Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

19 січня 2018 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстрований та проживає відповідач, який не є членом сім'ї позивача. Проживання та реєстрація відповідача порушує права позивача як власника квартири, в звязку з чим позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселити його з квартири. Ухвалою суду від 6 лютого 2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач, отримавши 12 лютого 2018 р. копію ухвали суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатки до неї, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем доказами встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 6) Згідно довідки житлового органу у спірній квартирі мешкає та зареєстрований [PERSON]. (а.с. 8) У відповідності зі ст. 317 ч.1, 321 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 405 ч. 1 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сімї власника квартири, тому не має права користуватися житловим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном як складовими частинами права власності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає власнику квартири у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також виселити відповідача з квартири відповідно до ст. 109 ч.1 ЖК України без надання іншого житлового приміщення. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved