Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення права власності на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0495 га по [ADDRESS] . Обґрунтував позов тим, що 29 грудня 2011 року придбав в [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після купівлі житлового будинку він зміг оформити право власності тільки на частину цієї земельної ділянки площею 0,10 га. В оформленні права власності на решту земельної ділянки 0,05 га Рогатинська міська рада Івано-Франківської області йому відмовила. Як наслідок, право власності на частину належної йому ділянки площею 0,05 га оформила [PERSON] , що є порушенням його прав, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України після придбання житлового будинку до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тобто [PERSON] . Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача адвокат \~ Петришин\~С.Р\~ заперечив проти позову з таких підстав. По-перше, твердження позивача про його право на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га є помилковим, оскільки в договорі купівлі-продажу житлового будинку йде мова про перехід до покупця права користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок, будівлі та споруди, та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування. Так само ст. 120 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Тобто немає імперативної вимоги про перехід до нового власника житлового будинку права власності на усю земельну ділянку, що належала продавцю. Застосування ч. 2 ст. 120 ЗК України до спірних правовідносин є помилковим через те, що [PERSON] була власником земельної ділянки, а не землекористувачем. По-друге, рішення Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про надання [PERSON] дозволу на приватизацію земельної ділянки лише в розмірі 0,1 га є правомірним, оскільки відповідно до п. г) ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара. По-третє, оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0495 га є законним. Ця земельна ділянка перебувала у складі земельної ділянки площею 0,1495 га, що належала на праві власності [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла і [PERSON] за заповітом успадкувала усе її майно. По-четверте, позивачем [PERSON] обрано неналежний спосіб захисту порушеного цивільного права. Просив в задоволені позову відмовити. Третя особа - представник Рогатинської міської\~ради Івано-Франківської\~області Нитчин\~Р.С. в судовому засіданні заперечив проти позову. Заперечення обгрунтував тим, що спірна земельна ділянка має інше цільове призначення , а саме - для ведення особистого селянського господарства і не відноситься до земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано [PERSON] десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою \~суду від\~11\~липня \~2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 19 вересня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року залучено Рогатинську міську раду Івано-Франківської області до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову повністю, з огляду на таке. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О., [PERSON] Д.А. продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 24 липня 2009 року. Згідно з п. 1 цього договору житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1495 га, кадастровий № 262441100010490040. В розділі 5 цього договору зазначено, що сторони підтверджують свою обізнаність із вимогами ст. 377 ЦК України щодо переходу до покупця прав користування земельною ділянкою (площа 0,2214 га), на якій розміщений житловий будинок, будівлі та споруди. Витягом про державну реєстрацію прав від 31 січня 2012 року підтверджується реєстрація за [PERSON] на підставі вищезазначеного договору права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 грудня 2014 року підтверджується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2624410100:01:049:0074, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0495 га з кадастровим номером 2624410100:01:049:0078, яка межує з земельною ділянкою [PERSON] , та державна реєстрація якої відбулася на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 11 липня 2016 року. Вказана земельна ділянка [PERSON] згідно з листа Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року № 02-38/01/333 розташована за адресою: [ADDRESS] - [ADDRESS] . Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0495 га, кадастровий номер 2624410100:01:049:0078, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3010 від 11 листопада 2016 року. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ІФ-10-41-2/0000123 виданого Рогатинською міською радою 26 серпня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №123 [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , була власником двох земельних ділянок загальною площею 0,2214 га: 0,1495 га та 0,0719 га. [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом від 16 серпня 2008 року. 11 листопада 2016 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3008 та № 3010 на спадщину [PERSON] , яка складається з земельних ділянок площею 0,0495 га, кадастровий номер 2624410100:01:049:0078, та 0,0716 га, кадастровий номер 2624410100:01:048:0049, які розташовані за адресою: [ADDRESS] - [ADDRESS] Рогатин та належали [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІФ-10-41-2/0000123 виданого Рогатинською міською радою 26 серпня 1997 року. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст.\~377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Ці норми утверджують загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак згідно з висновком Верховного Суду України в постанові від 13 квітня 2016р у справі № 6-253цс16 при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Водночас відповідно до частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 3 статті 152\~ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Отже, вимога про визнання протиправними дій [PERSON] щодо оформлення\~права власності\~на нерухоме\~майно - земельну ділянку площею 0,0495 га, що по [ADDRESS] не є належним способом захисту порушених цивільних прав, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed