Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

20 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 184647, виданий 1 березня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON], яка проживає в с.Ракова і на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 28 січня 2003 року № 35 є власником земельної ділянки площею 5,1074 га, розташованої на території Раківської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON], [INFO], яка померла 7 серпня 2016 року в с.Ракова Томашпільського району Вінницької області. Дана заява обґрунтована наступним. Заявник є спадкоємцем за заповітом на майно, що залишилося після смерті [PERSON]А,, яка померла 7 серпня 2016 року. [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла заявнику земельну ділянку площею 5,1074 га, розташовану на території Раківської сільської ради. Заявник, як спадкоємець за заповітом, має намір прийняти спадщину, однак виявилося, що існують розбіжності у правовстановлюючих документах. В паспорті громадянина України та в свідоцтві про смерть [PERSON] по батькові записана Августинівна, а в державному акті на право власності на земельну ділянку по батькові вказано її-Августівна. Згідно записів погосподарської книги Раківської сільської ради за 1944-1946 роки [PERSON] по батькові записана Августова. Згідно записів погосподарської книги Раківської сільської ради за 1971-1973, 1983-1985, 1986-1990, 2006-2010, 2011-2015 роки [PERSON] по батькові записана Августівна. В пенсійному посвідченні члена колгоспу, виданому 1991 року, [PERSON] по батькові записана Августовна. В довідці до акту огляду МСЕ серії 10 ААВ № 556276 від 23 червня 2014 року [PERSON] по батькові записана Августинівна. В архівній довідці № 205 від 12 червня 2014 року [PERSON] по батькові записана Августинівна. В свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ № 40, яке також вказано у заповіті, [PERSON] по батькові записана Августинівна. В звязку з тим, що факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросила заяву задовольнити. Зацікавлена особа-представник Томашпільської селищної ради в судове засідання не зявився, однак представник селищної ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] і [PERSON] Августівна- одна і та ж особа. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які\~\~беруть\~\~участь у справі. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник [PERSON]Т звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначене в документі- державному акті на право власності на земельну ділянку, не збігається з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у паспорті та в свідоцтві про смерть. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення спадщини на земельну ділянку. Судом встановлено, що 7 серпня 2016 року в с.Ракова Томашпільського району вінницької області померла [PERSON] (а.с.7). 4 жовтня 2013 року [PERSON] склала заповіт у Раківській сільській раді, яким земельну ділянку, посвідчену державним актом серії ВН № 184647 та майновий пай пайового фонду майна «Поділля» ТОАВ «Раківське» с.Ракова заповіла [PERSON] (а.с.6). Згідно записів погосподарської книги Раківської сільської ради за 1944-1946 роки [PERSON] по батькові записана Августова (а.с.8). Згідно записів погосподарської книги Раківської сільської ради за 1971-1973, 1983-1985, 1986-1990, 2006-2010, 2011-2015 роки [PERSON] по батькові записана Августівна (а.с.9-13). В пенсійному посвідченні члена колгоспу, виданому 1991 року, [PERSON] по батькові записана (російською мовою) Августовна (а.с.17). В довідці до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 556276 від 23 червня 2014 року [PERSON] по батькові записана Августинівна (а.с.19). В архівній довідці № 205 від 12 червня 2014 року [PERSON] по батькові записана Августинівна (а.с.18). Як вбачається із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 184647, даний державний акт видано 1 березня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON], яка проживає в с.Ракова і на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 28 січня 2003 року № 35 є власником земельної ділянки площею 5.10742,5150 га у межах згідно з планом, що розташована на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення-ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 40, дане свідоцтво видано 3 жовтня 2013 року Раківською сільською радою [PERSON], яка має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» с.Ракова Томашпільського району Вінницької області (а.с.16). Згідно довідки в.о.старости Томашпільської селищної ради № 143/3 від 20 лютого 2017 року, [PERSON] і [PERSON] являється однією і тією ж особою (а.с.20). Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] щодо належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя [PERSON], знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився актовими записами, виписками з погосподарських книг, показами свідків. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved