Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

20 травня 2019 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 13.02.2002 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на земельну ділянку загальною площею 1,4362 та, що розташована на території с. Батиїв Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 041210 від 10.03.2000 року. Крім того, до складу спадкового майна входило право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого була спадкодавець на праві особистої власності. Право власності на дане будинковолодіння належало спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05.11.1990 року. Згідно довідки № 256 від 17.04.2019 року [ADDRESS] була перейменована на вулицю Зарічна рішенням виконавчого комітету Кустинської сільської ради від 27.11.2003 року. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Єдиними спадкоємцями, що прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном були чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується наявністю у них оригіналів правовстановлюючих документів спадкодавця, а факт їх проживання разом із спадкодавцем за необхідності може бути підтверджений показами свідків. Таким чином враховуючи належну та успадковану ним частки у житловому будинку, [PERSON] належить частка у спірному житловому будинку в розмірі 1/2. Однак, нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно по причині відсутності у позивача оригіналів відповідних правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин у позивача не залишається іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 земельної ділянки загальною площею 1,4362 га, що розташована на території с. Батиїв Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ № 041210 від 10.03.2000 року. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивач та представник позивача з`явилися, позов підтримують повністю та просять задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги, просила суд постановити рішення про задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с. Батиїв, Радехівського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2002 року Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.17). [INFO] в с. Батиїв, Радехівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2011 року виконавчим комітетом Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 11.09.1963 року, 2 березня 1951 року відбулась державна реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.19). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 11.09.1963 року, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 06.06.1981 року, 6 червня 1981 року відбулась державна реєстрація шлюбу між. гр. [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Шостак» (а.с.20). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №041210, виданого 10.03.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 5.05.1999 року №225 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5328, вбачається, що земельна ділянка, площею 1.4362 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.10-зворот). З Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 5.11.1990 року, виданим виконавчим комітетом Радехівської районної ради народних депутатів Львівської області на підставі рішення Радехівського райвиконкому №188 від 25.10.1990 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Житловий будинок по [ADDRESS] , складається з житлової кімнати, коридору, кухні, кладової, загальна площа будинку 44,9 кв.м., що підтверджується відомостями в технічному паспорті від 26.09.1990 р. (а.с.11-15). З довідки №256 від 17.04.2019 року, виданої Кустинським старостинським округом Львівської області, вбачається, що в [ADDRESS] була перейменована [ADDRESS] рішенням виконавчого комітету Кустинської сільської ради від 27.11.2003 року (а.с.21). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved