overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

20.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 22.10.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Подружжя має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї, спору щодо розподілу майна на даний час не має, тому позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій прохає справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 87, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 006869 від 22.10.2005 року (а.с.10). Подружжя має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 024818, виданого виконавчим комітетом Верхньотерсянської сільської рали Гуляйпільського району Запорізької області ( а.с. 11), та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 100273, виданого виконавчим комітетом Залізничної сільської рали Гуляйпільського району Запорізької області ( а.с. 12). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивачка не згодна перебувати в шлюбних відносинах з відповідачем. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

20.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на розірвання шлюбу з відповідачем і не надання ним матеріальної допомоги на утримання сина. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі і мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Натепер шлюб сторін є розірваним рішенням суду від 23.01.2017 року. В звязку з цим сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Син залишився проживати з позивачем, яка здійснює його виховання і утримання. Відповідач як батько дитини матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, а також матеріальний стан сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

20.04.2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання за кожним з них права власності на 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою с. Краснопілля, вул. Слободська, 9, Коропського району, Чернігівської області, вказуючи на те, що 17 червня 2011 року помер [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Позивачі мають право на спадкування майна [PERSON] за законом, однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на будинок. У судовому засіданні представник позивачів адвокат [PERSON] позов підтримав та просить задовольнити. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії II-ЕЛ № 270981, 24.09.1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] її батьками є: [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] його батьками є: [PERSON], [PERSON]. 17.06.2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 168656). Після його смерті залишився житловий будинок за адресою с. Краснопілля, вул. Слободська, буд. 9, Коропського району, Чернігівської області за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину подачею заяви до державної нотаріальної контори. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2017 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Оскільки позивачі є спадкоємцями майна померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 53/2016 суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

20.04.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій зазначив, що [PERSON], [INFO] знаходиться на його утримані, тому з позовними вимогами він не згоден. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у шлюбі з 31 травня 2013 року. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.11.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

20.04.2017 року ТМО «Психіатрія» у місті Києві звернулося в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. (а.с.1). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 18.04.2017 р. о 15.00 по направленню ПНД № 5 госпіталізована [PERSON], 1981 р. н., яка мешкає за адресою [ADDRESS]. Згідно Рішення Шевченківського районного суду м. Києва № 761/39261/15-ц від 28.11.2016 р., визнана недієздатною та призначено опікуна [PERSON], 1942 р.н. [PERSON], 1981 р. н., страждає на тяжкий психічний розлад у формі: Шизофренія. Параноідна форма. Безперервний тип перебігу. Виражений апатико-дисоціативний тип дефекту. [PERSON] оглянута комісією лікарів - психіатрів на предмет доцільності лікування в умовах психіатричного стаціонару. При огляді пацієнтка висловлює маячні ідеї відношення на адресу матері і брата, заявляє, що «вони навмисно все підлаштували», «щоб позбутися мене», «вижинають з дому». Знаходячись під дією хворобливих переживань зі слів опікуна вдома забороняла матері мити поли в квартирі, викидала речі, посуд та побутову техніку з вікна, періодично відмовлялася від їжі, проявляла агресію до матері, при цьому не могла прогнозувати наслідки своїх дій. Мислення паралогічне, непослідовне. Емоційно сплощена. Критика до свого стану відсутня. Висновок комісії: у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, [PERSON], 1981 р.н. потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря- психіатра. При госпіталізації мати пацієнтки, [PERSON], 1942 р.н. - опікун хворої, надала згоду на госпіталізацію у психіатричний стаціонар. Однак, згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

20.04.2017р. ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 192/552 від 11.07.2008р. банк надав [PERSON] кредит у розмірі 120000,00 грн. зі сплатою 23,0% відсотків річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 10.07.2018р. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, видав кредит в розмірі 120000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER]. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобов'язань перед банком виступила [PERSON] згідно договору поруки № 192/552 від 11.07.2008р. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем [PERSON] умов договору утворилась заборгованість у розмірі 94352,65 грн., що складається з наступного: 50000,00 грн.. - тіло кредиту; 27710,44 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 14576,20 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 2066,01 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Позивач просить суд стягнути з кожного відповідача вказану заборгованість окремо та сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати пов'язані із викликом відповідачів до суду через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» в розмірі 630,00 грн. Відповідачі в судове засідання без поважної причини не з'явились, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» № 86 від 12.05.2017р. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

20.04.2018 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки, власних коштів на утримання дитини їй не вистачає, відповідач має постійний дохід, але коштів на утримання дитини не надає, в звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття доньки. В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в свідоцтві про народження дитини. Сторони не оспорюють факт проживання дитини разом з позивачкою. Відповідачем не оспорений факт ненадання допомоги на утримання доньки в добровільному порядку. Тому, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги матеріальне становище сторін, те, що відповідач являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, сплачує аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], що ним не спростовано, тому, відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, підлягають задоволенню і вимоги щодо розміру аліментів на утримання дитини. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

20.04.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 08.11.2014р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них 31.12.2014р. народилася донька [PERSON], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з квітня 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Хлевнюк». Позивач в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо відновлення свого дошлюбного прізвища «Хлевнюк», вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

20.04.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 29.08.2009р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з жовтня 2017 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.280 ЦПК України та згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо і позивач на примирення категорично не згодна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо надалі іменуватися прізвищем «Балицька» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

20.04.2018р. до Збаразького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просить: 1. розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21.11.2015р. Лозівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №4. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що, від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], 13.10.2016р.н., спільне життя з відповідачем не склалося, часто виникали сварки, суперечки та непорозуміння, які призвели до неприязних відносин. Сім'я в даний час існує формально, а тому позивач не бажає надалі залишатися в шлюбі. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно №598/594/18. 31 жовтня 2018 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 14.02.2019р. проведено підготовче засідання і ухвалою суду справу призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до суду надійшла заява в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на ті ж обставини і просить суд позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач в судові засідання неодноразово не зявлявся, по невідомій суду причині, хоча про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідач не подав до суду відзиву. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21.11.2015р. Лозівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №4,\~що стверджується\~свідоцтвом про\~шлюб(а.с.6). В шлюбі народилися дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони втратили повагу одна до одного як подружжя і їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За вказаних обставин суд вважає, що сімя фактично розпалася, зберегти її немає можливості, шлюб носить формальний характер і його слід розірвати. На підставі наведеного та ст.ст.105, 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved