Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

21.01.2015 року до суду звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAXRF01120549 від 12.12.2007 року у розмірі 12 785,71 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № HAXRF01120549 від 12.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку із чим станом на 31.10.2014 року має заборгованість - 12785,71 грн., яка складається з наступного: 4698,11 грн. - заборгованість за кредитом; 5352,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1650,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 583,03 грн. - штраф (процентна складова). У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 22.01.2015 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Призначено судове засідання (а.с.20). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2015 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю за місцем проживання відповідача: [ADDRESS] , Жовтневому районному суду м. Харкова, який знаходиться за адресою: 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 45 (а.с.27). 27.02.2015 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с.32). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2015 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] (а.с.84). 14.12.2015 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2015 року скасовано. Направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.103-104). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с.107). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року залучено до участі у справі у якості відповідача правонаступника [PERSON] - [PERSON] , 1965 року народження (а.с. 143). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено.Стягнуто з [PERSON] , 1965 року народження, індивідуальний ідентифікаційний номер, зареєстрована за адресою [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором № HAXRF01120549 від 12.12.2007 року у розмірі 12785,71 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 00 коп. (а.с. 151-153) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.06.2019 року заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про виправлення описки у виконавчому листі у цивільній справі № 642/395/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено.Виправлено описку у виконавчому листі № 642/395/15-ц, виданому Жовтневим районним судом м. Харкова 24.04.2017 року про стягнення з [PERSON] , 1965 року народження, індивідуальний ідентифікаційний номер, зареєстрована за адресою [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором № HAXRF01120549 від 12.12.2007 року у розмірі 12785,71 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 00 коп., вказавши в ньому дату народження боржника [PERSON] , як « [INFO] ».Виправлено описку у виконавчому листі № 642/395/15-ц, виданому Жовтневим районним судом м. Харкова 24.04.2017 року про стягнення з [PERSON] , 1965 року народження, індивідуальний ідентифікаційний номер, зареєстрована за адресою [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором № HAXRF01120549 від 12.12.2007 року у розмірі 12785,71 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 00 коп., вказавши в ньому реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника [PERSON] , як «[NUMBER] ».В іншій частині виконавчий лист залишено без змін (а.с.174-176). 06.09.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просила суд поновити їй строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц та призначити до розгляду цивільну справу в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2019 року клопотання [PERSON] про поновлення процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Поновлено [PERSON] процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Прийнято до провадження заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості і призначено розгляд заяви в судовому засіданні. Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.10.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2016 року по цивільній справі №642/395/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано. Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання. 28.10.2019 року на адресу суду за вх. №30028 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання зазначила, що вона дійсно з 25.03.1983 року до 1995 рік перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Шлюб між ними розірвано 14.11.1995 року. Окрім того її колишній чоловік [PERSON] . рішенням Жовтневого районного суду від 26.05.1998 року по цивільній справі № 2-646/1998, яке набрало сили, визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за вказаною адресою зареєстрована тільки відповідач. [PERSON] взагалі не спілкувалася з колишнім чоловіком після розірвання шлюбу. Вона не може бути правонаступником після смерті [PERSON] , оскільки це суперечить нормам спадкового права України, передбаченим книгою шостою ЦК України. Так, стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який його пережив. Але з 1995 року та до дня його смерті відповідач та [PERSON] не були подружжям у зв`язку з розірванням шлюбу. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Але ж відповідач зазначає, що вона не є спадкоємцем за законом та не проживала разом зі спадкодавцем з 1995 року до дня його смерті. Як вбачається із відповіді П`ятої Харківської державної нотаріальної контори № 238/01-16 від 04.02.2016 року заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не надходило, спадкова справа не заводилася. Заповітів від його імені не посвідчувалося. З огляду на вищевикладені обставини та докази відповідач вважає, що позовні вимоги банку до неї з урахуванням наведених відповідачем доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не підлягає задоволенню. Відтак [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову АТ (ПАТ) КБ «Приватбанк» до неї про стягнення заборгованості по цивільній справі № 642/395/15-ц у повному обсязі та стягнути з АТ (ПАТ) КБ «Приватбанк» на її користь суму здійснених нею судових витрат: судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., витрати на правничу допомогу - 1200 грн., а всього 1584 грн. 20 коп. Представником позивача АТ КБ «Приватбанк» 19.11.2019 року за вх. №32422 на адресу суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що [PERSON] , 1964 року народження, помер [INFO] . 17.08.2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено ухвалу про залучення правонаступника [PERSON] . Позичальник взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі сплатою всіх комісій і відсотків, передбачених договором, у термін, встановлений договором. В процесі розгляду справи встановлено, що [PERSON] , 1964 року народження, помер [INFO] . Згідно ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Відповідно до ч. 1. ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Для встановлення спадкоємців представник позивача просить суд прийняти до розгляду клопотання щодо запиту до нотаріальної контори та органів місцевого самоврядування (для встановлення фактичних спадкоємців). Крім того, АТ КБ «Приватбанк» вважає що сума витрат, заявлена відповідачем, значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, крім того така сума витрат є неспівмірною зі складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, тому в разі наявності підстав для компенсації цих витрат, їх сума підлягає зменшенню. Одночасно автор відзиву наголошує, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Разом з тим, належно оформлених клопотань про витребування доказів до суду від позивача не надходило. У судове засідання 16.12.2019 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] також надала до суду заяву, в якій просила розглянути вказану цивільну справу у її відсутність, посилаючись на викладені у відзиві обставини і відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази та заяви по суті справи, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до анкети позичальника і заяви позичальника №HAXRF01120549 від 12.12.2007 року [PERSON] отримав в ПАТ КБ «Приватбанк» в кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і погодився, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. (а.с.7). Згідно зі до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно зі п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором [PERSON] не виконав, у зв`язку із чим станом на 31.10.2014 року за ним розрахована банком заборгованість у розмірі - 12 785,71 грн., яка складається з наступного: 4698,11 грн. - заборгованість за кредитом; 5352,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1650,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 583,03 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Позивач вважає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі і надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , 1964 року народження, помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис про смерть №16953 від 25.12.2013 року і підтверджується копією вказаного актового запису про смерть (а.с.82). Як вбачається із відповіді П`ятої Харківської державної нотаріальної контори №238/01-16 від 04.02.2016 року, згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ 5 ХДНК, після померлого [INFO] [PERSON] , заяви про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не подавалися, спадкова справа не заводилася. Також згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42827588 від 02.02.2016 року, 5 ХДНК заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 117-120). Згідно з відповіддю Комунального підприємства «Жилкомсервіс» №11981/2/07-05 від 08.06.2016 року, за адресою [ADDRESS] на момент надання відповіді були зареєстровані [PERSON] , 1965 року народження та [PERSON] , 2006 року народження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року залучено до участі у справі у якості відповідача правонаступника [PERSON] - [PERSON] , 1965 року народження. Зазначена ухвала набрала законної сили та не скасована. Разом з тим відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14.11.1995 року, про що зроблений відповідний актовий запис №475. (а.с.188). З копії рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від травня 1998 року вбачається, що [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] (а.с.189). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. 15.12.2017 року набув чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року і п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 14.11.1995 року, отже відповідач [PERSON] не була спадкоємцем після смерті [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] . Більш того, договір кредиту, стягнення заборгованості за яким є предметом даного позову, укладений між позивачем та [PERSON] в 2007 році., тобто через 12 років після розірвання шлюбу з [PERSON] . За таких умов [PERSON] не має жодних прав та обов`язків, як спадкоємець після смерті колишнього чоловіка, тому [PERSON] відповідно до закону не несе відповідальності за зобов`язаннями померлого, тому є неналежним відповідачем у даній справі. Передбачені процесуальним та матеріальним законом підстави для залучення до участі у справі інших відповідачів у суду також на даний час відсутні. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір на користь позивача не стягується. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 01.09.2019 року між адвокатом Рябченюк О.О. та [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги. Згідно з квитанцією 28.10.2019 року [PERSON] сплачено за надання правової допомоги за договором від 01.09.2019 року суму у розмірі 1 200,00 грн. Також представником відповідача надано детальний розрахунок суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2019 року, який жодним чином не спростовано позивачем. Такі витрати на правову допомогу з огляду на зміст договору, факт скасування заочного рішення, зміст заперечень проти позову, кількість заяв по суті справи і наданих доказів, суд вважає співмірними з наданими правовими послугами, тому суд не знаходить передбачених законом підстав для зменшення суми витрат на правову допомогу. Крім того, відповідачем [PERSON] , при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду сплачено судовий збір у розмірі 384, 20 грн., який також підлягає стягненню з позивача як понесені відповідачем судові витрати. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст.133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з позивача АТ КБ «Приватбанк» судових витрат на користь відповідача [PERSON] в загальному розмірі 1 584, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved