Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

20.03.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння. 16.04.2015 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження по цивільній справі і справу призначено до розгляду в судове засідання на 30.04.2015 року. 30.04.2015 року до до суду звернувся [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації за належну частку. 12.05.2015 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження по цивільній справі і справу призначено до розгляду в судове засідання на 21.05.2015 року. 21.05.2015 року до суду звернулася представник відповідача [PERSON] з запереченнями проти позову, в яких посилалася на те, що при поділі будинку в натурі суд може відступити від рівності часток подружжя у спільній частковій власності, тоді як заявлено позов про визнання права власності на частку в спільному частковому майні з відступленням від рівності часток, що не грунтується на законі, прохає в задоволенні позову відмовити. 21.05.2015 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації за належну частку об'єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння. В первісному позові позивач посилалася на те, що в період з 16.04.1998 року по 23.03.2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем і 19.06.2001 року ними був придбаний жилий будинок №132, розташований по вул. Шевченка м. Гуляйполе Запорізької області, вартість даного будинку станом на 2015 рік становить 22133,58 грн., посилаючись на те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, вона є інвалідом 3 групи, потребує постійного лікування, вважає, що розмір її частки повинен бути збільшений, прохала визнати будинок №132 по вул. Шевченка в м. Гуляйполе спільною сумісною власністю її та відповідача, поділити будинок з відступом від рівності часток, визнавши за нею право власності на 2/3 частки будинку. У зустрічному позові відповідач заперечує проти первісного позову, посилається на те, що будинок №132, розташований по вул. Шевченка м. Гуляйполе Запорізької області, був придбаний в період шлюбу з позивачем, однак за кошти його батьків, проте доказів цього він надати не може, прохає залишити у власності позивача домоволодіння за адресою: Запорізька область м. Гуляйполе вул. Шевченко 132, стягнути з позивача на його користь грошову компенсацію замість його частки у вартості будинку в сумі 7377,86 грн. У судовому засіданні позивач первісний позов підтримала, зустрічний позов не визнала, суду пояснивши, що будинок придбаний у шлюбі, аліменти сплачувались не в повному обсязі, прохала визнати будинок №132 по вул. Шевченка в м. Гуляйполе спільною сумісною власністю її та відповідача, поділити будинок з відступом від рівності часток, визнавши за нею право власності на 2/3 частки будинку. Представник позивача [PERSON] вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню частково. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що частки сторін повинні бути рівними, зустрічний позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнала, посилаючись на те, що позивач не надала суду доказів того, що розмір аліментів, які одержує позивач, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування її неповнолітніх дітей, вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 16.04.1998 року сторони зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО №019854, виданим 16.04.1998 року виконавчим комітетом Краснополянської сільської ради Великоновоселківського району Донецької області (а.с.20). 13.09.1999 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії I-ЖС № 041745, виданого Залізничною селищною радою Гуляйпільського району Запорізької області 08.10.1999 року (а.с.21). 28.10.2001 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії I-ЖС № 043008, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 27.11.2001 року (а.с.22). 13.09.2005 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії I-ЖС № 008598, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 23.09.2005 року (а.с.23). 19.06.2001 року Пологівська товарна біржа Агропром-Інвест посвідчила договір купівлі-продажу жилого будинку №132, розташованого по вул. Шевченка в м. Гуляйполе Запорізької області, між [PERSON] та [PERSON]. 19.06.2001 року комунальним підприємством Імпульс Пологівської районної ради Запорізької області зареєстровано право власності на жилий будинок №132, розташований по вул. Шевченка в м. Гуляйполе Запорізької області, за [PERSON]. Вартість будинку станом на 06.02.2015 року становить 22133,58 грн., що підтверджується довідкою (а.с.24). 14.04.2012 року шлюб між сторонами розірваний рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23.03.2012 року, що підтверджується його копією (а.с. 25). Суд, задовольняючи первісний позов частково, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти...за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що до суду звернулася позивач як колишня дружина відповідача з позовом про визнання житлового будинку, зареєстрованого на її колишнього чоловіка, спільною сумісною власністю, так як будинок придбано в період їхнього шлюбу та визнання права власності на 2/3 цього будинку за нею, так як неповнолітні діти мешкають з нею, вона є інвалідом 3 групи і потребує постійного лікування, її колишній чоловік має заборгованість по сплаті аліментів, що не забезпечує розвитку її дітей. Судом не встановлено, що має поділ житлового будинку між сторонами в натурі, а тому відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.70 СК України. А тому суд доходить висновку, що житловий будинок №132, розташований по вул. Шевченка в м. Гуляйполе Запорізької області, зареєстрований за [PERSON], повинен бути визнаний спільною сумісною власністю сторін, так як придбаний у шлюбі, частки сторін у спірному будинку відповідно до ч.1 ст.70 СК України рівні. А тому первісний позов підлягає задоволенню в тій частині, яка підтверджена встановленими обставинами і перевірена наданими доказами. Суд, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову виходить з наступного: Судом не встановлено, що має поділ житлового будинку між сторонами в натурі, а тому відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.70 СК України. Судом встановлено, що житловий будинок №132, розташований по вул. Шевченка в м. Гуляйполе Запорізької області, зареєстрований за [PERSON], повинен бути визнаний спільною сумісною власністю сторін, так як придбаний у шлюбі, частки сторін у спірному будинку відповідно до ч.1 ст.70 СК України рівні. Відповідно до ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам сім'ї. Судом встановлено, що до суду звернувся відповідач, який є власником житлового будинку з зустрічним позовом до позивача про визнання за позивачем права власності на жилий будинок, який належить йому, та стягнення на його користь грошової компенсації за належну йому частку у будинку. Суд доходить висновку, що зустрічний позов не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами, так як судом не встановлено обставин, передбачених ч.2 ст.364 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено Так як первісний позов задоволено частково на суму 11066,79 грн., то судовий збір в сумі 234,60 грн. відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стягується з відповідача на користь позивача. Так як зустрічний позов залишено без задоволення, то судовий збір в сумі 234,60 грн. відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України не стягується з позивача на користь відповідача.

Outcome: partial