Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

1. Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи тим, що з 1980 року по 20.05.2013 року вона працювала на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді контролера якості 4 розряду в приймально-контрольно-пакувального цеху оздоблювального виробництва. 20.05.2013р. [PERSON] було звільнено. Відповідач надав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 28206,26грн. та обіцяв провести розрахунок. На день звільнення ВАТ «ХБК» не розрахувалося. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 2818,59грн., судові витрати покласти на відповідача. 2. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду надала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 5000,60грн. за період з 04.03.2014р. по 13.08.2014р., судові витрати покласти на відповідача, також просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. 2.1. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. 3. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що з 15.04.1980р. по 20.05.2013р. позивач перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді контролера якості 4 розряду в приймально-контрольно-пакувального цеху оздоблювального виробництва, що підтверджується відомостями трудової книжки серії [NUMBER] від 18.07.1977р.; 20.05.2013р. [PERSON] було звільнено з посади за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі наказу № 31-К від 20.05.2013р.; позивачу на теперішній час не виплачено заробітну плату; відповідно довідки № 4/34/25-8-722 від 20.05.2013р., виданої ВАТ «ХБК» заборгованість по заробітній платі між ВАТ «ХБК» та [PERSON] на день звільнення 20.05.2013р., складає - 19902,72грн.; відповідно довідки №4/34/25-8-381 про середню заробітну плату (дохід), за березень-квітень 2013р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] на ВАТ «ХБК» становить 1909,37грн. без урахування обов'язкових платежів; заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.03.2014р. задоволено позов [PERSON], стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3818,64грн. за період з 06.11.2013р. по 03.03.2014р.; середньоденна заробітна плата [PERSON] складає - 45,46 грн. (1909,37грн. : 42 робочих дні за два місяці (20 робочих днів у березні + 22 робочих днів у квітні); відповідно середній заробіток за весь час затримки становить 5000,60 грн., що вираховується із розрахунку: середньоденна заробітна плата за березень 2013р.- квітень 2013р. х кількість робочих днів за час затримки, де середньоденна заробітна плата складає 45,46 грн. без урахування обов'язкових платежів, а кількість робочих днів затримки за період з 04.03.2014р. по 13.08.2014р. - 110 днів. 4. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.8. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст.88 ЦПК України - якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 5. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надав заперечень на позов та доказів проведення розрахунку з позивачем. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, у зв'язку з чим з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] підлягає стягненню 5000,60грн. в рахунок оплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.03.2014р. по 13.08.2014р. без урахування обов'язкових платежів. Також, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із суми судового збору - 243,60грн. 6.

Outcome: approved