Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

20 січня 2017 року до суду надійшла заява завідуючого відділенням № 12 КЗ СОР «Перша обласна спецлікарня м. Ромни» [PERSON], заінтересована особа: [PERSON], про продовження примусової госпіталізації [PERSON], [INFO]. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням Роменського міськрайонного суду від 24.05.2016 року був визнаний недієздатним; призначено опікуном над [PERSON] [PERSON] [PERSON] поступив на лікування до КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» 20.07.2015 року, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Розладів особистості та поведінки, внаслідок органічного враження ЦНС зі значним зниженням пам»яті та інтелекту, параноїчним синдромом. F07.82». По своєму стану не в змозі забезпечити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Згідно довідки № 01-55/318 від 19.01.2017 року характер псих захворювання пацієнта [PERSON] перешкоджає знаходитись йому в судовому засіданні (а. с. 10). Особа, що надає правову допомогу, та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] рішенням Роменського міськрайонного суду від 24.05.2016 року був визнаний недієздатним; призначено опікуном над [PERSON] [PERSON] (а. с. 4). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 18.01.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Розладів особистості та поведінки, внаслідок органічного враження ЦНС зі значним зниженням пам»яті та інтелекту, параноїчним синдромом. F07.82». Дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду. По своєму стану не може забезпечити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. На основі викладеного,

Outcome: approved