Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

20.06.2018 року [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом про розірвання договору, стягнення сплачених за ним коштів до фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП « [PERSON] »). 22.06.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 07.03.2019 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. 23.06.2020 року керівником апарату суду Щербаком А.В. видано розпорядження № 422 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1464/0/15-20 від 21.05.2020 року. За даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 752/12503/18 повторно розподілено до провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. 01.07.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с. 54). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що 1 лютого 2018 року між нею, як споживачем та ФОП « [PERSON] », як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу № 1/02/18НГ (далі - Договір), предметом якого був кухонний гарнітур вартістю 47 500 грн. Згідно з Договором продавець зобов`язується передати покупцеві товар впродовж 30 банківських днів від дати зарахування на розрахунковий рахунок продавця передоплати у розмірі 70%, що складає 33 000 грн. 1 лютого 2018 року позивачкою перераховано зазначену суму, що підтверджується квитанцією про оплату. На момент звернення [PERSON] з позовною заявою, ФОП « [PERSON] » не поставлено та не проведено монтаж гарнітуру. З огляду на викладене, позивачка просить стягнути на її користь 33 000 грн. Також надала попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, які також просила стягнути з відповідача. У судовому засіданні 26 квітня 2021 року сторони відсутні. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач обізнаний про існування цивільного позову до нього, не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, з будь-якими іншими клопотаннями до суду також не звертався. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору купівлі-продажу. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. За загальним правилом, визначеним у ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір, за нормами п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. За даними матеріалів справи, судом встановлено, що 1 лютого 2018 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі - продажу № 1/02/18 НГ. Відповідно до предмету цього договору, покупець купує кухонний гарнітур на умовах, передбачених цим Договором. Загальна вартість Договору складає 47 500 грн. Згідно з п 4.1 розділу 4 зазначеного договору продавець зобов`язується передати покупцеві товар впродовж 30 банківських днів від дати зарахування на розрахунковий рахунок продавця передоплати, передбаченої п. 5.3 Договору. Розмір передоплати встановлено 70% і складає 33 000 грн. покупець робить передоплату впродовж 3 банківських днів від дати підписання цього договору (а.с. 10-13). Вбачається, що договір від 01.02.2018 містить всі істотні умови, характерні для такого типу договорів, предмет договору, обов`язки сторін, відповідальність, тощо. З огляду на вказане, вбачається, що договір між сторонами почав діяти з моменту укладення, містить всі істотні умови, підписаний сторонами, що не спростовано в судового засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як зазначено позивачкою, того ж дня, а саме 1 лютого 2018 року, вона перерахувала відповідачу передоплату за Договором у розмірі 33 000 грн. Однак, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що належних доказів, які б підтверджували цей факт, зокрема копії квитанції до прибуткового касового ордеру, матеріали справи не містять. З огляду на вказане, вимоги позову щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 33 000 грн. задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Outcome: dismissed