Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

20 травня 2014 року АК «Харківобленерго» звернулася суду з позовом до [PERSON] про невиконання договірних зобов'язань. В попередньому судовому засіданні представник позивача Мирський О.Я. уточнив позовні вимоги та просив стягнути матеріальні збитки з [PERSON] в сумі 15823,88 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 січня 2014 року в результаті планової перевірки споживання електроенергії абонентом [PERSON] майстрами Дворічанського районного відділення «Харківенергозбуту» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виявлено самовільне підключення абонентом електропроводки поза приладом обліку. Проводку підключено в прихованому місці, під штукатуркою, про що був складений відповідний акт. 28 січня 2014 року АК «Харківобленерго» складений розрахунок збитків, завданих відповідачем, внаслідок порушення Правил користування електроенергією, сума збитків складає 15823,88 гривень. Після цього з відповідачем 13 березня 2014 року було укладено угоду про порядок погашення боргу. Однак [PERSON] відмовляється в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки згідно узгодженого графіку. В судовому засіданні представник позивача Мирський О.Я. підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та стягнути з [PERSON] 15823,88 гривень. Відповідач [PERSON] позов АК «Харківобленерго» не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснив, що з його боку ніякого втручання у роботу електричного лічильнику не було, за спожиту електроенергію він сплачував у повному обсязі та своєчасно. Про наявність прихованої проводки дізнався 28 січня 2014 року від працівників АК «Харківобленерго». Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до акту про порушення № 200352 від 28 січня 2014 року у приватному будинку по [ADDRESS], в якому проживає [PERSON], майстрами АК «Харківобленерго» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виявлено самовільне підключення електропроводки поза приладом обліку № 427497. Проводку підключено в прихованому місці, під штукатуркою, в стіні будинку. Абонент [PERSON] при цьому пояснив, що з виявленими порушеннями згоден, претензій до працівників АК «Харківобленерго» не має (а.с. 5). Після цього, на підставі вищевказаного акту № 200352 від 28 січня 2014 року працівниками АК «Харківобленерго» проведено розрахунок обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, сума збитків складає 16823,88 гривень (а.с. 7). 05 березня 2014 року [PERSON] подав до АК «Харківобленерго» заяву-зобов'язання, про те, що він зобов'язується погасити заборгованість по оплаті суми, яка була нарахована по акту № 200352 від 28 січня 2014 року у розмірі 16823,88 гривень протягом 37 місяців, з дня складення даної заяви. 05 березня 2014 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості сплатив 1000 гривень, а залишок 15823,88 гривень зобов'язався сплачувати протягом 36 місяців. При цьому він був попереджений, що у разі невиконання умов даного зобов'язання, його помешкання буде відключено від електроенергії, а АК «Харківобленерго» звернеться до суду (а.с. 10). На підставі цієї заяви, 13 березня 2014 року між АК «Харківобленерго» та [PERSON] укладено угоду про порядок погашення боргу, відповідно до якої [PERSON] зобов'язувався щомісячно протягом 36 місяців до 22 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2014 року і до березня 2017 року сплачувати по 439,55 гривень (а.с. 11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, спірна угода про порядок погашення боргу від 13 березня 2014 року, укладена між АК «Харківобленерго» і [PERSON] не містить умов щодо дострокового стягнення заборгованості з [PERSON] у разі невиконання ним графіку погашення заборгованості. Остаточний термін її виконання ще не наступив. Що стосується позовних вимог про стягнення збитків з відповідача, суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Однак позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що шкода йому завдана з вини саме відповідача. Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову АК «Харківобленерго» в частині стягнення заборгованості за угодою від 13 березня 2014 р. за квітень і травень 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь АК «Харківобленерго» судовий збір в сумі 13 гривень 54 копійки, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial