Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

19 червня 2015 року Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області (як орган опіки та піклування) звернувся до суду з вищезазначеним позовом. У позові викладено прохання позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню її малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути на утримання дітей аліменти. Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що батько дітей [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 07.2013 року. Відповідача не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Кошти, які отримує як соціальну допомогу використовує не за призначенням. Діти недоїдають, взагалі не отримують уваги та вихання, так як [PERSON] постійно зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, що призводить до обставин, які загрожують життю і здоров'ю дітей. Виниклі обставини не є тимчасовим явищем у поведінці відповідачки, а є постійною формою її поведінки. Окрім того відповідачка проживає на даний час з співмешканцем [PERSON] [INFO], який будучи особою раніше судимою схильний до насильства, яке проявляється не лише до [PERSON] а також до її малолітніх дітей. Заходи впливу які вживались Зуєвецькою сільською радою та патронатними службами Миргородської районної державної адміністрації не дали жодних позивних наслідків. Представник Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, Чорногморець Людмили Миколаївни, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просила позбавити батьківських прав [PERSON], стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], а також стягувати з відповідачки на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 всіх видів її доходів та заробітку, починаючи з дня звернення до суду. А також стягнути судові витрати за розгляд справи судом з відповідача. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, повідомлена про місце та час проведення судового засідання як сільським головою так і через отримання поштової кореспонденції. Згідно свідчень учасників процесу перебувала в приміщення Миргородського міськрайонного суду, однак не дочекалась до часу на який призначено розгляд справи. Сільський голова Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, Йощенко В.М., підтримав позовні вимоги позовної заяви та розповів суду про відомі йому кричущі факти нехтування [PERSON] батьківськими обов'язками, які полягали в залишенні дітей без догляду на тривалий час, фактичне позбавлення дітей їжі та відсутність виховання. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с.3) та серії [NUMBER] (а.с.4) відповідно. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] року. Рішення № 4 виконавчого комітету Зуєвецької сільської ради від 4 лютого 2015 року за клопотанням головного лікаря Зуївецької амбулаторії ЗПСМ відібрано у [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та поміщено їх тимчасово в лікувальний заклад, в зв'язку із неналежним виконанням останньою батьківських обов'язків перед дітьми. (а.с.14) Рішенням служби у справах дітей Миргородської РДА від 04.03.2015 року надано висновок про можливість повернення дітей до матері. (а с.15). Рішенням № 17 виконавчого комітету Зуєвецької сільської ради від 04 червня 2015 року ініційовано питання перед службою у справах дітей Миргородської РДА про звернення до суду з позовом щодо позбавлення [PERSON] батьківських праві. На даний час діти влаштовані до сім'ї [PERSON], бабусі дітей по батьковій лінії, яка суду також повідомила про жахливі наслідки невиконання батьківських прав [PERSON] Згідно наявних в матеріалах справи характеристики на громадянку [PERSON], вона характеризується з негативної сторони як аморальна особа, яка не виконує батьківські обов'язки. (а.с. 18). Листами Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді неодноразово протягом 2014 та 2015 року ініціював перед службою у справах дітей Миргородської РДА розгляд клопотання по справі [PERSON] на комісії, через її небажання доглядати за дітьми. Все вищевикладене свідчить про те, що відповідачка не створила нормальних умов для проживання дітей та можливості їх соціальної реабілітації та виховання, а навпаки перебування дітей поряд з [PERSON] негативно впливає на їх стан здоров'я та розвиток. В преамбулі Конвенції про права дитини визначено, що дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, шлюбові і розуміння. У ст. 3 Конвенції зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достойний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Стаття 150 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від обов'язку щодо виховання своєї дитини . Вищенаведені факти свідчать про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків та небажання виправити ситуацію, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний збиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У зв'язку із тим, що [PERSON] не забезпечила своїм дітям жодних із перерахованих складових для нормального, повноцінного життя та розвитку, не використала попередження про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей, протягом періоду після факту відібрання дітей, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав. Згідно ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей досягнення ними повноліття, враховуючи п. 2 ст. 183 СКУ якщо стягуються аліменти на двох чи більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved