Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У листопаді 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрати на дитину у розмірі 16940, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у шлюбі, у період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . 20.10.2016 року рішенням Київського районного суду м. Одеси з відповідача по справі стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1200,00 гривень щомісячно до повноліття сина, а саме до [INFO] . 25.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано. З відповідачем по справі позивачка не спілкується, отримує аліменти через виконавчу службу. У серпні 2019 року спільна дитина сторін захворіла, 15.10.2019 року було проведено лапараскопічне лікування та понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 16940 грн. У зв`язку з тим, що батько не цікавиться життям сина, не приймає участі в його вихованні та будь-якої допомоги не надає, працює за кордоном та має можливість брати участь у додаткових витратах на дитину, позивачка отримує невелику заробітну платню, тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 11.01.2020 року до суду від адвоката Жмуд О.В., який діє в інтересах відповідача, надійшов відзив на позов (вхід.№ 914) в якому зазначив, що позовні вимоги вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Вважає, що порушені права позивача не підлягають судовому захисту, адже позивачем не доведено факт порушення її прав з боку відповідача. Щодо розміру додаткових витрат на дитину, вважає що сторони мають нести додаткові витрати на дитину в рівних частках, оскільки позивач приховує свій майновий стан, а відповідач ніколи не ухилявся від надання будь-якої допомоги для дитини. Також, представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача, у задоволенні позову відмовити. 11.02.2020 року через канцелярію суду від позивачки надійшла відповідь на відзив (вхід.№5907) в якому зазначила, що факти викладені у відзиві не відповідають дійсності, у зв`язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі. Також позивачем до відповіді на відзив було додано заяву, про розгляд справи за її відсутності. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.06.2015 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2017 року у справі № 520/5385/17 (а.с.6, 24-25). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 08.02.2020 року, позивачем [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року у справі № 520/10910/16-ц із відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] - в розмірі 1200, 00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). Згідно консультації лікаря хірурга, виданої ТОВ «Медичний центр «Медікап» (код ЄДРПОУ - 38574041) [PERSON] , [INFO] , поставлено діагноз двостороння пахова грижа, рекомендовано стаціонарне лікування та оперативне лапароскопічне лікування, дата візиту 02.08.2019 року (а.с.12). З огляду на що, судом встановлено, що дитина сторін має захворювання, в зв`язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, що підтверджується відповідною медичною документацією. Згідно наданих стороною позивача квитанцій, позивачем у відповідності до призначень лікарів було витрачено на лікування сина кошти на загальну суму 16940, 00 грн (а.с.10-11). З огляду на вище наведене, позивачем було понесено додаткові витрати на лікування сина в загальній сумі 16940, 00 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, а тому розмір додаткових витрат, що стягується повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, чеками тощо). Позивач вказує, що нею понесені додаткові витрати на лікування сина у розмірі 16940, 00 грн., що підтверджено відповідними виписками лікарів та копіями квитанцій, та доказів на спростування обґрунтувань позивача відповідачем суду не надані, а також будь-які заперечення з його боку до суду не надходили. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що батьки дитини мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, не є інвалідом, а відтак зобов`язаний брати участь у понесенні додаткових витратах, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених нею додаткових витрат на лікування дитини, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково, та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування сина [PERSON] , [INFO] - в розмірі 8470 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial