Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

20.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини: так, з відповідачем - ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» він перебував у трудових правовідносинах у період з 15.09.2009 р. до 03.01.2013 р., працюючи водієм автотранспортних засобів на транспортній дільниці з обслуговування вугледобувних підприємств м.Кіровське. В процесі роботи його стан здоров'я погіршився, йому встановлене професійне захворювання - Хронічна попереково-крижова радікулопатія в фазі неповної ремісії з больовим синдромом та помірними статико-динамічними порушеннями. Висновком МСЕК від 26.07.2013 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та визнано інвалідом 3 групи. Через отримане професійне захворювання він на теперішній час постійно хворіє, вимушений приймати ліки, його постійно мучить біль у попереково-крижовій частині хребта. Стан здоров'я не дозволяє йому поратися по дому, він не може продовжувати трудову діяльність та забезпечувати гідний рівень життя для своєї сім'ї. Все це й неможливість відновлення здоров'я викликає у нього моральні страждання і переживання. Внаслідок всього цього він вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Тобто, йому завдано моральну шкоду, яку і просив відшкодувати, стягнувши з відповідача у справі на його користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на ті ж самі підстави, просив позов задовольнити. Представник відповідача - ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, пославшись на ті підстави, що позивач [PERSON] був прийнятий на роботу 15.09.2009 року, при цьому вже через місяць - у грудні 2009 р. він звернувся до лікувального закладу для встановлення професійного захворювання вперше. Тобто хвороба позивача не може бути набута за один місяць роботи у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС». Крім того, позивачем наданий до суду лише акт за формою П-4, інших необхідних документів не надавав. Підприємство позивача на здійснення МСЕК не направляло. Доказів спричинення моральної шкоди [PERSON] суду також не надано. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Просила суд в позові відмовити. На підставі наданих сторонами доказів та пояснень, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини: Позивач [PERSON] перебував з відповідачем - ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» перебував у трудових правовідносинах у період з 15.09.2009 р. до 03.01.2013 р., працюючи водієм автотранспортних засобів на транспортній дільниці з обслуговування вугледобувних підприємств м.Кіровське (а.с. ). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.05.2013 року (а.с. ) вбачається, що [PERSON], працюючи у відповідача - ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» в якості водія автотранспортних засобів на транспортній дільниці з обслуговування вугледобуваючих підприємств м.Кіровське, отримав хронічне професійне захворювання - Хронічна попереково-крижова радікулопатія в фазі неповної ремісії з больовим синдромом та помірними статико-динамічними порушеннями. При атестації робочого місця виявлені наступні шкідливі умови праці: вібрація, шум, пил переважно фіброгенної дії, напруга праці - увага, емоційна і інтелектуальна напруга - одноманітність. Рівень загальної вібрації на робочому місці складає 68 дБ, ГДР 65 дБ, 84 % робочої зміни. Категорія праці 3 кл. 1 ст. по загальній вібрації. Відповідно до висновку МСЕК від 26.07.2013 року (а.с. ) [PERSON] було встановлено первинно з 10.06.2013 р. до 01.08.2014 р. 40% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. Встановлена 3 група інвалідності. Протипоказана важка фізична праця, тривале вимушене положення тіла, робота у несприятливих метеоумовах. Може виконувати легкі слюсарні роботи, працювати сторожем, диспетчером. Рекомендоване санаторно-курортне, медикаментозне лікування, нагляд й лікування у невролога. Відповідно до виписок з історій хвороб (а.с. ) видно, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні ЦМЛ м.Жданівка з 15.02.2013 р. до 01.03.2013 р., з 22.07.2013 р. до 02.08.2013 р., з 27.11.2013 р. до 09.12.2013 р. з приводу отриманого професійного захворювання. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.3.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч.2 указаної статті цього Кодексу, покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС». Втрата працездатності позивача у розмірі 40 % настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами - вібрація, шум, пил переважно фіброгенної дії, напруга праці - увага, емоційна і інтелектуальна напруга - одноманітність. Отже, роботодавець не забезпечив створення нешкідливих умов праці. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з отриманим професійним захворюванням та втратою здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливістю його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копією трудової книжки, висновками МСЕК, актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та виписками з історій хвороб позивача (а.с. ). При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів справедливості та розумності, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, відсоток втрати професійної працездатності - 40% з приводу отриманого професійного захворювання, інвалідність 3 групи, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичному, санаторно-курортному лікуванні, вік позивача, час його роботи у відповідача в умовах дії шкідливих факторів виробництва. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач надмірна, і тому позов є таким, що підлягає частковому задоволенню у вигляді стягнення суми достатньої і необхідної для відшкодування спричиненої моральної шкоди. Згідно роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями, до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності. Оскільки здоров'я позивача, втратою якого він обґрунтовує заявлені вимоги, не відновлене, моральна шкода йому спричиняється постійно до відновлення здоров'я. Тому суд приходить до висновку, що позивачем не порушено тримісячний строк позовної давності, а посилання відповідача на порушення строку позовної давності вважає неспроможними. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, тому судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial