Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

20.11.2018 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, надійшла цивільна справа за позовом Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 3088,07 грн., у рахунок відшкодування заборгованості за наданим кредитом на навчання, з яких: 1434,75 грн. заборгованість зі сплати кредитних коштів, 43,06 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 1138,19 грн. інфляційні втрати зі сплати кредитних коштів, 33,23 грн. інфляційні втрати зі сплати відсотків за користування кредитом, 212,66 грн. 3 % зі сплати кредитних коштів, 194,04 грн. 3 % річних зі сплати відсотків за користування кредитом, 31,20 грн. пені зі сплати кредитних коштів, 0,94 грн. пені зі сплати відсотків за користування кредитом. В обґрунтування позову, позивач вказував, що 23.02.2004 між Криворізьким технічним університетом та [PERSON] укладено угоду № 5/2004 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Договір укладено з дотриманням умов, визначених Постановою КМУ «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003. За умовами укладеного договору, позивач надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за рахунок державного бюджету, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», напрямок підготовки «Електропривод промислових установок і технологічних комплексів» код 709220302, за денною формою навчання, у розмірі 2504,00 на навчальний рік та 1775,00 грн. на весь термін навчання. Відповідач зобовязався протягом 15 років повернути кредит та відсотки за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування починаючи з третього місяця після відрахування. На підставі п. 6.1 Одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 1775,00 грн. та відсотки за користування кредитом у сумі 53,25 грн. готівкою, або в безготівковому порядку на банківський рахунок навчального закладу до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми, починаючи з 01.06.2008 до 31.05.2021. 19.01.2005 між сторонами укладено додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої [PERSON] зобовязався повернути кредит у сумі 4149,63 грн. та відсотки за користування ним у сумі 124,48 грн. 01.06.2012 відповідач відрахований із вищого навчального закладу у звязку із закінченням навчання, з видачею диплома спеціаліста. Однак, відповідач взяті на себе за договором зобовязання не виконує, кредит на навчання та нараховані відсотки не сплачує, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача крім основної суми кредиту та відсотків за користування ним, три відсотки річних від суми заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 56). Відповідач [PERSON], який зареєстрованим не значиться (а.с. 36, 43), про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через сайт судової влади (а.с. 46-48, 52-54), однак до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2004 між Криворізьким технічним університетом, який реорганізовано в Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет», та [PERSON] укладено угоду № 5/2004 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (а.с. 7). Згідно п. 1 договору навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою КМУ від 16.06.2003 № 916, надає [PERSON] цільовий пільговий державний кредит в розмірі 2504 грн. на навчальний рік та 1775 грн. на весь термін навчання, для здобуття у навчальному заклад вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету, за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст, напрямок підготовки «Електропривод промислових установок і технічних комплексів», за денною формою навчання (а.с. 7). Договір укладено з дотриманням умов, визначених Постановою КМУ «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно п. 3.3 договору [PERSON] зобовязався повернути протягом 15 років всю суму наданого кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі його відрахування починаючи з третього місяця після відрахування. У разі порушення умов договору [PERSON] навчальний заклад, згідно п. 4.2 договору, має право стягнути з нього в судовому порядку кредит та відсотки за користування кредитом. Пунктом 6.1 договору визначено порядок повернення кредиту, а саме повернення 1775 грн. кредиту та 53,25 грн. відсотків за користування ним, до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми кредиту та відсотків, починаючи з 01.06.2008 по 31.05.2021. Також передбачена можливість погашення кредиту готівкою, або ж безготівковим розрахунком на рахунок позивача (а.с. 7). Додатковою угодою № 3 від 19.01.2005 укладеною між сторонами, у звязку з переведенням [PERSON] на заочну форму навчання, внесено зміни до основного договору, а саме збільшено загальну суму кредиту до 4149,63 грн., з встановленням строку кредитування на 29 місяців з 01.02.2004 по 01.07.2006. Відповідно до внесених змін [PERSON] зобовязався повернути кредит в сумі 4149,63 грн. та відсотки за користування ним 124,48 грн., починаючи з 01.06.2009 по 31.05.2022 (а.с. 8). Пунктом 6.4. основного договору визначено підстави для не повернення кредиту, серед яких відпрацювання одержувачем кредиту не менше 5 років після закінчення навчального закладу в державному чи комунальному закладі чи установі в сільській місцевості, або смерть, інвалідність першої групи одержувача. Відповідно до п. 7.1 -7.2 договору передбачена відповідальність за неналежне виконання чи невиконання умов договору, зокрема передбачено пеню в розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від неповернутої в строк суми (а.с. 7). Як слідує з виписки з наказу № 850-с від 01.08.2001 по Криворізькому технічному університету, [PERSON] зарахований до числа студентів з 01.09.2001 (а.с. 11). 01.06.2012 [PERSON] відрахований зі складу студентів, у звязку з отримання диплома бакалавра (а.с. 12). Вище вказані обставини підтверджують факт виконання позивачем своїх зобовязань перед [PERSON] за угодою від 23.02.3004, зі змінами. [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором кредитування на навчання належним чином не виконував, допускаючи їх прострочення, у звязку з чим у нього сформувалася заборгованість за кредитом в розмірі 1434,75 грн., заборгованість за відсотками 43,06 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання не виконує, заборгованість з повернення кредиту та відсотків не сплачує, суд приходить до висновку про правомірність нарахування йому трьох відсотків річних та індексу інфляції на суму заборгованості, що складає: 212,66 грн. 3 % річних від суми заборгованості за кредитом, 194,04 грн. 3 % річних від суми відсотків за користування кредитом, 1138,19 грн. сума інфляційних втрат заборгованості за кредитом; 33,23 грн. сума інфляційних втрат заборгованості за відсотками (а.с. 15-18). Також відповідачу нараховано пеню на суму заборгованості за кредитом 31,20 грн., а також пеню на суму заборгованості за відсотками за користування кредитом 0,94 грн. (а.с. 19-20). Відповідач [PERSON], взяті на себе зобовязання не виконав, про обставини для звільнення від сплати кредиту, відповідно до п. 7.2 договору, не вказав, про зміну свого місця проживання навчальний заклад не повідомив (п. 3.5. договору), у звязку з чим йому нараховано вище вказаний розмір заборгованості, про який він повідомлявся за останньою повідомленою ним позивачу адресою (а.с. 21-23). Надані позивачем розрахунки відповідач не заперечив, наведені в них суми не спростував, контрозрахунків не надав, а тому суд приходить до висновку, що вказані позивачем суми заборгованості та неустойки підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено, ним сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1762 грн. (а.с.1), тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved