Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

\~\~\~\~ 20.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Сіті Грін Компані» \~про стягнення боргу по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, зазначивши, що з 12.10.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 183-П від 18.03.2016 року його було звільнено за п.1\~ст.36 КЗпПУ\~за згодою сторін. В день звільнення підприємство відповідача не провело остаточний розрахунок. Так, на момент звільнення існувала заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 6389 грн., яку відповідач так і не виплатив, тому просить стягнути зазначену суму та середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення. У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, згідно повідомлень про вручення поштових відправлень про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв або клопотань від представника відповідача на адресу суду не надходило. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків. \~ Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сіті Грін Компані» з 12.10.2015 року по 07.04.2016 року. [PERSON] працював на посаді охоронця (а.с.8). 21.03.2016 року [PERSON] було звільнено за згодою сторін за п.1\~ст. 36 КЗпП України, про що було видано наказ № 183-П від 18.03.2016 року та внесено запис до трудової книжки під № 19 (а.с. 8). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, який не перевищує 14 календарних днів. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що підлягають до сплати, проводиться в день звільнення. На час звільнення позивача відповідач не провів з ним розрахунок, так, на день звільнення позивача, борг ТОВ «Сіті Грін Компані» по заробітній платі складав 6389грн., що підтверджується розрахунковим листом по заробітній платі (а.с. 7). Суд визнає таку бездіяльність відповідача, а саме не виплату заробітної плати, незаконною, такою що порушує конституційне право [PERSON] на своєчасне отримання винагороди за працю. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1\~ст. 117 КЗпП України). Пленум Верховного Суду України в п. 20\~Постанови № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року\~розяснив, що суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, оскільки відповідач не провів виплату позивачу всіх належних йому сум при звільнені, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку заборгованості по заробітній платі за період з 21 березня 2016 року по 09 березня 2017 року, тобто по день ухвалення рішення суду. Виходячи із змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на засадах змагальності сторін. У звязку із тим, що судом були вчинені всі можливі дії для отримання інформації у відповідача про середній заробіток позивача, однак інформація судом так і не була отримана, суд приймає до уваги пояснення та розрахунок заборгованості позивача, а тому стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 48660, 48 грн. Так, позивач у судовому засіданні пояснив, що в січні та у лютому місяці він пропрацював 15 днів, відповідно середній заробіток склав 552,96 грн. (4301,85 грн.+3992,55грн.=8294, 40 грн. /15 днів). Якщо брати до уваги пояснення позивача, то, в середньому, в місяць робочих днів було 7-8, адже графік роботи сутки через троє. Виходячи з цього розрахунку, з 21.03.2016 рік по 09.03.2017 рік мало бути 88 робочих днів. Якщо помножити 88 робочих днів на середній заробіток 552,96 грн., в сумі виходить 48660,48 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] законний та обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20грн., оскільки позивач був звільнений від оплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved