Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

20.01.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, в редакції заяви від 27.03.2017 року, позивачка просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON], [INFO]року народження, є її - [PERSON], [INFO] народження, рідним братом; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається в цілому з літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., літ. «Б» - сарай з погрібом, літ. «В» - вбиральня, № 1-3 - огородження, І; II - вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 510 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що [PERSON] є її рідним братом. Позивачка вказує, що за життя їх матір - [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 26 липня 1989 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зі змісту якого вбачається, що ? частку житлового будинку, яка знаходилась в [ADDRESS] мати заповіла їй - [PERSON], ? частку своєму синові - [PERSON], тобто її брату, та ? частку онуку - [PERSON], її синові. [INFO] як вказує позивачка, мати - [PERSON] померла. Позивачка зазначає, що після смерті матері, державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної Пучковою І.А. 03 квітня 1990 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого, вона успадкувала 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ? частку будинку успадкував [PERSON], та ? частку будинку успадкував [PERSON]. Також позивачка вказує, що [INFO] помер її брат [PERSON], та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] Після смерті свого брата, як зазначає позивачка, вона звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги спадкування за законом. Однак, 14 серпня 2015року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку під [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що належна йому 1/4 частка вказаного житлового будинку за життя не була зареєстрована на його ім'я у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у зв'язку з чим, нотаріус не може видати свідоцтво і провести державну реєстрацію. Крім того, позивачка вважає, що для підтвердження свого права на спадкування, вона повинна довести наявність родинних відносин з братом шляхом встановлення відповідного факту, оскільки в її свідоцтві прізвище матері вказано - [PERSON], а в свідоцтві брата прізвище матері вказано - [PERSON]. Оскільки [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих докуме\-нтів та необхідністю встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, вона звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 13.06.2017року представник позивачки позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Одеської міської ради про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, однак 28.02.2017року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки та показання свідків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], у свідоцтві про народження у графі батько вказано - [PERSON], у свідоцтві про народження у графі мати вказано - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією запису акта про народження (а.с. 8, 133). У подальшому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO]року народився [PERSON], у свідоцтві про народження у графі батько вказано - [PERSON], у свідоцтві про народження у графі мати вказано - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20 грудня 1955року Іллічівським р/б РАЦС (а.с. 9). 04 вересня 1955року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] Вказаний факт підтверджується копією запису акта про шлюб, повним витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 березня 2017року (а.с.120-122). 30 грудня 1972року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та повним витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 березня 2017року (а.с. 10, 121-122). Судовим розглядом також встановлено, що рішенням Виконкому Кагановічскої Райради депутатів трудящих від 19 квітня 1957року №265 «Про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлових будинків по Кагановічскому району» [PERSON] було виділено земельну ділянку [ADDRESS] для індивідуального будівництва (а.с. 15). Крім того, 17 червня 1957року між житлово-комунальним відділом Виконкому Кагановічскої Райради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, площею 512кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). 26.07.1989року [PERSON] було складено заповіт, з якого вбачається, що з належного їй житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] ? частину заповідає дочці [PERSON]; ? частину - синові [PERSON]; ? частину - онуку [PERSON] (а.с.12). Зазначений заповіт був посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зареєстровано в реєстрі за №3-5029 (а.с. 12 на звороті). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 11). 03 квітня 1990року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: [PERSON] на ? частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], [PERSON] на ? частину вказаного будинку та [PERSON] на ? частину будинку. ? частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] в ОМБТІ 06 липня 1990року. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 12007 від 27 листопада 2014 року (а.с. 18). На виконання вимог ухвали суду від 13.03.2017року Третя Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO], зі змісту якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], звернулася [PERSON], як спадкоємець другої черги спадкування за законом, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія її заяви. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 серпня 2015року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку під [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки з листа КП «ОМБТІ та РОН» від 25.06.2015 за №456861.67 вбачається, що станом на 31.12.2012року право власності на частку житлового будинку під [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Отже, [PERSON] не зареєстрував в КП «ОМБТІ та РОН» право власності на спадщину у вигляді 1/4 частки спадкового майна, яка відкрилася після смерті матері - [PERSON], на підставі отриманого ним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 1990року за реєстр. № 2-2421. Крім того, як вказує позивачка, для підтвердження свого права на спадкування, вона повинна довести наявність родинних відносин з братом шляхом встановлення відповідного факту. Судовим розглядом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] у графі мати вказано - [PERSON], у свідоцтві про народження [PERSON] у графі мати вказано - [PERSON]. У судовому засіданні 13.06.2017року судом, в якості свідків, були допитані [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] є однією сім'єю, рідними братом та сестрою, завжди зверталися один до одного як брат та сестра, мешкали разом та після смерті матері - [PERSON] продовжували мешкати разом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При вищевикладених обставинах у суду не виникає сумнівів в тому, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], померлого [INFO], а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13, зазначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно оформлення права на спадщину. Згідно ст. 548 ЦК УРСР 1963р., що був чинним на момент прийняття [PERSON] спадщини після смерті своєї матері [PERSON], вважається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті своєї матері прийняв, оскільки отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак не зареєстрував його в органах БТІ, оскільки [INFO] помер. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ст. 1269). Зі змісту спадкової справи вбачається, що спадкоємці першої черги відсутні, єдиним спадкоємцем другої черги спадкування за законом до майна померлого [PERSON] є позивачка - [PERSON], яка звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку. Крім того, з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) за №517 вбачається, що у житловому будинку під [ADDRESS] прописана та проживає: [PERSON] з 27.12.1965року; [PERSON] був прописаний та проживав з 15.07.1971року по 1973рік, з 1973року по 08.06.1987року - служив в армії, потім проживав з 08.06.1987року по 27.11.2014року, тобто до дня смерті. Дані факти також підтвердили свідки. Таким чином, судом встановлено, що позивачка постійно проживала разом зі своїм братом - спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем та подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 13 по вул. 17 Лінія, 6 станція Люстдорфської дороги в м. Одесі, який виготовлений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 26.01.2017року, житловий будинок складається з літ. «А» - житловий будинок загальною 68,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., літ. «Б» - сарай з погрібом, літ. «В» - вбиральня, № 1-3 - огородження, І-ІІ - вимощення, який розташований на земельній ділянці 510 кв.м. Довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.01.2017року № 480921.36.17, підтверджено, що у зв'язку з тим, що у літ. «А1» житлова 1-1 площею 10,4кв.м. переобладнана з веранди та житлова 2-1 площею 9,6кв.м. переобладнана з кухні, прибудова літ. «а1» площею 5,9кв.м., прибудова літ. «а2» площею 6,6кв.м. побудовані до 05.08.1992року, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001року р. № 127, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. №582/5773 (зі змінами та доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Слід вважати загальну площу - 68,1кв.м., житлову площу - 55,6кв.м. Сарай літ. «Г» знесено. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність реєстрації на 1/4 частину житлового будинку під [ADDRESS] призвела до неможливості [PERSON] оформити свої спадкові права щодо цієї частини житлового будинку, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду її право захистити неможливо. Отже, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. При вищевикладених підставах та

Outcome: approved