Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спільне майно подружжя, мотивуючи тим, що з березня 2005 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.11.2012р. було розірвано. Від шлюбу мають дітей: синів [PERSON] та [PERSON]. Відповідно позовної заяви, за час шлюбних відносин відповідач придбав декілька транспортних засобів, які оформив на своє ім'я, про існування яких їй стало відомо після розірвання шлюбу. Серед цих транспортних засобів є автомобіль ВАЗ-21043, державний номер [NUMBER], дата реєстрації права власності 03.02.2007р. (номер шасі [NUMBER]) та скутер FD-50АТ-8 помаранчевого кольору, об'єм двигуна 49куб.см., номер рами [NUMBER], придбаний 10.04.2009р. Також позивач зазначає, що їй стало відомо, що за час шлюбу відповідач придбав на своє ім'я транспортні засоби, тип, марку, дату випуску та інші відомості про які, відповідач відмовляється повідомляти. Добровільно визначити порядок користування майном відповідач не бажає та заявляє, що позивач не має на нього права. У зв'язку з наведеним, просить визнати спільним майном подружжя, [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ-21043, державний номер [NUMBER], дата реєстрації права власності 03.02.2007 року, номер шасі [NUMBER] та скутер FD50АТ-8 помаранчевого кольору, об'єм двигуна 49куб.см., номер рами [NUMBER], придбаний 10.04.2009 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21043, фіолетового кольору, державний номер [NUMBER], дата реєстрації права власності 03.02.2007 року, номер шасі [NUMBER] та скутера FD50АТ-8, помаранчевого кольору, об'єм двигуна 49куб.см., номер рами [NUMBER], придбаний 10.04.2009 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 300,00грн. 2. В судовому засіданні представник позивача за договором [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив суд визнати спільним майном подружжя, [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ-21043, державний номер [NUMBER], дата реєстрації права власності 03.02.2007 року, номер шасі [NUMBER] та скутер FD50АТ-8 помаранчевого кольору, об'єм двигуна 49куб.см., номер рами [NUMBER], придбаний 10.04.2009 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21043, фіолетового кольору, державний номер [NUMBER], дата реєстрації права власності 03.02.2007 року, номер шасі [NUMBER] та скутера FD50АТ-8, помаранчевого кольору, об'єм двигуна 49куб.см., номер рами [NUMBER], придбаний 10.04.2009 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 850,00грн., які підтримав в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. 2.1. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. 3. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що сторони перебували у шлюбі з 12.03.2005р.; шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.11.2012р., яке набрало законної чинності; 10.04.2009р. відповідач придбав скутер FD50АТ-8, помаранчевого кольору, об'єм двигуна 49куб.см., номер рами [NUMBER], ціною 5500,00грн., що підтверджується закупочним актом від 10.04.2009р.; відповідачу на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2002р. належить автомобіль марки ВАЗ-21043, колір - фіолетовий, реєстраційний номер [NUMBER], дата реєстрації права власності 03.02.2007 року, номер шасі [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ м.Херсон. Домовленості про порядок користування майном сторонами не досягнуто. Згідно квитанції №44 від 20.09.2013р. виданою адвокатом [PERSON], позивачем сплачено за надання юридичної консультації - 50грн., за підготовку позовної заяви - 250грн., всього 300грн. Згідно додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 07.02.2013р., за надання консультації витрачено 0,5 годин робочого часу, за підготовку позовної заяви витрачено 1 годину робочого часу. Згідно квитанції №15 від 05.12.2013р. позивачем сплачено за надання юридичної консультації - 50грн., представництво інтересів за два судових засідання - 500грн., всього 550грн. Згідно додаткової угоди №2 до Договору про надання правової допомоги від 05.12.2013р., за надання консультації витрачено 0,5 годин робочого часу, за представництво інтересів в суді за два судових засідання витрачено 2 години робочого часу. Всього позивачем сплачено гонорар за надання правової допомоги в сумі 850грн., за 4 години робочого часу, тобто за 4 години робочого часу граничний розмір витрат на правову допомогу складає: 1218 (встановлена законом мінімальна заробітна плата у місячному розмірі) х 40% = 487,20грн. х 4 години = 1948,80грн. 4. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Відповідно до Закону України «Про граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вивчення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено на 2013р. мінімальну заробітну плату у розмірі з 1 грудня - 1218 гривень. 5. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 850,00грн., суд не виходячи за межі заявлених вимог, вважає, що саме ця сума підлягає стягненню. У зв'язку із наведеним, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 850,00грн., а також сума судового збору в розмірі 229,40грн. 6.

Outcome: approved