Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

19 січня 2017 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], який зареєстрований 19 вересня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 686. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 19 вересня 2009 року він перебуває з [PERSON]В у шлюбі. Від спільного подружнього життя вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У позові також зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з тим, що відповідачка нехтує сімейними цінностями, зраджує, що призвело до втрати почуття любові, довіри та взаєморозуміння. За таких обставин позивач вважає, що їх сімя фактично розпалася, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить шлюб, укладений 19 вересня 2009 року з відповідачкою [PERSON], розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи була повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутність, наполягає на задоволені заявлених позовних вимог у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином за допомогою телефонограми та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, проте про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 вересня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 686, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Як вбачається з вищевказаного свідоцтва про шлюб, відповідачка [PERSON] після реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище залишила незмінним Шевцова. Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved