Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

20 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) з дня звернення до суду й до досягнення дитиною повноліття, зобов`язати ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за № 972 від 30.09.2015, в якому зазначити відомості про батька - [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що у період з 2013 року до жовтня 2015 року позивач та відповідач мали стосунки та проживали разом однією сім`єю. Від цих стосунків у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, проте відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, тому народження дитини було зареєстровано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (відомості про батька вказані зі слів матері). Тому позивач просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з останнього на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) з дня звернення до суду й до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ ДРАЦ по Павлоградському Юр`ївському районах та по м. Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитини призначено судово-генетичну експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 06.07.2020 поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ ДРАЦ по Павлоградському Юр`ївському районах та по м. Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитини та призначено її розгляд у відкритому підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] , [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 972. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, визнав обставини, що викладені в позовній заяві, а саме, що в період з 2013 по жовтень 2015 сторони мали стосунки та проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у них народився син - [PERSON] , [INFO] , запис про народження якого здійснено на підставі ст. 135 СК України. Відповідач відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію його батьківства. Тому вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 485 від 23.06.2020, молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , із вірогідністю 99,9%. Враховуючи наведене, у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності обставин, визнаних сторонами, щодо добровільності їх визнання в інтересах дитини, суд вважає, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved