overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

20.12.2016 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 05.10.2013 року відповідач отримав кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 31.10.2016 року склала в сумі 13585,57 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 298,15 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 9064,30 грн., заборгованість за комісією в сумі 3100 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 623,12 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 13585,57 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн. 20.12.2016 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

20.12.2016 року заявник звернувся до суду із заявою та просить встановити опіку над недієздатним [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], інвалідом 1 групи з дитинства, який проживає в [INFO] та призначити його опікуном [PERSON], [INFO], уродженку та жительку с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, мотивуючи тим, що опікуном недієздатного [PERSON] було призначено [PERSON], яка 01.10.2016 року померла, тому до них звернулася [PERSON] з проханням призначити її опікуном над недієздатним [PERSON]. Розглянувши заяву [PERSON] виконком сільської ради вважає за можливе призначити її опікуном. Заявник надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заінтересована особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовольнити. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29.08.2003 року у справі № 2-679/03, яке набрало законної сили, [PERSON], 1985 р. н., жителя [INFO] було визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Великохайчанської сільської ради Овруцького району №34 було призначено [PERSON] опікуном [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ТП №291003 [PERSON] померла 01.10.2016 року. Згідно з ч.3 ст.63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Стаття 55 ЦК передбачає, що опіка і піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав і інтересів малолітніх фізичних осіб, а також повнолітніх осіб, що за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки. Безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи і управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Рішенням виконавчого комітету Великохайчанської сільської ради Овруцького району №53 від 25.11.2016 року було затверджено висновок органу опіки та піклування від 25.11.2016 року про можливість виконання опікунських обовязків [PERSON] над недієздатним [PERSON] та надано суду відповідне подання. Згідно з ч.ч.2, 4 ст.63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з врахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною брата недієздатного. Будь-які відомості про спір щодо призначення опікуном [PERSON] в матеріалах справи відсутні, а також не були встановлені судом. Суд вважає за можливе призначити опікуном [PERSON] дружину його брата [PERSON], яка піклується про нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

20.12.2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті - [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,4 м?, житловою площею 15,2 м?. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті заповідача, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, власником якого він був. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - Дриглівська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Дриглівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

20.12.2016 року позивач [PERSON], звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 18.08.2007 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 978, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що між ними виникають сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а також виховання дитини. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу, вважає неможливим. По домовленості дитина залишається жити з матір'ю, з питання стосовно участі батька в утриманні дитини та вихованні досягнуто згоди. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечувала з посиланням на те, що між ними дійсно виникають сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Втрачено почуття поваги та любові один до одного. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи відповідача, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 18.08.2007 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 978 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] Згідно з ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, втрачено почуття поваги та любові один до одного, що ставало причиною частих сварок. Кожний має різні погляди на сімейне життя та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. За домовленістю між подружжям дитина [PERSON] залишається жити з матір'ю, досягнуто згоди щодо участі батька в вихованні та утриманні дитини. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно вимог Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

20.12.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що сестра позивача - [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,98 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Карповецької сільської ради, Чуднівського району Житомирської області. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, не має. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Карповецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Карповецька сільська рада позов визнає у повному обсязі і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

20.12.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.04.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований відділом записів актів цивільного стану Новотроїцького РУЮ Херсонської області, актовий запис № 16. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що під час спільного проживання відповідач ніде не працював, сім'ю не намагався утримувати матеріально, зловживав спиртними напоями, внаслідок чого з квітня 2012 року сторони припинили шлюбні стосунки. Позивачка на даний час утворила нову сім'ю. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання призначене на 05.01.2017 року та 13.02.2017 року не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявності підстав, шлюб може бути розірваний у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.04.2011 року виданого відділом ДРАЦС Новотроїцького РУЮ у Херсонській області, актовий запис № 16 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від даного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, сім'я фактично розпалась, сторони разом не проживають з 2012 року. На даний час вона утворила нову сім'ю. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

20.12.2016 року позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами які 14.02.2017 року були повністю задоволені судом та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125155100:04:000:0423 укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю ,,Зелена Нива-2013,, смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області. 03.03.2017 року товариством ,,Силікат-1,, подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі про стягнення на його користь з відповідачів по справі судових витрат по оплаті судового збору по 689 гр.00 коп. ,що складає 1378гр.00 коп. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви сторони ,своїх представників в судове засідання не надіслали ,клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату від них до суду ,не надходило. Згідно до положень ч.3 ст.220 ЦПК України присутність належним чином повідомлених сторін в судовому засіданні ,не обов»язкова. Установлено, що товариство з обмеженою відповідальністю ,,,Силікат-1,,с.Ковтуни Золотоніського р-ну Черкаської області на користь якої ухвалено рішення, понесло судові витрати повязані з розглядом справи, зі сплати судового збору у розмірі-1\~378 гр.00 коп.які підтверджені документально /а.с.1/. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Узявши до уваги, що судове рішення по справі ухвалене на користь позивача тобто повністю задоволено позов суд дійшов висновку про те, що заява позивача підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

20.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з вересня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та мешкає окремо, але відповідач не хоче розривати шлюб в позасудовому порядку, який підтримала у судовому засіданні. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2016 року та спільних дітей не мають. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з вересня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та проживає окремо, позивач не бажає поновлювати подружні стосунки з відповідачем, а примушення до шлюбу не допускається законом їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

20.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 26.05.2011 року в сумі 14846 грн 68 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1378 грн. Позивач просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.05.2011 року сторони уклали договір кредиту (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 700 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту Договір, а. с. 7-33). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2016 року становить 14846 грн 68 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 631 грн 53 грн, заборгованість по сплаті відсотків 10131 грн 97 коп., комісія 2900 грн, штраф 1183 грн 18 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

20.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 89701 грн. 90 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов договору. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника і повідомив суду про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до положень частини 2 статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.07.2011 року сторони уклали договір №AN3JCC9FV70005 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 26.07.2014 року (а.с. 7-14). Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24.11.2016 року складає 268155 грн. 34 коп., та складається з: заборгованості за кредитом 10338 грн. 87 коп., заборгованості по відсотках 15 грн. 09 коп., 7772 грн. 24 коп. заборгованості за комісією та 250129 грн. 14 коп. пені. Рішенням Деснянського районного суду м . Чернігові від 10.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Акцент-Банк заборгованість за кредитним договором \~ в розмірі \~ 28556 грн 50 коп (10238,87 грн. заборгованості за кредитом, 13,19 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 10238,87 грн. пені, 2993,33 грн. - штрафу), судовий збір в розмірі 285 грн 56 коп, а всього 28842 (двадцять вісім тисяч вісімсот сорок дві) грн 06 коп. Таким чином, відповідно до розрахунку позивача заборгованість до стягнення становить: 1,90 грн. заборгованості за відсотками, 2700,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 87000,00 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved