Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

21.11.2013 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач стверджує, що у встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановчого документа на квартиру і рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON], вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. На підставі договору дарування квартири від 20 березня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Волковою Л.В., зареєстрований в реєстрі № 3-2250 [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, про що Замоскворецьким відділом РАЦС Управління РАЦС Москви зроблено актовий запис за № 5362, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем першої черги за законом являється його син - [PERSON]. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом строк, [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу 3 22/2013, номер у спадковому реєстрі 55252534, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Однак, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було надано лист, яким [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність оригінала правовстановчого документа, у зв'язку з чим рекомендовано звернутись до суду з позовом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У даному випадку судом достовірно встановлено, що [PERSON] належала квартира [ADDRESS], на яку він набув право власності в установленому законом порядку, однак документ - договір дарування квартири втрачено, видача дублікату неможлива, що є підставою для визнання в судовому порядку права власності за позивачем на вищевказану квартиру. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом, так як інших спадкоємців крім нього не має, а іншої можливості оформити своє право на спадкування позивач не має. Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного і

Outcome: approved