Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

20.05.2021 до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона з врахуванням уточнення від 15.06.2021 просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме: станом на 17 листопада 2005 року за однією адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,8485 га на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 6322683500:01:002:0207) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; викликати у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , витребувати із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області завірену належним чином копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі з 1997 року. Вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами, проти проживали разом за місцем реєстрації позивача, а будинок, за яким був зареєстрований її чоловік, використовували як дачу. До спадкового майна належить земельна ділянка площею 4,8485 га на території Лютівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322683500:01:002:0207. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи на підтвердження факту прийняття спадщини, хоча спадщину вона прийняла фактично, оскільки проживала разом із чоловік на час його смерті за однією адресою. Тому в цей час вона змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Водночас відповідач [PERSON] є донькою спадкодавця від першого шлюбу, яка ще у 1999 році виїхала з України. Наразі її місце перебування невідоме та вона не значиться зареєстрованою на території Харківської області. Проте на час смерті [PERSON] вона була зареєстрована разом із ним за однією адресою, а тому наразі вважається такою, що спадщину прийняла. Ухвалою судді Квітки О.О. від 24.05.2021 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, надано строк у 10 днів для усунення встановлених недоліків позовної заяви. Вказані недоліки усунені. Ухвалою судді Квітки О.О. від 16.06.2021 справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначене підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, витребувано із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи після [PERSON] , померлого [INFO] в с. Тимофіївка Золочівського району Харківської області. Ухвалою суду від 08.07.2021 було закрито підготовче судове засідання у справі, викликано свідків та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та її представник адвокат Головашич Ю.О., які позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з мотивів, зазначених у позові, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим суд вважав за можливе ухвалити за згодою позивача заочне рішення у справі. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа - державний нотаріус Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. просила суд розгляд справи проводити без її участі, рішення прийняти на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству із [PERSON] . Чоловіка останньої [PERSON] вона також знала, оскільки він був бригадиром на фермі, а вона працювала у його бригаді. Вона знає, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом із 1990-х років в [ADDRESS] , в барачному будинку по сусідству із нею. Їй відомо, що у [PERSON] була донька [PERSON] , проте вона її останній раз бачила, коли та була ще дитиною. [PERSON] доглядала [PERSON] , який помер у 2005 році від онкологічного захворювання. [PERSON] організовувала похорони [PERSON] .. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома із [PERSON] із дитинства. [PERSON] проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] у с. Олександрівка. У [PERSON] була донька [PERSON] . Проте наскільки їй відомо, остання вже давно виїхала із України. [PERSON] захворів на онкологічне захворювання і його доглядала і лікувала [PERSON] . Вона ж і організовувала його похорон. Ухвалою суду від 11.08.2021 постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності та повноті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 квітня 1997 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 5 та видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON] . 25 червня 2004 року на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації № 297 [PERSON] було надано у власність земельну ділянку з кадастровим № 6322683500:01:002:0207, площею 4,8485 га в межах згідно з планом на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №050023 від 30 червня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №181, що підтверджується також витягом з Державногог земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6306299852018 від 26.07.2018. [INFO] у віці 51 років в с. Тимофіївка Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , про що 19 листопада 2005 року Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківській області складено актовий запис № 45 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З довідок в.о. старости Олександрівського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради Пивовар В.М. від 10.06.2019 №552 та від 10.02.2020 № 194 [PERSON] на момент смерті проживала разом із [PERSON] та здійснювала догляд до дня його смерті, поховала за свій рахунок, проживали за адресою: [ADDRESS] . Вказана довідка надана згідно із актом підписаним сусідами та депутатом [PERSON] .. [PERSON] згідно із записом в погосподарській книзі № 13 на 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] на день своєї смерті [INFO] був прописаний в [ADDRESS] , на день його смерті та протягом шести місяців з дня його смерті в будинку за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] дочка. З інформації, наданої на виконання ухвали суду від 16.06.2021 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно з даними перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась, Свідоцтва про право на спадщину не видавались, завіти від імені [PERSON] не посвідчувалися, що підтверджується також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 18.06.2021 № 65243933, №\~65243939. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.04.2020 №640/02-31, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] , оскільки відсутні документи на підтвердження факту прийняття спадщини. З інформації старости Олександрівського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради Міхрабова А. від 27.07.2021 №14.8-01-03/223 [PERSON] згідно із записом в погосподарській книзі № 13 на 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] була прописана в с-ще [ADDRESS] , відмітка про вибуття відсутня. В картотеці відділу обліку інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] відсутня. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про нотаріат». У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що позивач [PERSON] мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт постійного проживання з чоловіком [PERSON] на час його смерті немає можливості. Позивачем доведено та підтверджується показаннями свідків, що вона дійсно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] на час його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб, які заявляли б свої права на спадкове майно, судом не виявлено. Донька померлого [PERSON] хоча і була зареєстрована разом із батьком на час його смерті за вказаною адресою не проживала, а тому не зважаючи на факт реєстрації, не може вважатися такою, що прийняла спадщину. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний позивачем спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Одночасно згідно з положеннями ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, суд доходить висновку, що чоловік позивача [PERSON] за життя володів земельною ділянкою площею 4,8485 га на території Лютівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322683500:01:002:0207. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі спірну земельну ділянку. Позивач [PERSON] , як спадкоємиця за законом в порядку ст.ст. 1268, 1269, 1261 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті за адресою: [ADDRESS] . Донька померлого [PERSON] хоча і була зареєстрована разом із батьком на час його смерті за вказаною адресою не проживала, а тому не зважаючи на факт реєстрації, не може вважатися такою, що прийняла спадщину. За таких обставин, суд доходить до висновку, що до позивача [PERSON] перейшло право власності на вказану земельну ділянку, яку вона не мала змоги оформити у нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що не мала документів на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved