Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

21 лютого 2018 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 29 лютого 2000 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 06. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що вони не зійшлись характерами, постійними сварками з відповідачем, різними поглядами на подальше спільне життя. Шлюбні відносини фактично припинились з початку лютого 2018 року. На теперішній час спільне господарство не ведуть. Важає, що примирення із відповідачем неможливе. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 06. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 29.02.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а/з №13 від 01.03.2001 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області). На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з початку лютого 2018 року, і однією сім'єю на даний час не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка своє дошлюбне прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу не змінювала, тому бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved