Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

20 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося із позовом до [PERSON], яким просили стягнути з відповідача на їх користь внаслідок заподіяної дорожньо-транспортної пригоди, і страховим відшкодуванням, виплаченого страховою компанією відповідача, у розмірі 52 910 грн. 00 коп. Відповідно до заяви, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений у відповідності до вимог законодавства. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, судом встановлені такі фактичні обставини. 17.12.2016 року в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі будинку № 148 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок даної пригоди автомобілю «Renault» було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.01.2017 р. по справі № 3/489/150/2011 винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], який, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі будинку № 148, не врахувавши дорожньої обстановки та не дотримавшись безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем, який зупинився, щоб пропустити пішоходів на піших одному переході, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 07 грудня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Підприємство із іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» був укладений генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0199-2700/16-AVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault», державний номерний знак [NUMBER]. 21 грудня 2016 року страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування на підставі угоди від 07.12.2015 року. 13 січня 2017 року ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу . 24 лютого 2017 року ТОВ «Тюнінг-сервіс клуб маршал» надав акт виконаних робіт за надання послуг за № ТС -00000048 на підставі замовлення ПІІ«ВІП-РЕНТ», відповідно до якого сума збитків ремонту транспортного засобу. 06 березня 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт та проведено виплату в розмірі 52 910 грн. 00 коп., страхового відшкодування на рахунок ПІІ «ВІП-Рент» для здійснення відновлювального ремонту автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується платіжними дорученнями № 4232 від 07.03.2017 року. З позову вбачається, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не було застраховано. Згідно із 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ч. 2 ст.1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннями статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 993 цього Кодексу, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні приписи містяться в ст. 27 Закону України «Про страхування». Постановою ВСУ по справі №6-2808цс15 визначено, що вимога страховика до винної особи визначається не тільки розміром завданої ТЗ шкоди, а й сукупністю фактичних затрат, які понесені страховиком і які, в свою чергу, підтверджені відповідним платіжним дорученням. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивачем відшкодовано потерпілій особі шкоду, завдану з вини відповідача. Однак до теперішнього часу відшкодування в повному обсязі сплачених сум, в порядку регресу, від відповідача не отримано. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved