - 30798 грн. (1711 грн. х 18 місяців); з 01.10.2017 по 31.03.2018 - 17124,90 грн. (2854,15 грн. х 6 місяців); з 01.04.2018 по 12.04.2018 - 1141,66 грн. (2854,15 грн. - 1712,49 грн., що є сумою, нарахованою за період з 13.04.2018 по 30.04.2018 та вказаною у довідці №241 від 11.08.2021). Вищевказане розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 79329 від 24.01.2018 достовірно підтверджує, що померлій [PERSON] ще за час її життя були призначені конкретно визначені суми пенсій за спірний період з 01.04.2016 по 12.04.2018. Відомостей про скасування вказаного розпорядження або про прийняття окремого розпорядження щодо зупинення нарахування пенсії до суду надано не було. Отже, є недостовірними твердження відповідача про не нарахування пенсії [PERSON] в період з 01.04.2016 по 12.04.2018. Фактично, відповідач надав нотаріусу недостовірну інформацію стосовно недоотриманих сум пенсії, що призвело до видачі свідоцтва про право на спадщину лише стосовно тієї пенсії, яка була нарахована починаючи з 14.04.2018. Посилання представника відповідача практику Верховного Суду у справі № 750/8819/19 є неспроможним, оскільки постанова Верховного Суду в цій справі була прийнята з урахуванням суттєво відмінних від цієї справи фактичних обставин. Підстави для оскарження позивачем свідоцтва про право на спадщину в даному випадку відсутні, оскільки свідоцтво містить лише ті суми, які були надані нотаріусу відповідачем, та не може містити тих сум, які відповідач не повідомив нотаріусу. Посилання представника відповідача практику Верховного Суду у справах № 243/2404/19, 243/9613/19, 431/6232/16-ц, 428/5418/18, 750/8819/19 також є неспроможними, оскільки в даному випадку судом встановлено що на підставі розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 79329 від 24.01.2018 пенсія за період з 01.04.2016 по 12.04.2018 увійшла до складу спадщини. 4.2. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач має право на отримання вказаних сум пенсії за період з 01.04.2016 по 12.04.2018 у порядку спадкування за законом, оскільки ці суми пенсії належали спадкодавцю за час її життя, що достовірно підтверджується письмовими доказами. У зв`язку із цим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення недоотриманої суми пенсії з 01.04.2016 по 12.04.2018 включно в розмірі 49064,56 грн. Саме такий спосіб захисту прав позивача буде належним, ефективним та призведе до повного відновлення порушених прав позивача. Вказівка судом конкретної суми пенсії, яка підлягає стягненню, не є виходом за межі позовних вимог, оскільки сума, що стягується судом, входить до заявленого позивачем спірного періоду і не була відома позивачу або її представнику станом на час подання позову. У задоволенні вимог про визнання за позивачем права власності на вказані суми пенсії суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в даному випадку визнання права власності на пенсію за певний період саме по собі не призведе до необхідності її виплати відповідачем на користь позивача, а отже й не призведе до ефективного захисту прав позивача. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №49488 від 30.07.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: partial