Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

21.05.2019 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. У позові зазначає, що за період з 01.11.2012 по 31.12.2018 Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS], споживачі оплату послуг у повному обсязі не здійснюють, у зв`язку з чим станом на 01.01.2019 утворилася загальна заборгованість на суму 48043,26 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та водопостачання за вказаний період в сумі 48043,26 грн. та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. Ухвалою від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2019 року, ухваленому по справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі»- надалі- Концерн «МТМ» задоволено; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась за період з 01.11.2012 по 31.12.2018 року у сумі 48043,26 грн., у рівних частках з кожного судовий збір у загальній сумі 1921,00 грн. по 960,50 гривень з кожного. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.08.2019 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2019 року по справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги,- скасовано. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.08.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову до [PERSON] відмовити, посилаючись на ті обставини, що з вересня 2015 року вона не є користувачем послуг позивача, оскільки постійно мешкає у м.Миколаєві, а також заявила про застосування строків позовної давності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо питання строку позовної давності покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, зазначила, що з 01 вересня 2015 року в зазначеній квартирі не проживає, про що надала відповідні документи, працює у м.Миколаєві. Також зазначила, що до 01.09.2015 року проживала і користувалася кімнатою, отримувала послуги, однак їх не оплачувала. Просить суд застосувати строки позовної давності. Також пояснила, що основним квартиронаймачем є [PERSON] і у зв`язку із чим, вона тривалий час, незважаючи на рішення суду про розподіл особових рахунків від 04.10.2016 року не мала можливості їх розділити, особові рахунки так роз`єднані і не були і вона у липні 2019 року знялася з реєстрації за цією адресою. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин і яка діяла до 10.12.2017 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20, ч.1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Аналогічні за змістом норми містяться і у редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, який набрав чинності 10.12.2017 року і діє щодо відносин після 10.12.2017 року. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання від 28.05.2019 року. [PERSON] також була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.03.2006 по 09.07.2019р і як встановлено у судовому засіданні, у тому числі з паспорта громадянина України [PERSON] , на теперішній час з серпня 2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що [PERSON] не мешкає за адресою місця надання послуг - [ADDRESS] з 01.09.2015 року, що підтверджується Довідкою виданою Міжнародним класичним університетом ім. Пилипа Орлика в особі ректора Л.П. Матвієнко та начальника відділу кадрів В. В. Письменним № 28 від 11.07.2019 року. Відповідно до змісту довідки [PERSON] дійсно працює на посаді доцента кафедри фармації в Міжнародному класичному університеті ім. Пилипа Орлика з 03.09.2015 року згідно наказу від 28.08.2015 року № 28 41-К; Довідкою ПП «Методист» №3 від 11.07.2019 року про факт оренди приміщення [PERSON] в гуртожитку ПП «Методист» за адресою 54003 , м. Миколаїв, вул. К. Клібкнехта, 6.12. В період з 01.09.2015 року по 31.10.2018 року; Довідкою Чорноморського національного університету ім. Петра Могили № 12- 239 від 11.07.2019 про факт оренди приміщення [PERSON] в гуртожитку Чорноморського національного університету ім. Петра Могили за адресою 54003, м. Миколаїв, вул . 68 Десантників, б. 10 . в період з 22.10.2018 року по 30.06.2019 року. Окрім того, зазначене також підтверджується доданими до цієї заяви протоколами опитування свідків [PERSON] та [PERSON] від 17.07.2019 р. та від 17.07.2019 р., які підтвердили факт перебування [PERSON] у трудових відносинах Міжнародним класичним університетом ім Пилипа Орлика та факт проживання Заявника в м. Миколаєві з 01 09.2015 року. Таким чином, факт трудових відносин [PERSON] із Міжнародним класичним університетом ім. Пилипа Орлика, який розташований в м. Миколаєві та факт проживання [PERSON] в м. Миколаєві спростовує заявлені до [PERSON] вимоги, як до споживача наданих Позивачем послуг у період з 01.09.2015 року до 31.12.2018 року, а тому підстав для стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за цей період немає. Щодо вимог за періодом виникнення заборгованості з листопада 2012 по 01.09.2015 року, то ці вимоги до [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до яких входять послуги з водопостачання і каналізації. У відповідності зі ст. 64 ЖК України члени родини наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність по зобов`язаннях з договору наймання житлового приміщення. Відповідачі зобов`язані своєчасно вносити плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. З урахуванням наведених вище норм права, зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання несе користувач/власник житлового будинку/квартири, як споживач цих послуг. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі були споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вищевказаною адресою та користувалися послугами позивача, що не заперечується і відповідачем [PERSON] у судовому засіданні - до 01.09.2015 року, а тому навіть при відсутності письмового договору на їх ім`я та при фактичному отриманні послуг вони повинні проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з листопада 2012 року. [PERSON] до суду подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач. У ч. 1 ст. 95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист позивача на стягнення заборгованості за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що Концерн «МТМ» 11.09.2015 звертався до суду із заявою про видачу судового наказу за період з 01.11.2012 по 31.05.2015 року з [PERSON] , [PERSON] , і ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 26.10.2015 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено. Однак, відмова суду у прийнятті заяви про видачу судового наказу не зупиняє перебігу позовної давності, оскільки судом не прийнято рішення про суті наказу. Отже, таке звернення Концерну «МТМ» не перериває строку позовної давності. Разом із тим, 09.12.2015 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.11.2012 по 31.05.2015 року, а 28.12.2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 8284,95 грн. за період з 01.11.2012 по 31.05.2015 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2016 року заяву [PERSON] задоволено, судовий наказ скасовано. Отже строк позовної давності щодо вимог з 09.12.2012 по 31.05.2015 року перервався з 09.12.2015 року і по 01.08.2016 року, з 01.08.2016 року почався знову. 21.05.2019 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із позовом до суду до [PERSON] , [PERSON] , в межах строку позовної давності, а тому підстав для застосування позовної давності судом до вимог з грудня 2015 року по 31.12.2018 року немає, однак ці обставини свідчать що вимоги до [PERSON] за листопад 2012 року заявлені з пропуском строку позовної давності, а тому за заявою відповідача [PERSON] суд застосовує наслідки пропуску строку позовної давності і визнає, що заборгованість за листопад 2012 року стягненню з [PERSON] не підлягає. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № 10668627 за період з 01.11.2012 року по 31.12.2018 нараховано за послуги в сумі 48648,43 грн., сплачено 605,17 грн.. Отже, заборгованість за період з 01.11.2012 року по 31.12.2018 складає 48043,26 грн., що також підтверджується наданою позивачем довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу [PERSON] надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач [PERSON] не спростував наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12,13 ЦПК України. Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. З огляду на встановлені судом обставини, та враховуючи, що відповідачем [PERSON] про застосування позовної давності не заявлено, суд стягує з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, за листопад 2012 року у розмірі 315,26 грн. та за період з 01.09.2015 по 31.12.2018 року у сумі 39181,77 грн. та стягує з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась за період з грудня 2012 по 01.09.2015 року у сумі 8546,23 грн. При вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12,81ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків ,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього таки малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про необхідність стягнення заборгованості на користь позивача в судовому порядку. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі 1921,00 грн., з урахуванням принципу пропорційності до стягнення на користь позивача підлягає з [PERSON] -1579,25 грн. судового збору, з [PERSON] - 341,75 грн. судового збору.

Outcome: partial