Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

21 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та третя особа [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Після набуття ними права власності в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], як знайомий. У 2012 році відповідач покинув квартиру. Перешкод у користуванні квартирою позивачі йому не чинили, рішення про зміну проживання він прийняв самостійно. З 2012 року позивачка та третя особа фактично припинили спілкування з відповідачем, та він більше ніколи в їхній квартирі не з'являвся і не проживав. Оскільки відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, то відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і просила їх задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснила, що відповідач є її знайомим, та 12 травня 2012 року за його проханням був зареєстрований у квартирі, що належить їй та її дочці, третій особі по справі - [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності, для вирішення питання його працевлаштування у м. Славутичі Київської області. Фактично в їх квартирі відповідач не проживав, будь-яких речей не залишав. Перешкод у користуванні квартирою вона та її дочка відповідачу не чинили. Відповідач з 2012 року не проживає у квартирі, але плату за спожиті комунальні послуги продовжують нараховувати з врахуванням і його особисто. Таким чином, відповідачем чиняться перешкоди у розпорядженні своєю квартирою, оскільки з врахуванням того, що він зареєстрований у її квартирі, то за ним залишається право користування цією квартирою. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивачки суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивачки і часто буває в неї вдома. Більше трьох років вона не бачила відповідача та його речей у квартирі позивачки. Позивачка та її дочка не чинили перешкоди відповідачу у користуванні квартирою. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є знайомою позивачки і раз в місяць вона буває в неї вдома. Відповідача в квартирі позивачки з 2012 року вона не бачила. В квартирі позивачки також відсутні і його особисті речі. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є подругою позивачки та один-два рази в місяць буває в неї вдома. З 2012 року відповідача в квартирі позивачки та його речей вона не бачила. Позивачка не чинила йому перешкод у користуванні квартирою. Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 27.01.2007 року (а. с. 16), виданого на підставі розпорядження міського голови Славутицької міської ради Київської області № 43 від 26.01.2007 року, [PERSON] та [PERSON] отримали у спільну часткову власність житлове приміщення у вигляді двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ № 240950 вбачається, що 01.02.2007 року Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та присвоєно реєстраційний номер 17633193 (а. с. 17). На час розгляду справи в суді згідно довідки КП «ЖКЦ» № 1338 від 13.10.2015 року за адресою: [ADDRESS], зареєстрований, крім позивачки та третьої особи, також [PERSON], відповідач по справі. Як зазначено у даній довідці та підтверджено позивачкою в судовому засіданні, відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 12.05.2012 року. Проте, в судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач з моменту реєстрації в житловому приміщенні не проживає. Реєстрація йому потрібна була для того, щоб влаштуватися на роботу в м. Славутичі. Місце проживання відповідача на час розгляду справи їй невідомо. Згідно довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області № 3925 від 15.10.2015 року [PERSON] з будь-якими заявами про перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] зі сторони [PERSON] та інших осіб не звертався (а. с. 26). Як зазначено у довідці КП «ЖКЦ» № 2279 від 13.10.2015 року, [PERSON], на протязі 2012 - 2015 років не звертався до КП «ЖКЦ» із заявою про вчинення йому перепон у користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 25). Факт не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні з 2012 року підтверджено показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, на підтвердження факту не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], з 2012 року складені відповідні акти від 12.10.2015 року, 21.08.2014 року та 18.03.2013 року. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спільно не проживав з позивачкою та не був пов'язаний з нею спільним побутом, а зареєстрований був у спірному житловому приміщенні лише для працевлаштування у м. Славутичі, тому ст. 405 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягає. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з пояснень позивачки, реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди у здійсненні власниками цього житлового приміщення права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] особою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved