Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

19 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просив суд: - встановити факт, що за життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого 23.04.1983 року Знаменівською сільською радою; - встановити факт прийняття позивачем спадщини, а саме житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] . Зазначений будинок належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 23.04.1983 року Знаменівською сільською радою, однак право власності на зазначене майно не було зареєстроване в Новомосковському БТІ. 03 травня 2018 року позивач отримав свідоцтво про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що спадкоємцем наданий договір дарування, посвідчений 23.04.1983 року Знаменівською сільською радою за р.№34, на ім`я спадкодавця [PERSON] , право власності за яким не зареєстровано в Новомосковському БТІ, що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За таких обставин, позивач позбавлений можливості реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, тому звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача - Знаменівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав (а.с.24,28). Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.27). На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Суду подано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] (а.с.5). Матеріалами справи стверджується, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] , а в подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 03.05.2018 року державним нотаріусом Крутько Л.П. за р.№398, на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер 1223282500:03:001:0307, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] (а.с.6). Право власності на зазначену земельну ділянку на підставі вказаного Свідоцтва зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом від 03.05.2018 року (а.с.7). Даних про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , окрім позивача, судом не встановлено. Поряд з цим, державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. позивачу надано повідомлення вих. № 743/02/14 від 03.05.2018 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем наданий договір дарування, посвідчений 23.04.1983 року Знаменівською сільською радою, за р. №34, на ім`я спадкодавця [PERSON] , право власності за яким не зареєстровано в БТІ у встановленому законом порядку, що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також інформації щодо реєстрації права власності на спадковий будинок в КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» та в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, - відсутня (а.с.8). До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вваж є за необхідне застосувати наступні норми закону. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, суду подано копію Договору дарування, посвідченого 23 квітня 1983 року секретарем виконкому Знаменівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №34 (а.с.10), у відповідності до якого [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11). З копії паспорту громадянина України, виданого на ім`я позивача вбачається, що останній зареєстрований у будинку [ADDRESS] (а.с.9). Саме за заявою [PERSON] у 2018 році був виготовлений технічний паспорт на вказаний будинок, а також, на сьогоднішній день, земельна ділянка, що знаходиться за цією ж адресою, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить позивачу. У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. По об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, [PERSON] за життя на законних підставах набула право власності на нерухоме майно, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. Вирішуючи позов в частині встановлення юридичних фактів, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначалося вище, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, посвідчене на ім`я позивача, тобто державний нотаріус перевірив факт прийняття спадщини спадкоємцем, а підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок слугувало те, що спадкодавцем не зареєстровано право власності в установленому законом порядку. Так само в судовому порядку не може бути встановлений факт належності спадкодавцю житлового будинку, на яке вона на законних підставах набула права власності, і ця обставина встановлена в судовому засіданні, однак не зареєструвала його у відповідності до вимог діючого законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: partial