Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-18 00:00:00

1. Короткий зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власницею домоволодіння по [ADDRESS] . Позивач позбавлений можливості розпоряджатись на власний розсуд цим об`єктом нерухомого майна у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження №71483 від 20 липня 2004 року, зі змісту якого вбачається, що на майно позивача був безпідставно накладений арешт. Тому [PERSON] просить суд скасувати арешт майна, відомості про який помилково містяться з записі про обтяження №71483 від 20 липня 2004 року. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. Представник Бориспільського МР ВДВС ЦМУЮ МЮ (м. Київ) не з`явився у судове засідання та надіслав клопотання (а.с.25), в якому він просив суд розглянути цивільну справу в його відсутності. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 2.1. [PERSON] є власницею домоволодіння по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №197365253 від 23 січня 2020 року (а.с.6-7). 2.2. Зі змісту листа начальника Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області №30756 від 9 вересня 2019 року (а.с.8) вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься архівний запис про обтяження №71483, зареєстрований 20 липня 2004 року Бориспільською районною державною нотаріальною конторою. 2.3. Зі змісту вказаного запису вбачається, що на невизначене майно [PERSON] був накладений арешт. 2.4. Спірні правовідносини регулюються розділом VII «Порядок звернення стягнен-ня на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження», а також главою 23 «Загальні положення про право власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 3. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 3.1. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 3.2. Згідно з ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку безпідставного накладення арешту він може бути знятий за рішенням суду. 3.3. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 3.4. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Зі змісту листа начальника Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області №30756 від 9 вересня 2019 року (а.с.8) вбачається, що запис про обтяження №71483 від 20 липня 2004 року був зареєстрований на підставі постанови державного виконавця Бориспільської ДВС від 28 квітня 2001 року. Однак зі змісту листа начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ) №8290/1.3-20 від 26 березня 2020 року (а.с.14-15, 27) вбачається, що у Бориспільському МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) відсутнє виконавче провадження, в якому [PERSON] приймає участь в якості боржника. 4.2. Ці обставини переконливо свідчать про безпідставність накладення арешту на майно позивача. Запис про обтяження №71483 від 20 липня 2004 року перешкоджає [PERSON] на власний розсуд розпоряджатись її майном, зокрема домоволодінням по [ADDRESS] . 4.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення прав позивача слід скасувати арешт майна [PERSON] , відомості про який містяться в записі про обтяження №71483, зареєстрованому 20 липня 2004 року Бориспільською районною державною нотаріальною конторою.

Outcome: approved