Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов 07.07.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь заборгованість у сумі 2 358 900 (два мільйони триста п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.03.2018 року між нею, як покупцем, з одного боку, та [PERSON] , яка представляла інтереси [PERSON] , як продавця був укладений Попередній договір, який був нотаріально посвідчений. Відповідно до п.1.1. вказаного договору, на умовах, встановлених цим договором, у строк не пізніше 22.03.2019 року, продавець зобов`язується передати у власність покупця за договором купівлі-продажу 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , надалі - Основний договір, а покупець зобов`язується прийняти 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. Відповідно до п. 4 вищевказаного Попереднього договору, за цим договором покупець передає продавцю авансовий внесок за вищевказану частку житлового будинку у розмірі 1 576 800 (один мільйон п`ятсот сімдесят шість тисяч вісімсот ) гривень 00 копійок, які повинні бути враховані при розрахунку у день підписання Основного договору. Відповідно до п. 7 вищевказаного Попереднього договору, Сторони підтвердили, що цей правочин вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний правочин на вкрай невигідних умовах та він не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст.ст. 234, 235 ЦК України. Відповідно до п. 10 вищевказаного Попереднього договору, цей договір укладався за письмовою згодою дружини продавця, [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Федорченко Т.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.06.2017 року за реєстровим № 1680. Відповідно до п. 11 вищевказаного Попереднього договору, цей договір укладався за письмовою згодою чоловіка Покупця, [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Хомою А.С. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.03.2018 року за реєстровим № 386. Попередній договір був посвідчений Хомою А.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.03.2018 року за реєстровим № 387. Продавці не виконали свої обов`язки за Попереднім договором від 22.03.2018 року - у строк до 22.03.2019 року та до теперішнього часу позивачу не передано у власність 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 23 травня 2018 року між позивачем, з одного боку, та [PERSON] , яка представляла інтереси [PERSON] , як продавця був укладений Попередній договір, який був нотаріально посвідчений. Відповідно до п.1.1. вказаного договору, на умовах, встановлених цим договором, у строк не пізніше 22.03.2019 року, продавець зобов`язується передати у власність покупця за договором купівлі-продажу 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , надалі - Основний договір, а покупець зобов`язується прийняти 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. Відповідно до п. 4 вищевказаного Попереднього договору, за цим договором покупець передає продавцю авансовий внесок за вищевказану частку житлового будинку у розмірі 782 100 (сімсот вісімдесят дві тисячі сто) гривень 00 копійок, які повинні бути враховані при розрахунку у день підписання Основного договору. Відповідно до п. 7 вищевказаного Попереднього договору, Сторони підтвердили, що цей правочин вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний правочин на вкрай невигідних умовах та він не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст.ст. 234, 235 ЦК України. Відповідно до п. 11 вищевказаного Попереднього договору, цей договір укладався за письмовою згодою дружини продавця, [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Федорченко Т.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.06.2017 року за реєстровим № 1680. Відповідно до п. 12 вищевказаного Попереднього договору, цей договір укладався за письмовою згодою чоловіка Покупця, [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Хомою А.С. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.03.2018 року за реєстровим № 386. Попередній договір був посвідчений Хомою А.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.05.2018 року за реєстровим № 712. Продавці не виконали свої обов`язки за Попереднім договором від 23.05.2018 року - у строк до 22.03.2019 року та до теперішнього часу позивачу не передано у власність 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] .Попередні договори від 22.03.2018 року та від 23.05.2018 року укладались між позивачем та [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням [PERSON] . Позивачу не відомо характер взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] - яким чином та у яких пропорціях розподілялись її грошові кошти між вказаними особами; яким чином розподілялися обов`язки і ролі між зазначеними особами для виконання укладеного з нею договору.Позивач вважає можливим пред`явити солідарні вимоги до [PERSON] та [PERSON] , спільними діями яких їй було завдано шкоди. Загальна сума боргу за Попереднім договором від 22.03.2018 року та Попереднім договором від 23.05.2018 року складає: 1 576 800 + 782 100 = 2 358 900 грн. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ані [PERSON] , ані [PERSON] не мають у власності житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який вони зобов`язались передати їй у власність до 22.03.2019 року. Оскільки позивач є матір`ю двох неповнолітніх дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), вона бажала придбати власне житло. Однак, у зв`язку з невиконанням відповідачами своїх обов`язків, вона не має ані власного житла, ані грошових коштів. До теперішнього часу вона змушена мешкати та проживати на орендованій квартирі. На підставі вищевикладеного позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. 10.08.2020 року (вхід. № 32797) від відповідача по справі - [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки із отриманням позовної заяви він вперше дізнався про укладення від його імені попередніх договорів із позивачкою, так як на момент їх укладення він вже навіть не був власником даного будинку в повному об`ємі, саме тому він змушений подати зустрічну позовну заяву, задоволення якої може виключити повністю задоволення первісного позову, по відношенню до нього. У відзиві вказує, що він дійсно був власником житлових будинків за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 02.08.2017 року ним було видано довіреність [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. та зареєстровано в реєстрі за №1266, згідно якої він уповноважив [PERSON] здійснювати всі необхідні дії для продажу: - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На підставі даної довіреності [PERSON] повинна була здійснити продаж вищезазначених об`єктів нерухомості відповідача знайденому нею покупцю - [PERSON] . Також для оформлення нотаріальної угоди з купівлі-продажу [PERSON] дружина [PERSON] - [PERSON] надала письмову згоду на відчуження майна. Згода посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. від 23.06.2017 року за реєстровим №1680. 03.08.2017 року [PERSON] за дорученням [PERSON] , уклала від його імені Договір купівлі-продажу про продаж [PERSON] 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] . Даний договір зареєстровано в реєстрі за №1152, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко Г.М. Тобто, [PERSON] видавав довіреність [PERSON] на продаж: - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ще у 2017 року, [PERSON] втратив право власності на цю нерухомість. З моменту вчинення правочину та продажу нерухомості, [PERSON] вважав, що довіреність видану на ім`я [PERSON] виконаною, тому він не скасовував її з цих підстав, жодних інших домовленостей між [PERSON] та [PERSON] не було. Із додатків до позовної заяви, [PERSON] уклала від його імені із позивачем наступні договори: - 22.03.2018 року - Попередній договір до договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. та зареєстровано в реєстрі за №387. Сума авансу, що за договором мала бути передана [PERSON] - 1 576 800 грн.; - 23.05.2018 року - Попередній договір до договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. та зареєстровано в реєстрі за №712. Сума авансу, що за договором мала бути передана [PERSON] - 782 100, 00 грн. Однак, обидва попередні договори від 22.03.2018 року та від 23.05.2018 року укладені з порушенням норм законодавства та мають ознаки недійсності. Зміст Попередніх договорів із позивачем суперечить вимогам ЦК України.Отже, продавцем може бути лише власник майна і лише власник має право відчужувати своє майно.Право власності [PERSON] на 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинилось внаслідок відчуження 03.08.2017 року.Отже, правомірність вчинення правочину представником обумовлена наявністю права довірителя на вчинення такого правочину. З урахуванням того, що [PERSON] відчужив 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ще у 2017 року - на момент укладення представником попередніх договорів із позивачем вже не мав правомочностей власника та не міг розпоряджатись цим майном. Оскільки він не мав права власності не нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , то і [PERSON] не мала права вчиняти правочини від його імені направлені на відчуження майна із позивачем. Відповідач не мав волевиявлення на здійснення правочинів із позивачем, оскільки навіть не знав про їх вчинення. Відповідач наголошує на тому, що ним було видано довіреність [PERSON] , згідно якої уповноважив він [PERSON] здійснювати всі необхідні дії для продажу у 2017 р. [PERSON] , а саме: - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Довіреність була видана [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. та зареєстровано в реєстрі за №1266 від 02.08.2017 року не містила правомочностей представника на вчинення правочинів з відчуження іншої частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Остання частина будинку не пропонувалась до продажу в 2017 року, тому, після відчуження частки [PERSON] , інша частка будинку у розмірі 1/2 залишилась у власності відповідача. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що Довіреність № 1266 від 02.08.2017 року містить чітке формулювання, щодо продажу лише Ѕ будинку, а не цілого будинку за адресою: [ADDRESS] . Також, не було отримано і згоди його дружини - [PERSON] на вчинення попередніх договорів у 2018 року. Згідно п. 10 обидва Попередніх договорів, їх укладання здійснюється за наявності згоди дружини [PERSON] , однак це не відповідає дійсності. При підписання попередніх договорів неправомірно використано згоду другого подружжя, що була підготовлена 23.06.2017 року для відчуження майна [PERSON] . А ні позивачка, а ні [PERSON] не вели будь-яких перемовин з ним, на укладення попередніх договорів купівлі-продажу, щодо своєї частки майна у будинку за адресою: [ADDRESS] та він не уповноважував на це [PERSON] . Правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з огляду на наступне. 03.08.2017 року ним було продано Ѕ частку житлового будинку [PERSON] . На продаж іншої частки майна відповідача, що складала другу половину будинку, він не уповноважував [PERSON] . Про вказані факти [PERSON] достовірно знала. Продаж майна, що вже було один раз продано у 2017 році та продаж майна, на яке не розповсюджувалась дія довіреності свідчить про недобросовісні дії [PERSON] , що мають ознаки кримінального правопорушення. Тому, єдиний правовий наслідок попередніх договорів - укладення договору купівлі-продажу житлового будинку не міг наступити. Також, відповідач звертає увагу на те, що він не отримував жодних грошових коштів від [PERSON] чи позивача. При цьому, обидва попередні договори не містять жодних умов, щодо порядку проведення розрахунку за попереднім договором. Оскільки угода вчинялась без його відома, відповідач вважає, що позивач повинен надати суду докази передачі авансу за попередніми договорами [PERSON] . Отже, із наданих копій договорів вбачається, що [PERSON] при вчиненні правочину від його імені використала: - довіреність, що видавалась для відчуження його нерухомого майна у 2017 року [PERSON] , дата видачі довіреності 02.08.2017 року (тобто видана за день до продажу майна [PERSON] ); - п. 10 обидвох Попередніх договорів містить посилання на наявність згоди дружини [PERSON] , дата надання згоди - 23.06.2017 року, що також була підготовлена до продажу майна [PERSON] ; - укладення попередніх договорів суперечать нормам ЦК України; - [PERSON] не була уповноважена на відчуження іншої частки будинку, ніж тої, що була продана [PERSON] ; - [PERSON] вчинила правочин, щодо майна яке не належало йому і не могло бути від його імені відчужене, оскільки його власником є [PERSON] ; - відповідач не уповноважував, не погоджував і навіть не знав про укладення попередніх договорів із позивачем, що свідчить про відсутність його волі на вчинення таких правочинів; - відповідач не отримував жодних грошових коштів від [PERSON] чи позивача за попередніми договорами. На думку відповідача підстав до застосування ст. 1190 ЦК України по відношенню до нього немає, так як він не вчиняв будь-яких дій, або бездіяльності, які б могли завдати шкоди позивачу, більш того, що ст. 1190 ЦК України застосовується до правовідносин, в яких є потерпілий (стосується відшкодування шкоди внаслідок вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення). Отже, положення ст. 1190 ЦК України не можуть застосовуватись у контексті невиконання чи неналежного виконання договірних зобов`язань, про що зазначає позивач у своїй позовній заяві. На підставі вище викладеного, відповідач вважає, що попередні договори укладені неправомірно та відсутність основного договору свідчать про те, що попередні договори мають характер недійсних і не можуть створювати будь-яких юридичних наслідків для нього. Також, на думку відповідача відшкодування шкоди у розмірі суми авансів має здійснювати особа, яка укладала неправомірні правочини без повноважень і безпосередньо отримувала кошти від позивача, а саме відповідач - [PERSON] 27.08.2020 року (вхід. № 35373) від представника позивача - адвоката Тодорова В.Д. до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив вказує, що дійсно, за змістом попередніх договорів, вони були укладені не особисто [PERSON] , а його представником - [PERSON] [PERSON] діяла від імені продавця - [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої Адамець О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.09.2017 року. Відповідно до ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С., при посвідченні першого попереднього договору - від 22.03.2018 року, були перевірені повноваження представника та дійсність довіреності, яка була видана [PERSON] на ім`я свого представника - [PERSON] . Відповідно до п. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. [PERSON] , як представник [PERSON] , діяла на підставі довіреності, посвідченої Адамець О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.09.2017 за реєстровим № 1706. На час укладення вищевказаного договору довіреність не була скасована особою, яка її видала. Крім того, відповідно до п.10 вказаного договору: «11. Цей договір укладається за письмовою згодою дружина продавця, [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Федорченко Т.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.05.2018 року за реєстровим № 1680.». Таким чином, [PERSON] , при укладенні вказаного договору, діяла як представник [PERSON] , та вона своїми діями створювала права та обов`язки для особи, яку вона представляла - [PERSON] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С., при посвідченні другого попереднього договору - від 23.05.2018 року (зареєстрованого в реєстрі за № 712), були перевірені повноваження представника та дійсність довіреності, яка була видана [PERSON] на ім`я свого представника - [PERSON] [PERSON] , як представник [PERSON] , діяла на підставі довіреності, посвідченої Адамець О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.09.2017 року за реєстровим № 1706. На час укладення вищевказаного договору довіреність не була скасована особою, яка її видала. Крім того, відповідно до п. 11 вказаного договору: «11. Цей договір укладається за письмовою згодою дружина продавця, [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Федорченко Т.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.05.2018 року за реєстровим № 1680.». Отже, [PERSON] , при укладенні вказаного договору діяла як представник [PERSON] , та вона своїми діями створювала права та обов`язки для особи, яку вона представляла - [PERSON] . Правовідносини між представником - [PERSON] та особою, яку вона представляла - [PERSON] ґрунтуються на нотаріально посвідченій довіреності. Відповідач зазначає, що укладення попередніх договорів [PERSON] відбувалось поза його волевиявленням. Але, відповідно до п.1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Жодних з цих подій не відбулось до укладення попередніх договорів між Позивачем та [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] . Відповідачем надано до суду копію договору купівлі-продажу, від 03.08.2017 року, укладеного між [PERSON] (представник - [PERSON] ) та [PERSON] . Позивачу невідомі деталі взаємовідносин між вищевказаними особами, виконання ними взаємних домовленостей та інше. Однак позивач вважає, що у разі порушення взаємних домовленостей однією з вказаних осіб, інша особа має право стягувати нанесені збитки з винної особи у порядку регресу. Договір купівлі-продажу від 03.08.2017 року, був укладений представником [PERSON] - [PERSON] . За змістом вказаного договору, [PERSON] діяла на підставі довіреності, посвідченої 02 серпня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. за реєстровим номером № 1266. Обидва попередні договори з позивачем були укладені [PERSON] від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. за реєстровим номером № 706. Тобто, [PERSON] надав [PERSON] дві нотаріально посвідчені довіреності: - Перша довіреність - від 02.08.2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. за реєстровим номером № 1266; - Друга довіреність - від 22.09.2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. за реєстровим номером № 1706. В обох довіреностях було зазначено, що [PERSON] надає повноваження [PERSON] стосовно об`єкту: «1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .». Позивачу стало відомо з відзиву, що [PERSON] , діючи від імені [PERSON] за першою довіреністю (від 02.08.2017 року, реєстр № 1266), 03.08.2017 року уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Потім - 22.09.2017 року, [PERSON] надає [PERSON] вже другу довіреність (від 22.09.2017 року, реєстр № 1706), в якій знову вказує про повноваження [PERSON] стосовно розпорядженням об`єкту: «1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .» 22.03.2018 року, [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , за другою довіреністю (від 22.09.2017 року, реєстр № 1706), укладає попередній договір з Позивачем. Таким чином, аналізуючи дії Відповідачів за датами укладення ними правочинів, вбачається послідовність та узгодженість дій Відповідачів: - надання першої довіреності 02.08.2017 року - укладання угоди 03.08.2017 року; - надання другої довіреності 22.06.2017 року - укладання угоди 22.03.2018 року та 23.05.2018 року. Позивач припускає, що відповідач не знав точні дати укладання угод від його імені, але він чітко двічі, в обох довіреностях, надавав повноваження [PERSON] на укладання угод по об`єкту за адресою: 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 27.08.2020 року (вхід. № 35509) від представника відповідача - адвоката Апалькова В.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У відзиві на позов вказує, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на пункти 4 попередніх договорів, аналогічних за змістом (абз. 1, 9 стор. 2 позовної заяви). Однак, у пунктах 4 попередніх договорів лише зазначено, що «За цим Договором Покупець передає продавцю авансовий внесок...». Однак термін «передає» аж ні як не означає, що «передав». В договорі не зазначено, що покупець (позивач по справі) передав визначену суму авансового внеску. Так само в попередніх договорах відсутня вказівка на те, що продавець (відповідач по справі) прийняв від покупця таку суму грошових коштів. Жодні інші умови договорів не вказують на те, що покупець дійсно фактично передав грошові кошти продавцю, та що продавець - дійсно фактично їх отримав. Отже, зі змісту пунктів 4 наданих позивачем попередніх договорів лише слідує, що у цих договорах сторонами був встановлений обов`язок покупця передати грошову суму. Натомість, жодні докази фактичного та належного виконання покупцем (позивачем) цих обов`язків, позивачем до позовної заяві не додані та у позовній заяві не визначені. Зокрема, позивач не додала до позовної заяви розписку відповідача про отримання від неї значених грошових коштів, складену у порядку та у відповідності до ст. 545 ЦК України, згідно якої прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Також позивач взагалі не визначила обставини, за яких нею нібито здійснювалося передання зазначених у позовній заяві грошових коштів відповідачу. Зокрема, позивач не визначила, коли, у якому місці тa у якій формі нею здійснювалося передання грошових коштів. Крім того, позивач навіть не визначила, кому саме нею були передані ці грошові кошти - відповідачу [PERSON] , або відповідачу [PERSON] . Саме із цим пов`язана невизначеність позивача щодо належного відповідача за даним позовом. Оскільки зі сторони продавця за попередніми договорами діяла лише одна особа, а не кілька боржників, то обов`язки продавця не можуть розглядатися як солідарні, а відповідно - відсутні підстави для пред`явлення позову до кількох осіб (відразу до обох відповідачів). Також визначені позивачем правові підстави позову - відсутні. У якості правової підстави для своїх позовних вимог позивач визначила попередні договори від 22.03.2018 року та від 23.05.2018 року (абз. 1-2 стор. 1, абз. 7 стор. 2 позовної заяви). Копії саме цих договорів позивач додала до позовної заяви в обґрунтування своїх позовних вимог (пункті 2-3 додатків, стор. 6 позовної заяви). Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Натомість, згідно пунктів 1 наданих позивачем попередніх договорів, аналогічних за змістом, сторони зобов`язалися не укласти основний договір, а передати у власність покупця визначене нерухоме майно. Також, у наданих позивачем попередніх договорах не визначені жодні істотні умови основного договору, зокрема: - ціна визначеного у цих договорах об`єкту нерухомості; - предмет договору, оскільки не визначено, яка саме частка будинку в натурі підлягає передачі у класність за кожним із цих договорів.Порядок погодження цих істотних умов основного договору у наданих позивачем попередніх договорах відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 635 ЦК України також не визначений. За таких обставин, вказані позивачем попередні договори не можуть вважатися укладеними відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, а тому не породжують передбачених ними правових наслідків і не можуть бути правовою підставою для визначених у позовній заяві позовних вимог. Відповідачем по справі - [PERSON] у судовому засіданні від 04.02.2021 року було надано письмові пояснення. У письмових поясненнях вказує, що [PERSON] дійсно був власником житлових будинків за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 02.08.2017 року, [PERSON] видав їй довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О.І. та зареєстровано в реєстрі за №1266, згідно якої уповноважив їй здійснювати всі необхідні дії для продажу: - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На підставі даної довіреності вона здійснила продаж вищезазначених об`єктів нерухомості [PERSON] , [PERSON] . Також для оформлення нотаріальної угоди з купівлі-продажу [PERSON] дружина [PERSON] - [PERSON] надала письмову згоду на відчуження майна. Згода посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. від 23.06.2017 року за реєстровим №1680. 03.08.2017 року нею, за дорученням [PERSON] , було укладено від його імені Договір купівлі-продажу про продаж [PERSON] 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Даний договір зареєстровано в реєстрі за №1152, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко Т.М. 22.03.2018 року нею, від імені [PERSON] було укладено з позивачем Попередній договір до договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. та зареєстровано в реєстрі за №387. Сума авансу, що за договором мала бути передана - 1 576 800 грн. 23.05.2018 року нею, від імені [PERSON] було укладено з позивачем Попередній договір до договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 118.5 кв.м., житловою площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. та зареєстровано в реєстрі за №712. Сума авансу, що за договором мала бути передана - 782 100,00 грн. Відповідач, звертає увагу на те, що нею суму авансу за попередніми договорами не було отримано, а тому [PERSON] не передано. При укладенні даних договорів, вона діяла самостійно і не доводила до відома [PERSON] інформацію щодо укладення цих договорів. При вчиненні правочину від імені [PERSON] вона використала: - довіреність, що видавалась для відчуження нерухомого майна [PERSON] у 2017 року, дата видачі довіреності 22.09.2017 року; - згоду дружини [PERSON] на відчуження майна, дата надання згоди - 23.06.2017 року. Тому відповідач вважає, що підстави для застосування ст. 1190 ЦК України по відношенню до [PERSON] та неї, відсутні. Оскільки вона не отримувала авансових коштів та не передавала їх [PERSON] , положення ст. 1190 ЦК України не можуть застосовуватись у контексті невиконання чи неналежного виконання договірних зобов`язань, про що зазначає позивач у своїй позовній заяві, так як позивач сама не виконала умову щодо передачі авансу. Заяви (клопотання, повідомлення) учасників справи. 27.08.2020 року (вхід. № 35389) від представника відповідача - адвоката Бахарєва І.В. до суду надійшла заява про виклик та допит свідків. (а.с. 63-64) 05.10.2020 року (вхід. ЕП № 15852) від представника позивача - адвоката Тодорова В.Д. до суду надійшла заява про виклик та допит свідків. (а.с. 78-80) 06.10.2020 року (вхід. № 42390)від представника відповідача - адвоката Бахарєва І.В. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження. (а.с. 81-83) 10.03.2021 року (вхід. ЕП № 5027) від представника позивача - адвоката Тодорова В.Д. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. (а.с. 113-115) 19.04.2021 року (вхід. ЕП № 8288) від представника відповідача - адвоката Бахарєва І.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. (а.с. 124-125) 24.05.2021 року (вхід. № 23348) від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 133) 23.07.2021 року (вхід. № 34057) від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 153) У судовому засіданні від 26.07.2021 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи було відмовлено у зв`язку з не наданням відповідних доказів, які б свідчили та підтверджували погане самопочуття унаслідок ускладнень після перенесеної хвороби COVID-19. Тому у суду були відсутні підстави для відкладення розгляду справи на іншу дату. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Інші процесуальні дії у справі Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021 року, цивільну справу № 521/10613/21, передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання від 26 липня 2021 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача [PERSON]. в судовому засіданні від 26 липня 2021 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бахарев І.В. в судовому засіданні позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] не визнав та заперечував проти задоволення позову. Фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Камертон». 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що між [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням [PERSON] (далі - Продавець) та позивачем (далі - Покупець) було укладено попередній договір від 22.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Хомою А.С., зареєстрованого в реєстрі № 387. (а.с. 8) Відповідно до п. 1 вказаного договору на умовах встановлених цим договором у строк не пізніше до 22.03.2019 року Продавець зобов`язується передати у власність Покупця за договором купівлі-продажу Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», загальною площею 118,5 кв.м., житловою площею 57,9 кв.м., надалі - основний договір, а Покупець зобов`язується прийняти Ѕ частку вказаного житлового будинку. Пунктом 2 вказаного договору Продавець стверджує, що на момент укладення його договору вищевказана частка житлового будинку, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесена, під арештом не перебуває, щодо неї не ведуться судові спори, у податковій заставі не перебуває, боргом за комунально-житлові послуги і податки не обтяжена, відносно не\\ не укладено будь-яких договорів відчуження чи щодо користування іншими особами, як місцезнаходження юридичної особи (юридична адреса) не використовується, не є пам`яткою архітектури та не підлягає зносу. Треті особи не мають права на частку житлового будинку (а тому числі за договорами найму (оренди) чи шлюбним договором). У п. 4 вказано, що Покупець передає Продавцю авансовий внесок за вищевказану частку житлового будинку у розмірі 1 576 800 гривень, які повинні бути враховані при розрахунку у день підписання основного договору. Пунктом 7 договору, сторони підтверджують, що цей правочин вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний правочин на вкрай невигідних умовах та він не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст.ст. 234, 235 ЦК України. Відповідно до п. 10 та п. 11 вказаний договір укладався за письмовою згодою дружини Продавця - [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Федорченко Т.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.06.2017 року за реєстровим № 1680 та за письмовою згодою чоловіка Покупця - [PERSON] , справжність підпису якого засвідчено Хомою В.С. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22.03.2018 року за реєстровим № 386. Крім того, 23.05.2018 року між [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням [PERSON] (далі - Продавець) та позивачем (далі - Покупець) було укладено другий попередній договір від 23.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Хомою А.С., зареєстрованого в реєстрі № 712. (а.с. 9) Відповідно до п. 1 вказаного договору на умовах встановлених цим договором у строк не пізніше до 22.03.2019 року Продавець зобов`язується передати у власність Покупця за договором купівлі-продажу Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», загальною площею 118,5 кв.м., житловою площею 57,9 кв.м., надалі - основний договір, а Покупець зобов`язується прийняти Ѕ частку вказаного житлового будинку. Пунктом 2 вказаного договору Продавець стверджує, що на момент укладення його договору вищевказана частка житлового будинку, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесена, під арештом не перебуває, щодо неї не ведуться судові спори, у податковій заставі не перебуває, боргом за комунально-житлові послуги і податки не обтяжена, відносно не\\ не укладено будь-яких договорів відчуження чи щодо користування іншими особами, як місцезнаходження юридичної особи (юридична адреса) не використовується, не є пам`яткою архітектури та не підлягає зносу. Треті особи не мають права на частку житлового будинку (а тому числі за договорами найму (оренди) чи шлюбним договором). У п. 4 вказано, що Покупець передає Продавцю авансовий внесок за вищевказану частку житлового будинку у розмірі 782 100 гривень, які повинні бути враховані при розрахунку у день підписання основного договору. Пунктом 7 договору, сторони підтверджують, що цей правочин вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний правочин на вкрай невигідних умовах та він не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст.ст. 234, 235 ЦК України. Відповідно до п. 11 та п. 12 вказаний договір укладався за письмовою згодою дружини Продавця - [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено Федорченко Т.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.06.2017 року за реєстровим № 1680 та за письмовою згодою чоловіка Покупця - [PERSON] , справжність підпису якого засвідчено Хомою В.С. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.05.2018 року за реєстровим № 711. З копії паспорту вбачається, що позивач одружена з [PERSON] та шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційною службою МУЮ, актовий запис - 1038 від 27.06.2014 року. (а.с. 11) Від вказаного шлюбу у позивача народились діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . (а.с. 12-13) З наданих позивачем інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за відповідачами не зареєстрований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який повинен бути переданий у власність позивачу. (а.с. 14-24) Відповідно до договору купівлі продажу від 03.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Сегеченко І.М., зареєстрованого в реєстрі за 1152, [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] продала [PERSON] Ѕ частку в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 42-44) На підставі заяви [PERSON] від 03.08.2017 було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 45) Відповідно до довіреності від 02.08.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Адамець О.І., зареєстрованої в реєстрі за № 1266 та довіреності від 22.09.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Адамець О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1706, [PERSON] уповноважив [PERSON] на продаж житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на Ѕ частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 61-62) Позивач [PERSON] і [PERSON] допитані у судовому засіданні від 20.04.2021 року в якості свідків приведених до присяги свідка та попереджені про кримінальну відповідальність, суду повідомили, що були присутні під час укладання угод та передавали [PERSON] яка діяла від імені [PERSON] авансовий внесок за житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у загальному розмірі 2 358 900 гривень. Вказані кошти вони збирали спільними силами тривалий час та на теперішній час залишились без грошей та без житла. Передані кошти в сумі 1 576 800 гривень та 782 100 гривень їм не повернули. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши письмові пояснення учасників справи та за наявності достатніх підстав, суддя приходить до наступного висновку. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредитові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. За положеннями ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Як і інші способи забезпечення виконання зобов`язання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст. 547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України). Аванс - це визначена грошова сума. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Тобто, боржник який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. Матеріали справи свідчать про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу у майбутньому нерухомого майна. З наведеного слід дійти висновку, що оскільки договір купівлі-продажу спірного житлового будинку в установлено законом порядку між сторонами укладено не було, то передані кошти в сумі 1 576 800 гривень та 782 100 гривень є авансом, які підлягають поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 09 грудня 2020 року по справі № 211/5994/17, від 10 лютого 2021 року по справі № 208/680/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 679/2231/15-ц, від 21 вересня 2020 року по справі № 308/1904/17. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено те, що [PERSON] уповноважив [PERSON] на вчинення від його імені дій з відчуження належного йому на праві власності житлового будинку, в тому числі й на отримання коштів; діючи на виконання цього доручення одержала від [PERSON] в рахунок продажу житлового будинку кошти, які за своєю суттю є авансом, оскільки попередній договір у встановленій законом формі між ними не укладався, суд вважає, що сплачена грошова сума позивачем наперед в рахунок купівлі у майбутньому житлового будинку у [PERSON] , підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] , як з боржника у зобов`язанні в інтересах якого діяла [PERSON] . На підставі вищевикладеного, з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення на користь позивачки грошові кошти в розмірі 1 576 800 гривень та 782 100 гривень. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову та з урахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні у сумі 10 510 гривень.

Outcome: partial