Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

21.07.2020 року позивач АТ «Державний Ощадний банк України» звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості у сумі 32257,18 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 15.04.2019 року між банком та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 45000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних на момент укладання кредитного договору з кінцевим терміном повернення - 14.04.2022 року, а останній зобов`язався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту рівними частинами - 1250 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, починаючи з травня 2020 року. Посилаючись на те, що банк зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту виконав, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, а відповідач порушив умови кредитного договору, банк скориставшись правом дострокового повернення кредиту (пункт 3.9),просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.04.2019 року станом на 17 червня 2020 року в сумі 32257,18грн., а саме заборгованість: за кредитом - 30372,14 грн.; за процентами за користування кредитом - 1800,4 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення прострочених сум заборгованості (кредиту, процентів) - 67,8 грн.; суму інфляційних витрат за несвоєчасне погашення прострочених сум заборгованості (кредиту, процентів) - 16,84 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи в порядку ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2019 року між банком та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 45000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних на момент укладання кредитного договору з кінцевим терміном повернення - 14.04.2022 року, а останній зобов`язався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту рівними частинами - 1250 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, починаючи з травня 2020 року. За змістом ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу (надалі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк зобов`язання щодо надання відповідачу кредиту виконав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певних дій. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чиномвідповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Але всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач [PERSON] , порушивши в односторонньому порядку умови кредитного договору та діюче цивільне законодавство, кредит та проценти за його користування добровільно не сплачує. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно п.3.9 кредитного договору Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування Кредиту та інших платежів за Договором, строк сплати яких не настав, у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування Кредиту та інших платежів. Погашення нарахованих процентів позичальником не здійснювалось в обсязі передбаченому кредитним договором, а отже термін остаточного повернення кредиту є таким, що настав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 17 червня 2020 року в сумі 32257,18грн., а саме заборгованість: за кредитом - 30372,14 грн.; за процентами за користування кредитом - 1800,4 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення прострочених сум заборгованості (кредиту, процентів) - 67,8 грн.; суму інфляційних витрат за несвоєчасне погашення прострочених сум заборгованості (кредиту, процентів) - 16,84 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved