Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

19 травня 2014 р. Львівське комунальне підприємство «Тополя - 406» (надалі - ЛКП «Тополя - 406») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги в сумі 4815,72 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що відповідачі зареєстровані та проживають у [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406», а тому повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Однак вони порушують дані вимоги і станом на травень 2014 року допустили вищевказану заборгованість, тому позивач звернувся до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в заяві мотиви, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи це тим, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду та окрім цього позивач надає комунальні послуги неналежної якості. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися та скерували на адресу суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутності, проти задоволення позову заперечили. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406» та зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Однак така плата ними своєчасно не вноситься та розмір боргу перед позивачем складає 4815,72 грн. Із довідки про стан розрахунків по вищевказаній квартирі вбачається, що за період з червня 2010 р. по лютий 2014 року у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за центральне опалення в сумі 2 972,79 грн. та за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1842,93 грн. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п. 1 ст. 10 вказаного Закону. Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відтак, позивач правомірно проводить нарахування за надані послуги та направляє мешканцям повідомлення про наявну заборгованість. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені права та обов'язки як споживача так і виконавця послуг, зокрема обов'язком споживача - є укладання договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, та оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 32 вищевказаного закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово - комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово - комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів цивільної справи відповідачі від користування послугами ЛКП не відмовлялися а фактично такими користувалися і користуються, а відтак відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг не є підставою для відмови відповідачів від сплати за фактично надані житлово - комунальні послуги. Відповідно до правової позиції, виловленої у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року при розгляді справи № 6-6ц13, законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати за отримані послуги навіть у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; а згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом 19.05.2014р. та просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла з червня 2010 року. В даному випадку перебіг строку позовної давності почався з травня 2011 року. А відтак, не підлягає стягненню сума боргу, що утворилась до вказаної дати у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У позовній заяві позивач не ставить питання про поновлення строку звернення до суду, між тим як відповідач просить застосувати позовну давність. Окрмі цього поважності підстав пропуску строку позовної давності позивачем не доведено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, в межах строку позовної давності, тобто з відповідачів слід стягнути в користь позивача заборгованість в сумі 2555 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 26 коп. Крім цього на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одну) грн. 56 коп.

Outcome: partial