overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

21.04.2017 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON]звернувся до суду з вищевказаною заявою, зазначивши наступне. [PERSON], яка померла 03.09.2014 року, є його матірю. Але, у свідоцтві про народження заявника зазначено його прізвище, імя та по батькові: «Еске-Проняєв Валерій Іванович» та у графі про матір також вказано: «Еске-Проняєва Ольга Генріхівна». При отриманні заявником та його матірю паспортів, прізвища були зазначені «Проняєв» та «Проняєва». При звернення у встановлений строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] було повідомлено, що у звязку з неспівпадінням прізвищ у документах, він не зможе реалізувати право на оформлення спадщини. Факт встановлення родинних відносин [PERSON] необхідний для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину за законом. В судове засідання заявник, представник заявника та представник заінтересованої особи не зявилися. Заявник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справ у його відсутність, викладені у заяві вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 31). Представник заявника- адвокат [PERSON] також через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 40). Заінтересована особа [PERSON] також надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечуючи проти її задоволення (а.с. 36). Вимоги заявника підтверджуються наступними доказами: копією паспорту заявника та [PERSON] (а.с. 5-6, 8), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 3), копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Аналізуючи докази в сукупності, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

21.04.2017 року ВК ММР звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням кімнатою 53 в гуртожитку по вул.Курортній, 9 в м. Миколаєві. У заяві позивач вказав, що у гуртожитку з 18.09.2013 року значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO] Відповідач у вказаній кімнаті гуртожитку не проживає з 2014 року, місцями загального користування не користується, участі у заходах щодо санітарного утримання цих місць не приймає, заборгованість по квартирній платі складає 2935, 00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений через оголошення у пресі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що з 18.09.2013 року [PERSON] зареєстрований в кімнаті 53 по вул. Бутоми, 9 в м. Миколаєві, що підтверджується випискою з будинкової книги від 08.09.2013 р. З 2014 року відповідач у вказаній кімнаті не проживає, квартплату не сплачує, про що свідчить виписка із особового рахунку №11371 від 08.09.2015 року. Факт не проживання [PERSON] за зазначеною адресою, підтверджується актом про не проживання від 08.09.2015 року за №500, що завірений директором КП «СКП «Гуртижиток». Доказів, які б свідчили, що відповідач не проживає в кімнаті з поважних причин або у звязку із тим, що йому чиняться в цьому перешкоди,\~до суду не подав та відповідно судом не встановлено. Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1600 грн. А за такого, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

21.04.2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Бурківецької сільської ради Тетіївського району Вінницької області, 01 березня 2014 року, актовий запис № 3. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, та пояснив, що на протязі тривалого часу подружнього життя між ним та відповідачкою не досягнуто порозуміння. Відмічається відсутність спільних поглядів на життя. Подружні відносини між ними припинені, більш як півтора року проживають окремо. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Спору про місце проживання сина [PERSON] біля матері і поділу майна немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

21.04.2017 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин, в заяві просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між ним та [PERSON], а також просив встановити факт, що він є сином [PERSON], який помер 04 жовтня 2016 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник за дорученням [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Територіальна громада в особі Полтавської міської ради в судове засідання свого представника не направила, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи згоду заявника [PERSON] та його представника [PERSON], наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності зацікавленої особи Територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Суд, заслухавши заявника [PERSON], його представника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився 15.10.1965 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ДК №212821 від 26.01.1966 року, актовий запис №353 (а.с.7). З вищевказаного свідоцтва вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (на російській мові). 04.10.2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №330865 від 07.10.2017 року, актовий запис №882 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. 06.04.2017 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено [PERSON], що діяла від імені [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], так як серед наданих документів, що підтверджують родинні відносини з померлим є значні розбіжності, які не дають встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], який помер 04 жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в подальшому факт розбіжності по батькові може вплинути на укладення цивільно-правових угод, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносинпідлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

21.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 12.11.1988 року та зареєстрований у Палаці урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 2510. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], який проживає із матір'ю. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до судового повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12.11.1988 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - [PERSON]/ уклали шлюб, який зареєстрований у Палаці урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 2510, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 4/. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що вбачається з відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними погіршились близько 7-8 років тому, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

21.04.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що\~ сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2012 року, шлюбні відносини з відповідачем\~ припинені через постійні сварки, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. \~Позивач\~ в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. \~Відповідач\~ в судове\~ засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 30 квітня 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні\~ відносини припинили через постійні сварки та непорозуміння,\~ розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

21.04.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 20 серпня 2010 року, від якого мають доньку Діану, [INFO] та доньку Анастасію, [INFO]. З квітня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

21.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 жовтня 1984 року зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За час спільного життя часто виникали сварки у звязку з неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету. З січня 2017 року не підтримують шлюбних стосунків. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивач в судовому засідання позов підтримала повністю, просила задовольнити, повідомла, що на примирення категорично не згодна. Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що дружина є інвалідом, мають троє дітей, позов став для нього несподіванкою, а він наполягає на подальшому проживанню разом з дружиною. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 27.10.1984 року у Шевченківській сільській раді Глухівського району Сумській області, про що 27 жовтня 1984 року складено відповідний актовий запис за № 17 (а.с.2). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивач звільнена від сплати судового збору, тож в силу вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягають судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

21.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19.07.2003 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У зв'язку з ненаданням матеріальної допомоги на утримання дитини та після уточнення своїх вимог, просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави та на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

21.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24.07.2015 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У звязку з ненаданням матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved