Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] через свого представника Адвоката Кліменко В.П. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний Суд» з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] у якій просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу від 01.06.2019 року, - автомобіля марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] , укладеного між [PERSON] , та [PERSON] . Надходження позовної заяви до суду Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, та справа призначена до розгляду на «26» липня 2021 року. 26 квітня 2021 року від представника позивача Адвоката Кліменко В.П. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] . Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року заява\~представника [PERSON] про забезпечення позову задоволена. Вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб д.н.з. [NUMBER] . 06 липня 2021 року через підсистему «Електронний Суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки [PERSON] , - Адвоката Скорохватової Н.Є. у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. У судове засідання призначене на 26.07.2021 року до суду з`явилися: представник позивача [PERSON] , - Адвокат Кліменко В.П., представник відповідачки [PERSON] , - Адвокат Скорохватова Н.Є. Представник відповідачки\~ [PERSON] ,\~-\~Адвокат Скорохватова\~Н.Є.\~надала суду\~копію Свідоцтва\~про смерть\~відповідачки [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки [PERSON] .\~Згідно зазначеного\~Свідоцтва про\~смерть,\~відповідачка [PERSON] померла [INFO] . З метою заміни сторони цивільної справи на правонаступника померлої [INFO] , відповідачки [PERSON] , судове засідання відкладено на 09 листопада 2021 року. 05 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] в якому він просить об`єднати в одне провадження дану справу зі справою №522/7794/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ сумісно нажитого майна подружжя у рівних частках, усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки справи стосуються одного і того ж предмету спору, а саме автомобіля марки BMW Х5, 2011 року випуску. У судове засідання призначене на 09.11.2021 року до суду з`явилися: представник позивача [PERSON] , - Адвокат Кліменко В.П., представник відповідачки [PERSON] , - Адвокат Тарановський Д.С. У судовому засіданні 09 листопада 2021 року представник [PERSON] клопотання підтримав, просив задовольнити. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення клопотання. Ухвалою суду\~від 09.11.2021\~року у\~задоволенні клопотання\~представника\~відповідача\~ [PERSON] \~про\~об`єднання\~справ в\~одне\~провадження відмовлено.\~У судовому\~засіданні представник відповідачки\~ [PERSON] ,\~-\~Адвокат Тарановський\~Д.С.\~підтвердив факт\~того,\~що відповідачка\~ [PERSON] \~фактично прийняла\~спадщину від\~померлої своєї\~матері відповідачки [PERSON] ,\~та є\~її правонаступником. За клопотанням представника відповідачки [PERSON] судове засідання відкладено на 17.12.2021 року. 04\~грудня 2021\~року,\~через підсистему\~«Електронний Суд»\~до суду\~від представника\~позивача [PERSON] ,\~-\~Адвоката Кліменко\~В.П.\~надійшло клопотання\~у якому\~він просить\~суд залучити у якості правонаступника померлої відповідачки [PERSON] , її дочку відповідачку [PERSON] . У судове засідання на 17.12.2021 року сторони не з`явилися, були повідомлені про час та місце слухання справи належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] , - Адвоката Кліменко В.П. у якому він просить суд розглянути справу за відсутності його, та позивача [PERSON] , та ухвалити рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. У зв`язку з тим, що справа слухається в порядку спрощеного провадження, сторони висловили свою думку стосовно зазначеного у позові спору, не скористались своїм процесуальним правом бути присутніми при розгляді справи в суді по суті, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі на підставі наявних у справі письмових доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Аргументи учасників справи: Доводи позивача: Як вбачається\~з позовної\~заяви [PERSON] , 10.08.2007\~року між\~ним та\~відповідачкою [PERSON] \~зареєстрований шлюб\~у Першому\~Приморському відділі\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Одеського міського\~управління юстиції\~про що\~було зроблено\~актовий запис\~за №511,\~та видано\~відповідне Свідоцтво\~про шлюб\~на бланку\~серії [NUMBER] \~від \~10.08.2007\~року.\~Під час\~спільного проживання у\~сторін спільне\~життя не\~склалось,\~вони не\~підтримували подружніх\~відносин,\~не вели\~спільного господарства\~і не\~проживали разом. У зв`язку\~з цим,\~рішенням Приморського\~районного суду\~м.Одеси\~від 22.02.2019\~року у\~справі №522/1852/19\~шлюб між\~позивачем [PERSON] \~та відповідачкою\~ [PERSON] \~розірваний. Під час спільного проживання, подружжям [PERSON] та [PERSON] був придбаний автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] , ринкова вартість якого на сьогоднішній день складає 520000 гривень, який був зареєстрований на відповідачку [PERSON] , - 21.06.2016 року. Після розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] продовжувала користуватися автомобілем, а позивач [PERSON] доступу до автомобіля не має. У зв`язку з цим, позивач [PERSON] 08.05.2019 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] у якій, у тому числі просив суд визнати рухоме майно, - а саме автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , та виділити [PERSON] у власність Ѕ частину зазначеного автомобіля. Ухвалою суду від\~24.05.2019\~року відкрито провадження у справі № 522/7794/19\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісно нажитого майна подружжя. З метою ухилення від поділу спільно нажитого майна подружжя, позивачка [PERSON] без згоди та відома на це колишнього чоловіка та співвласника спільно нажитого майна, продає автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] своїй матері відповідачці [PERSON] про що, 01.06.2019 року укладає з нею Договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу. За домовленістю сторін, сторони оцінили транспортний засіб у 49000 гривень. Позивач [PERSON] вважаючи зазначений договір оспорюваним та таким, що підлягає визнанню у судовому порядку недійсним звернувся до суду з цим позовом. Доводи відповідача: У відзиві на позовну заяву, представник відповідачки [PERSON] ,\~-\~Адвокат Скорохватова\~Н.Є.\~вважає,\~що позовна\~заява не\~підлягає задоволенню,\~т.я. у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до положень ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Представник відповідачки [PERSON] вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним є безпідставними, оскільки існують інші механізми для захисту прав позивача при поділі майна, що є спільною власністю подружжя. Фактичні обставини справи, встановлені судом: 10.08.2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] зареєстрований шлюб у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про що було зроблено актовий запис за №511, та видано Свідоцтво про шлюб на бланку серії [NUMBER] від 10.08.2007 року. Рішенням Приморського\~районного суду\~м.Одеси\~від 22.02.2019\~року у\~справі №522/1852/19\~шлюб між\~позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірваний. Під час спільного проживання, подружжям [PERSON] та [PERSON] був придбаний автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] , ринкова вартість якого на сьогоднішній день складає 520000 гривень, який був зареєстрований на відповідачку [PERSON] , - 21.06.2016 року. 08.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] у якій, у тому числі просив суд визнати рухоме майно, - а саме автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , та виділити [PERSON] у власність Ѕ частину зазначеного автомобіля. Ухвалою суду від\~24.05.2019\~року відкрито провадження у справі № 522/7794/19\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісно нажитого майна подружжя. 01.06.2019 року позивачка [PERSON] без згоди на це колишнього чоловіка та співвласника спільно нажитого майна, продає автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] своїй матері відповідачці [PERSON] про що, 01.06.2019 року укладає з нею договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу. За домовленістю сторін, сторони оцінили транспортний засіб у 49000 гривень. 2. Мотивувальна частина Позиція суду Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і частина третя статті 368 ЦК України. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Установивши, що автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] придбаний у період перебування у шлюбі позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] , а відповідачкою не спростовано презумпцію спільності майна, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору купівліпродажу вказаного автомобіля, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , оскільки відсутність згоди одного із співвласників на розпорядження майном, відчуженим за правочином, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою для визнання цього правочину недійсним. Визначення «дрібний побутовий правочин» має оціночний характер, не має установлених меж грошового виразу (вартості), а тому має для різних видів діяльності, речей і майнового стану учасників цивільних правовідносин, різні межі вартості. Враховуючи, що предметом спору є автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер [NUMBER] , правочин щодо відчуження вказаного автомобіля виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивача [PERSON] як другого із співвласників. Таким чином, оскільки зазначений автомобіль набутий за спільні кошти під час шлюбу сторін та є їхньою спільною сумісною власністю, суд приходить до висновку, що неотримання згоди іншого з подружжя при відчуженні такого майна є порушенням вимог статей 60, 61, 63 СК України, і підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля відповідно до статей 203, 215 ЦК України. Такий же висновок суду міститься у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), відсутність згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України та статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved