Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

20.11.2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року по 17.12.2017 року, від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу спільними коштами 16.01.2008 року сторони придбали житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами від 16.01.2008 року було зареєстровано на відповідача, а на підставі рішення Малоснітинської сільської ради відповідачем [PERSON] була приватизована присадибна земельна ділянка площею 0,1465 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згодом на зазначеній земельній ділянці сторони побудували новий житловий будинок, загальною площею 85,2 м, житловою 47,1 кв.м, старий житловий будинок реконструйований в літню кухню. На земельній ділянці знаходяться, окрім нового житлового будинку та літньої кухні, побудовані сторонами надвірні будівлі та споруди, а саме: погріб з шийкою «Б»; прибудова «а»; прибудова «в»; прибудова «в1»; убиральня «Т»; ганок «а1»; колодязь питний «К»; хвіртка «№1»; ворота «№2»; огорожа «№3»; огорожа «№4»; яма вигрібна «№5»; трубопровід «№6». Однак, спільне життя не склалося і рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Новий будинок з надвірними будівлями та спорудами був прийнятий до експлуатації 09.06.2017 року та здійснено його державну реєстрацію на ім`я відповідача. Представник позивача зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] та присадибна земельна ділянка на якій він розташований є спільним майном подружжя. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 15.02.2018 року правовий режим спільного майна було змінено, визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частину присадибної земельної ділянки площею 0,1465 га. 04.09.2018 року було здійснено державну реєстрацію належної [PERSON] Ѕ частини будинку та Ѕ частини присадибної земельної ділянки. Таким чином, на даний час житловий будинок [ADDRESS] та присадибна земельна ділянка перебувають у позивача та відповідача в спільній частковій власності - по Ѕ частині у кожного. На підставі викладеного, представник позивача просить поділити житловий будинок [ADDRESS] і земельну ділянку пл. 0,1465 га, в натурі і виділити позивачу у власність наступні приміщення спірного будинку, а саме: котельню 1-1 площею 4,2 кв.м; частину коридору 1-2 площею 10,38 кв.м; житлову кімнату 1-6 площею 20,5 кв.м; житлову кімнату 1-7 площею 14,3 кв.м; санвузол 1-5 площею 6,1 кв.м та визнати за позивачем право власності в новій частці на житловий будинок [ADDRESS] . 04 грудня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження по справі зупинене. Ухвалою суду від 13.06.2019 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили провести виділ частки із майна по першому варіанту експертизи. Відповідач проти вимог позивача не заперечував та підтримав вимоги щодо виділу частки із майна по першому варіанту вищевказаної експертизи, проте не погодився на стягнення з нього судових витрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що26 липня 2003 року Нижньосироватським сільвиконкомом Сумського району Сумської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №14 /а.с.14/. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області /а.с.15/. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с.25/. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 січня 2008 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що також підтверджується витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.16/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів № 5303326 від 16.01.2008 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.18/. На підставі рішення Малоснітинської сільської ради Фастівського району № 11-ХХІ-У від 10.12.2008 року відповідачем [PERSON] була приватизована земельна ділянка (на якій знаходився даний житловий будинок), площею 0,1465 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка зареєстрована за № 01:10:958:04705, кадастровий номер: 3224984202:01:003:0106, яка знаходиться в [ADDRESS] , що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК №006391 /а.с.19/. Згодом, на зазначеній земельній ділянці сторони побудували новий житловий будинок, загальною площею 85,2 кв. м, житловою - 47,1 кв.м. Старий житловий будинок переведений в літню кухню. На земельній ділянці знаходяться, окрім нового житлового будинку та літньої кухні, побудовані сторонами слідуючі надвірні будівлі та споруди: погріб з шийкою «Б»; прибудова «а», прибудова «в»; прибудова «в1»; убиральня «Т»; ганок «а1»; колодязь питний «К»; хвіртка «№1»; ворота «№2»; огорожа «№3»; огорожа «№4»; яма вигрібна «№5»; трубопровід «№6», що стверджується технічним паспортом на будинок від 15.03.2017 року /а.с.26-30 Новий будинок з надвірними будівлями та спорудами прийнятий до експлуатації, що стверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована в Департаменті державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області 09.06.2017 року /а.с.20-21/. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року визнано [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (літня кухня «В», погріб з шийкою «Б»; прибудова «а», прибудова «в»; прибудова «в1»; убиральня «Т»; ганок «а1»; колодязь питний «К»; хвіртка «№1»; ворота «№2»; огорожа «№3»; огорожа «№4»; яма вигрібна «№5»; трубопровід «№6»), що знаходиться по [ADDRESS] ; право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1465 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка зареєстрована за №01:10:958:04705, кадастровий номер:3224984202:01:003:0106, яка знаходиться по [ADDRESS] ; право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0827 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3224984202:01:003:0105, яка знаходиться в с. В .Офірна Фастівського району Київської області /а.с.22-24/. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. За ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток ( поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ ( поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ ( виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. За результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи наданий висновок №1-04/06 від 04.06.2019 року /а.с.78-118/. При ознайомленні з висновком експертизи та в судовому засіданні сторона позивача просили суд закріпити за [PERSON] варіант поділу домоволодіння за варіантом №1, проти чого не заперечував і відповідач. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом здійснення поділу житлового будинку та земельної ділянки за позивачем [PERSON] відповідно до Варіанту № 1 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи відповідно до наданого висновку №1-04/06 від 04.06.2019 року, графічно відображеному в додатку № 2,3 до експертизи. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач просила суд стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 4 345,82 гривень та вартості проведеної судової експертизи в сумі 19 900 гривень, а всього - 24 245,82 гривень. Проте, враховуючи, що за варіантом поділу будинку №1 , позивач повинен сплатити відповідачу грошову компенсацію за збільшення її частки у вартості домоволодіння в розмірі 48 637 гривень, то суд вважає за доцільне шляхом взаєморозрахунку зменшити суму компенсації за збільшення розміру частки на суму судових витрат з 48 637 гривень до 24 391,18 гривень ( 48 637 - 24 245,82), а судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved