Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

20.07.2020 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 15.12.2011. Відповідач, який є її колишнім чоловіком, зареєстрований за вказаною адресою, але із січня 2020 року у зазначеному будинку не проживає. Оскільки відповідач матеріальної допомоги позивачу не надає, факт його реєстрації перешкоджає їй, як власнику житлового будинку, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема оформити житлову субсидію, тому вона\~вимушена звернутися до\~суду з\~даним позовом. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 30.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася,\~подаласуду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав, відзив не подав. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 08.04.2011 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом №18. Відповідно до договору дарування від 15.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №1006 та записаного в реєстрову книгу за №3471/19, реєстраційного посвідчення та витягу про державну реєстрацію прав, позивач являється власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.04.2020 шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до\~копії паспорта\~громадянина України\~серії [NUMBER] ,\~виданого на\~ім`я відповідача,\~копії будинкової\~книги та\~наданої суду\~інформації органу\~реєстрації місця\~перебування та\~місця проживання\~особи від\~27.07.2020\~за №01-40/798/2,\~відповідач з\~12.11.2013\~зареєстрований у\~зазначеному житловому\~будинку за\~адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою головою квартального комітету №10 м.Знам`янка за №198 від 10.07.2020, позивач проживає у вищевказаному будинку разом з трьома неповнолітніми дітьми. Статтею 41 Конституції України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.1 ст.317\~та ч.1 ст.319 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Відповідно до\~ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, згідно зі ст.47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст.405 ЦК України, частиною 2 якої встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту комісії квартального комітету №10 м.Знам`янка №272 від 10.07.2020, відповідач за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає. Зі слів власниці будинку (позивача) відповідач не проживає у даному будинку з 01.01.2020. Тобто зазначеним актом зафіксовано, що відповідач, який є колишнім чоловіком позивача, не проживає за зазначеною вище адресою з 01.01.2020. Про даний факт позивач також наголошує у своїй позовній заяві, при цьому звертаючи увагу на пояснення сусідів, які підтвердили, що відповідач саме з 01.01.2020 не проживає за місцем своєї реєстрації. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач відсутній у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , менше ніж один рік без поважних на це причин, термін збереження права користування відповідачем житлом не сплинув, тому відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України\~він не втратив право на користування спірним житлом. Інших доказів на підтвердження доводів позовної заяви щодо відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, позивачем не надано. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, встановлені у судовому засіданні обставини та правовідносини сторін, а також відповідні ним норми чинного законодавства, зважаючи на дату звернення позивача до суду із зазначеним позовом, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю на час розгляду справи правових підстав визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що даним судовим рішенням позивачу відмовлено в позові, при цьому ухвалою суду від 30.07.2020 позивача звільнено від сплати судового збору, а відтак судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed