Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

21 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №21/08/2006/840-К/26 відповідно до умов якого банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 11 594 дол. США на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 19 серпня 2011 року. В забезпечення повернення кредиту, 21 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору №21/08/2006/840-К/26 від 21 серпня 2006 року. Також 21 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], було укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язався відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору №21/08/2006/840-К/26 від 21 серпня 2006 року. В травні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», що є правонаступником ВАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором в сумі 22 140 дол. США 93 центи посилаючись на те, що останні не виконують взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, крім того вказував що сума заборгованості є завищеною, ним частково погашено кредит. Крім того вказує, що пеня та штраф є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, що суперечить чинному законодавству. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак подали до суду свої заперечення в яких просять відмовити в задоволенні позову до них посилаючись на те, що їх порука припинена на підставі ст. 599 ЦК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 21 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №21/08/2006/840-К/26 відповідно до умов якого банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 11 594 дол. США на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 19 серпня 2011 року. В забезпечення повернення кредиту, 21 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору №21/08/2006/840-К/26 від 21 серпня 2006 року. Також 21 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], було укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язався відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору №21/08/2006/840-К/26 від 21 серпня 2006 року. Станом на 11 квітня 2013 року по кредиту утворилась заборгованість, а саме:11 239 дол. США 29 центів - заборгованість по тілу кредиту; 5 899 дол. США 66 центів - відсотки; 2 245 дол. США 03 центи - пеня за прострочення сплати кредиту; 1 597 дол. США 55 центів - плата за управління кредитом; 1 159 дол. США 41 цент - штраф, а всього - 22 140 дол. США 93 центи. Ці обставини підтверджуються: кредитним договором №21/08/2006/840-К/26 від 21 серпня 2006 року; договорами поруки №06-К/26 від 21 серпня 2006 року; розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного аконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 цього ж Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З урахуванням викладеного та враховуючи, що у позивача право на пред'явлення вимоги до поручителів щодо виконання зобов'язання виникло 19 серпня 2011 року (п.1.1 Договорів поруки) - строк погашення кредиту, позивач звернувся до суду з позовом до суду 14 травня 2013 року, будь-яких інших доказів пред'явлення вимоги до поручителів про погашення кредиту суду не надано, за таких обставин суд приходить до висновку, що порука [PERSON] та [PERSON] по договорах поруки від 21 серпня 2006 року є припиненою в силу закону на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому в задоволенні позову позивача в цій частині слід відмовити з цих підстав. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 цього ж Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Силу ч. 5 ст. 261 цього ж Кодексу за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З урахуванням наявності заборгованості по кредиту [PERSON] перед банком, суд рахує, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема підлягають до стягнення: 11 239 дол. США 29 центів - заборгованість по тілу кредиту; 5 899 дол. США 66 центів - відсотки; 1 597 дол. США 55 центів - плата за управління кредитом; а всього - 18 736 дол. США 50 центів. В частині що стосується стягнення штрафу та пені слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності розпочався 19 серпня 2011 року - строк погашення кредиту, позивач звернувся до суду з позовом до суду 14 травня 2013 року, таким чином пропущено річний строк позовної давності. Також підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial