Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

21.09.2017 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5400 грн. до досягнення ним повноліття і надалі, до закінчення дитиною вищого навчального закладу. Позов обґрунтований такими обставинами. Рішенням суду від 31.05.2017 шлюб сторін розірвано. У колишнього подружжя є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю і знаходиться на її повному утриманні. Згідно усної домовленості відповідач виплачував на дитину певні грошові суми кожного місяця: спочатку це був еквівалент 200 дол. США, а потім виплати зменшилися до 3000 грн. Однак з 01.05.2017 відповідач не бере участі в утриманні сина без пояснення причин. Відповідач має достатній прибуток, іншої родини, дітей непрацездатних батьків чи інших осіб, яких повинен утримувати, він не має, а тому у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Під час розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги: просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. починаючи з 01.01.2018. Відповідач подав заяву про визнання позову. Сторони клопотали про розгляд справи у їх відсутність. У зв'язку з нез'явленням сторін суд розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб сторін було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 31.05.2007, актовий запис № 191. Після розірвання шлюбу дитина залишилась з матір'ю і перебуває на її утриманні. Ст. 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Сторони визнають, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дитини. Однак враховуючи бажання позивача отримати судове рішення про стягнення аліментів та фактичне визнання відповідачем позову, суд вбачає підстави для вирішення цього спору. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже ураховуючи визнання відповідачем розміру заявлених до нього вимог, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, проте з урахуванням заявлених вимог суд вбачає підстави для присудження аліментів починаючи з 01.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів і після досягнення дитиною повноліття, до закінчення вищого навчального закладу, суд виходить з наступного. У ст. 15 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки закон не передбачає можливості захисту права на майбутнє, тобто в тому випадку, коли таке порушення ще не відбулося, вимоги [PERSON] про стягнення аліментів після досягнення дитиною повноліття не ґрунтується на законі і є передчасними. Враховуючи, що позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial