Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

21.09.2020 р. заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання. Заява мотивована тим, що [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишив, на теперішній час єдиним спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON] . Заявниця стверджує, що при житті вони постійно мешкали разом, вели спільне господарство. 31.08.2020 р. заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю інформації про місце реєстрації померлого. Для оформлення спадщини заявниця просить суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем у спадковій квартирі за вказаною адресою. В судове засідання представник заявниці надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заяву та просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи - Партизанської сільської ради, в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Зацікавлена особа: приватний нотаріус Масловець Л.С. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 293 ч.2 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ч.2 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Наданими заявником документами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.08.2013 р. у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. (а.с. 12) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13) Актом проживання особи, виданого головою правління ОСББ «Чумаченка 43», встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору оренди від 31.12.2016 р. до 31.12.2018 р. постійно мешкали [PERSON] та [PERSON] . У серпні 2020 р. заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 10.09.2020 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки інформація щодо реєстрації померлого [PERSON] відсутня. (а.с.14) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживала разом з ним без реєстрації.

Outcome: approved