Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

20 березня 2015 року ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № МКЕХР2.52181.002. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 85000 грн., строком до 13.04.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 1 % від суми кредиту щомісячно у період сплати. [PERSON] зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленим графіком погашення. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МКЕХР2.52181.002 від 14.10.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.52835.002 від 14 жовтня 2013 року згідно якого, [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до договору поруки [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і [PERSON], включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно договору поруки у випадку невиконання [PERSON] будь-якого зобов'язання за кредитним договором, відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Банк виконав свої зобов'язання згідно приписів кредитного договору у повному обсязі надавши [PERSON] 85000 грн. Однак, [PERSON] свої зобов'язання, передбачені кредитним договором не виконує. Внаслідок чого, станом на 13.03.2015 року загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 34760,16 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 34760,16 грн. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі надали до суду заяви відповідно до яких позов визнали, просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитною угодою № МКЕХР2.52181.002 від 14.10.2013 року станом на 13.03.2015 року заборгованість становить: 34 760,16 грн., а саме: 4 448,65 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 21 710,81 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 44,49 грн. - поточна заборгованість по процентам, 2 650,50 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 3797,36 грн. заборгованість по комісії, 2108,35 грн. - сума пені (а.с. 4-6). 14.10.2013 року між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № МКЕХР2.52181.002. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 85 000,00 грн., строком до 13.04.2015 року (а.с. 7-8). 14.10.2013 року [PERSON] отримав 85000 грн. відповідно до умов договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 283554 (а.с. 10). 14.10.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.52835.002 від 14 жовтня 2013 року згідно якого, [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором (а.с. 11-12). 16.02.2015 року [PERSON] позивачем направлено повідомлення про заборгованість, в якій позивач вимагав повернути борг (а.с. 12). 27.11.2014 року рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 28.11.2014 року процедуру виведення ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с. 21-22). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника та поручителя, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. На підставі викладеного та

Outcome: approved