Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

20 жовтня 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24 листопада 2015 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Згідно автоматичного розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В. Ухвалою від 12 лютого 2016 року судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. Між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] 11.09.2007 року укладено кредитний договір № 014/136300/3172/82. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 173502,00 доларів США строком по 11 вересня 2017 року зі сплатою 13,5% річних. 12 листопада 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до умов кредитного договору, а саме обєкту забезпечення за кредитним договором. 30 листопада 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 014/136300/3172/82/2 до кредитного договору, відповідно до умов якої позичальнику встановлено пільгову процентну ставку в розмірі 10,17% річних на період з 30.11.2010 по 30.04.2011 року, внаслідок чого було погоджено новий графік погашення, що є додатком до цієї додаткової угоди. Позичальник не виконує належним чином зобовязання за договором, не сплачує відсотки у розмірах та строки, передбачені договором. У звязку з цим, станом на 25.09.2015 року загальна заборгованість боржника складала 28072,82 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 602568,17 грн., яка складається з: - заборгованість по кредиту 24500,26 доларів США (еквівалент у національній валюті по курсу на дату розрахунку 525885,07 грн.); - заборгованість по відсоткам 3572,56 доларів США (еквівалент у національній валюті по курсу на дату розрахунку 76683,10 грн.) Відповідно до п.6.5. кредитного договору, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. 13 липня 215 року позичальнику на адресу, вказану у кредитному договорі, було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 28072,82 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 602568,17 грн. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] 11.09.2007 року укладено кредитний договір № 014/136300/3172/82. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 173502,00 доларів США строком по 11 вересня 2017 року зі сплатою 13,5% річних. Відповідно до п.6.5. кредитного договору, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. 12 листопада 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до умов кредитного договору, а саме обєкту забезпечення за кредитним договором. 30 листопада 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 014/136300/3172/82/2 до кредитного договору, відповідно до умов якої позичальнику встановлено пільгову процентну ставку в розмірі 10,17% річних на період з 30.11.2010 по 30.04.2011 року, внаслідок чого було погоджено новий графік погашення, що є додатком до цієї додаткової угоди. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором і надав відповідачу кредитні кошти в сумі обумовленій договором. Однак відповідач припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим 13 липня 215 року позичальнику на адресу, вказану у кредитному договорі, було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У звязку з невиконанням боржником своїх обовязків за договором, станом на 25.09.2015 року загальна заборгованість боржника складала 28072,82 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 602568,17 грн., яка складається з: - заборгованість по кредиту 24500,26 доларів США (еквівалент у національній валюті по курсу на дату розрахунку 525885,07 грн.); - заборгованість по відсоткам 3572,56 доларів США (еквівалент у національній валюті по курсу на дату розрахунку 76683,10 грн.) Розмір боргу [PERSON] перед позивачем підверджується Розрахунком заборгованості. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Згідно ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до вимог чинного законодавства позивачем розраховано заборгованість відповідача у національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим на дату розрахунку 21,464469 грн. за 1 долар США, а всього 602 568,17 грн. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved