Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

21 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просила розірвати шлюб, в якому сторони перебувають з 25 січня 2014 року, та стягувати на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частин його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Климашівська». В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що спільне проживання та ведення господарства подружжя припинено з серпня 2017 року, поновлювати яке в майбутньому не бажає. Шлюб існує формально, підстав для примирення не вбачає. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи у суді залишається малолітньою, проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. [PERSON] є батьком дитини, але матеріальної допомоги в добровільному порядку на її утримання не надає, інвалідом не являється, інших утриманців не має. Позивач уважала, що останній має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Сторони у судове засідання не зявилися. Позивач згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити / ас 22 /. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною пятою статті 74 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України /, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло /ас 20-21, 26-27/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу та обовязку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25 січня 2014 року, проживали однією сім'єю, проте як зазначає позивач з серпня 2017 року не ведуть спільного господарства, як подружжя не підтримують відносин, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи залишається малолітньою. Дитина зареєстрована за місцем проживання матері, батьком дитини записаний [PERSON] / копії ас 7-8, ас 9-10/. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, суд знаходить, що сімейне життя сторін не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось, кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Спір про майно відсутній. Місце проживання неповнолітньої дитини у даній справі не вирішувалось. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Питання визначення місця проживання малолітньої дитини судом не вирішувалось. Згідно зі статтею 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Климашівська». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 181,182, (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017), 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншими, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 01.12.2017 становить 1492 грн. Таким чином, станом на день розгляду справи у суді мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить не менше 746 грн / 50 % від 1492 грн /. Оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записаний батьком малолітньої дитини, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO],у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно до частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову з 21.09.2017. Згідно з п.1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 грн та 640,00 грн в дохід Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved