Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

21.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, в якому, з урахуванням уточнених 29.01.2019 року позовних вимог, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітної плати платника податків, щомісячно, до 23 років або до закінчення навчання; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] додаткові витрати на навчання дитини у розмірі 19500 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася дитина [PERSON], [INFO]. Наразі донька досягла повноліття, є студентом навчального закладу у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату в розмірі 9-10 тис. грн., а отже має можливість утримувати доньку. На підставі викладеного [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітної плати платника податків, щомісячно, до 23 років або до закінчення навчання. На задоволенні уточнених позовних вимог наполягала в повному обсязі, судове засідання просила провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання уточнених позовних вимог в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглядати за його відсутності. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.2017 року (а.с. 13). 22.05.2018 року позивач змінила прізвище «Микитчак» на «Кириченко» - копія Свідоцтва про зміну імені, серії І-ВЛ № 013193, актовий запис № 04 (а.с. 9). Сторони мають дитину [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 164055, актовий запис № 509 (а.с. 10). Судовим наказом Зміївського районного суду Харківської області від 24.10.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] до повноліття дитини (а.с. 14). Встановлено, що на даний час [PERSON] є студентом денного відділення факультету ветеринарної медицини Харківської державної ветеринарної академії, що підтверджується відповідною довідкою від 21.09.2018 року № 278. Студент навчається за рахунок контракту (а.с. 15, 16, 17-20). Крім того, [PERSON] у період навчання мешкає у гуртожитку, що тягне за собою додаткові витрати. При цьому, [PERSON] зареєстрована за однією адресою з позивачем [PERSON] (а.с. 33, 34, 35). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Коментарями до ст. 199 СК України розяснено, що обов'язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов'язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також зясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги, оскільки [PERSON] продовжує навчання, її мати, [PERSON] є єдиною особою, яка несе витрати на її утримання, в той час, коли батько [PERSON] також має змогу надавати матеріальну допомогу, так як має задовільний стан здоровя, офіційно працевлаштований отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище позивача [PERSON], реальну можливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на користь доньки [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов [PERSON] і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23-х річного віку. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved