Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

21.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому прохав стягнути зі [PERSON] на його користь борг у сумі 5000 грн., який останній, на підставі особисто написаної 28.01.2015 року розписки, зобов»язався йому сплатити до 30 березня 2015 року за моральну шкоду, спричинену злочином. Проте, свого обов»язку по сплаті боргу не виконав. В подальшому позивач позовні вимоги уточнив, подавши до суду 2.06.2015 року відповідну заяву. Прохав стягнути з відповідача борг по зобов»язанню у сумі 5000 грн. та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Цивільна справа в липні 2015 року була передана до провадження іншому судді. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги змінив, прохав стягнути з відповідача [PERSON] 10000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та судові витрати: 2000 грн. затрачені на правову допомогу, 243 грн. 60 коп. за сплачений судовий збір. Мотивував наступним. 04.12.2014 року на кризі ставка в с. Фрунзівка Глобинського району [PERSON] умисно наніс йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. По вказаному факту було відкрито кримінальне провадження за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 28 січня 2015 року до початку підготовчого судового засідання [PERSON] попросив у нього вибачення за вчинене, визнав свою вину у спричиненні моральної шкоди та самостійно оцінив її в 5000 грн., про що написав розписку, в якій зобов»язався відшкодувати шкоду в зазначеній сумі до 30 березня 2015 року. На підставі, як йому здавалося на той час, щирого каяття винної особи, він (позивач) заявив у підготовчому судовому засіданні клопотання про відмову від обвинувачення. Кримінальне провадження цього ж дня ухвалою суду було закрите. В зазначений строк [PERSON] шкоду не відшкодував. Злочинними діями відповідача, який уникнув кримінальної відповідальності шляхом обману та тривалий час ухиляється від виконання обіцяного, йому (позивачу) спричинена моральна шкода, що виявилася у фізичних, душевних, моральних стражданнях. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень сталися вимушені зміни у його житті, що полягали у тимчасовій втраті працездатності, емоційних стресах, неможливості продовжувати активне громадське життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, приниженні честі та гідності внаслідок безкарності винного. У судовому засіданні 15.10.2015 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримували, посилаючись на підстави та обставини викладені в ньому. [PERSON], зокрема, пояснив, що на час події він мав інвалідність другої групи, так як у 2012 році переніс два інфаркти. Йому категорично заборонені важка фізична праця та психо-емоційне напруження. Вважає, що конфлікт із [PERSON] виник через протиправну діяльність останнього на ставку в с. Фрунзівка. Він (позивач) є головою громадської організації «Рибальське товариство «Риболов» і неодноразово, після звернень односельців, вимагав від [PERSON], який орендує сільський ставок, не перешкоджати людям здійснювати вилов риби вудками. Також ініціював збір підписів під зверненням з приводу порушень останнім правил користування водним об»єктом до голови Глобинської районної державної адміністрації [PERSON] Можливо, саме за це відповідач мав злобу на нього. Ввечері 4.12.2014 року він (позивач) ішов через ставок та помітив біля кладки, яку особисто поставив, [PERSON] та його товариша [PERSON]. Йому здалося, що останні хотіли підпалити кладку, бо під нею було напхане сміття. Побачивши його втекли. Коли він повертався додому із магазину, [PERSON] вилетів з очерету і біг до нього з погрозами. Зняв з плеча рушницю і в його сторону пролунали 2 постріли. Потім прикладом рушниці хотів ударити його по голові, але він прикрився рукою і удар прийшовся по ній. На коротку мить втратив свідомість. Ще один удар прийшовся прикладом по потилиці. Йому (позивачу) стало зле. Після події він близько двох тижнів проходив у гіпсі на руці, лікувався п»ять днів на стаціонарі, ніс затрати на придбання ліків,почастішали його звернення до лікарів через погіршення стану здоров»я. У судове засідання 17.12.2015 року позивач не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Прохав розглянути справу за участю його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв, заперечення на позов не надіслав. За письмовою згодою представника позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Допитана судом як свідок [PERSON] дружина позивача, пояснила, що 04.12.2014 року, ввечері, її чоловік прийшов додому дуже схвильований, без шапки. Розповів, що тікав від [PERSON], так як той в нього стріляв і вдарив рушницею по голові. У нього піднявся тиск, стало погано. Вони одразу викликали міліцію, вночі поїхали в лікарню. Чоловік пять днів пролежав у відділенні кардіології приймав крапельниці, а потім лікувався вдома. На руку наклали гіпс. Через дії відповідача переніс велике потрясіння. Свідок [PERSON] член громадської організації «Рибальське товариство «Риболов», дав суду показання близькі до показань [PERSON] Пояснив, що 4.12.2014 року йому зателефонував позивач у справі і повідомив, що робив обхід ставка. [PERSON] та [PERSON] втекли від нього. Останні розклали хмиз і хотіли спалити кладку. Коли він повертався з магазину, [PERSON] вийшов із кущів очерету, стріляв по ньому, а потім ще й побив. Також свідок вказав, що неодноразово був в становищі [PERSON], так як [PERSON] погрожував і йому. Відповідача притягнули до адміністративної відповідальності за стрільбу в населеному пункті . Після події [PERSON] ходив з гіпсом на руці. За згодою позивача та його представника справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд) . Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи та закритого кримінального провадження № 527/160/15-к про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України, встановив наступне. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28 січня 2015 року, яка набрала законної сили, кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 287 КПК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. В обвинувальному акті вказаного кримінального провадження зазначено, що «04.12.2014 року близько 16.00 год. 20 хв. на кризі ставка громадського обєднання рибальського товариства «Риболов», що розташований в с. Фрунзівка, в ході розмови між [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] умисно наніс один удар прикладом рушниці по лівій руці потерпілого, якою останній закривав голову. Після того як потерпілий пригнувся, наніс ще один удар прикладом рушниці по потиличній частині його голови. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця лівої кисті, садна лівого передпліччя, припухання мяких тканин стегна без зміни кольору тіла, які згідно висновку судово-медичного експерта № 199 від 22.12.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя потерпілого». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вину у вчиненні названого кримінального правопорушення визнав, у звязку з чим надав потерпілому [PERSON] розписку від 28 січня 2015 року, в якій зобовязався відшкодувати йому до 30 березня 2015 року моральну шкоду в сумі 5000 грн., спричинену правопорушенням. Відповідно до постанови судді Глобинького районного суду Полтавської області Левицької Т.В. від 23.12.2014 року, яка набрала законної сили, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення 4.12.2014 року пострілів з мисливської гладкоствольної рушниці на ставку, розташованому в населеному пункті с. Фрунзівка Глобинського району. Ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. За ч.1, пунктами 1-2 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.. За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно з роз»ясненнями, даними в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Ч. 3 ст.10, ч.1 та ч.3 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач наданням висновку судово-медичної експертизи №199 від 22.12.2015 року та висновку судово-медичного експерта № 12 від 14.01.2015 року (по спроможності описаного під час слідчого експерименту механізму тілесних ушкоджень) документально підтвердив отримання ним легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров»я внаслідок умисних винних дій [PERSON] Кваліфікація дій [PERSON] на досудовому слідстві ніким не оспорювалася та не оскаржувалася, тому ревізувати її під час розгляду цивільної справи суд не вправі. Суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення сама по собі створила для потерпілого підвищене психо-емоційне навантаження, яке йому, як особі, яка перенесла гострий інфаркт міокарда, було категорично протипоказано, про що, зокрема, зазначено у висновку МСЕК. Застосування під час події мисливської зброї [PERSON], про яке вказував потерпілий лікарям, які оглядали його, та під час слідчого експерименту, і яке, фактично не заперечував при допиті в якості підозрюваного [PERSON], спричинило стрес, страх потерпілого за своє життя. Характер тілесних ушкоджень вказує на те, що [PERSON] переносив фізичні страждання, і його здоров»я погіршилося. Безсумнівно, і це вбачається із обставин справи, що позивач переніс душевні страждання, пов»язані з протиправною поведінкою винної особи під час події та після неї, небажанням відшкодувати шкоду і сплатити обіцяні кошти; також було порушено на тривалий час звичний уклад його життя, адже за захистом порушеного права він змушений був звернутися до правоохоронних органів, затрачав час і кошти на поїздки до слідчого, до суду, до лікарняного закладу. На підставі викладеного, суд вважає доведеним спричинення [PERSON] моральної шкоди [PERSON], Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд враховує характер та обсяг, тривалість фізичних та душевних страждань потерпілої особи та те, що вони є наслідком злочину. При цьому виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує інфляційні процеси, і стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди шість тисяч гривень. Таким чином, позовні вимоги задоволені частково. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач документально підтвердив сплату судового збору на загальну суму 343,60 грн.. Вказана сума була сплачена ним безпідставно, оскільки, як інвалід ІІ групи, він, відповідно до п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому ця сума підлягає поверненню позивачу на підставі відповідної ухвали суду, і не стягується з відповідача на його користь. Документально підтверджена оплата позивачем 2000 грн. за надання правової допомоги. В зв»язку з задоволенням позову частково (позов задоволено на 60 %; 6000:10000х100=60%) до стягнення на його користь з відповідача підлягає сума в 1200 грн. (2000х60%=1200).

Outcome: partial