Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. 1.1. [PERSON] звернувся до суду з вказаним первісним позовом та посилався на те, що 20 червня 1998 року він уклав шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу вони придбали домоволодіння по [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . 1.2. [PERSON] пред`явила зустрічний позов та посилалась на те, що вона була власницею квартири [ADDRESS] . 16 лютого 2010 року [PERSON] продала цей об`єкт нерухомого майна, а за отримані грошові кошти 19 березня 2010 року вона придбала домоволодіння по [ADDRESS] . Ці обставини свідчать про те, що спірне домоволодіння було придбано за грошові кошти [PERSON] та є об`єктом її особистої власності. Крім того, під час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак [NUMBER] , та автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] . Ці транспортні засоби є об`єктами спільної сумісної власності сторін. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак [NUMBER] , та 1/2 частки в автомобілі марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] , в загальному розмірі 342150 гривень, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим будинком по [ADDRESS] , а також надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку його місця проживання у вказаному об`єкті нерухомого майна. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2017 року (а.с.18 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 серпня 2018 року (а.с.236-237 т.1) зустрічний позов був залишений без руху, [PERSON] був наданий строк протягом 10 днів з дня оголошення судового збору для сплати судового збору в розмірі 4126 гривень 30 копійок. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 грудня 2018 року (а.с.244-245 т.1) зустрічний позов був об`єднаний в одне провадження з зустрічним позовом. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року (а.с.80-82 т.2) було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у цивільній справі було зупинено на час проведення цієї експертизи. 2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 липня 2020 року (а.с.98-99 т.2) провадження у цивільній справі було поновлено. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Однак вони не визнають зустрічний позов та посилаються на те, що автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] , був придбаний за грошові кошти [PERSON] та є його особистою власністю. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження ринкової вартості транспортних засобів. Тому [PERSON] та його представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. 3.2. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають первісний позов та просять суд відмовити в його задоволенні. Водночас, вони підтримують зустрічний позов та наполягають на його задоволенні. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 20 червня 1998 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] . Після одруження [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20 червня 1998 року (а.с.6, 28 т.1). 4.2. 19 березня 2010 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу жилого будинку (а.с.35 т.1), за яким вона придбала домоволодіння по [ADDRESS] . В той же день [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.181-183 т.1), за яким вона придбала земельну ділянку площею 0,0940 га з кадастровим номером 3220883201:01:007:0004 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої в с. Гора Бориспільського району. 4.3. 16 травня 2006 року [PERSON] уклав з ТБ «Автомобільний центр» біржову угоду купівлі-продажу транспортного засобу №В20060516387 (а.с.197-198 т.1), за яким він придбав автомобіль марки «Toyota Picnic 2.0». 20 жовтня 2012 року [PERSON] уклав з ТОВ «Рік-Автоцентр» договір №20/10-12 (а.с.194-196 т.1), за яким він придбав автомобіль марки «Nissan Rogue». 4.4. Зі змісту листа першого заступника начальника Головного сервісного центру МВС №31/861аз від 21 грудня 2018 року (а.с.61 т.2) вбачається, що вказані транспортні засоби були зареєстровані за [PERSON] , автомобілю марки «Toyota Picnic 2.0» був присвоєний реєстраційний номер [NUMBER] , а автомобілю марки «Nissan Rogue» - реєстраційний номер [NUMBER] . 4.5. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 жовтня 2013 року (а.с.7 т.1) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 1 листопада 2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 1 листопада 2017 року (а.с.15, 27). 4.6. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права та усталена судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права та стала судова практика. 5.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 5.2. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 31 серпня 2020 року у справі №501/33/17 (провадження №61-42св19), вказані вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Ця правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/507/17 (провадження №14-32цс18). 5.4. Відповідно до ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 5.5. Згідно з ч.1, ч.2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуд-жуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 5.6. Відповідно до ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. 5.7. Згідно з ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. 5.8. Як роз`яснив Пленум Верховний Суд України в абз.1 п.22 постанови №11 від 21 листопада 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. б. норми процесуального права. 5.9. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.10. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.11. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. 5.12. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо домоволодіння. 6.1. Встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] було придбано в період часу, протягом якого [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/507/17 (провадження №14-32цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі №501/33/17 (провадження №61-42св19), в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння є об`єктом спільної сумісної власності сторін. 6.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 9 грудня 2002 року (а.с.31-32 т.1), з якого вбачається, що [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] . 16 лютого 2010 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири (а.с.33-34 т.1), за яким [PERSON] відплатно відчужила в його власність квартиру [ADDRESS] . 19 березня 2010 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку (а.с.35 т.1), за яким [PERSON] придбала домоволодіння по [ADDRESS] . Однак зі змісту пункту 9 вказаного договору вбачається, що [PERSON] дав їй згоду на купівлю спірного домоволодіння. Крім того, квартира [ADDRESS] також була придбана в період часу, протягом якого [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . Зі змісту наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА №1776-С/КІ від 29 листопада 2002 року (а.с.130-132 т.1) вбачається, що вказана квартира була не приватизована, а придбана на підставі договору про дольову участь. Тому зі змісту пункту 6 договору купівлі-продажу квартири вбачається, що квартира [ADDRESS] була відчужена також за згодою [PERSON] . Ці обставини переконливо свідчать про те, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали достатніх та належних доказів на підтвердження того, що домоволодіння по [ADDRESS] було придбано за особисті грошові кошти [PERSON] . 6.3. З огляду на це суд вважає, що домоволодіння по [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Підстави для відхилення від рівності часток сторін в цьому об`єкті нерухомого майна відсутні. Тому за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку в домо-володінні по [ADDRESS] . б. щодо транспортних засобів. 6.4. Крім того, автомобіль марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак [NUMBER] , та автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] , були придбані в період часу, протягом якого [PERSON] перебував шлюб з [PERSON] . Ця обставина презюмує, що транспортні засоби є спільною сумісною власністю сторін. 6.5. Зокрема, в матеріалах цивільної справи міститься копія договору позики грошових коштів від 2 листопада 2012 року (а.с.15 т.2), з якого вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 21000 доларів США. Однак в змісті вказаного договору відсутні відомості про те, що позика надавалась з метою придбання транспортного засобу. Крім того, [PERSON] отримав позику 2 листопада 2012 року, тоді як автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] , він придбав ще 20 жовтня 2020 року. Ці обставини свідчать про те, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON]. також не подали достатні та належні докази на підтвердження того, що транспортні засоби були придбані за особисті грошові кошти [PERSON] . 6.6. Водночас, сторони не дійшли згоди щодо дійсної вартості транспортних засобів на час розгляду цивільної справи. Тому ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року (а.с.80-82 т.2) була призначена судова автотоварознавча експертиза з метою визначення дійсної вартості автомобіля марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак [NUMBER] , та автомобіля марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] . Зі змісту повідомлен-ня про неможливість проведення експертизи №13-3/149 від 16 квітня 2020 року (а.с.89-90 т.2) вбачається, що вказана експертиза не була проведена у зв`язку з тим, що [PERSON] не оплатила її вартість. Зі змісту договору №20/10-12 від 20 жовтня 2012 року (а.с.194-196 т.2) вбачається, що автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] , коштував 172200 гривень. Однак у вказаному договорі вказана вартість транспортного засобу станом на жовтень 2012 року, тоді як розгляд цивільної справи здійснювався протягом 2018 - 2020 років. Ця обставина свідчить про те, що договір №20/10-12 від 20 жовтня 2012 року не містить відомості про дійсну вартість транспортного засобу на час розгляду цивільної справи та є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Інформація про дійсну вартість автомобіля марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак [NUMBER] , в матеріалах цивільної справи відсутня взагалі. 6.7. Ці обставини унеможливили визначення вартості 1/2 частки в транспортних засобах. Тому підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості частки в автомобілі марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак [NUMBER] , та автомобілі марки «Nissan Rogue», номерний знак [NUMBER] , відсутні. В такому випадку [PERSON] має право пред`явити позов про визнання недійсним правочину з відчуження автомобіля марки «Toyota Picnic 2.0», а також визнання за нею права власності на 1/2 частку в транспортних засобах. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 7.2. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорцій-но розміру задоволених позовних вимог. 7.3. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 2538 гривень 82 копійок, а [PERSON] - в розмірі 4126 гривень 30 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.12, 243 т.1). Первісний позов задоволений, тоді як у задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі. 7.4. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2538 гривень 82 копійок. Водночас, підстави для відшкодування [PERSON] судових витрат відсутні.

Outcome: approved