Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

19 червня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти із відповідача на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 23 річного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини не бере участі у її матеріальному забезпеченні. [PERSON] навчається у Вищій школі фінансів та права у м. Бельсько-Бяла республіка Польща та на період навчання потребує додаткових витрат. При цьому, відповідач може сплачувати аліменти на період навчання сина. В уточнених вимогах просить стягнути аліменти в розмірі 20 000 грн. щомісячно на період його навчання. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, вказавши, що син на даний момент не навчається, оскільки взяв академічну відпустку та виїхав до США і батько надає йому кошти на проживання. 19.07.2019 року позивач подала до суду клопотання про долучення додаткових матеріалів та уточнення вимог. 08.10.2019 року відповідач надав відзив на позов з додатками, який долучено до матеріалів справи. Заслухавши сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щовідповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] , був студентом Вищої школи фінансів та права у м. Бельсько-Бяла республіка Польща. Навчався стаціонарно на 2 курсі факультету Фінанси та Бухгалтерський облік, однак з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року йому надано деканську відпустку. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. В силу ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у п. 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] не довела ті обставини, що син, [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Тоді як відповідачем надано докази того, що він надає синові грошові кошти та утримує його. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з матеріалів справи, до суду звернулась мати, [PERSON] , та просить стягнути аліменти на її користь до досягнення сином 23 річного віку, в позовній заяві зазначила, що син, [PERSON] , та двоє інших дітей проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Однак, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на даний момент перебуває на території США, у зв`язку із чим перервав навчання. Дані обставини визнала і сама позивач під час слухання справи. Батько надає грошові кошти на утримання сина, що підтверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів справи. Оскільки суд встановив, що дитина не проживає з позивачем, батько надає грошові кошти на утримання сина, що перебуває на території США, а позивач не довела, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed