Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

20.09.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. З 11 липня 2008 року по 15 травня 2010 року, вона, [PERSON] (Позивач) перебувала у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області шлюбі з [PERSON] (Відповідач) [INFO] (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]). Від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 18.12.2008 року серія [NUMBER], актовий запис № 2234). З моменту розірвання шлюбу, тобто з 15.05.2010 року та по даний час [PERSON] жодним чином з донькою не спілкується. Донька [PERSON] проживає з нею та перебуває на повному її утриманні (копія довідки № 1761 від 13.04.2018 року додається). Відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки, не турбується про матеріальне забезпечення дитини, її розвиток та стан здоров'я, не зустрічається із нею та не приймає участі у її вихованні. З того ж часу батько дитину не бачив жодного разу. Ніякої матеріальної допомоги, в тому числі і аліментів, на утримання дитини не надавав та не надає по даний час. В зв'язку з чим, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було прийнято рішення та видано відповідний виконавчий лист від 18.07.2011 року у справі № 2-2703/2011р., про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] На підставі вказаного виконавчого листа Білоцерківським районним відділом ДВС було відкрито виконавче провадження та здійснюється примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Але, не зважаючи на вищевикладене [PERSON] не виконує свій батьківський обов'язок, та за весь період не сплатив ані гривні на утримання [PERSON] Станом на 31.03.2018 року його заборгованість зі сплати аліментів становить 36 688,80 гривень, копія довідки № 160 від 13.04.2018 року. Як вже було зазначено, [PERSON] жодним чином не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», де йдеться, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Донька не отримує від батька ні подарунків, ні уваги навіть на день народження чи інші свята. [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання доньки. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини більше 8 років, навіть не цікавиться її життям, не відвідує її вдома, в навчальному закладі, що підтверджується відповідними письмовими доказами доданими до даної заяви. Крім того, вважає за необхідне повідомити суд, що [PERSON] вживає наркотичні засоби та веде антисоціальний та аморальний спосіб життя, ніде не працює і навіть не намагається цього робити. Враховуючи викладене вказана особа не має моральних та соціальних якостей для участі у вихованні дитини і свідомо нехтує таким обов'язком. Згідно із Рішенням від 28.08.2018 року № 450 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області вважає, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, та вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно доньки [PERSON], оскільки позбавлення відповідає інтересам дитини. З викладеного слідує, що для забезпечення законних підстав та інтересів дитини [PERSON] є необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно доньки [PERSON], оскільки ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в бездіяльності відповідача вбачається свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків в обсязі необхідному для повноцінного розвитку дитини, розвитку її особистості та уявлення про навколишній світ, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та нормального самоусвідомлення. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON][INFO], відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704.80 грн. ( а. с. 3-6 ). Ухвалою судді від 26.10.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 9 годину 30 хвилин 20 листопада 2018 року ( а. с. 21-22 ). Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 годину 00 хвилин 18 грудня 2018 року ( а. с.34-35 ). Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року вирішено провести заочний розгляд у вищезазначеній цивільній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила задовольнити вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Махаринський Г.В., який діє на підставі довіреності підтримав позовні вимоги позивачки та просив суд задовольнити вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з'явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що з 11 липня 2008 року по 15 травня 2010 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області шлюбі з [PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а. с. 12 ). Зазначений шлюб було розірвано між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ( а. с. 11 ). Від вказаного шлюбу у сторін по справі народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 18.12.2008 року, серія [NUMBER], актовий запис № 2234 ( а. с. 9 ). Встановлено, що донька [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки № 1761 від 13.04.2018 року, яка видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради ( а. с. 13 ). Встановлено, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з відповідача прийнято рішення та видано відповідний виконавчий лист від 18.07.2011 року у справі № 2-2703/2011р., про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Однак, станом на 31.03.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 36 688,80 гривень, про що встановлено в судовому засіданні та не спростовано сторонами. Згідно рішення від 28.08.2018 року № 450 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області вважає, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, та вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно доньки [PERSON], оскільки позбавлення відповідає інтересам дитини ( а. с. 7 ). Згідно довідки від 20 червня 2018 року за вих. 67, виданої дошкільним навчальним закладом ( ясла-садок ) комбінованого типу № 21 «Малятко» убачається, що [PERSON], [INFO] відвідувала дошкільний навчальний заклад протягом 2012-2015 навчальних років. За весь час перебування в садочку, її батько, [PERSON], жодного разу не був в дошкільному закладі. Дитину не приводив і не забирав, з вихователями не спілкувався, батьківські збори та свята не відвідував, не цікавився успіхами дитини ( а. с. 15 ). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] після народження доньки [PERSON], [INFO], пішов коли було останній шість місяців і з того часу по теперішній не спілкується, не виховує та взагалі не цікавиться донькою, тобто ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON], свідомо ухиляється від покладеного на нього обов'язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не відвідує доньку, не надає матеріальної допомоги на її утримання. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону,на користь якої ухвалено рішення,звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у сумі 704,80 гривень, які понесені позивачкою при зверненні до суду та понесення яких підтверджено документально ( а. с. 2 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved