Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.05.2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 26.06.2006 року з відповідача, який є його батьком, стягувалися аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у т.ч. і на позивача, якому 21.04.2021 року виповнилося 18 років і стягнення аліментів на його утримання було припинено. Позивач є студентом 1-го курсу факультету історії, політології та національної безпеки денної форми навчання Волинського національного університету імені Лесі Українки, термін навчання становить з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу (далі СК) України відповідач зобов`язаний утримувати позивача до досягнення двадцяти трьох років за умови, що він може надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведене, просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з 01.05.2021 року по 30.06.2024 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11.06.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 11.06.2021 року судове засідання відкладено на 14.07.2021 року, з урахуванням терміну перебування головуючого судді у щорічній відпустці, у зв`язку з неявкою сторін і відсутністю у суду відомостей про вручення позивачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 14.07.2021 року продовжено строк розгляду справи до 09.08.2021 року включно і судове засідання відкладено на 26.07.2021 року. Позивач у судове засідання 26.07.2021 року не з`явився, але 23.07.2021 року подав суду письмову заяву, в якій просить судове засідання відкласти у зв`язку з тим, що з 19.07.2021 року по 02.08.2021 року проходить археологічну практику. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 26.07.2021 року судове засідання відкладено на 09.08.2021 року. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав, наведених у заяві, просив позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав і у жодне підготовчі та судові засідання не з`явився, хоча за місцем його реєстрації (проживання) судом вчасно і належним чином надсилалися судові повістки. Станом на 09.08.2021 року судова повістка на ім`я відповідача була повернута до суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти»: «Повертається без вручення\~інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (ас 45). Крім того, відповідач був двічі повідомлений про день, час і місце проведення засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 32, 43). З таких обставин суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, на підставі частини 11 статті 128 ЦПК України, як особи місцезнаходження якого невідоме. Крім того, дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 2-6236/11 (постанова\~ВС від\~11.06.2021\~року),\~згідно якої у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши думку позивача, ухвалив проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 27.10.2006 року, і від спільного подружнього життя [INFO] у них народився [PERSON] , який є студентом 1-го курсу факультету історії, політології та національної безпеки денної форми навчання Волинського національного університету імені Лесі Українки, термін навчання становить з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.10.2006 року (ас 3), Свідоцтвом про народження від 03.06.2003 року (ас 4), паспортом громадянина України (ас 6), довідкою ВНУ імені Лесі Українки від 11.05.2021 року (ас 8). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно частин 1, 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно \~пункту 20\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, для надання одним із батьків матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини потрібна наявність наступних умов: - продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття, не досягнення дитиною встановленого законом віку - 23 років; - потреба дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; - наявність у батька або матері можливості надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні установлено, що наявність потреби позивача в аліментних виплатах на період навчання підтверджена тим, що він, повнолітній син відповідача, ніде не працює у зв`язку із зайнятістю у навчальному процесі, самостійного заробітку не має, стипендії не отримує. Щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, то суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх, малолітній, повнолітніх дітей. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги позивачу. За таких установлених в судовому засіданні обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина підлягають до задоволення, оскільки позивач є рідним сином відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, не перебуває у шлюбі, у зв`язку з цим у сукупності потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку матеріальну допомогу надавати. При вирішення питання щодо способу сплати і розміру аліментів, то дане питання регулюється\~статтею 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки. Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо. Згідно статті 200 СК, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки він не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не долучив докази на підтвердження свого матеріального стану, документально не підтвердив види та розміри своїх доходів. Позивач також не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що для забезпечення належного рівня його життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку йому необхідно 5\~000 грн в місяць. Згідно частин 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно частин 3, 4, пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведені норми чинного ЦПК України, суд роз`яснив позивачу необхідність подання належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що для забезпечення належного рівня життя, для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку йому необхідно 5\~000 грн в місяць. Станом на день розгляду справи позивач таких доказів суду не надав, хоча при визначенні розміру аліментів мають бути враховані також вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За таких обставин, а також враховуючи, що ініціатива вибору способу сплати і розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежать від різних обставин, які були вище оцінені судом, і що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на корить позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку позивача, його фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб позивача та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню повнолітньої дитини. Згідно частини1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведене, аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача з 20.05.2021 року, тобто з дня пред`явлення позову. На підставі частини 1 статті 430 ЦПК України\~рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно частин 1, 2\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути у дохід держави судові витрати.

Outcome: partial