Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

21.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 01.03.2009 року, від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння, внаслідок чого часто виникали сварки та непорозуміння. Наголошує на тому, що вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин протягом останнього року, та не ведуть спільного господарства, за цей час вони стали чужими людьми один для одного, вважає що примирення та подальше перебування у шлюбі є неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений Зважаючи на відсутність згоди позивачки, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.03.2009 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Винничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 01, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 09.12.2014 року. Від шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] що видане 09.09.2009 року Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивачки відсутність її згоди на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved