overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 20 листопада 2003 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2012 року з відповідача [PERSON]були стягнуті аліменти на користь [PERSON]на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту стягнення аліментів у відповідача істотно змінилися умови проживання та матеріальне становище, він сезонно працює у Польщі та отримує значний дохід. Неповнолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, потребує розвитку своїх здібностей та додаткових витрат. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача є задовільним, непрацездатних членів сімї на його утриманні немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 500,00 грн. до 1\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 556 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 12 січня 2011 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Строк на примирення їм не потрібен. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 12 листопада 2010 року уклали шлюб (арк.с.7). Від шлюбу у них 12 січня 2011 народився син [PERSON] (арк.с.8). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 10 червня 2016 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з нею. З вересня 2016 року їх сім'я вже практично розпалась через постійні конфлікти та непорозуміння, спільне господарство вони разом не ведуть з того часу та проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, він працює, інших дітей не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 червня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 8), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст. 182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 квітня 2011 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №15. Під час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: донька Аліна, [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує, водночас просить залишити за нею судовий збір, у зв'язку з повним відшкодуванням відповідачем понесених нею судових витрат. В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 квітня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №15 (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: донька Аліна, [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 червня 2008 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2008 року, актовий запис № 728 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

21 грудня 2016 року позивач звернуся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.01.1984 року, мають спільну повнолітню дитину. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Збереження шлюбу з відповідачкою неможливе, суперечитиме їх інтересам, оскільки вже сім років проживає окремо, спільне господарство не веде. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, що вказані у позові. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 січня 1984 року, актовий запис № 1 (виконавчий комітет Довгошиївської сільської ради Млинівського району Рівненської області). Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом сім років, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

21 грудня 2016 року представник ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із \~позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на відповідача 01.01.2003 року відкрито особовий рахунок №7430023 відповідно до якого відповідач отримує електричну енергію. Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична, 13/23, що проводилась 18.03.2016 року згідно з п.п. 21, 37 Правил, позивачем було виявлено порушення: ст.27 Закону України «Про електроенергетику» самовільне підключення після відключення повз прилад обліку зі зміною схеми підключення, в результаті чого електрична енергію споживається приладом обліку не враховується. Отже, у відповідача було виявлено безоблікове споживання електроенергії. Таке порушення Правил слід класифікувати як дії відповідача, по розкраданню електроенергії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

21 грудня 2017року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 10 січня 2018року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що 2 жовтня 2004року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу в них народились діти: Артур,02.04.2005року народження, Діана,18.07.2009року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сімя фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на мотиви та підставі аналогічні за змістом з позовними вимогами [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, на адресу суду надала заяву про слухання справи у її відсутності. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги підтримали та позовні вимоги [PERSON] визнали та не заперечували проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні заяви [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

21 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що 25 червня 2004 року помер її брат [PERSON], який на день смерті проживав у [INFO] без реєстрації. Крім позивача, інших спадкоємців у [PERSON] немає. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай). Позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк вона пропустила з поважних причин через матеріальні труднощі, сімейні проблеми та нестачу коштів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25 червня 2004 року помер брат позивача [PERSON], який на день смерті проживав у [INFO] без реєстрації. Відповідно до листа-відмови держнотаріуса [PERSON] від 01.12.2017 р. №3706/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск строку для прийняття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ №242774; листом-відмовою Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 01.12.2017 р. №3706/01-16; довідкою виконкому Пеньківської сільської ради від 22.11.2017 р. № 731; свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-УР №462198; свідоцтвом про народження [PERSON] серії ЯР №057349; свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серії 1-БВ №290049. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 25 червня 2004 року, строком шість місяців після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

21 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 24 жовтня 2015 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 621. Від шлюбу спільних дітей не мають, майнового спору також. Спільне проживання сторони припинили з травня 2017 року з підстав виникнення між ними частих сварок та непорозумінь, у зв'язку з різними поглядами на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння та довіри, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, в результаті чого сімя розпалася. Тому позивач прохала шлюб розірвати та стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею судових витрат. Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав, прохав справу розглядати за його відсутності. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою судді від 26.12.2018 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 15.02.2018 в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з травня 2017 року, від шлюбу спільних дітей не мають, майнового спору також. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, в зв'язку з виникненням між ними частих сварок та непорозумінь, відсутності взаєморозуміння та довіри, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Отже шлюб, зареєстрований 24 жовтня 2015 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві «Терещенко». В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], 1/2 частину суми понесених нею судових витрат по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн та 500,00 грн за надану правову допомогу, що становить (640,00+500,00) : 2 = 570,00 грн.

Outcome: approved