Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

21 жовтня 2013 року до Старобешівського районного суду Донецької області звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. В позові позивач зазначив, що перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою. Від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Численні сварки привели до припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає, що відповідачка порушує його законне право на спілкування з дитиною та чинить перешкоди в спілкуванні. Органу опіки та піклування також не вдалося вирішити спірну проблему добровільно, а тому позивач просив зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з його дитиною - донькою [PERSON], [INFO], й участі у її вихованні та визначити при цьому такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні особисті побачення з донькою [PERSON], один - два рази на тиждень у зручні для цього періоди часу, з відповідним урахуванням специфіки й режиму його роботи водієм-далекобійником вантажного автотранспорту; відвідування його дитиною [PERSON] місця його окремого проживання за адресою: 86043, Україна, [ADDRESS] (з нічним перебуванням доньки за адресою проживання батька - з суботи на неділю або в інші дні, з урахуванням специфіки й режиму його роботи водієм-далекобійником вантажного автомобільного транспорту); можливість спільного виїзду разом із ним його доньки [PERSON] на відпочинок та оздоровлення на берег моря або до лісу чи до річки під час його чергових відпусток за місцем праці. Також, позивач просив стягнути з позивачки на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 57,35 грн. Позивач [PERSON], його законні представники - [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити та дали пояснення аналогічним тим, що викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, пояснили суду, що не заперечує у спілкуванні з дитиною в ії присутності, проти знаходження дитини у позивача дома з нічним перебуванням доньки за місцем проживання позивача. Також пояснила, що працює педагогом - організатором в школі, працює з 8 години ранку до 17 години вечора в робочі дні, у вихідні та святкові дні не обтяжена хатньою роботою та може відвідувати заклади культури, що знаходяться в місті Донецьку. Представник органу опіки та піклування Старобешіської районної державної адміністрації Донецької області Михайлова Ю.О. в судовому засіданні просила суд прийняти рішення на розсуд суду Свідок [PERSON] показав суду,щ є знайомим позивача [PERSON]., знає його більше десяти років. Позивач дуже гарна людина. В місті Макіївка у позивача знаходиться квартира, він там мешкає з матір'ю. Поззивач працює водієм, графік роботи ненормований. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дуже гарно знає сторін по справі, так як намагалась їх примирити. Олена обливала «словесним брудом позивача». Позивач гарна людина, дуже добре ставиться до доньки. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст..11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Позивач [PERSON], його законні представники - [PERSON], [PERSON] в судових засіданнях заявили клопотання про допит свідка по справі [PERSON], в іншому заявили, що не бажають заявляти будь-які клопотання про витребування доказів, просили суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи, вважають їх достатніми для прийняття рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні відмовилась подавати докази, вважає, що справу повинно бути розглянуто на підставі доказів, що є в матеріалах справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі. Представник органу опіки та піклування Старобешіської районної державної адміністрації Донецької області в судовому засіданні відмовився подавати докази, вважає, що справу повинно бути розглянуто на підставі доказів, що є в матеріалах справи Враховуючи викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що сторони по справі з 2006 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. В судовому засіданні судом встановлено, що під час фактичних шлюбних відносин у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. якщо Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. (ст. 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема кожен із батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не тільки в період канікул, тобто відпочинку, а й під час навчального процесу. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування одного з батьків з дитиною виключно під час канікул, може обмежити його участь у вихованні дитини під час навчального процесу, який в житті дитини займає значний проміжок часу та має вагоме значення у розвитку особистості дитини. Судом встановлено, що листом Старобешівської районної державної адміністрації від 24.09.2013 року №01-1572-24 позивачеві [PERSON] було запропоновано звернутися до суду для захисту свого права на спілкування з донькою. Суд дістається висновку на підставі наданих доказів, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення способу участі позивача у вихованні дитини доньки [PERSON] підлягають частковому задоволенню враховуючи вік дитини та інтереси обох батьків, як матері так і батька та встановлює [PERSON] час спілкування з малолітньою донькою кожну суботу та неділю місяця та в період державних світ з 10 години та 20 години у громадських місцях, дитячих майданчиках, закладах культури та освіти, торгово - розважальних центрах, міст, селищ та сіл України у присутності матері доньки - [PERSON]. Суд вважає, що він не вийшов за межі позовних вимог позивача [PERSON] в частині встановлення спілкування з малолітньою донькою щосуботи та щонеділі та в період державних до 20 годин у громадських місцях, дитячих майданчиках, закладах культури та освіти, торгово - розважальних центрах, міст, селищ та сіл України, враховуючи інтереси малолітньої доньки, яким незабаром виповниться 4 роки, їхнє мешкання в [ADDRESS], враховуючи незначну відстань між селом Новозарївка та містом Донецьк, постійне транспортне сполучення між вказаними населеними пунктами та знаходженням у місті Донецьк закладів культури (цирк, музей, театр та кінотеатр) та торгово - розважальних центрів, графік роботи зазначених закладів та можливе відвідування вказаних закладів буде позитивно впливати на розвиток дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 5 гривень 00 копійок на підставі принципу розумності та пропорційності задоволення позовних вимог.

Outcome: partial