Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

20.12.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що підтверджується заявою-анкетою відповідача від 20.12.2006. Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в розмірі 250 грн. з базовою процентною ставкою 36 процентів з розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості, станом на 11.10.2020 відповідач через неналежне виконання умов договору від 20.12.2006 має заборгованість у розмірі 97\~931,95 грн., з яких: 70\~997,70 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4712,05 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно зі ст. 625 ЦК України; 22222,20 грн. нарахована пеня. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 82998244), та зазначає таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.12.2006, посилався на Умови та правила надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не підписані відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.12.2006 шляхом підписання заяви-анкети. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Слід зазначити, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 20.12.2006 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить умов про сплату неустойки. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 22222,20 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У розрахунку зазначена основна сума боргу (тіла кредиту) за кредитним договором від 20.12.2006 в розмірі 70\~997,70 грн., проте дана сума є необґрунтованою, з огляду на таке. Позивач, нараховуючи проценти за користування кредитом, не заявляє вимогу про їх стягнення, а натомість включив їх до основної суми боргу, що випливає з розрахунку станом на 31.01.2020 (графа «відсотки погашені за рахунок кредита»), що не передбачено умовами кредитного договору. Беручи до уваги безпідставність включення позивачем процентів за кредитним договором від 20.12.2006, суд визначає розмір основного боргу (тіла кредиту) за цим договором шляхом вирахування різниці між сумою фактично використаних відповідачем кредитних коштів та сумою сплачених ним коштів на погашення заборгованості. Згідно з розрахунком станом на 31.01.2020, відповідачем використано кредитних коштів: 27.04.2016 4956,80 грн.; 13.05.2016 27,00 грн.; 26.05.2016 107,00 грн.; 07.06.2016 2080,00 грн.; 09.06.2016 530,00 грн.; 11.06.2016 107,00 грн.; 20.06.2016 330,58 грн.; 21.06.2016 424,00 грн.; 24.06.2016 647,00 грн.; 25.06.2016 424,00 грн.; 26.06.2016 530,00 грн.; 29.06.2016 424,00 грн.; 01.07.2016 0,40 грн.; 06.07.2016 588,19 грн.; 15.07.2016 318,00 грн.; 17.07.2016 318,00 грн.; 21.07.2016 847,00 грн.; 26.07.2016 647,00 грн.; 06.08.2016 588,19 грн.; 06.09.2016 588,19 грн.; 06.10.2016 588,19 грн.; 02.11.2016 41,41 грн.; 06.11.2016 588,19 грн.; 06.12.2016 588,19 грн.; 06.01.2017 588,19 грн.; 02.02.2017 41,41 грн.; 06.02.2017 588,19 грн.; 06.03.2017 588,19 грн.; 06.04.2017 588,19 грн.; 06.05.2017 588,19 грн.; 26.05.2017 1047,00 грн.; 29.05.2017 16640,00 грн.; 06.06.2017 588,21 грн.; 17.07.2017 709,86 грн.; 20.07.2017 530,00 грн.; 22.07.2017 530,00 грн.; 23.07.2017 530,00 грн.; 24.07.2017 212,00 грн.; 02.08.2017 2080,00 грн.; 04.08.2017 1049,00 грн.; 10.08.2017 20,00 грн.; 11.08.2017 1047,00 грн.; 21.08.2017 2080,00 грн.; 23.08.2017 41,41 грн.; 29.08.2017 282,90 грн.; 10.09.2017 20,00 грн.; 28.09.2017 107,00 грн.; 06.10.2017 212,00 грн.; 08.10.2017 11,11 грн.; 10.10.2017 20,00 грн.; 03.11.2017 424,00 грн.; 10.11.2017 20,00 грн.; 28.11.2017 51,51 грн.; 03.12.2017 55,87 грн.; 04.12.2017 56,19 грн.; 05.12.2017 50,00 грн.; 06.12.2017 50,00 грн.; 07.12.2017 50,00 грн.; 08.12.2017 56,52 грн.; 09.12.2017 50,00 грн.; 10.12.2017 70,00 грн.; 04.01.2018 2392,00 грн.; 10.01.2018 20,00 грн.; 31.01.2018 51,51 грн.; 06.02.2018 212,00 грн.; 10.02.2018 20,00 грн.; 02.03.2018 186,75 грн.; 03.03.2018 46,46 грн.; 04.03.2018 318,00 грн.; 10.03.2018 20,00 грн.; 31.03.2018 107,00 грн.; 01.04.2018 15,15 грн.; 02.04.2018 318,00 грн.; 12.04.2018 20,00 грн.; 29.04.2018 318,00 грн.; 08.05.2018 51,51 грн.; 12.05.2018 20,00 грн.; 31.05.2018 212,00 грн.; 04.06.2018 212,00 грн.; 12.06.2018 1580,00 грн.; 13.06.2018 530,00 грн.; 16.06.2018 723,36 грн.; 19.06.2018 212,00 грн.; 20.06.2018 212,00 грн.; 24.06.2018 49,00 грн.; 25.06.2018 37,00 грн.; 28.06.2018 424,00 грн.; 04.07.2018 60,20 грн.; 05.07.2018 101,51 грн.; 12.07.2018 20,00 грн.; 24.07.2018 1144,00 грн.; 30.07.2018 1471,00 грн.; 12.08.2018 20,00 грн.; 16.08.2018 372,34 грн.; 28.08.2018 624,00 грн.; 12.09.2018 20,00 грн.; 13.09.2018 21,21 грн.; 15.09.2018 1341,60 грн.; 16.09.2018 388,16 грн.; 01.10.2018 5,20 грн.; 12.10.2018 20,00 грн.; 15.10.2018 1341,60 грн.; 16.10.2018 388,16 грн.; 12.11.2018 20,00 грн.; 15.11.2018 1341,60 грн.; 16.11.2018 388,16 грн.; 12.12.2018 20,00 грн.; 15.12.2018 1341,60 грн.; 16.12.2018 388,16 грн.; 12.01.2019 20,00 грн.; 15.01.2019 1341,60 грн.; 16.01.2019 388,16 грн.; 12.02.2019 20,00 грн.; 15.02.2019 1341,60 грн.; 16.02.2019 388,16 грн.; 15.03.2019 1361,60 грн.; 16.03.2019 388,16 грн.; 12.04.2019 20,00 грн.; 15.04.2019 1341,60 грн.; 16.04.2019 388,16 грн.; 12.05.2019 20,00 грн.; 15.05.2019 1341,60 грн.; 16.05.2019 388,16 грн.; 12.06.2019 20,00 грн.; 15.06.2019 1341,60 грн.; 16.06.2019 388,16 грн.; 12.07.2019 20,00 грн.; 16.07.2019 388,16 грн.; 12.08.2019 20,00 грн.; 16.08.2019 388,16 грн.; 12.09.2019 20,00 грн.; 08.10.2019 388,16 грн.; 12.10.2019 20,00 грн.; 16.10.2019 388,16 грн.; 12.11.2019 20,00 грн.; 16.11.2019 388,16 грн.; 16.12.2019 388,16 грн.; 16.01.2020 388,16 грн.; 16.02.2020 388,16 грн., а всього 80\~812,35 грн. Згідно з\~розрахунком станом\~на 31.01.2020,\~відповідачем сплачено\~кредитних коштів: 26.06.2015 23,40 грн.; 08.07.2015 1457,79 грн.; 03.08.2015 5184,90 грн.; 24.05.2016 260,00 грн.; 06.06.2016 5034,74 грн.; 14.06.2016 2717,00 грн.; 01.07.2016 0,40 грн.; 04.07.2016 570,00 грн.; 02.08.2016 120,00 грн.; 05.08.2016 600,00 грн.; 23.08.2016 250,00 грн.; 26.09.2016 25,18 грн.; 29.09.2016 15,71 грн.; 30.09.2016 500,00 грн.; 05.10.2016 160,00 грн.; 28.10.2016 600,00 грн.; 31.10.2016 250,00 грн.; 16.11.2016 750,00 грн.; 06.12.2016 600,00 грн.; 27.12.2016 250,00 грн.; 04.01.2017 600,00 грн.; 19.01.2017 250,00 грн.; 15.02.2017 500,00 грн.; 27.02.2017 250,00 грн.; 03.03.2017 500,00 грн.; 31.03.2017 300,00 грн.; 03.04.2017 450,00 грн.; 27.04.2017 300,00 грн.; 15.05.2017 500,00 грн.; 01.06.2017 1800,00 грн.; 06.07.2017 1100,00 грн.; 10.07.2017 100,00 грн.; 18.08.2017 1200,00 грн.; 22.09.2017 1500,00 грн.; 26.10.2017 1500,00 грн.; 27.11.2017 45,28 грн.; 30.11.2017 1424,75 грн.; 10.12.2017 60,00 грн.; 26.12.2017 7,73 грн.; 27.12.2017 1500,00 грн.; 26.01.2018 67,33 грн.; 29.01.2018 1405,47 грн.; 27.02.2018 16,80 грн.; 28.02.2018 1560,30 грн.; 26.03.2018 10,12 грн.; 30.03.2018 1600,00 грн.; 26.04.2018 1574,43 грн.; 27.04.2018 0,40 грн.; 27.05.2018 20,34 грн.; 30.05.2018 1567,57 грн.; 11.06.2018 5000,00 грн.; 24.07.2018 1200,00 грн.; 26.07.2018 6,80 грн.; 30.07.2018 1600,00 грн.; 03.08.2018 1000,00 грн.; 13.08.2018 20,00 грн.; 14.08.2018 650,00 грн.; 25.08.2018 1000,00 грн.; 06.09.2018 600,00 грн.; 15.09.2018 1700,00 грн.; 27.10.2018 7,12 грн.; 30.10.2018 1642,25 грн.; 26.11.2018 750,31 грн.; 06.12.2018 18,00 грн.; 14.12.2018 943,51 грн.; 28.12.2018 2001,22 грн.; 27.01.2019 4,64 грн.; 04.02.2019 221,39 грн.; 11.02.2019 0,07 грн.; 14.02.2019 1000,00 грн.; 28.02.2019 602,69 грн.; 04.03.2019 10,34 грн.; 28.03.2019 2001,76 грн.; 12.04.2019 2050,00 грн.; 27.04.2019 1,35 грн.; 29.04.2019 1,88 грн.; 30.04.2019 4,97 грн.; 14.05.2019 1900,00 грн.; 17.05.2019 50,00 грн.; 18.05.2019 49,94 грн.; 28.05.2019 60,00 грн.; 29.05.2019 166,19 грн.; 12.06.2019 654,41 грн.; 14.06.2019 1686,28 грн.; 26.06.2019 12,25 грн.; 04.07.2019 12,24 грн.; 30.09.2019 15,73 грн., а всього 69\~724,98 грн. Отже, основна сума боргу (тіла кредиту) за кредитним договором від 20.12.2006 станом на 11.10.2020 дорівнює: 80\~812,35 69\~724,98 = 11\~087,37? грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком станом на 11.10.2020, позивачем нараховано три проценти річних на прострочене тіло кредиту 70\~997,70 грн. за період з 01.02.2020 по 01.03.2020, тобто за 29 днів. Отже, розмір трьох процентів річних за 29 днів від простроченого тіла кредиту 11\~087,37? грн. становить: 11\~087,37грн. * 3% / 360дн. * 29 дн. = 26,79 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на суму: 11\~087,37? + 26,79 = 11\~114,16 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано платіжне доручення від 19.10.2020, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2\~102,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 11\~114,16 грн., що становить 11,35% від заявленої позивачем суми, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2\~102,00*11,35% = 238,58 грн. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial