overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

1 грудня 2014 року заявник звернулася з даною заявою до суду, мотивуючи її тим, що в даний час вона має намір зареєструвати свій шлюб з громадянином [PERSON] Однак, не може цього зробити, тому що не досягла 18-річного віку. Перенесення реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану до досягнення нею вісімнадцятирічного віку вкрай небажане та може негативно вплинути на подальше її життя. Згідно з довідкою Локачинської ЦРЛ від 28.11.2014 року № 1186/2-6, заявник вагітна. Просить надати їй право на реєстрацію шлюбу. У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву і пояснила, що вона має намір одружитись з [PERSON] Зареєструвати шлюб не можуть, тому що вона не досягла шлюбного віку. На даний час вона є вагітною і просить надати право на шлюб. [PERSON] не заперечує щодо задоволення заяви і просить надати заявнику право на шлюб із ним. Судом встановлено, що заявник не досягла шлюбного віку, що підтверджується паспортом, з якого вбачається, що вона народилася 31.08.1997 року (а.с.3). Відповідно до довідки Локачинської ЦРЛ від 28.11.2014 року № 1186/2-6 [PERSON] є вагітною (а.с. 4). Заінтересована особа не заперечує щодо задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно із ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Вищенаведені обставини свідчать про те, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, особа, право на шлюб з якою надається судом, заяву підтримує і просить її задовольнити. Таким чином, суд, вважає, що заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

1 грудня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що з 13 вересня 1997 року він з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося. На даний час позивач подав заяву про розірвання шлюбу. Він з дітьми проживає окремо від відповідача біля семи років. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач не має постійного місця роботи, однак є працездатною, тому може сплачувати аліменти. Коштів на утримання дітей не вистачає. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від неї не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що від шлюбу в подружжя народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Діти проживають з батьком і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Колпитівської сільської ради (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що діти потребують матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможний забезпечити їх належним чином, а відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, тому, суд вважає, що вона може сплачувати аліменти в сумі визначеній позивачем, а отже позов слід задовольнити. Згідно із ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

1 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 06.07.2006р. помер її чоловік, [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області по вул. Рось, 44, проте не може оформити спадщину, через відсутність свідоцтва про право власності та його реєстрації у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте в. о. голови Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] подав до суду довідку про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з огляду на таке: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 06.07.2006р., був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області по вул. Рось, 44, як спадкоємиця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на ? ідеальну часту житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області по вул. Рось, 44.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

1 грудня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надіслав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав (а.с.20). Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.27) відповідачка не з`явилася до суду, не повідомила про причини неявки. Зясувавши позицію відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 18.02.2008р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 23393.33 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідачка станом на 31.10.2015р. заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» 23393.33 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

1 грудня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що його баба [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому житловий будинок, однак отримати в Локачинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на нього не може через відсутність правовстановлюючих документів. Інші спадкоємці відмовились від спадщини, подавши заяву нотаріусу. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 86 по вул. Луцькій в селищі Локачі Волинської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної баби. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві, і [PERSON] вказав, що позивач є спадкоємцем по заповіту. Особи, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. Третя особа і брат позивача відмовились від спадщини в його користь. Відповідач позов визнав і вказав, що при відмові інших спадкоємців позивач має право на спадщину. Третя особа - [PERSON] зазначила, що відмовляється від своєї частки спадщини в користь позивача. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняв спадщину, що підтверджується спадковою справою № 273 від 10.07.2011 року. [PERSON] та [PERSON] від спадкового майна відмовились. За заповітом [PERSON] заповіла житловий будинок [PERSON] (а.с. 5 ). Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Локачинської селищної ради Локачинського району №1605 від 26.12.2011 року (а.с. 7). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за заповітом і за ним необхідно визнати право власності на будинок з господарськими спорудами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

1 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, згідно з яким просила суд винести рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно на утримання їх сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча зобов'язаний це робити. В судове засідання вона не з'явилася, надала заяву, за якою просила розглянути справу без її участі, а позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, від якого в них є неповнолітній син [PERSON]. [INFO]. Їх шлюб не розірвано, хоча в теперішній час вони фактично проживають окремо, а їх неповнолітній син проживає з матір'ю. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не приймає посилання позивачки про необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, оскільки необхідність стягнення аліментів в такому розмірі не було підтверджено нею належними доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

1 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить згняти арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця Смілянського МВ ДВС від 31 травня 2010 року. Позов мотивувала тим, що вона є співвласником 1/3 частини квартири [ADDRESS], в жовтні 2016 року їй стало відомо про те, що на вказану частину квартири накладено арешт на майно боржника, оскільки вона повністю виконала зобовязання перед банком то просить суд скасувати вказний арешт. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву в якій вказала, що на позові наполягає та просить справу розглянути у її відсутність та задовільнити позов з наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява в якій він просить розглянути справу у його відсутність. Представник Смілянського МВ ДВС в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява в якій вона просить розглянути справу у її відсутість. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно копії свідоцтва про право власності (а.с.7) [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6) на 1/3 частину кварири № 65 по вул. Мічуріна, 24 м. Сміла, власником якої є позивач накладено арешт то оголошено заборну на її відчуження. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З відповіді Смілянського МВ ДВС вбачається, що на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» боргу в сумі 6039 грн.62 коп. Вказане виконавче провадження було завершене, на даний час воно знищене в звязку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до п. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законне право позивачки на користування та розпорядження своїм майном, атому позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст. 317, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

1 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO]. померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) та іншого майна. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки згідно з повідомленням Державного архіву Вінницької області №07-3367/7 від 21.09.2016р. свідоцтво про народження та про шлюб її тітки не збереглися, що унеможливлює підтвердження їхніх родинних зв'язків. Заявник в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила встановити, що [PERSON], яка померла [INFO]., була її тіткою. Представник Морозівської сільської ради до суду не з`явився також, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження [PERSON] (а. с. 7), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 8), свідоцтвами про Народження [PERSON] (а. с. 9), свідоцтвом одруження (а. с. 10), випискою з по господарської книги (а. с. 12, 13) та довідкою Морозівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області №863 від 30.11.2016р. (а. с. 15), беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO].р., була рідною тіткою [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, а тому його необхідно встановити на підставі п. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

1 грудня 2016року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 жовтня 2003року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу в них народились діти: [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

1 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 16, який відповідач відмовляється розривати через органи драцсу. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, вони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, ведуть різні бюджети. Майновий спір відсутній. Примирення є недоцільним, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Трощинська» та не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністюта зазначає, що сторони не проживають разом два роки.\~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 жовтня 2013 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 16 (а.с.7 свідоцтво про укладення шлюбу), від якого дітей не мають (а.с.9 довідка про склад сімї). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно два роки тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Трощинська». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється \~внаслідок \~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, \~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 \~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 \~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, \~якщо \~буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 \~ст. 114 СК України у разі \~розірвання \~шлюбу \~судом шлюб припиняється у день \~набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Позивача після розірвання шлюбу іменувати прізвищем «Трощинська». На підставі викладеного,

Outcome: approved