Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. 13\~грудня 2018\~року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання та стягнення додаткових витрат. Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони з 11 листопада 1995 року по 30 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після того, як діти досягли повноліття, відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року, відповідач сплачував аліменти на утримання дітей на період навчання та додаткові витрати до 30 червня 2018 року. На даний час діти продовжують навчатись на денній формі навчання, контрактній основі. Так, [PERSON] навчається на 1 курсі факультету дошкільної, початкової освіти та мистецтв комерційної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету ім. М. Коцюбинського, а [PERSON] на 1 курсі ступеня вищої освіти магістра факультету фізичного виховання і спорту (денна форма навчання) Вінницького державного педагогічного університету ім. М.Коцюбинського. Вартість навчання дітей за весь період (з 01.09.2018 по 31.12.2019) становить по 18000 грн за кожного. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги, ні їй, ні дітям не надає, чим ставить їх сімю в скрутне матеріальне становище, оскільки, у звязку з навчанням дітей, збільшилися матеріальні затрати на харчування, одяг, проживання, проїзд до місця навчання, придбання підручників, оплату гуртожитку та оплату самої вартості навчання. [PERSON] має можливість матеріально утримувати дітей, оскільки він є працездатною особою, працює вчителем. У звязку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 182, 185, 199, 200, 201 СК України, позивач просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у звязку з їх навчанням, щомісячно, у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] до досягнення дітьми 23-х річного віку, на період навчання, тобто до 19 жовтня 2019 року, а також стягнути із [PERSON] половину від суми додаткових витрат на навчання дітей на контрактній основі в розмірі 18000 грн одноразово за період навчання з 01.09.2018 по 01.12.2019. Відповідач свої заперечення виклав у поданому суду відзиві. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що позовна заява [PERSON] не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення з нього додаткових витрат не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що підтверджується правовою позицією ВСУ № 6-1269цс15 від 24.02.2016. У звязку з цим, відповідач просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення із нього половини від суми додаткових витрат на навчання дітей в розмірі 18000 грн одноразово за період навчання з 01.09.2018 по 01.12.2019 та винести рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON], які продовжують навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) до закінчення навчання або до досягнення ними повноліття (а.с. 32-34). Позивач своєї позиції щодо вирішення спору у відповіді на відзив не викладала. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.12.2018 позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Вказаною ухвалою за клопотанням позивача витребувано з Відділу освіти Мурованокуриловецької районної державної адміністрації відомості про заробітну плату [PERSON], [INFO], за останні дванадцять місяців. Відповідач копію ухвали від 21.12.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 24.12.2018 (а.с. 28). 04.01.2019 до суду надійшов відзив, який також 04.01.2019 було направлено позивачу (а.с. 31), у якому відповідач проти позову частково заперечив за обставин викладених вище. Позивач відзив отримала 08.01.2019 (а.с. 31, 38). Відповіді на відзив не надала. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти в сумі 600 грн щомісячно до 30 червня 2018 року, а також додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] в розмірі Ѕ вартості навчання в сумі 3950 грн щорічно до 30 червня 2018 року, відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/990/14-ц від 27.11.2014, яке набрало чинності 09.12.2014 (а.с. 7, 16-17). Згідно наданих позивачем копії паспорта [PERSON], остання зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 5). Позивач [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 4). [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (гуртожиток) (а.с. 6). [PERSON], [INFO], є повнолітньою та навчається на 1 курсі факультету дошкільної початкової освіти та мистецтв спеціальності «Початкова освіта» Вінницького державного педагогічного університету імені [PERSON] (а.с. 7-8). [PERSON], [INFO], також є повнолітнім та навчається на 1 курсі ступеня вищої освіти магістра факультету фізичного виховання і спорту (денна форма навчання) на контрактній основі Вінницького державного педагогічного університету імені [PERSON] (а.с. 7, 9). Згідно договору про надання освітніх послуг від 28.08.2018 [PERSON] навчатиметься в університеті з 01.09.2018 по 31.12.2019 на контрактній формі навчання. Загальна вартість навчання складає 18000 грн (а.с. 10-11). Згідно договору про надання освітніх послуг від 03.09.2018 [PERSON] навчатиметься в університеті з 01.09.2018 по 31.12.2019 на контрактній формі навчання. Загальна вартість навчання складає 18000 грн (а.с. 12-13). Позивачем не надано доказів свого майнового стану. Згідно довідки НВЗ «ЗНЗ-ДНЗ» с. Морозівка № 33 від 09.11.2018, відповідач працює за строковим трудовим договором вчителем фізичної культури та захисту Вітчизни вказаного навчального закладу з тижневим навантаженням 10 годин (а.с. 14). Крім того, [PERSON] працює вчителем фізичної культури НВК «ЗНЗ-ДНЗ» с.Галайківці та тарифікований з 01.11.2018 на 12 годин тижневого навантаження (а.с. 15). Згідно довідки про доходи відповідача, за місцем роботи в НВЗ «ЗНЗ-ДНЗ» с.Морозівка, його річний дохід склав 52123 грн 54 коп (а.с. 36). З довідки про доходи за місцем роботи в НВЗ «ЗНЗ-ДНЗ» с.Галайківці, слідує, що з вересня по грудень 2018 року [PERSON] отримав 14373 грн 32 коп. доходу (а.с. 35). Таким чином, середня заробітна плата відповідача в НВЗ «ЗНЗ-ДНЗ» с. Морозівка становить 4393 грн 63 коп., а в НВЗ «ЗНЗ-ДНЗ» с.Галайківці 3593 грн 33 коп. Разом з тим, згідно вказаних довідок з [PERSON] продовжують стягуватися аліменти. Так, з вересня по грудень 2018 року ним було сплачено їх на загальну суму 4630 грн 54 коп. Тобто, в середньому, 1157 грн 63 коп. на місяць. Жодних відомостей про те, на рахунок кого стягуються вказані аліменти суду надано не було. Однак, для вирішення цієї справи це і не має жодного значення, тому суд враховує лише сам факт відрахувань із заробітної плати відповідача. Отже, середньомісячний дохід [PERSON] за вирахуванням аліментів, які з нього стягуються становить: 7986 грн 96 коп. - 1157 грн 63 коп. = 6829 грн 33 коп. 4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд. Спірні правовідносини регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Разом з тим, з копії паспорту [PERSON], [INFO], наданої позивачем, слідує, що він зареєстрований за адресою: [INFO] (гуртожиток) (а.с. 6). Позивач зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 4). Тому, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання є безпідставним та не може бути задоволеним. Крім того, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат також не може бути задоволений з огляду на наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд у своїй постанові № 61-1717св18 від 29.01.2018, висловив позицію, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що у цій справі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дітей відсутні. Щодо вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON], яка продовжує навчання, то у цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Так, у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6-186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У даній справі суд вважає, що позивачем в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітньою [PERSON] та відповідачем; факт навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі з 01.09.2018 по 31.12.2019; зважаючи на вартість навчання, потребу [PERSON] та [PERSON] у матеріальній допомозі; можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. Судом також враховано, що відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/990/14-ц від 27.11.2014, яке набрало законної сили 09.12.2014, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання: дочки - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], стягувалися аліменти в сумі 600 грн. щомісячно до 30 червня 2018 року, а також стягнуто додаткові витрати по оплаті навчання сина - [PERSON] у Чернівецькому національному університеті імені [PERSON] в розмірі 1/2 вартості навчання в сумі 3950 грн. щорічно до 30 червня 2018 року (а.с. 16-17). Як встановлено судом, середньомісячний дохід [PERSON] становить 6829 грн 33 коп. Таким чином, оцінюючи можливість відповідача сплачувати аліменти, а також ту обставину, що з врахуванням безпідставності позовних вимог позивача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який з нею не проживає, вирішенню підлягає питання про стягнення аліментів лише на одну повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд вважає справедливим та обґрунтованим стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачем не надано доказів її матеріальних затрат на повнолітню дочку, яка продовжує навчання: харчування, одяг, проживання, проїзд до місця навчання, придбання підручників, оплату гуртожитку, а лише доведено вартість її навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що [PERSON] лише частково довела ті обставини, які потребують доказуванню в даній справі, а тому приходить до висновку про часткову законність та обґрунтованість її позовних вимог. Щодо посилання відповідача у відзиві на ту обставину, що йому була надіслана копія позовної заяви, яка не підписана позивачем і що вказана позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, то суд зазначає, що оригінал позовної заяви, який надано суду, підписаний особисто [PERSON] (а.с. 3). Крім того, на виконання ухвали суду від 13.12.2018 про залишення позовної заяви без руху, позивачем 18.12.2018 було подано заяву у якій повідомлено, що нею не подавалось іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с. 22). Тому, суд не вбачає невідповідності позовної заяви [PERSON] вимогам процесуального законодавства. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 5. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору у даній справі. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, тобто в сумі 704 грн. 80 коп (ставка, яка діяла на час звернення позивача до суду з позовом 13.12.2018). На підставі викладеного,

Outcome: partial