Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 20 січня 2021 року близько 15 год 30 хв за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив належний йому паркан, у зв`язку з чим позивачеві завдано майнової шкоди у розмірі 10 100 грн. Оскільки постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки за пошкоджений паркан, моральну шкоду та судові витрати. За таких обставин просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 10 100 грн майнової шкоди, 7000 грн моральної шкоди, 5000 грн витрат на правничу допомогу, сплачений ним судовий збір у сумі 3178 грн та 500 грн витрат на послуги оцінювача майнових збитків. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував свою винуватість у вчиненні ДТП та пошкодження паркану, проте вважав, що визначений позивачем розмір збитків є завищеним, оскільки згідно з висновком про вартість майна розмір збитків становить 6335 грн. Також вказав на те, що розмір моральної шкоди є необґрунтованим. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року судом позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.05.2021, яке в подальшому за клопотанням відповідача та його представника відкладалося на 25.05.2021, 21.07.2021. Ухвалою суду від 21.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.08.2021 та відкладено на 09.09.2021 для подання додаткових доказів. Ухвалою суду від 09.09.2021 відповідачу, з врахуванням його віку, відсутності професійної правничої допомоги, його відсутності під час підготовчого судового засідання, повідомлення ним про намір подати докази на спростування вимог позивача під час попередніх засідань, поновлено строк для подання додаткових доказів та долучено до матеріалів справи висновок про вартість майна, складений оцінювачем [PERSON] від 06.09.2021р. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що на підставі договору дарування жилого будинку від 12.02.2010 року, [PERSON] є власником жилого будинку по [ADDRESS] . 20 січня 2021 року близько 15 год 30 хв за адресою: [ADDRESS] , неповнолітній на той час [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив належний позивачеві паркан. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються письмовими доказами: копією договору дарування жилого будинку від 12.02.2010 року, постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року. 4. Норми права, які застосував суд. Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Неповнолітні особи (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідають за завдану ними шкоду на загальних підставах. У разі коли у неповнолітньої особи немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування, то заподіяна шкода у відповідній частині має бути відшкодована її батьками (усиновлювачами), піклувальниками, а також закладом, який за законом здійснює функції піклувальника щодо неповнолітньої особи, за умови їх неправомірної винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальників або закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітнього функції піклувальника, із відшкодування шкоди припиняється при досягненні неповнолітнім 18 років або у разі появи в нього до досягнення ним повноліття майна або заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. У справі про відшкодування шкоди на потерпілого (позивача) покладається обов`язок доведення факту заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. У свою чергу, останній має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Щодо обставин, установлених постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, то вони є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої прийнято цю постанову, лише з питань, чи мали місце неправомірні дії (бездіяльність) і чи вчинені вони цією особою. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року, яка набрала законної сили 12.02.2021, встановлено, що [PERSON] 20 січня 2021 року о 15 год 22 хв, по вул. Героїв Майдану в с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем марки «BMW», н.з. [NUMBER] , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП. Крім того, в той же день о 15 год 22 хв [PERSON] , керуючи по вул. Героїв Майдану в с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області, автомобілем марки «BMW», н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан. Внаслідок ДТП матеріальних збитків зазнали власник транспортного засобу та власник паркану. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ст. 124 КУпАП та застосований до нього захід впливу у виді попередження. Преюдиційні обставини, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення від 03.02.2021 року, дають підстави для висновку, що 20 січня 2021 року [PERSON] пошкодив паркан [PERSON] , у зв`язку з чим останньому завдано майнової шкоди. Вирішуючи питання щодо визначення розміру шкоди, яку заподіяв [PERSON] , суд виходить з такого. В обґрунтування розміру майнової шкоди позивач надав суду довідку про вартість майна, складену оцінювачем [PERSON] від 25.03.2021р. У вказаній довідці зазначена вартість збитків у розмірі 10 100 гривень. Проте позивач та його представник не звернули увагу на те, що метою оцінки було визначення розміру матеріального збитку внаслідок пошкодження воріт, для розрахунку розміру судового збору. Довідка не містить посилань на Методику визначення розміру шкоди та розрахунків, що стали підставою для визначення суми збитків. Отже, вказана довідка не є належним доказом для обґрунтування розміру майнової шкоди та не є послугою оцінювача майнових збитків. Суд розцінює отримання вказаної довідки, як дію позивача, пов`язану з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, а саме для розрахунку розміру судового збору. Відповідно до висновку про вартість майна, складеного оцінювачем [PERSON] від 06.09.2021р. вартість збитків внаслідок пошкодження воріт становить 6335 грн. Метою оцінки є розрахунок ринкової вартості збитків внаслідок пошкодження майна при ДТП. Позивач не спростував належними та допустимими доказами зазначений у висновку розмір збитків. Незважаючи на роз`яснення суду про можливість призначення судової товарознавчої експертизи за клопотанням учасників справи та про наслідки невчинення вказаних процесуальних дій, ні представник позивача, ні відповідач, відповідних клопотань не заявляли. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданий відповідачем висновок про вартість майна, складений 06.09.2021р. тим же оцінювачем [PERSON] , є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує дійсний розмір збитків внаслідок пошкодження майна (воріт двополотних розміром 3,2х1,75 м, виготовлених з метало профілю з малюнком під текстуру дерева), яке належить позивачу та було пошкоджено 20.01.2021р. з вини [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Враховуючи, що внаслідок винних дій відповідача позивач зазнав стрес, відчуває емоційну напругу, вимушений тривалий час докладати зусиль для відновлення своїх порушених прав, виходячи із засад розумності та справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 грн., що є достатньою сатисфакцією за вчинене. На час розгляду справи про відшкодування шкоди [PERSON] досяг повноліття, внаслідок чого суд дійшов висновку про покладення на відповідача зобов`язання з відшкодування майнової шкоди у розмірі 6335 грн та моральної шкоду, завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 2000 грн, а всього 8335 грн. 6.Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (частина 3 цієї статті). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, за дві вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди, позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 1816 грн (908 грн за кожну). Як вбачається з квитанцій від 30.03.2021 на суму 908 грн та 2270 грн, позивачем помилково було сплачено на 1362 грн більше, ніж вимагав закон. Вказані кошти можуть бути йому повернуті ухвалою суду за його заявою. Відповідно до квитанції від 25.03.2021 [PERSON] сплатив [PERSON] 500 грн., які суд розцінює як витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно договору про надання правничої допомоги від 15.03.2021р, акта прийняття-передачі наданих послуг від 30.03.2021р., правничу допомогу для позивача надавала адвокат Царик Т.Г., яка подала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги. Позовні вимоги задоволені на 48,7%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 884 грн 39 коп (1816 грн х 48,7%/100), витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи в сумі 243,50 грн (500 грн х48,7%/100), витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2435 грн (5000 грн х48,7/100).

Outcome: partial