Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

20 лютого 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом (ціна позову 167349 грн.) посилаючись на те, що 26 березня 1996 року померла її мама - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Лисець вул.Центральна (колишня Затонського),88 Дунаєвецького району, Хмельницької області. Мати заповіту не складала, тому спадщина відкрилась за законом, позивачка є донькою померлої та відповідно спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, вступивши фактично в управління спадковим майном згідно ст.549 ЦК УРСР, інших спадкоємців які би претендували на спадщину не має. 07 лютого 2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Лисець вул.Затонського,88 Дунаєвецького району Хмельницької області, що належав [PERSON], яка померла 26 березня 1996 року, у звязку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Згідно довідки виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Лисець вул.Затонського,88 не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецького районною радою не видавалося на прізвище [PERSON]. Те, що за померлою рахується житловий будинок, підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, випискою з погосподарської книги с.Лисець, Дунаєвецького району Хмельницької області, довідкою Дунаєвецької міської ради, а тому позивачка завернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26 березня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивачка є дочкою та спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка прийняла спадщину на підставі ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що підтверджується копією свідоцтва про народження та одруження позивачки, довідкою №60 від 07.02.2018 року, виданою Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області, свідоцтвом про право на спадщину від 31 січня 2000 року, копією спадкової справи №40-2000, заведеної 31 січня 2000 року за заявою [PERSON] після смерті її матері [PERSON], померлої 26 березня 1996 року. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 93,7 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами вартістю 167349 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 лютого 2018 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Лисець по вул.Центральна,88 Дунаєвецького району Хмельницької області та належав [PERSON], яка померла 26 березня 1996 року, на імя позивачки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 10 серпня 2012 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Лисець вул.Центральна,88 Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою на імя [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1991-2000 рр., виданої Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: с.Лисець по вул.Центральна,88 Дунаєвецького району Хмельницької області з 1996 року зареєстрований за померлою 26 березня 1996 року [PERSON], яка і є головою домогосподарства, рік побудови будинку та господарських будівель 1975, розмір земельної ділянки , який виділено біля домоволодіння - 0,062 га.. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с.Лисець по вул.Центральна,88 Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 26 березня 1996 року.

Outcome: approved