Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

20 листопада 2020 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати, вказуючи, що між ними 19 жовтня 1998 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №266. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спільні діти є вже повнолітніми та проживають окремо. Шлюбні відносини припинені вже понад сім років, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим. На підставі вищевикладеного він і звернувся до суду із вказаним позовом. 25 листопада 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач надав заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалою від 18 лютого 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 19 жовтня 1998 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №266. /л.с. 3/ Від вказаного\~ шлюбу спільних дітей не мають, спільні діти є вже повнолітніми та проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини вже понад сім років, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved