Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась 08 червня 1979 року в с. Турівка, Корюківського району, Чернігівської області. Проживає в [INFO], в житловому будинку №151 по вул. Шевченка, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У 2006 році вона із [PERSON] домовились, про те що [PERSON] продасть їй будинок за обумовлену ціну. Свідками даної домовленості були односельці, а також її брат [PERSON], в присутності яких вона передала гроші [PERSON] та її сину. Дану угоду у нотаріуса вони не засвідчували через брак коштів. Але так сталось, що у 2007 році [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. ЇЇ брат [PERSON] приїхав на похорони та підтвердив, що вона дійсно купила даний будинок у його сестри та приїде і оформить всі документи про її право власності на спірний будинок. У листопаді 2007 року вона вселилась до даного житлового будинку та постійно проживала в ньому. Пізніше вона намагалась звязатися з братом померлої і домовитись про оформлення спадщини, але він відмовився приїхати. Проживаючи в спірному житловому будинку близько 10 років, вона фактично володіла житловим будинком, сплачувала комунальні послуги та страхові внески, здійснювала ремонт житлового будинку та господарських будівель, тому вважає, що є підстави для визнання її власником вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, як фактичного володільця нерухомого майна та за набувальною давністю. Зараз їй необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але для цього потрібно надати документи про право власності на житловий будинок, в якому вона проживає, але даних документів немає. Тому позивач змушена звернутись до суду. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, і просить задовольнити позов. В судове засідання представник відповідача не прибув, а від Наумівської сільської ради в судове засідання надано заяву про розгляд справи у їх відсутності і визнання позову. В судове засідання представник третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в рішенні покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Як встановлено судом, позивач народилась 08 червня 1979 року в с. Турівка, Корюківського району, Чернігівської області. Проживає в [INFO], в житловому будинку №151 по вул. Шевченка, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У 2006 році вона із [PERSON] домовились, про те що [PERSON] продасть їй будинок за обумовлену ціну. Свідками даної домовленості були односельці, а також її брат [PERSON], в присутності яких вона передала гроші [PERSON] та її сину. Дану угоду у нотаріуса вони не засвідчували через брак коштів. Але так сталось, що у 2007 році [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. ЇЇ брат [PERSON] приїхав на похорони та підтвердив, що вона дійсно купила даний будинок у його сестри та приїде і оформить всі документи про її право власності на спірний будинок. У листопаді 2007 року вона вселилась до даного житлового будинку та постійно проживала в ньому. Пізніше вона намагалась звязатися з братом померлої і домовитись про оформлення спадщини, але він відмовився приїхати. Проживаючи в спірному житловому будинку близько 10 років, вона фактично володіла житловим будинком, сплачувала комунальні послуги та страхові внески, здійснювала ремонт житлового будинку та господарських будівель, тому вважає, що є підстави для визнання її власником вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, як фактичного володільця нерухомого майна та за набувальною давністю. Зараз їй необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але для цього потрібно надати документи про право власності на житловий будинок, в якому вона проживає, але даних документів немає. Тому позивач змушена звернутись до суду. Той факт, що позивач є власником спадкового нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, підтверджується документально: довідкою КРКП «Рампа» БТІ про вартість та стан житлового будинку, технічним паспортом на спірний житловий будинок та іншими документами. Згідно довідки КРКП «Рампа» БТІ житловий будинок А-1 деревяний, 100% готовності 50% зносу вартістю 46737 грн., з надвірних будівель сарай Б-1 деревяний вартістю 5858 грн. Загальна площа будинку становить 57,8 кв.м., житлова площа становить 23,3 кв.м. Загальна інвентаризаційна вартість становить 52595 грн. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності на нерухоме майно через п'ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Право власності на набувальною власністю на нерухоме майно набувається а рішенням суду. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання його власником майна житлового будинку з господарськими будівлями не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатила на користь держави судовий збір, тому ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved