Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

20.02.2019 р. ДВНЗ «Криворізький національний університет» подав до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що між ДВНЗ «Криворізький національний університет» та [PERSON] було укладено договір № 764 від 15.08.2015 р. про надання освітніх послуг. Відповідно до договору вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладення договору становить 5\~851 грн.. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по оплаті за навчання виникла заборгованість у розмірі 582,40 грн., на яку нараховані 192,19 грн. інфляційних витрат, 3% річних у розмірі 42,12 грн. та 93,58 грн. пені. З метою визначення підсудності справи цьому суду та встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача у справі, відповідно до ст. 187 ЦПК України, 21.02.2019 р. було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 09.04.2019 р.. Ухвалою від 26.04.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву ДВНЗ «Криворізький національний університет» до [PERSON] про стягнення заборгованості, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] подав суду заяву від 17.07.2019 р. про закриття провадження у справі в зв`язку зі сплатою 14.12.2018 р. заборгованості за навчання у сумі 582,40 грн. (вх.№13329 від 17.07.2019 р.). Представник позивача подала заяву від 17.07.2019 р. про відкладення розгляду справи для надання їй можливості ознайомитись із поданими відповідачем доказами оплати послуг за навчання (вх.№13333 від 17.07.2019 р.). У зв`язку із цим розгляд справи відкладено на 08.08.2019р. У судове засідання 08.08.2019 р. сторони по справі не з`явились. Представник позивача ДВНЗ «Криворізький національний університет» Балахтар К.Г. до суду не з`явилась, до початку розгляду справи надала заяву про відмову від частини позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачем основної суми заборгованості у розмірі 582,40 грн., яку було отримано 17.12.2018 р. позивачем. Також представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду 08.08.2019 р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У заяві від 17.07.2019 р. вх.№13329 просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, та матеріалами справи доведено, що 15.08.205 року між сторонами у справі було укладено договір №764 про надання освітніх послуг. (а.с. 7) Відповідно до умов зазначеного договору, позивач [PERSON] (за договором іменований як «Замовник») прийняв на себе зобов`язання за рахунок власних коштів здійснювати навчання на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр, за напрямом переробка корисних копалин, починаючи з 1 курсу 1 семестру з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року згідно пункту 1.2 Договору. За умовами договору [PERSON] прийняв на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та в порядку, що встановлені договором. (а.с. 7) Отже, розділом 4 Договору сторонами узгоджено, що загальна вартість освітньої послуги на час його укладення становить 5851,00 грн., оплата має здійснюватись Замовником щомісяця за 10 днів до початку звітного періоду. (а.с. 7) Відповідно до наказу ДВНЗ «Криворізький національний університет» № 354су від 11.03.2016 року [PERSON] було відраховано зі складу студентів університету за порушення умов договору про платне навчання. (а.с. 10) Відповідачем [PERSON] не було сплачено за отримані освітні послуги в розмірі 582,40 грн. за період з 01.03.2016 року по 04.06.2018 рік, що підтверджено наявним у матеріалах справи розрахунком. (а.с.13) В матеріалах справи міститься копія Претензії №124 від 06.07.2016 року та копія Претензії №215 від 21.11.2016 р., які були надіслані на адресу проживання (реєстрації) відповідача, у яких повідомлено про суму заборгованості та запропоновано сплатити її у добровільному порядку у встановлений строк. Факт надсилання претензій підтверджується реєстрами поштових відправлень. Відповідно до квитанції від 14.12.2018 р., що долучена відповідачем [PERSON] 17.07.2019 р. до матеріалів справи, ним було сплачено 582,40 коп. заборгованості за навчання по договору №764, зазначена сума була зарахована 17.12.2018 р. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 615 ЦК України передбачено у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання свого грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Що стосується нарахованої пені, то суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки договором сторін не передбачено застосування пені, тому її стягнення є неприпустимим. Отже, відповідно до розрахунків, що міститься в матеріалах справи, з урахуванням сплаченої 14.12.2018 р. суми заборгованості [PERSON] у розмірі 582,40 грн., та заяви представника позивача про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення суми основної заборгованості, стягненню підлягають 192,19 грн. інфляційних втрат, 42,12грн. 3% річних, а у стягненні пені в розмірі 93,58 грн. слід відмовити. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 494 грн. 47 коп. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054\~ ЦК України,

Outcome: partial