overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування виконкому Макіївської міської ради в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Червоногвардійської райадміністрації, прокуратура Червоногвардійського району м. Макіївки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідно до якого, [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того, з [PERSON] на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів її доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до повноліття дітей, на користь особи, на виховання якої, будуть передані діти, починаючи з 30 квітня 2013 року. На підставі викладеного, заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження за виконавчим листом, а саме: стягувача на [PERSON]. Відповідно до ст.378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Згідно з ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку про те, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає, оскільки заявник не відноситься до кола суб'єктів, за заявою яких, суд може замінити сторону виконавчого провадження, крім того, у рішенні не визначена особа, на користь якої необхідно стягувати аліменти, лише зазначено, що аліменти необхідно стягувати на користь особи, на виховання якої, будуть передані діти. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування виконкому Макіївської міської ради в інтересах неповнолітньої [PERSON], малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи: адміністрація Макіївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 36 Донецької області, Прокуратура Червоногвардійського району м. Макіївки, адміністрація Обласного спеціалізованого будинку дитини м. Донецька про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідно до якого, [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того, з [PERSON], було стягнуто аліменти на утримання її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частини від всіх видів її доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до повноліття дітей, на користь особи, на виховання якої, будуть передані діти, починаючи з 30 квітня 2013 року. На підставі викладеного, заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження за виконавчим листом, а саме: стягувача на [PERSON]. Відповідно до ст.378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Згідно з ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку про те, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає, оскільки заявник не відноситься до кола суб'єктів, за заявою яких, суд може замінити сторону виконавчого провадження, крім того, у рішенні не визначена особа, на користь якої необхідно стягувати аліменти, лише зазначено, що аліменти необхідно стягувати на користь особи, на виховання якої, будуть передані діти. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 24 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 94. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з січня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, несхожістю характерів, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 94, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з січня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 листопада 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до його повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 14). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с. 18). За таких обставин з письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 3 вересня 2011 року перебували у зареєстрваному шлюбі, який розірвано рішення суду від 18 листопада 2013 року, що набрало законної сили 28 листопада 2013 року (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8), який проживає з позивачкою, що вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» м. Костянтинівка (а.с. 7) Відповідач працездатний, інвалідом не являється, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який проживає в общині Геховіт Гегаркунікської області Республіки Вірменія, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, визначеному Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписану 22 січня 1993 року в м. Мінську. Під час допиту, проведеного судом загальної юрисдикції Гегаркунікської області Республіки Вірменія в порядку виконання судового доручення згідно вищезазначеної Конвенції, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що не працює, отримує пенсію по інвалідності 3-ї групи в сумі 16000 драмів РВ щомісячно, інших дітей не має, не заперечив проти розгляду справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачена можливість присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) в частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що передбачено ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України. Відповідач являється батьком спільного із позивачем сина [PERSON], який народився 26 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ № 086441, виданим 01 листопада 2000 року Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 057485, виданого 07 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області, прізвище позивача після розірвання шлюбу з відповідачем було змінено з «Агджоян» на «Комісарук». Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Гаврилівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 15 січня 2014 року № 36. Відповідно до довідки Комунального закладу «Теофіпольський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 07 лютого 2014 року, дитина здорова. Відповідач інших утриманців не має, а тому, незважаючи на свою інвалідність 3-групи, має можливість та зобовязаний утримувати свого сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, тобто 18-річного віку, а тому, з урахуванням визнання ним вимог позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 15 листопада 1999 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, протилежні поняття щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. З 2009 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітніх дітей, і не можуть розірвати шлюб через відділ ДРАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 29 червня 1996 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що в 2011 року привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач також надав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути без нього. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 червня 1996 року (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені з 2011 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням шлюбних відносин. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги [PERSON] та показала суду, що 10 вересня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя народилася донька - [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини з грудня 2012 року, бо вони не змогли жити однією сім'єю, вони не розуміли один одного, відповідач зловживає спиртними напоями, в їх сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Їхнє подружжя існує тільки формально, однією родиною вони не мешкають, бо у них відсутній загальний бюджет та спільне господарство вони не ведуть, у відповідача є інша жінка з якою він проживає у цивільному шлюбі. Позивач наполягала на розірванні їх шлюбу з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 10 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 933. У подружжя шлюб первинний. Від подружнього життя народилася донька - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з грудня 2012 року, вони не ведуть спільного господарства, відсутній загальний бюджет. За таких обставин, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не прибула, натомість подала заяву із проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримала. |дитяти|Відповідач до суду не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа до суду не з'явилася, про час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як стверджує позивач, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач записаний батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Малолітня дитина проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач у своїй заяві вказала, що відповідач працевлаштований та має стабільний дохід. Суд приходить до висновку, що позивач з огляду на ст. 182 СК України спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному позивачем. Таким чином очевидні правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

20 січня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, обґрунтувавши свої вимоги тим, що в них з відповідачем [INFO] народилися діти: [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до трьох років. У зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми трьох років, тобто до [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, підтвердила заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих копій свідоцтв про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти знаходиться на утриманні матері - позивача по справі, що підтверджується довідкою КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго», Відповідно до вимог ч.2 та ч.4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи волна працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач має на своєму утриманні дітей, яким ще не виповнилось три роки, а відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини з усіх видів його видів заробітку (доходу), то позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду про стягнення аліментів, а відповідач є інвалідом 2 групи, та його теж звільнено від сплати судового збору, то суд приходить до переконання, що судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved