Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

21 березня 2018 року до Троїцького районного суду Луганської області звернувся [PERSON] із вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати у сумі 274 392,24 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку, моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн, а також зобовязати відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що згідно наказу №243-о від 24 грудня 2012 року він знаходився у трудових відносинах з Державним агентством рибного господарства України (далі Держрибагентство), працював на посаді заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області. 25 лютого 2017 року він дізнався, що наказом Держрибагентства від 17.12.2015 року №163-ТО був звільнений з посади. При цьому відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпПУ не виплатив йому заробітну плату за весь час, який він працював, а саме з липня 2014 року по день звільнення, тобто за 18 місяців. Так як відповідач не сплатив заборгованість з заробітної плати, переконаний, що у відповідності до ст.117 КЗпПУ Держрибагентство повинно сплатити йому середній заробіток за весь час затримки, тобто з 17 грудня 2015 року по день звернення до суду. Крім того, вважає, що відповідач порушив вимоги ст. 47 КЗпПУ, так як не видав йому трудову книжку та копію наказу про звільнення, у звязку з чим він на даний час не має можливості працевлаштуватись. Ухвалою суду від 23 березня 2018 року у справі було відкрите провадження, та з урахуванням критеріїв, викладених у ст. 274 ЦПК України, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу та третій особі визначений термін для подання відзиву та пояснень щодо позову, а позивачу встановлений строк для подання відповіді на відзив. 18 квітня 2018 року на адресу Троїцького районного суду Луганської області від Держрибагентства надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні у звязку з наступним. Наказом Держрибагентства від 24.12.2012 року №243-О [PERSON] був призначений на посаду заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області. Відповідно до Акту службового розслідування від 10.03.2015 року, [PERSON] з початку проведення антитерористичної операції на території Луганської області не виконує своїх службових обовязків, що є порушенням присяги державного службовця. Наказом Держрибагентства від 17.12.2015 року №163-ТО [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі службової записки начальника юридичного відділу від 03.12.2015 року, листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16.12.2015 року №37-25-4-7/20464. З метою повідомлення останнього про звільнення, оголошення було опубліковане на офіційному веб-сайті Держрибагентства України та засобах масової інформації. У звязку з тим, що пересилання поштових відправлень до м. Луганськ не здійснювалось, іншого шляху повідомити [PERSON] про звільнення та видати йому наказ про звільнення не існувало. Щодо виплати [PERSON] заробітної плати та заборгованості зазначили, що оскільки на момент звільнення він не виконував своїх службових обовязків, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення ним вимоги про розрахунок. Однак така вимога [PERSON] не предявлялась. Крім того, представник відповідача зазначив, що Управління охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Луганській області є юридичною особою, має самостійний баланс, відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні логотипи та емблеми. [PERSON] займав посаду заступника начальника Управління, отже здійснювати всі належні розрахунки та видати трудову книжку повинне було саме Управління, а не Держрибагентство. Згідно пояснень представника третьої особи - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Луганській області на даний час здійснює процедуру ліквідації Луганськрибоохорони як територіального органу рибоохорони Держрибагентства України. Виробничу документацію Луганськрибоохорони передано до Управління Державного агентства рибного господарства у Луганській області, яке знаходиться за адресою: вул.Гаршина, б. 27, м.Старобільськ. На час вивільнення працівників Луганськрибоохорони (вересень-жовтнеь 2017 року) [PERSON] відсутній у складі працівників. Позивач відповіді на відзив у строк, встановлений судом, не надав, хоча відповідачем надані докази направлення відзиву позивачу. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії наказу Державного агентства рибного господарства України №243-о від 24 грудня 2012 року, [PERSON] з 24 грудня 2012 року призначений на посаду заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.8). Згідно копії довідки про доходи від 28.02.2014 року №9, [PERSON] працює в Управлінні охорони, використанні і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області та займає посаду заступника начальника Управління (а.с.6). Відповідно до колективного звернення, адресованого Голові Держрибагентства України [PERSON], робітники Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області, серед яких міститься й прізвище та підпис заступника начальника [PERSON], зазначають, що виходять на роботу за місцем розташування Управління (вул.Уральська, 1б, м. Луганськ, однак з липня 2014 року їм не виплачують заробітну плату. Крім того, вказують, що їм відомо про те, що Луганськрибоохорона зареєстрована у [INFO], однак всупереч вимогам ст. 32 КЗпПУ України про зміну адреси їм ніхто не повідомив. У звязку з цим вони просять виплатити заробітну плату з липня 2014 року, видати довідки по заробітній платі, а також розяснити порядок звільнення та отримання трудових книжок і наказів про звільнення (а.с.6). З копії службової записки начальника юридичного відділу [PERSON] від 03.12.2015 року вбачається, що наказом від 14.01.2015 року №4 Держрибагентство призначило службове розслідування щодо виконання [PERSON] своїх повноважень. Відповідно до акту службового розслідування від 10.03.2015 року [PERSON] з початку проведення антитерористичної операції на території Луганської області не виконує свої службові обовязки, що є порушенням присяги державного службовця, у звязку з чим була внесена пропозиція щодо звільнення останнього з займаної посади (а.с.31). Згідно копії листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16.12.2015 року №37-25-4-7/20464, перший заступник міністра погодив пропозицію щодо звільнення [PERSON] з посади заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області (а.с.30). Відповідно до копії наказу Державного агентства рибного господарства України №163-ТО від 17 грудня 2015 року, [PERSON] 17 грудня 2015 року звільнений з посади заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області за порушення присяги державного службовця (а.с.29). Згідно з п. 1 «Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України», затвердженого наказом Міністерства агарної політики та продовольства України №26 від 19.01.2012 року (далі Положення), управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в області є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, яке діє у складі Держрибагентства та йому підпорядковується. Відповідно до п. 11 Положення, Управління очолює начальник, який призначається на посаду за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України та головою місцевої державної адміністрації та звільняється з посади Головою Державного агентства рибного господарства України за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України. Начальник Управління може мати двох заступників, у тому числі одного першого, які призначаються на посади та звільняються з посад Головою Державного агентства рибного господарства України за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне агентство рибного господарства України зареєстроване як самостійна юридична особа за адресою: вул.Січових Стрільців, б. 45-а, м.Київ, код ЄДРПОУ 37472282 та має в своєму складі відокремлені підрозділи, до яких, зокрема, належить Управління державного агентства рибного господарства у Луганській області, розташоване за адресою: вул. Гаршина, б. 27, м. Старобільськ, Старобільський район, Луганська область. Головне державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Луганській області, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яке знаходилось за адресою: вул.Уральська, б. 1б, м.Луганськ, код ЄДРПОУ 35079446, припинило свою діяльність. На даний час Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області (Луганськрибоохорона), яке зареєстроване як самостійна юридична особа, перебуває в процесі припинення, знаходиться за адресою: вул. Леніна, б. 85, смт Білокуракине Луганської області. Згідно п. 18 Положення, Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні логотипи та емблему, бланки та штампи. Відповідно до ст. 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Таким чином, всі належні розрахунки та видачу трудової книжки позивачу, як уповноважений орган, який зареєстрований як окрема юридична особа, має саме Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області, яке на даний час знаходиться за адресою: вул.Леніна, б. 85, смт Білокуракине Луганської області, а не Держрибагентство. Зазначене також підтверджується копією довідки про доходи №9 від 28.02.2014 року, доданої позивачем до позовної заяви, згідно якої власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Луганській області (а.с.9). Згідно ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 13 ЦПК України, суд не може за власною ініціативою замінити неналежного позивача належним на підставі ст. 51 цього Кодексу. Зміст зазначеної норми цивільного процесуального законодавства у системному аналізі з положеннями ст.ст.2, 4, ЦПК України, ст.15 ЦК України дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем суд повинен відмовляти у задоволенні позову саме до цього відповідача, що не позбавляє позивача права звернутись з аналогічними позовними вимогами до належного відповідача. Доводи, на які позивач посилається у позовній заяві і обґрунтовує ними свої позовні вимоги, в даному випадку не підлягають правовій оцінці судом внаслідок того, що позов предявлено до неналежного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed