Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Мають сина [PERSON] , 2011 року народження. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2013 року шлюб між ними розірваний. На даний час дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач як батько також зобов`язаний утримувати дитину. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу). Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. Згідно з довідкою про склад сім`ї дитина проживає разом із матір`ю, що відповідачем не заперечується. Частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує, що в силу закону відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Отже, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на переконання суду, матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини в такому розмірі. При цьому суд вважає, що відповідно до статті 191 СК України аліменти на утримання дитини слід присудити з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 серпня 2020 року, оскільки позивачем не надано доказів, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з серпня 2020 року, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів. Будь-яких об`єктивних підстав вважати, що відповідач ухилявся від сплати аліментів до подання позивачем позову немає. Суд звертає увагу, що само по собі звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не свідчить про ухилення платника аліментів від їх сплати, оскільки спір щодо надання матеріального утримання може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідно допустити негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial