overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 квітня 1981 року зареєстрував з відповідачкою шлюб. Від спільного життя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивач вважає, що його сімя розпалась, відновлювати стосунки з відповідачкою не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 15 квітня 1981 року Центральному палаці реєстрації шлюбу м. Київ, актовий запис № 1451. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. В звязку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі матеріалів. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1981 року (а.с.7). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 487, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

21 жовтня 2015 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано\~ 26.04.2013 року. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через несумісність характерів та поглядів на життя, шлюб носить формальний характер. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву із проханням слухати справу без неї, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву із проханням слухати справу без нього, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Суд,\~ перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню\~ з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 26.04.2013 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження серії І-ОК № 144635. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 245232. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини,\~ спільне господарство не ведуть, не примирилися, спору про поділ майна немає, досягнута угода про утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що зберегти сімю неможливо і\~ вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК Ураїни у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву відповідно до якої вимоги підтримав повністю , просить шлюб розірвати. Зазначив в позовній заяві, що 26 липня 2008 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] [INFO] , якого просить залишити проживати з матірю. Відповідач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна повністю, просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 26 липня 2008 року перебувають у шлюбі. У сторін є дитина [PERSON] [INFO] ( а.с.8). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. Позивач просить не стягувати понесені судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що з 24 липня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, спору про його місце проживання немає. З липня 2015 року подружжя не підтримують шлюбні відносини, оскільки є різними людьми, з протилежними поглядами на сімейні обов'язки, відсутність порозуміння призводило до сварок, в результаті було втрачено почуття любові, спільне проживання стало неможливим. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 3), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 липня 2009 року, який зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 423. Від шлюбу, подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Спір щодо місця проживання малолітньої дитини, між сторонами відсутній. Як убачається, подружжя з липня 2015 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що вони є взагалі різними людьми, з протилежними поглядами на сімейні обов'язки, відсутність порозуміння призводило до постійних сварок, в результаті спільне проживання стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, а тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 листопада 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2010 року, актовий запис № 108 (а/с 23). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 8, 9). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % від отриманого доходу щомісяця до її повноліття, починаючи з 01 жовтня 2015 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2014 року, від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2009 року вступила до шлюбу з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Останнім часом сімейне життя не склалося, в сімї відсутнє взаємопорозуміння, виникають постійні сварки, більше 1,5 року подружжя не проживає разом. Вважає, що їхня сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.10.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Лебединському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управляння юстиції у Сумській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 184, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 - БП №048784 від 10.10.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сімя розпалася, подружжя більше 1,5 року не проживають разом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач звернулася з вищевказаним позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те що за час шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини та судовий збір. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2004 року по 18.06.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої Збур'ївською сільською радою Голопристванського району Херсонської області від 17.08.2015 року за № 326, дитина проживають біля матері і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та у відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

21 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Руднєвської сільської Ради народних депутатів від 28 жовтня 1999 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оскільки заявник виявив бажання розпорядитись даною земельною ділянкою, а у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], він просить встановити факт належності йому зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який мешкає у с. Руднєве Путивльського району, останньому належить земельна ділянка загальною площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10 березня 2016 року та Інформації Державного земельного кадастру, [PERSON]. на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], є власником земельної ділянки, площею 3,6910 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.6-9,11). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4). Згідно з роз'ясненням ТОВ «Арго», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.10). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

21 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Руднєвської сільської Ради народних депутатів від 28 жовтня 1999 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оскільки заявник виявив бажання розпорядитись даною земельною ділянкою, а у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], він просить встановити факт належності йому зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який мешкає у с. Руднєве Путивльського району, останньому належить земельна ділянка загальною площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 грудня 2015 року та Інформації Державного земельного кадастру, [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], є власником земельної ділянки, площею 3,6909 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.6-8,10). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4). Згідно з роз'ясненням ТОВ «Арго», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.9). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

21 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 17.09.2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1328. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17.09.2015 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1328 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved