Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

21 грудня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2009 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до 1/7 частини його заробітку. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з часу винесення судового рішення його сімейне та матеріальне становище змінилось: у нього народилась донька [PERSON] , [INFO] , 31 січня 2020 року він одружися з її матір`ю [PERSON] та разом з сім`єю проживає в місті Києві, де винаймає квартиру, на що він витрачає щомісяця 4200 грн. та сплачує комунальні послуги. У зв`язку із сімейними обставинами та карантином він змушений був звільнитись з ТОВ «Сільпо-Фуд» та має нестабільний дохід. Крім того, на його утриманні перебуває мати-пенсіонерка [PERSON] , яка потребує матеріальної допомоги. Відтак уважав, що зменшення розміру аліментів на утриманні сина до 1/7 частини його заробітку, як передбачено ст.183 СК України, істотно не вплине на інтереси дитини, з огляду на те, що відповідачка теж має обов`язок по її утриманню. Відповідачка у визначений судом строк відзив на позов не подала, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду до суду не з`явилась, заяв про відкладення не подавала. ЇЇ представник [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності та у задоволенні позову відмовити як безпідставному. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Заслухавши позивача, дослідивши дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За нормами ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 квітня 2009 року, є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19 серпня 2010 року та свідоцтвом про народження від 07 червня 2007 року. Згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 24 березня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видівзаробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 27 листопада 2019 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 11 лютого 2018 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, розмір аліментів, визначених рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України можлива за умови зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Установлено, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , сімейне та матеріальне становище позивача змінилось. Так, у позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] . 31 січня 2020 року [PERSON] одружився з [PERSON] . Позивач разом із сім`єю проживає в місті Києві, де винаймає квартиру, за що сплачує орендну плату в розмірі 4200 грн., а також комунальні послуги. 10 березня 2020 року [PERSON] звільнено з ТОВ «Сільпо-Фуд» на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням. Зазначені обставини підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31 січня 2020 року, свідоцтвом про народження дитини від 18 грудня 2019 року, виданими Деснянським районним управлінням юстиції у м.Києві, договором оренди від 20 травня 2018 року, укладеним [PERSON] та [PERSON] ; наказом ТОВ «Сільпо-Фуд» від 10 березня 2020 року, квитанціями про оплату комунальних послуг. Разом з тим, твердження позивача про перебування на якого утримання матері [PERSON] не знайшли свого не підтвердження, оскільки остання проживає в с. Северини Старокостянтинівського району. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] не заперечував наявності у [PERSON] інших дітей, які також зобов`язані надавати їй матеріальну допомогу. Отже після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів з [PERSON] у житті останнього суттєво змінилися обставини, зокрема його сімейний та матеріальний стан, він офіційно не працює і стабільних постійних доходів не має. Разом з тим, з урахуванням всіх обставин справи, норм сімейного законодавства, пред`явлених позовних вимог [PERSON] принципу диспозитивності цивільного процесу, та з врахуванням закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача та змінити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 24 березня 2009 року, зменшивши їх розмір, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до роз`яснень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. У урахуванням вищевикладеного, у новому розмірі аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

Outcome: partial