Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

21 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 48 в будинку № 28 по вулиці Нова в місті Павлоград Дніпропетровської області. В обґрунтування позову вона зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, їй належить зазначена квартира. Разом із нею у квартирі зареєстровано її племінника [PERSON], однак він у зазначеній квартирі не проживає з січня 2011 року, його майна у квартирі немає та будь-які платежі по квартирі він не здійснює. Реєстрація відповідача їй заважає вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідач ухиляється від зняття з реєстрації добровільно, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] також у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03 березня 2009 року (арк.с.8) та копією довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно (арк.с.9). Як зазначено у довідці про реєстрацію та склад зареєстрованих сімї від 20 квітня 2017 року (арк.с.6), відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. Проте, як вбачається з Акту від 19 квітня 2017 року (арк.с.7), який було складено головою ОСББ «Нова, 28» та комісією у складі членів правління, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак не проживає за адресою реєстрації з січня 2011 року. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Відповідач не є співвласником житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачені судові витрати по справі у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved