Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

21 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору дарування від 08.06.2015 року та свідоцтва про право власності на житло, він є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрована та мешкає відповідачка. 09.06.2014 року [PERSON] забрала всі свої речі та переїхала мешкати у будинок №15 по пров.Дубового у м.Краматорську. Речей, належних [PERSON] у його квартирі немає. Комунальні послуги вона не сплачує, квартирою не цікавиться. Отримати державну допомогу він не може, оскільки відповідачка у квартирі давно не мешкає. Враховуючи зазначене, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №218 у будинку №107 по вулиці Парковій у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло та договору дарування 2/4 часток квартири від 08.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.7-8) Згідно довідки КП «СЕЗ» від 16.09.2015 року, за адресою: м. Краматорськ, вул. Паркова, 107/218 зареєстровані: [PERSON] (позивач по справі), та його донька [PERSON] (відповідач по справі). (а.с.10) Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. 08.06.2015 року відповідачка [PERSON] подарувала належну їй частку у квартирі позивачу [PERSON], що підтверджується договором дарування (а.с.8) Відтак, враховуючи, що відповідачка не є власником квартири [ADDRESS], а також те, що вона набула право користування зазначеною квартирою у 1998 р., тобто до моменту переходу права власності на ? її частки до позивача [PERSON], суд вважає, що обставини, які були підставою для надання [PERSON] права користування квартирою на цей час припинені. Окрім того, статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідач по справі є членом сімї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідача по справі виникло право користування квартирою №218 у будинку №107 по вулиці Парковій у м. Краматорськ, яка належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вона є членом його сімї і яка постійно мешкала разом з ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між [PERSON] та відповідачем була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати [PERSON] права на проживання у будинку позивача, а ні ж її відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 15.09.2015р. вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає у квартирі з червня 2014 року. (а.с.9) Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №218 у будинку №107 по вулиці Парковій у м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню.

Outcome: approved