Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

21.06.2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №014/81-1-0-00/6531 від 29.11.2013 року у розмірі 379 968,97 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що 29.11.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник, Відповідач) було укладено кредитний договір №014/81-1-0-00/6531 за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 400 000,00 грн. строком до 29.03.2027 року зі сплатою 15% річних. Як зазначає позивач, Банк належним чином виконав власні зобов'язання та надав кредитні кошти, проте відповідач власні зобов'язання не виконав та кошти не повернув, а тому утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 29.09.2017 року становить 379 968,97 грн., за процентами - 108 499,94 грн. та пенею - 468 640,82 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договорів від 29.09.2017 року перейшло до ПАТ «Юнекс Банк», потім до ТОВ «Укрфінанс груп», потім до [PERSON]. Пізніше на підставі договору від 04.10.2017 року право вимоги перейшло до [PERSON] І лише за договором від 31.05.2018 року право вимоги перейшло до позивача на суму 379 968,97 грн.. А тому так як на даний час заборгованість відповідача перед позивачем не сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій зазначає, що позов визнає та зазначає, що йому відомі та зрозумілі процесуальні наслідки визнання позову. Також відповідач просив слухати справу в його відсутність та ухвалити рішення про задоволення вимог. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, оскільки відповідач визнає позов та таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, 29 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/81-1-0-00/6531 за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 400 000,00 грн. строком до 29.03.2027 року зі сплатою 15% річних. Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, Банк виконав належним чином свої зобов'язання та надав кредитні кошти в повному обсязі. Водночас відповідач належним чином не виконував власних зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 29.09.2017 року становить: 379 968,97 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами - 108 499,94 грн. та пенею - 468 640,82 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Банк переуступив право вимоги за вказаним кредитним договором. На підставі Договору про відступлення права вимоги від 31.05.2018 року до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором №014/81-1-0-00/6531 від 29.11.2013 року в сумі 379 968,97 грн. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з'явилися, не надали суду доказів, що заборгованість за кредитним договором є меншою чи відсутня, а в заяві зазначив відповідач що не заперечує обставин, викладених в позові. Отже, так як судом встановлено, що Банком виконані умови договору в повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання по зазначеному Договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості по кредиту в сумі 379 968,97 грн., що є доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 50% понесених останнім судових витрат. А у відповідності до положень ч.2 ст.142 ЦПК України повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved