Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

20.08.2020 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 27.10.2001 року, за час якого у них народилося троє спільних дітей - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Вказує, що по спливу багатьох років між ними припинилося почуття взаємної любові, поваги і підтримки, які на думку позивача є запорукою існування сім`ї. Також, у разі розірвання шлюбу, позивач просить відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує з наведених у ньому підстав, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, які міститься у матеріалах справи (а.с.18, 22). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши письмові докази по справі, приходжу до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Горохівського районного управління юстиції, актовий запис №58. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Судом також встановлено, що за час шлюбу в сторін народилося троє спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаємної любові, поваги, взаємодопомоги і підтримки. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, приходжу до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в повному обсязі. На підставі ст.ст.24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved