Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

21 липня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником будинку № 22 по вул. Аерофлотській у м. Суми. У вказаному будинку крім позивача, зареєстровані його рідні та близькі: дружина, син, донька, племінниці, а також стороння особа відповідач [PERSON] який тривалий час більше 5 років не мешкає у будинку без поважної причини. Позивач зазначає, утримання житлового будинку здійснює він та члени його родини, використовують житло за його прямим призначенням, своєчасно здійснюють ремонт, забезпечують належне утримання приміщення та його збереження. Крім того, лише позивач та члени його сімї сплачують за комунальні послуги. Відповідач ніякої участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає, в будинку не проживає тривалий час. Позивач вказує, що реєстрація відповідача не дозволяє позивачу розпоряджатись належним йому майном. Крім того, він позбавлений можливості оформити субсидію. Позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації, на численні прохання позивача не реагує, ухиляється від врегулювання спору добровільно. Посилаючись на ст. 71 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що зареєстрував у себе в будинку свого знайомого [PERSON] за його проханням, той обіцяв частково оплачувати комунальні послуги. Однак у лютому 2016 року [PERSON] пішов жити кудись в інше місце, а з реєстрації добровільно не знявся. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не надав. За вказаних обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 22 по вул. Аерофлотській у м. Суми, що належать позивачу згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.08.2003 року (а.с. 9, 10). Згідно довідки ЦНАП Сумської міської ради від 20.07.2016 року, у будинку № 22 по вул. Аерофлотській у м. Суми зареєстровані: позивач [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON], племінниця [PERSON], племінниця [PERSON], та інша особа [PERSON], статус якого не визначений (а.с.8) . Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 03.08.2016 року, відомості про реєстрацію [PERSON], [INFO], відсутні (а.с.12). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої ЦНАП на вимогу позивача та представлену ним до суду, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 17.09.2015 року по теперішній час (а.с.36). Згідно пояснень позивача, [PERSON] є знайомим позивача, і він був зареєстрований у будинку з вересня 2015 року, але з лютого 2016 року не проживає у вказаному будинку. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що він є другом позивача [PERSON], і декілька разів бачив вдома у [PERSON] раніше незнайомого йому чоловіка [PERSON], який жив там десь з кінця жовтня 2015 року. Той чоловік [PERSON] пожив трохи у [PERSON], потім пішов. Після того свідок неодноразово зимою бував вдома у [PERSON], але не бачив вже там того чоловіка. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача. Бачила, що з вересня 2015 року у [PERSON] вдома жив якийсь чоловік, приблизно до лютого 2016 року. В цей період свідок неодноразово бачила у [PERSON] вдома того чоловіка, потім він зник. Допитана в суді свідок [PERSON]В, мати позивача, пояснила, що у вересні 2015 року син прописав у себе вдома свого знайомого [PERSON], з яким він познайомився на ринку, коли торгував, і дружив з ним. [PERSON] сам попросив його прописати, обіцяв допомагати частково оплачувати комунальні послуги та допомагав доглядати за дітьми. [PERSON] дійсно деякий час проживав у сина в будинку, потім знайшов собі жінку та у лютому 2016 року пішов жити до неї. Відповідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ З пояснень позивача, показань свідків та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не є членом сімї власника будинку. Сам відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів того, що він має право і підстави подальшого користування житлом в будинку позивача. Суду також не надано доказів щодо існування домовленості між власником житла [PERSON] та відповідачем [PERSON] про подальше користування [PERSON] вказаним житлом. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того фактично відповідач не є членом сімї власника будинку, у будинку не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати та позбавлений можливості оформити субсидію. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача втратившим право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач [PERSON] визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 22 по вул. Аерофлотській у м. Суми. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved