Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

21.05.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23 січня 2010 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Шлюб розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у 2013 році за спільні кошти позивачкою та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 червня 2013 року набуто спірне майно , а саме: квартира за [ADDRESS] , загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 27, 5 кв.м. Враховуючи те,що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач має право на половину спірного майна як колишня дружина. Крім того, на утриманні позивачки знаходиться дитина, син [PERSON] , розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати є недостатнім, тому на підставі ч. 3 ст. 70 СК України частка позивачки в майні повинна бути збільшена і майно розподілено в натурі. Шлюбний договір не укладався. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд виділити у її власність 2/3 частини квартири за [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено повернутими на адресу суду рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. З наданих суду матеріалів справи встановлено, що 23 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили шлюб розірвано. В період шлюбу, а саме 18 червня 2013 року [PERSON] придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №745, квартиру за [ADDRESS] , загальною площею - 54,2 кв.м, житловою площею - 27,5 кв.м., складається із : коридору 1- пл. 5,0 кв.м., коридор 2 - пл. 6,5 кв.м., кімнати 3 - пл. 16,3 кв.м., кімнати 4 - пл. 11,2 кв.м., кухні 5 - 7,0 кв. м., ванна 6 - пл. 2,6 кв.м., санвузол 7- пл. 1,2 кв.м., вбудована шафа 8 - пл. 0,7 кв. м., лоджія І- пл. 3,7 кв.м. ( а.с.8-9) Зазначене нерухоме майно зареєстровано в цілому на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] 18 червня 2013 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 29 КпШС визначено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, яка діяла на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що зазначений будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на підставі\~статті 22 КпШС України, згідно з приписами\~статті 28 КпШС України, їхні частки є рівними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, але частковому, оскільки позивачем не надано належних та достовірних доказів недостатності стягнутих з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , що слугувало б підставою збільшення частки [PERSON] у спільному майні подружжя під час його поділу, отже за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири. У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до\~Європейської Конвенції з прав людини\~та основних свобод, що згідно\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України. Суд зазначає ,що при зверненні до суду позивачем [PERSON] не в повній мірі сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру, тому з неї підлягає стягненню на корить держави судовий збір у сумі 139 грн.20 коп. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial