Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

20 липня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом ( а.с. 15-16) у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 313 500,00 грн боргу за договором позики та відсотки за прострочення грошового зобов`язання. На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 22 грудня 2015 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 300 000 гривень. Одержання грошових коштів доводиться розпискою, виконаною [PERSON] . Відповідачка зобов`язалася повернути грошові кошти в строк до 22 грудня 2018 року. Проте у зазначений в розписці термін грошові кошти не були повернуті. [PERSON] від виконання грошового зобов`язання ухиляється. Сума боргу, разом із 3% річних та 4,5 % за півтора роки прострочення зобов`язання складає 313500 гривень. З яких 300000 борг за договором позики та 13500 проценти. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Ухвалою суду від 02.09.2020 у справі відкрито спрощене провадження. Ухвалою суду від 01.10.2020 розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.10.2020 у справі призначено технічну експертизу документу. У судовому засіданні позивач підтримав позов. Пояснив, що [PERSON] позичила у нього 300\~000 гривень, про що написала розписку. У розписці [PERSON] зробила виправлення в даті та написанні першої літери його імені. До 2017 року [PERSON] віддавала гроші, про що вказано на звороті розписки та крім того він писав відповідну розписку, яку передав [PERSON] . Загалом відповідачка віддала йому 42\~000 гривень. Відповідачка займалася реалізацією цукру та мала поставити цукор до 01.06.2016, продати самостійно той цукор та йому віддати грошові кошти. Представник відповідачки, адвокат Бородін Д.В. проти задоволення позову заперечив. Вказав, що долучена до позову розписка не свідчить про укладення договору позики. У розписці не вказано терміну повернення грошових коштів. Згідно розписки виникло зобов`язання щодо поставки цукру до 2015 року. Якщо позивач твердить, що [PERSON] сплатила йому 42000 грн, він цей факт визнає, проте не погоджується, що кошти сплачувалися до 22 грудня 2017 року. Крім того, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки обов`язок поставити цукор у [PERSON] виник до грудня 2015 року. Заперечив факт здійснення будь-яких написів на звороті розписки [PERSON] . Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, з таких підстав. Відповідно до змісту розписки складеної [PERSON] у смт Гришківці 22 грудня 2015 року, [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в розмірі 300000 гривень. Боржник зобов`язується в строк до 22 грудня 2018 року поставити на вказану суму цукор-пісок у кількості 25 тон, в розфасовці по 50 кілограм в подвійній упаковці, з наступною реалізацією по узгодженню ціни з кредитором до 01 липня 2016 року, а також всі витрати бере на себе ( а.с. 6). Відповідно до висновку експерта від 30.12.2020 у тексті розписки « до 22 декабря 2018 року сухар-песок в количестве» цифра «5» виправлена на «8», шляхом дописки. У первинному тексті вказаного тексту розписки була цифра «5» ( а.с.71-75). У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України). Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що розписка [PERSON] від 22.12.2015 не містить відомостей про обов`язок [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 300 000 гривень. [PERSON] згідно розписки зобов`язалася на вказану суму грошових коштів поставити цукор в кількості 25 тон. Тобто розписка [PERSON] не мітить необхідної умови про обов`язок боржника щодо повернення грошових коштів у певному розмірі. Таким чином, відсутні підстави вважати, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення договору позики. Зазначені на звороті розписки записи [PERSON] про отримання по розписці боргу на загальну суму 14 000 гривень також не свідчить про укладання між сторонами саме договору позики. Оскільки позивач з інших підстав позову не пред`являв, наполягає на укладенні саме договору позики, за яким у [PERSON] виник обов`язок повернути в строк до 22.12.2018 року борг розмірі 300 000 гривень, а цього факту судом не встановлено, у задоволенні позову належить відмовити за безпідставності позовних вимог. Суд не аналізує заяву представника відповідачки щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відмова в позові одночасно і за спливом строку позовної давності, і за безпідставності позовних вимог не допускається. Суд вправі застосовувати наслідки спливу строку позовної давності лише у разі встановлення факту порушення права позивача.

Outcome: dismissed