overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

20.01.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 20.01.2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18 ). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає ( а.с. 13 - заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.01.2001 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 30 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про одруження ). В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 4,5 - копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не змінювала своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] заяв про відновлення свого дошлюбного прізвище не надав, суд вважає необхідним залишити йому також прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24.07.2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Через непорозуміння одне одного та діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, подружжя втратило почуття один до одного. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 липня 2004 року, актовий запис № 789. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно із частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за, наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначив, що 25.09.2015 року розірвав шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них народилося троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], які повністю перебувають на його утриманні і потребують матеріальної допомоги від матері. Відповідачка відмовилася надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей, тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25.09.2015 року (а.с.5) видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із копій свідоцтв про народження дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7) судом встановлено, що їхніми батьками є позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] Довідка Івчанської сільської ради за №1175 від 21.12.2015 року (а.с.8) свідчить, що діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні батька [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідачки на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частки від всіх її видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, оскільки відповідачка являється матір'ю дітей, має стабільний дохід.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 09.02.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та вони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9, 4). Згідно положень ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з грудня 2015 року спільного господарства та бюджету не ведуть та проживають окремо, поновлювати сімейні стосунки не бажають і відмовляються від надання судом їм строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 28.06.2009 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.21). Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю. На примирення з позивачем не згодна, просила суд залишити після розрівання шлюбу прізвище «[PERSON]» та наполягала на тому, щоб доньку [PERSON] суд залишив на її вихованні. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.06.2009 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирській області, актовий запис № 56 (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с.7). Сторони по справі дійшли згоди стосовно того, що малолітня донька - [PERSON], [INFO], залишаться проживати з матір'ю [PERSON] Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 10.11.2007 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні, разом не проживають з вересня 2015 року, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У зв'язку з ненаданням матеріальної допомоги на утримання дитини просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та наполягає на його задоволенні, оскільки наданий судом строк для примирення не надав позитивних наслідків. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Сторонам надавався строк для примирення, який не надав позитивних наслідків. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення ним повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

20.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання спільної неповнолітньої доньки - [PERSON], 2002 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки з грудня 2015 року. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2002 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського РУЮ у м. Києві зроблено актовий запис № 825 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2388 та видано свідоцтво (а.с. 4). Згідно довідки форми № 3 Комунального концерну «Центр комунального сервісу» м. Києва № 1713 від 18.01.2016 року дитина зареєстрована та проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 182 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

20.01.2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 02.07.2011 року вона та відповідач уклали шлюб. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з вересня 2013 року. З часу припинення фактичних відносин між сторонами спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Внаслідок тривалого часу не проживання вони переконались , що подальше спільне життя подружжя буде суперечить їхнім інтересам . Таким чином примирення між ними не може бути. Просила розірвати шлюб. До судового засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з вересня 2013 року, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просиза залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з вересня 2015 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

20.01.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 12.12.2012 року та мешкали однією родиною до грудня 2015 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери та різні погляди на сімейне життя, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Позивач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив,будь-яких заперечень до суду не надав, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторін різні характери та різні погляди на сімейне життя, тривалий час не мешкають з відповідачем однією родиною, відповідач у судове засідання не з'явився, не заперечує проти розірвання шлюбу, не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

20.01.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір KTXRRX04820127 від 28.01.2011 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 4425,65 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.11.2015 року має заборгованість 22052,87 грн., яка складається з наступного: 4425,66 грн. заборгованість за кредитом; 2,78 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 1703,90 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 14394,20 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1026,33 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22052,87 грн., а також судові витрати: 1218,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою KTXRRX04820127 від 28.01.2011 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved