Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

21.09.2020 року представник позивача, адвокат Горщар С. В. звернувся до Овідіопольського районного суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 18\~637,51 гривень, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 486,68 гривень, інфляційні витрати у розмірі 631,85 гривень, пеню в розмірі 29\~606, 57 гривень, витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 гривень, та суму сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. Ухвалою Овідіопольського районного суду від 25.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив наступне. 9.03.2016 року між уповноваженою особою ТОВ «Міжрегіональна координаційно-технічна фірма «Вега», власником окремих нежитлових приміщень та машино місць у будинку [ADDRESS] , яке діяло від імені співвласників квартир, нежитлових приміщень та машино місць зазначеного будинку на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 05.03.2016 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотоворітська» (далі первісний кредитор) був укладений Договір про надання послуг з управління будинком відповідно до якого ТОВ «Золотоворітська» зобов`язувалося надавати послуги з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей, та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень, у своєчасному отриманні житлово-комунальних та додаткових послуг відповідної якості, а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні та додаткові послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли Управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №71 відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.04.2018 року. Між Первісним кредитором та відповідачем укладено договір №71/18-Ц-105 від 27.04.2018 року про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення можливості отримання комунальних послуг та надання додаткових послуг. Відповідно до п.2.2 зазначеного Договору, загальний розмір щомісячної плати за Послуги з утримання та додаткові послуги на дату укладання Договору становлять 1090,00 грн. Відповідно до п.3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 25 го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку, виставленого Виконавцем. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 09.12.2019 року №091219/1, Первісний кредитор відступив право вимоги на зазначену суму до відповідача позивачу - [PERSON] . Згідно п. 1.2. Договору про відступлення права вимоги, новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за основним договором: заборгованість у сумі: 18\~637,51 гривень, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 486,68 гривень, інфляційні витрати у розмірі 631,85 гривень, пеню в розмірі 29\~606, 57 гривень. Згідно п.2.3 Договору про відступлення права вимоги, підписанням цього договору сторони підтверджують передачу Первісним кредитором Новому кредитору всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за основним договором. Відповідача було повідомлено листом б/н від 09.12.2019 року про зміну кредитора. Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Також надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю. Суд, враховуючи письмові заяви, подані сторонами по справі, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі судом встановлено наступні фактичні обставини. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №71 відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.04.2018 року. 27.04.2018 року між ТОВ «Золотоворітська» та відповідачем укладено договір №71/18-Ц-105 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення можливості отримання комунальних послуг та надання додаткових послуг. Відповідно до п.2.1 Договору про надання послуг з утримання будинку та додаткових послуг, предметом Договору є забезпечення Виконавцем надання, а Споживачем своєчасної оплати в строк та на умовах, що передбачені цим Договором, наступних послуг: 2.1.1. Послуг з утримання будинку та прибудинкової території. 2.1.2. Забезпечення можливості отримання Споживачем комунальних послуг, що надаються Виробниками (постачальниками, виконавцями) в порядку визначеному в пп.4.2.14 та 4.2.15 п. 4.2 п. 7.2 та п. 7.3 цього договору. 2.1.3. Забезпечення надання додаткових послуг. Згідно з п. 4.2.14 Договору Споживач зобов`язується самостійно укладати з енергопостачальною організацією договір на постачання електричної енергії, дотримуватися умов укладеного договору та правил користування електричною енергією. До моменту укладання зазначеного договору компенсувати виконавцю витрати з електропостачання приміщення: компенсація здійснюється згідно показів засобів обліку електроенергії за тарифами на електроенергію, що встановлені уповноваженими органами. Згідно з п. 4.2.15 Договору Споживач зобов`язується самостійно укладати Договори з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води та водовідведення. До моменту укладання зазначеного договору компенсувати виконавцю витрати з теплопостачання, водопостачання та водовідведення Приміщення: компенсація здійснюється згідно показів засобів обліку теплової енергії, гарячої та холодної води за тарифами на електроенергію, що встановлені уповноваженими органами. Згідно твердження позивача за період з 31.05.2018 року по 11.01.2018 року у Відповідача перед Первісним кредитором сформувалася загальна заборгованість за договором №71/18-Ц-105 від 27.04.2018 року у розмірі 18\~637,51 гривень. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 09.12.2019 року №091219/1, Первісний кредитор відступив право вимоги на зазначену суму до відповідача позивачу - [PERSON] . Згідно п. 1.2. Договору про відступлення права вимоги, новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за основним договором: заборгованість у сумі: 18\~637,51 гривень, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 486,68 гривень, інфляційні витрати у розмірі 631,85 гривень, пеню в розмірі 29\~606, 57 гривень. Згідно п.2.3 Договору про відступлення права вимоги, підписанням цього договору сторони підтверджують передачу Первісним кредитором Новому кредитору всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за основним договором. Відповідача було повідомлено листом б/н від 09.12.2019 року про зміну кредитора. З метою досудового врегулювання спору позивачем була направлена вимога б/н від 16.12.2019 року з проханням сплатити заборгованість. Зазначена вимога була залишена Відповідачем без розгляду, а прохання Позивача про сплату без задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні заявив, що відповідно до п.2.2 зазначеного Договору, загальний розмір щомісячної плати за Послуги з утримання та додаткові послуги на дату укладання Договору становлять 1090,00 грн. Відповідно до п.3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 25 го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку, виставленого Виконавцем. Згідно з приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання \~має виконуватися належним чином відповідно до умов\~договору\~та вимог цього Кодексу, інших\~актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до\~звичаїв\~ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, для того щоб Відповідач міг оплатити вартість послуг згідно договору, Виконавець повинен був не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим виставити відповідний розрахунок. Але в порушення вимог п. 3.1 Договору Виконавець не надавав рахунки в період з 31.05.2018 року по 11.01.2018 року. Жодної інформації щодо розміру вартості за спожиті послуги у розрізі кожної послуги Відповідач так і не отримав. Оскільки рахунки за цей період не надавалися, Відповідач не міг самостійно вирахувати вартість спожитих послуг. Натомість Відповідач, відповідно до пункту 2.2 Договору, згідно з яким, загальний розмір щомісячної плати складає 1090, 00 гривень самостійно, без наданих рахунків за вищезазначений період, що склав 8 місяців, здійснив оплати за спожиті послуги у розмірі 12\~004,44 гривні. Враховуючи, що обов`язковий розмір оплати повинен був скласти 8\~720, 00 грн. (8 місяців по 1090,00 грн.) суд приходить до висновку, що Відповідач належним чином виконував свої обов`язки по оплаті за спожиті послуги. Натомість, представником позивача було надано у якості доказів копії рахунків, які нібито надавалися Відповідачу для компенсації спожитої електричної енергії. Але в зазначених рахунках не міститься інформації щодо показників засобів обліку електроенергії, періоду за який була спожита електроенергія. Позивачем не надано доказів надання зазначених рахунків Відповідачу. Також представник позивача не зміг пояснити суду з чого саме складається заборгованість, у який період вона виникла, та за який період сформувалася. Відповідно до ч.6\~\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою\~\~мірою висвітлювали\~\~мотиви,\~\~на яких\~\~вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися\~\~залежно від\~\~природи рішення\~\~і мають\~\~оцінюватись у\~\~світлі обставин\~\~кожної справи.\~\~Національні суди,\~\~обираючи аргументи\~\~та приймаючи\~\~докази,\~\~мають обов`язок\~\~обґрунтувати свою\~\~діяльність шляхом\~\~наведення підстав\~\~для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів наявності такого порушення як заборгованість за надання житлово-комунальних та додаткових послуг та відповідно, можливість застосування санкцій у вигляді інфляційних нарахувань, 3-х відсотків річних та пені. Також, слід відмовити позивачу у стягненні судових витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. За зазначених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed