Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

21.12.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів на у тримання повнолітнього сина в зв'язку з навчанням до відповідача [PERSON],. третя особа. що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2018 року позовна заява залишена без руху в зв'язку із встановленням недоліків. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року позивачу продовжено строк для усунення встановлених судом недоліків. 23.01.2018 рок у позивачем усунені встановлені судом недоліки. 26.02.2018 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 03 травня 2018 року. 03.05.2018 року розгляд справи відкладений за клопотанням відповідача. Справу призначено до розгляду на 29.05.2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 29.05.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина в зв'язку з навчанням в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до закінчення навчання та стягувати в подальшому при продовженні навчання - до досягнення 23-літнього віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2002 рік. В період спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду від 13.07.2001 року, з відповідача стягувались аліменти на утримання сина до досягнення повноліття. На даний час їх син досяг повноліття. Але продовжує навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі « Кам'янський центр підготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту» на бюджетній основі. Сина навчається за денною формою навчання, тому не може працювати та самостійно отримувати заробіток. Крім того після закінчення училища син планує продовжити своє навчання. В зв'язку з навчанням їх син потребує матеріальної допомоги. Вона працює, але отримуваних нею коштів недостатньо для задоволення потреб сина в зв'язку з навчанням, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила, що в зв'язку з навчанням сина вона несе затрати на проїзд, харчування. Купівлю одягу, взуття, лікування. Також задають грошові кошти на придбання бензину для практичних занять з водіння транспортних засобів. В середньому на бензин витрачують по 200 грн., на тиждень. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що у нього на у триманні є ще двоє неповнолітніх дітей і він сплачував аліменти до досягненням сином повноліття після чого до нього ніхто не звертався за матеріальною допомогою. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON], підтримав позовні вимоги позивачки. Не заперечує проти стягнення аліментів на користь матері та підтвердив витрати, які несе позивачка у зв'язку з його навчанням. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши зміст позовних вимог та наданого відповідачем відзиву, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2002 рік, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В якому відповідач записаний батьком [PERSON], 1999 року народження. Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду від 13.07.2001 року, з відповідача стягувались аліменти на утримання сина до досягнення повноліття, що сторонами підтверджено в судовому засіданні. На даний час син сторін досяг повноліття. Але продовжує навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі « Кам'янський центр підготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту» на бюджетній основі, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ч.1, 3 ст. 199 СК України -Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що син сторін навчається у вищому навчальному закладі« Кам'янський центр підготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту» за денною формою навчання на бюджетній основі. Термін закінчення навчання 30.06.2018 року, відповідно до довідки наданої навчальним закладом. Позивач наділена правом на звернення до суду. Так як син проживає разом з позивачкою і в судовому засіданні підтвердив, що не заперечує про стягнення аліментів на користь матері. В зв'язку з навчанням позивач несе матеріальні затрати на утримання сина, які полягають у затратах на проїзд, харчування, купівлю одягу, взуття, лікування. Також на придбання бензину для практичних занять з водіння транспортних засобів, на купівлю канцелярських приладів, копіювання навчального матеріалу. Відповідно в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі в зв'язку з навчанням. Так як син сторін не працює виходячи з того, що навчається за денною формою. Також знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні поновлітнього сина, який продовжує навчання, так як відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, що відповідачем не заперечується. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в зв'язку з навчанням, тобто для захисту прав позивача відповідно обраного нею способу захисту порушених прав, з яким погоджується суд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України - Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач працює та отримує заробітну плату в середньому відповідач також працює та отримує заробітну плату в розмірі близько 4500 грн., що підтверджується копією наданої суду довідки, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина в зв'язку з навчанням. Відповідач на своєму утриманні має двох неповнолітніх дійте, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, суд враховує всі наведені вище обставини, а також те, що сам син отримує стипендію, та навчається на бюджетній основі, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку ( доходу) до закінченням сином навчання, тобто до 30.06.2018 року Так як відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України - Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача в подальшому при продовженні сином навчання, на думку суду задоволенню не підлягають. Так як після закінчення даного навчального закладу невідомо чи продовжить син сторін навчання чи ні та чи потребуватиме він в зв'язку з навчанням матеріальної допомоги. Проте при вступі до іншого навчального закладу, у позивача чи в сина сторін виникне право на отримання матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 21.12.2018 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 199, 200, 201 СК України.

Outcome: approved