Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

20 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-9). Зазначив, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Двірець, вул. Висілкова (Чапаєва), 34, у якому зареєстровані [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача та її двоє дітей - [PERSON] та [PERSON]. Зазначив, що останні з листопада 2014 року у належному йому будинку не проживають, добровільно знятися з реєстрації відмовляються. У зв'язку з наведеним просив визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним йому житловим будинком. 04 вересня 2018 року до суду надійшла заява позивача про відмову від позовних вимог в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним позивачу житловим будинком, унаслідок задоволення їх відповідачем (а.с. 54-55). Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року було закрито провадження в частині позовних вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним позивачу житловим будинком. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, якою повідомив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 66). Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 36-39, 49-50, 52-53, 61-64, 72-73). Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с. 42). З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Двірець, вул. Висілкова (Чапаєва), 34 (а.с. 13-14), в якому зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 18, 25). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12 червня 2018 року № 963 за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Двірець, вул. Висілкова, 34, [PERSON] не проживає з грудня 2014 року (а.с. 15). Факт непроживання відповідача у вказаному будинку також підтверджується затвердженими секретарем Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області актами про фактичне непроживання від 14 червня 2017 року та від 26 лютого 2018 року (а.с. 16-17). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 41 Конституції України та статтях 319, 321 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За приписами частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1 ст. 405 ЦК України). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). З огляду на наведене, беручи до уваги тривале непроживання відповідача без поважних причин понад один рік, той факт, що останній не є членом сім'ї позивача, для усунення перешкод у здійсненні позивачем його права користування та розпорядження належним йому майном, суд дійшов висновку що відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи ухвалу суду від 17 жовтня 2018 року про закриття провадження в частині позовних вимог до [PERSON] та про стягнення з останньої на користь позивача 1409,60 грн судового збору, суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] на користь позивача 704,80 грн судового збору.

Outcome: approved