overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

20.02.2007 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.07.2007 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, про відкладення розгляду справи не звертався. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

20.02.2008р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №002-22998-200208 відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп. В підтвердження позовних вимог пояснює позивач, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не сплачує кредит та проценти у визначений договором строк. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить стягнути з відповідача 3 597 грн. 76 коп. заборгованості за кредитним договором, 229 грн. 40 коп. судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір. Вище викладене підтверджується: копією кредитного договору, який наявний в матеріалах справи. Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором у визначені строки не виконував, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по кредитному договору. Тому, суд вважає що позов підлягає до задоволення, оскільки він є підставним та ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

20.02.2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON]. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої у Свідоцтві про її народження записаний [PERSON]. Подружні стосунки між сторонами не склалися і вони проживають окремо. Дитина [PERSON] залишилася проживати біля матері. Батько добровільно не виконує свій батьківський обов'язок та не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, не цікавиться її духовним розвитком і життям. В даний час [PERSON] офіційно працює за кордоном, має достатній, стабільний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являється. На зазначену адресу у позові судом було направлено відповідачу пакет документів по справі та судову повістку про виклик до суду, які відповідно до поштового повідомлення, повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 20.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.6). Відповідно до Свідоцтва про народження від 30.09.2009року Серія [NUMBER] року виданого відділом РАЦС Немирівського РУЮ позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працюючим, отримує стабільний дохід, однак матеріальну допомогу не надає на утримання дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України в усіх діях щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених обставин по справі суд приходить до висновку про необхідність задовільнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

20.02.2010 р. позивачка подала в суд указаний позов, мотивуючи вимоги таким. Вона перебуває з відповідачем по справі у шлюбі з 05.08.2003 року Від шлюб з відповідачем у неї народилось двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] У позові зазначила, що з жовтня 2014 року вона разом з відповідачем припинили спільне проживання та не підтримують жодних стосунків оскільки, позивач постійно зловживає спиртними напоями, не дбає про сім'ю, добробут, не займається вихованням дітей і всі кошти витрачає тільки на алкоголь. На даний час позивачка [PERSON] разом з дітьми проживає у [ADDRESS] Оскільки відповідач не надає позивачці на утримання неповнолітніх дітей коштів, дохід відповідача є мінливим, тому позивачка просить стягувати з відповідача в її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], на кожну дитину. Позивачка [PERSON] в судове засідання не явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Відповідач позов заперечив, пояснивши, що він є непрацюючим, але на обліку в Міжгірському РЦЗ не стоїть, проживає за рахунок своєї матері і крім цього надає кошти для утримання дітей. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Вимоги позивачки відповідають вимогам ст.ст. 180-183, 191 СК України. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Оскільки відповідач пояснив, що є непрацюючим на час подання позову до суду, але на обліку в РЦЗ не перебуває, і допомогу по безробіттю не отримує, проживає за рахунок матері, тому вважаю, що є обставини, передбачені ст.182 СК України, які слід врахувати при визначенні розміру аліментів до стягнення. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає достатнім визначити розмір аліментів у сумі 200 грн. на кожну дитину, бо сторони як батьки обидвоє зобов'язані утримувати дитину, однак доказів про свої доходи не подали суду. Судові витрати згідно з вимогами ст. 88, 80 ч.1 п.3, 81 ЦПК України слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

20.02.2012р. між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №В31.981.71029 відповідно до умов якого вона отримала кредит в сумі 4 562 грн. 00 коп. В підтвердження позовних вимог пояснює позивач, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не сплачує кредит та проценти у визначений договором строк. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить стягнути з відповідачки 19 318 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором, та 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір. Вище викладене підтверджується: копією кредитного договору, який наявний в матеріалах справи. Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором у визначені строки не виконувала, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по кредитному договору. Тому, суд вважає що позов підлягає до задоволення, оскільки він є підставним та ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

20.02.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.9, 11-25). З 21.05.2018 найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складне між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеb-сайт банку (www. privatbank.ua. або інший інтернет/СМС- ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщених на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

20.02.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 20.03.2009 року в Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 74. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 20.03.2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в січні 2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними не було згоди та взаєморозуміння, виникали постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.03.2009 року - а.с.4. Шлюбні відносини припинені в січні 2013 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами не існує. За таких обставин, суд вважає, що в порядку заочного провадження, у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

20.02.2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про розірвання шлюбу. Так, [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] Крім того, [PERSON] подано до суду заяву, згідно якої вона просила після розірвання шлюбу вказати її прізвище як «[PERSON]», що зазначено у її свідоцтві про народження. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2014 року по справі № 495/1245/14-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задоволено. Вирішено розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований ВК Удобненської СР, за актовим записом № 8, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 23.11.2003 року. Між тим, як вбачається з резолютивної частини рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2014 року по справі № 495/1245/14-ц, суд не виконав вимогу щодо зміни прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]». Крім того, [PERSON] 10.07.2013 року подано до суду заяву, відповідно до якої вона просить винести додаткове рішення, в якому вказати її прізвище після розірвання шлюбу, як «[PERSON]». Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Частиною 3 ст.220 Цивільного процесуального кодексу встановлено, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі №495/1245/14-ц щодо зміни прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

20.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий 24.02.2003 року на ім'я [PERSON], належить його дружині [PERSON], яка померла [INFO] в смт Довбиш Баранівського району Житомирської області. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що його дружина [PERSON] померла [INFO] в смт Довбиш Баранівського району Житомирської області. При житті вона була власником земельної ділянки, яка розташована на території Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 24.02.2003 року. При оформленні державного акту була допущена помилка, а саме помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON], тому він змушений звертатися до суду. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги в повному обсязі з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 28.02.2014 року про визнання заяви, просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтовою та такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю, серія ЖТ, який виданий 24.02.2003 року, помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON] Вказаний факт підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю від 24.02.2003 року (а.с. 9), копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 19.04.2012 року (а.с. 4), довідкою Виконкому Довбиської селищної ради від 04.02.2014 року, згідно якої при видачі державного акту на земельну ділянку була допущена помилка в імені власника (а.с. 8). Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті дружини на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

20.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить постановити рішення, яким усунути перешкоди йому в користуванні житловим будинком [ADDRESS] визнавши [PERSON], особою, яка втратила право користування жилою площею. Позивач посилається на наступні обставини, відповідно до договору купівлі - продажу від 07.07.2007 року та витяга про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 20292328 від 19.09.2008 року він є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], в якому на сьогоднішній день зареєстрований та проживає. Разом з ним зареєстровані та проживають син - [PERSON] та дружина [PERSON]. Відповідачка також зареєстрована в даному будинку, але в ньому не проживає. Факт не проживання відповідачки в даному будинку підтвердила голова квартального комітету № 15 Кривонос Таміла Іванівна. Комунальні служби, що надають йому послуги по утриманню будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 4 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які він має сплатити службам за наданні послуги. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі покладає на нього додаткові фінансові витрати по сплаті комунальних платежів за газ, воду, побутові відходи та порушує його право власності. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу заслухати за його відсутність на підставі наданих суду доказів, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, місце її проживання невідоме, вручити повітку не має можливості. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, позивач є власником будинку в [ADDRESS]. Будинок був придбаний позивачем у [PERSON] по договору купівлі - продажу від 07 липня 2008 року, що підтверджується копією договору (а.с.7). Відповідно до довідки № 36 від 19.02.2014 року у вказаному будинку зареєстровані: власник [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с.6) Відповідачка, [PERSON], [INFO], також зареєстрована в вищевказаному будинку, але фактично в ньому більш ніж як 2 роки не проживає, з причини, що вона поїхала на постійне місце проживання в Канаду. Факт не проживання відповідачки за адресою реєстрації підтверджується довідкою квартального комітету № 36 від 19.02.2014 року (а.с.5). Згідно технічного паспорту (а.с.9-12) та витягу з Державного реєстру (а.с. 3), власником даного будинку є [PERSON]. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як [PERSON], продавши житловий будинок позивачу, тим самим позбавила себе права володіти, користуватися та розпоряджатися житловим будинком, також зобов'язана була знятися з реєстраційного обліку, а оскільки вона цього не зробила, позивач вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та все це приводить його в скрутне становище.

Outcome: approved