Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

20 лютого 2019 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач є власником вказаної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 17 березня 2017 року. У квартирі, крім зареєстрованих членів її сім'ї, зареєстровано місце проживання [PERSON] Вказуючи на те, що відповідач не є членом сім'ї, спільним побутом з позивачем не пов'язана, будь-якої участі у витратах на утримання квартири та проведення ремонту відповідач не приймає, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись будинком, в тому числі оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, просила визнати її такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Ухвалою від 20 лютого 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 19 березня 2019 року. Розгляд справи відкладено на 27 березня 2019 року за клопотаннями представника позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, з підстав, викладених у ньому. Вказала, що їй стало відомо про реєстрацію місця проживання відповідачки у належній їй квартирі після народження дитини, яку вона мала намір зареєструвати у квартирі. Звернувшись до попереднього власника, у якої вона придбала квартиру, дізналась, що в квартирі зареєстрована її донька, яка не проживає в Україні понад 20 років, оскільки проживає в США, а тому втратила право користування вказаною квартирою. Просила усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування ним. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті, до суду не зявилася, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - Слободян) є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 17 березня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] У вказаній квартирі зареєстрована донька попереднього власника [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 30 січня 2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради. Актом комісії в складі голови будинкового комітету [PERSON] та сусідів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають в [INFO] від 12 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично з 01 травня 2017 року не проживає за вказаною адресою. Викладений факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], що є сусідами позивача, та пояснили, що відповідачка [PERSON] дійсно проживала у вказаній квартирі, однак близько 15-20 років тому після закінчення інституту виїхала на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки, після чого лише один раз приїжджала до м. Шепетівка Хмельницької області. Відповідно до положень ст.ст.379,\~380,\~381 ЦК України\~об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі позивачки, однак близько двадцяти років в ній не проживає, реєстрація відповідачки у квартирі не дозволяє розпоряджатися нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, в т.ч. на отримання житлової субсидії, тому порушене право позивача, як власника квартири підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири можуть бути усунені шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування цією квартирою. З огляду на викладене, відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування квартирою №11, що в будинку №90 по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Шепетівка Хмельницької області. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на її користь слід стягнути 768 грн. 40 коп. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved