Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

21.08.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 24.02.2014 року, сина [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем і після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Однією родиною мешкали до лютого місяця 2018 року, хоча мешкають в одному будинку. Причиною розпаду родини сталі ті обставини, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Спірне майно відсутнє. Спільне господарство разом ними не ведеться. Останній час між позивачем та відповідачем відбуваються сварки, відповідач не утримує родину, працювати не хоче. Вважає, що примирення між нею та відповідачем не можливе, тому подальше спільне життя її і відповідача, як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дітей. Строк для примирення просить не надавати, оскільки вона твердо вирішила розлучитися і відповідач з цим згодний, тому звернулася до суду з даним позовом. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден в повному обсязі. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.06.2011 року, про що свідчить актовий запис № 392 зроблений Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.10). Шлюбні відносини між подружжям не склалися внаслідок відсутності почуття любові та взаєморозуміння. З лютого 2018 року проживають разом, але фактично шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], 24.02.2014 року, [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем, і після розірвання шлюбу будуть мешкати з нею. Чи вирішено питання, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в позові позивач не зазначає. Спірне майно відсутнє, у звязку з чим спору про поділ не має. Спільне господарство разом не ведеться. У відповідності зі\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що подальше спільне життя сторін не можливе. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітям, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивача без змін. Позивач не ставить питання про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved