Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її матері [PERSON], 02.04.1937року народження, недієздатною та призначення заявника її опікуном. В обґрунтування вимог зазначила, що у звязку із тяжким хронічним психічним захворюванням її мати [PERSON] з 1974року перебуває на обліку у психіатричному кабінеті поліклінічного відділення КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» (далі КЗ «Татарбунарська ЦРЛ») з діагнозом шизофренія. Вказала також, що у матері спостерігається обмеження здатності контролювати свою поведінку, здатності до орієнтації і самообслуговування, у звязку з чим з 29.03.1990року її було визнано інвалідом ІІ групи. Посилаючись на те, що внаслідок хронічного стійкого психічного розладу мати не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки, потребує соціального захисту особистих, майнових прав та інтересів, заявник вважає, що є підстави для визнання її матері недієздатною та призначення [PERSON] її опікуном. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Струмківської сільської ради Татарбунарського району, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Голова Струмківської сільської ради подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника сільради. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю заявника. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження серії 1-ЖД №096938, виданого повторно 11.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції (а.с.4). Зі змісту довідки Одеської обласної психіатричної лікарсько-трудової експертної комісії №024450 від 29.03.1990 року серії ВТЭ-19 вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.6). З висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №100 від 07.03.2016року слідує, що [PERSON], [INFO], яка проживає разом з [PERSON] за адресою: вул.Центральна, 165 с.Спаське Татарбунарського району Одеської області, 29.03.1990року встановлено ІІ групу інвалідності. За рівнем обмеження життєдіяльності у матері заявника спостерігається обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації та обмеження здатності контролювати свою поведінку, у звязку з чим [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.7). Зі змісту довідки лікаря-психіатра КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» №158 від 22.04.2016року вбачається, що [PERSON], 1937року народження, перебуває на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті з 1974 року з діагнозом шизофренія (а.с.8). З матеріалів справи також вбачається, що виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 30.03.2016 року прийнято рішення №7 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], 02.04.1937року народження (а.с.9). З висновку судово-психіатричних експертів комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» №526 від 28.12.2016 року слідує, що [PERSON], [INFO], страждає на стійкий психічний розлад у вигляді шизофренії параноідної форми, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту», що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує встановлення опіки (а.с.а.с.29-32). З оглянутої в судовому засіданні амбулаторної картки хворої та наявної в ній історії хвороби вбачається, що [PERSON] 1937року народження, перебуває на обліку в лікарні, має інвалідність ІІ групи у звязку з психічним захворюванням. Відповідно до ч.1 ст. 39 Цивільного кодексу (далі ЦК) України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом ст.ст.60, 63 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.1 ст.241 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною є підставою для призначення органом опіки та піклування недієздатній фізичній особі опікуна. З урахуванням того, що [PERSON] має хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та накладення опіки, заявник є її донькою, яка проживає разом з [PERSON], має можливість безпосередньо допомагати матері та здійснювати над нею опіку, беручи до уваги те, що визнання матері недієздатною є необхідним для отримання державної соціальної допомоги, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та призначення [PERSON] її опікуном. На підставі викладеного,

Outcome: approved