Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 19.06.2017 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 16.04.2020 за відповідачем утворилася заборгованість у загальній сумі 12050,20 грн., яка складається з наступного: 7654,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1483,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1862,89 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 550,02 грн. - штраф (процентна складова). 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до анкети - заяви від 19.06.2017 відповідач виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. З копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку від 13.10.2018 вбачається, що [PERSON] ознайомлений з умовами кредитних карток «Універсальна» або «Універсальна голд». У вказаній довідці, яка підписана відповідачем, зазначені основні умови кредитування, зокрема розмір відсотків за користування кредитом, порядок повернення кредиту до 25 числа поточного місяця, штраф за прострочення сплати кредиту та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредит. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору б/н, укладеного між банком та [PERSON] , останньому 13.10.2018 була видана картка № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2022 року. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» за карткою № [NUMBER] змінювався кредитний ліміт наступним чином: 13.10.2018 - 3000 грн., 11.12.2018 - 3500 грн., 16.12.2018 - 3800 грн., 24.12.2018 - 4500 грн., 27.12.2018 - 5000 грн., 25.03.2019 - 1969,86 грн., 26.03.2019 - 1970 грн., 19.12.2019 - 0 грн. 27.07.2020 судом було здійснено огляд веб-сайту за клопотанням представника позивача. За веб-адресою: https://privatbank.ua/terms в розділі «Архів договорів» після натискання на посилання «більше» стає доступним посилання «Повний договір (актуальний на 01.07.2017р)». Після натискання на це посилання стає доступним для огляду текст Умов та Правил надання банківських послуг, в тому числі і розділ 2.1.1 цих Умов та Правил. Зміст вказаного розділу відповідає змісту, який додано в роздрукованому вигляді представником позивача до позовної заяви. 2.2. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.06.2017, укладеним між Приватбанком та [PERSON] , вбачається, що станом на 16.04.2020: погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 9489,31 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 154,91 грн., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 322,19 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 1005,62 грн., заборгованість за тілом кредиту, в томі числі простроченим тілом кредиту, - 7654,59 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 1483,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, - 1862,89 грн., заборгованість по судовим штрафам - 1050,02 грн. Разом заборгованість за [PERSON] складає 12050,50 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3.2. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. 3.3. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Однак, підписані відповідачем анкета - заява від 19.06.2017 та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку від 13.10.2018 містять основні умови кредитування, зокрема розмір відсотків за користування кредитом, порядок повернення кредиту до 25 числа поточного місяця, штраф за прострочення сплати кредиту та підвищену процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредит. Крім того, з наданих позивачем виписок з рахунку відповідача вбачається, що відповідач у 2018 та 2019 роках регулярно користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти в рахунок погашення заборгованості. Проте, свої зобов`язання з повернення суми заборгованості та відсотків за користування коштами відповідач виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 16.04.2020 утворилася заборгованість за тілом кредиту, в томі числі простроченим тілом кредиту в розмірі 7654,59 грн., та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 1483,00 грн. З урахуванням вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7654,59 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1483,00 грн. Тобто, загалом з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 9137,59 грн. (7654,59 грн. + 1483,00 грн.) 4.2. Щодо стягнення сум штрафів суд зазначає, що вказана позивачем у розрахунку сума процентної складової штрафу дорівнює 5 (п`яти) відсоткам загальної суми інших складових заборгованості станом на 16.04.2020 (7654,59 + 1483 + 1862,89) х 0,05 = 550,02 грн.) і фіксована складова суми штрафу в сумі 500 грн. у відповідності до умов Договору, укладеного між сторонами, нараховується разом із процентною складовою суми заборгованості. Отже, суд із урахуванням вимог статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» робить висновок про те, що фіксовані та процентні суми штрафу були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 16.04.2020, тобто в період проведення антитерористичної операції, а отже такі суми штрафу стягненню з відповідача не підлягають. 4.3. Стосовно заявленої позивачем до стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 1862,89 грн., суд зазначає, що три проценти річних від простроченої суми заборгованості згідно із вимогами ст. 625 ЦК України можуть нараховуватися лише тоді, коли інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивач ознайомив відповідача із розміром процентів за користування кредитом та розміром процентів при невиконанні зобов`язань з повернення кредиту. При цьому позивач протягом всього часу користування кредитними коштами нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом. Отже, відсотки за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України не могли нараховуватися позивачем, а тому вимоги про стягнення таких відсотків є необґрунтованими. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На думку суду, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2020 про сплату судового збору в сумі 2102,00 грн. Враховуючи те, що задоволено 75,83 % відсотків позовних вимог (9137,59 грн. від 12050,50 грн. складає 75,83 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1593,95 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2102,00 грн. х 75,83 % / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial