Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

20 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в м. Львові померла мати позивача - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 06 грудня 2019 року виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Після її смерті залишилося спадкове майно: будинковолодіння [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно видане па підставі рішення виконкому Куликівської сільської Ради від 13.10.2009 року та земельної ділянки площею 3,9029 га на території Куликівської сільської Ради Радехівського району Львівської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю І-ЛВ №071515, який виданий на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської Ради від 29 березня 2001 року. Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті матері. Крім неї, спадкоємцями першої черги є відповідачі по даній справі [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли і не заперечують проти того, щоб позивач в судовому порядку встановила факт спільного проживання з матір`ю [PERSON] на день її смерті. Чоловік матері - [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 20 квітня 1998 року Куликівською сільською Радою Радехівського району Львівської області. Факт родинних відносин з матір`ю стверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] виданим повторно 17.12.1980 року Радехівським райбюро ЗАГС Львівської області та свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] виданим Лутугінським районним відділом ЗАГС Луганської області 29 жовтня 1993 року. В даний час позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері в нотаріальну контору приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців Ірини Пилипівни, але отримала відповідь, що спадщину не може оформити через пропуск 6-ти місячного строку для її прийняття. На час відкриття спадщини вона проживала спільно з матір`ю за адресою [ADDRESS] без реєстрації, що стверджується довідкою Куликівської сільської Ради № 135 від 15.06.2020 року. На протязі останніх кількох років до смерті матері, позивач поселилася і проживала разом з нею за вищевказаною адресою, похоронила її, а також проживає там до сьогоднішнього дня разом із своїм сином [PERSON] . Позивач не має іншого способу захистити своє право на спадщину після смерті матері, а тому змушена звертатися в суд із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживала з матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою в [ADDRESS] (а.с.2-3). У підготовче судове засідання позивач з`явилася, позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнали у повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в м. Львові померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 06 грудня 2019 року виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.6). [PERSON] - батько позивача, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 20 квітня 1998 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] виданим повторно 17.12.1980 року Радехівським райбюро ЗАГС Львівської області, свідоцтвом про одруження позивача, серія [NUMBER] виданим Лутугінським районним відділом ЗАГС Луганської області 29 жовтня 1993 року, свідоцтвом про одруження батьків позивача, серії [NUMBER] , виданого 28 квітня 1970 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8-10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане па підставі рішення виконкому Куликівської сільської ради від 13.10.2009 року та земельної ділянки площею 3,9029 га на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №071515, який виданий на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської ради від 29 березня 2001 року (а.с.11-12). Відповідно до довідки № 135 від 15.06.2020 року, виданої виконкомом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом з померлою проживали і були зареєстровані: [PERSON] - внук. Дочка [PERSON] проживала разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 1999 року без реєстрації місця проживання (а.с.13). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] постійно проживала з матір`ю [PERSON] , на день її смерті [INFO] за адресою в [ADDRESS] , недовіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.33-34). У суду немає підстав не довіряти поданим документам та показам свідка, викладених у заяві, а також з врахуванням довідки № 135 від 15.06.2020 року, виданої виконкомом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, яка підтверджує факт проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті, а тому суд вважає факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] доведеним. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved