Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

20.06.2014 р. в суд поступила позовна заява [PERSON], яка просить визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], дозволити її без згоди батька [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду доньки за межі України та на її в'їзд до Російської Федерації та держави Турція, надати дозвіл на виїзд неповнолітньої за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд та супроводу батька [PERSON] на протязі 2014-2021 років, а саме до досягнення [PERSON] повноліття. Просить справу слухати без її відсутності. В обргунтування позовних вимог покликається на викладені в заяві обставини, що з 01 березня 2003 р. вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Їхній шлюб було розірвано 30 жовтня 2003 р. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] та на даний час дитина проживає з нею в [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з 2003 р. не цікавиться життям доньки, не надає матеріальної допомоги та останні п'ять років про нього взагалі нічого не відомо. Її родичі тітка [PERSON] та дядько [PERSON] проживають у м. Москва РФ. Вона бажає, щоб донька [PERSON] спілкувалася з родичами, які хочуть допомагати її доньці матеріально, оздоровити її та вона має намір влітку у 2014 р. та на протязі 2015-2021 р. включно разом з донькою відвідувати рідних в РФ та відпочивати, а також поїхати на відпочинок в Турцію. Колишній чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України при цьому жодних вагомих аргументів не наводить та уникає зустрічей протягом 5 років та дачі згоди на виїзд дитини за межі України. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка та батька неповнолітньої [PERSON] шкодить її інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивачка просила враховуючи відстань від м. Антрацит Луганської області до м. Стрий дуже велика та не може прийняти участь у судовому засіданні розглядати справу за її відсутності. а.с. 4. В суді відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що він перебував з [PERSON] в шлюбі від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON]. Припинили спільне проживання 2003 року, колишня дружина подала на розірвання шлюбу. Позивачка виїхала до своїх батьків. У 2011 р. позивачка вдруге вийшла заміж. Батьки позивачки жили в м. Антрациті та він там купив для їхньої дочки квартиру у 2005 році в тому ж місті за 27 тисяч доларів. Позивачка зверталася до нього про дачу дозволу добровільно на вивезення дитини, де проживають батьки другого чоловіка. Враховуючи те, що зараз відбуваються військові дії на східній Україні та всі обставини, які виникли в них з позивачкою в минулому це перепони, які вона створювала для нього у спілкуванні з донькою та може створити перешкоди для того щоб він міг приймати участь у вихованні доньки. Викликає занепокоєння в її дійсному намірі вивозу доньки куди і для чого, що може завдати великої шкоди її майбутній долі. Пропонував дружині приїхати з дитиною оздоровитися на Прикарпатті. Хотів поїхати до позивачки, забрати дитину та її на відпочинок, однак вона відмовилася з тих підстав, що працює. Просить не надавати дозвіл на вивезення дитину, для її безпеки і не впевнений, що дитині там буде добре. Представник органу опіки та піклування Стрийської міської ради [PERSON] просить в позові відмовити. Поясненнями сторін, дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України від 27 січня 1995 року, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України п. 3 вказує, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. В суді не знайшло свого підтвердження того, що відповідач не цікавиться долею своєї доньки так як за місцем проживання дочки в м. Антрацит придбав для неї квартиру в якій вона проживає разом з матір'ю. Враховуючи те, що на даний час у Луганській області війської дії, відповідач боїться втратити зв'язок із дочкою та не відомо для чого позивачка бажає вивести дитину на тривалий період дачу до її повноліття та для якої мети. Ствердив, що запрошував її проживати та відпочивати на Прикарпатті, але позивачка [PERSON] відмовилася передати дочку до нього. Покликання позивачки на те, що відповідач [PERSON] відмовив надати на тимчасовий виїзд за кордон безпідставним не знайшло свого підтвердження та такої відмови не долучено до матеріалів справи. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] просить надати дозвіл на виїзд до РФ та держави Турції без згоди на такий виїзд та супроводу батька протягом 2014-2021 років даний період часу є надзвичайно тривалим більше 7 років, що ставить під сумнів в правдивості її діях. Крім того, суд розглядаючи справу не знайшов жодного спору та і не відомо з якою метою позивачка звернулася до суду, оскільки вправі добровільно звернутися до відповідача для можливого вирішення даної проблеми та можливої дачі ним згоди на виїзд з України та спільно погодити дане питання разом з відповідачем. Отже, в суді встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON] в суді не знайшло свого підтвердження як і того факту, що відповідач не цікавиться долею дитини, а навпаки допомагає дитині, придбав квартиру, переживає та цікавиться долею дитини. А тому для можливого збереження зв'язку із неповнолітньою дочкою за яку переживає відповідач як і те, що позивачка просить на тривалий час протягом 2014-2021 років надати дозвіл на виїзд дочки не мотивує чому на такий тривалий час, а тому слід в позові відмовити.

Outcome: dismissed