Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

20 жовтня 2021 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися до [PERSON] на відстань 200 метрів, а також до інших місць частого відвідування постраждалою особою: місце роботи та місце проживання (перебування) батьків; заборонити особисто і через третіх осіб переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Направити [PERSON] , [INFO] , до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської області державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців. Свою заяву обґрунтовувала тим, що проживає у квартирі своєї матері за адресою [ADDRESS] , де разом із нею до розірвання шлюбу проживав її колишній чоловік, [PERSON] . Постійна неадекватна поведінка з боку [PERSON] стали причиною розриву відносин, шлюб розірваний рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.10.2020 року, справі № 490/2508/20. Проте, колишній чоловік не дає спокою заявниці, постійно переслідуючи вдома, на роботі та білябудинку її батьків, також систематично чинить відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке проявляється у виді постійних словесних образ в її бік, безпідставних криків, погроз та залякування, навіювання почуття провини та невпевненості, ляпасів, штовхання, нанесення побоїв та заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Переслідує її на машині та на дорозі створює аварійні ситуації, які загрожують її життю. Перебуваючи у неадекватному стані з`ясовує стосунки у агресивній формі, залякує її та її матір чим порушує їїї права та принижує честь та гідність. На неодноразові звернення працівники поліції проводили із [PERSON] профілактичні бесіди, а також попереджали про адміністративну та кримінальну відповідальність. 29.09.2021 року відносно [PERSON] був виданий терміновий заборонний припис серія АА, №110789 строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства 25.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] по відношенню до заявниці, а саме: вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру. Вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, оскільки [PERSON] своїми висловами ображає, знецінює її як особистість пригнічує, погрожує їй та її матері, що є психологічним насиллям. Крім цього побоюється за своє та материне життя. [PERSON] неодноразово чинив відносно неї фізичне насильство та погрожував заподіяти шкоду її матері, [PERSON] . Повертаючись з роботи додому або до батьків змушена постійно з острахом озиратись, оскільки [PERSON] переслідує її, перешкоджає сісти у у машину та потрапити до своєї квартири або до будинку батьків. В судовому зсіданні заявниця [PERSON] підтвердила викладене у заяві. Також повідомила, що з [PERSON] прожили 15 років, у офіційному шлюбі - 6 років. Колишній чоловік тривалий час, сім років, не працював та не надавав ніякої допомоги, фактично проживаючи за її рахунок, що стало причиною розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу почав її переслідувати, намагаючись схилити до відновлення стосунків та спільного проживання. Для того щоб не створювати конфлікту вона спілкувалась з ним, але акцентувала увагу, що майбутні стосунки між ними неможливі. Він їй погрожував та не давав можливості влаштувати особисте життя. Повідомила, що колишній чоловік застосовував до неї крім психологічного, яке виражалось у переслідуванні та образах, також і фізичне насильство, що виразилося у штовхані, синцях, тяганні за волосся тощо. Просила заяву задовольнити. Представник [PERSON] звертала увагу суду, що [PERSON] не заперечував того, що намагався спонукати її довірительку до сумісного проживання, переслідував її, застосовував фізичну силу і надалі має намір продовжувати налагоджувати стосунки з заявницею, оскільки вважає, що коли жінка каже - ні, то вона бажає стосунків, але не говорить про це, а він відчуває, що заявниця має до нього почуття. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснив, що викладене у заяві та у вступному слові є лише домислами та припущеннями заявниці, яке не підтверджується доказами. Розірвання шлюбу для нього стало несподіванкою та стресом. Після чого він почав відвідувати психолога. Він кохає заявницю, а розірвання шлюбу є лише формальністю. Вважає, що заявниця просто втомилась, але також має до нього почуття. Йому психолог порадив поступово налагодити контакт із дружиною, що він і робив, зустрічаючи її після роботи та біля будинку. Пояснив, що протягом 15 років спільного життя жодного разу не застосовував до дружини фізичне насильство. А те що сталося було відповіддю на насильство з боку дружини. Не заперечував, що ображав її словами, але то була захисна реакція на образи з боку дружини. Хоче з нею жити. Буде і надалі намагатись підтримувати та налагоджувати стосунки. Свідок [PERSON] суду повідомила, що заявниця є її донькою, яка перебувала тривалий час у шлюбі з [PERSON] . Він тривалий час не працював та жив за рахунок доньки та її рахунок, що стало однією з причин розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу колишній чоловік почав переслідувати її доньку. На прохання доньки вона викликала працівників поліції, які потім супроводили її додому, оскільки [PERSON] її переслідував. Вона також стала свідком переслідування коли донька, повертаючись додому хотіла сісти в машину, а [PERSON] перешкоджав цьому, але, побачивши її утік. Також донька показувала синці, заподіяні [PERSON] , постійно скаржилась на його домагання, наслідком чого стало те, що вона деякий час проживала разом з донькою, зустрічала її з роботи. Коли донька їхала у поліцію писати на [PERSON] заяву, то створив їй аварійну ситуацію. Після всих цих подій був винесений заборонний припис і протягом цього часу [PERSON] залишив доньку у спокої. Але після закінчення строку припису знову почав переслідувати доньку. Свідок [PERSON] повідомила, що є подругою заявниці. Пояснила, що під час шлюбу сторони проживало нормально, але перед розірванням шлюбу [PERSON] почав жорстко контролювати заявницю, а після розірвання шлюбу почав переслідувати. Подруга показувала їй синці, які утворилися від дій [PERSON] , розповідала їй про переслідування та змушування до підтримання стосунків, створення аварійної ситуації. Подруга після розірвання шлюбу ніколи не говорила, що має якість почуття до колишнього чоловіка, навпаки бідкалась, що не може здихатись від нього. Вважає, що [PERSON] хоче повернутись до подруги щоб жити на її утриманні. Вислухавши учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Норми статей 1, 3, 4, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачають, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя. Діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, серед іншого, ґрунтується на засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно зі ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Як вбачається з матеріалів цивільної справи заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у шлюбі, який 21 жовтня 2020 року був розірваний рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва (а.с. 8). Заявниця зареєстрована у с.Прибузьке Миколаївського (раніше - Вітовського) району Миколаївської області, проживає у квартирі, що належить згідно з договором міни від 28.09.2017 року (а.с.8-9). її матері [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, в якому [PERSON] вказана як мати (а.с. 7) . З огляду на місце реєстрації заявниці справа підсудна Жовтневому районному суду Миколаївської області. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що заявниця стала жертвою домашнього насильства з боку кривдника - її колишнього чоловіка [PERSON] , яке виражається у спонуканні заявниці до спільного проживання, переслідуванні з цією метою, образах та погрозах, а також заподіянні фізичного насильства. Вказане підтверджується поясненнями як заявниці, так і заінтересованої особи, показаннями свідків та заборонним приписом, серія АА, №110789 строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства 25.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] по відношенню до заявниці а саме: вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру (а.с. 11). Судом винесено ухвалу щодо витребування з поліції матеріалів щодо звернень заявниці, проте на час розгляду справи відповідь та матеріали до суду не надійшли. З огляду на скорочений строк розгляду заяви суд надає оцінку подіям за наявними доказами. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявниця зазначала психологічного та фізичного насильства, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для видачі обмежувального припису. Суд вважає, що існують ризики продовження у майбутньому домашнього насильства, оскільки заінтересована особа у вступному слові та у судових дебатах висловив думку, що буде і надалі підтримувати та налагоджувати стосунки з заявницею, яка не бажає цього, має стійке переконання у тому, що заявниця має до нього почуття, але не усвідомлює цього. На запитання представника заявниці відповів, що коли жінка на пропозицію відповідає «ні», то вона бажає, але не зізнається у цьому. За такого суд вважає, що вимоги про видачу обмежувального приписує такими, що підлягають задоволенню. З огляду на обставини справи, суд приходить до висновку, що ті заходи обмеження, про які просить заявник зможуть у повній мірі захистити її права та гарантувати безпеку. Разом з тим суд вважає, що шість місяців це надмірний строк обмеження прав заінтересованої особи, для переоцінки своєї поведінки та усвідомлення реальних обставин та перспектив у стосунках із заявницею йому буде достатньо чотирьох місяців. З огляду на обставини справи, суд вважає, що прийняте рішення щодо встановлення обмежувального припису є достатньою мірою впливу на заінтересовану особу, а тому вимогу щодо направлення [PERSON] на проходження програми для кривдників строком на шість місяців є надмірним та передчасним заходом.

Outcome: partial