Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

21 грудня 2015 року, у відповідності до поштового відправлення, позивач, через представника, звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 18 листопада 2015 року № 339к у частині звільнення [PERSON], поновити її на посаді помічника лікаря-епідеміолога у Державній установі «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивувала тим, що фактично змін істотних умов праці не відбувалось, а реорганізація передбачала приєднання до новоствореної Державної установи «Центр громадського здоров»я Міністерства охорони здоров»я України», позивач не відмовлялась від продовження роботи на запропонованій посаді, наказ підписано не повноважною особою. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково вказуючи, що позивач 18.11.2015 вийшла на роботу та працювала і їй не повідомляли про винесення наказу щодо переведення на 0,5 окладу та про звільнення у зв»язку з її відмовою від переведення, про своє звільнення позивач дізналась тільки 19.11.2015, коли зранку прийшла на роботу і в цей день її ознайомили з наказом та видали трудову книжку. Від переведення на іншу роботу позивач не відмовлялась, оскільки в попередженні вона надала свою згоду щодо запровадження нових умов праці, пройшла атестацію за відповідною кваліфікацією. Представники відповідача позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, пояснивши, що на даний час процес реорганізації призупинено, ДУ «Центр громадського здоров»я Міністерства охорони здоров»я України» досі не утворений, і в.о.директора ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» як голова комісії з реорганізації має право підписувати накази про звільнення, у зв»язку з введенням нового штатного розпису та максимального збереження робочих місць працівникам було запропоновано роботу за цією ж посадою, однак зі зменшенням окладу до 0,5 посади і додатково 0,25 посади з виплатою зі спецфонду за заявою працівника, однак 18.11.2015 [PERSON] відмовилась працювати в нових умовах, у зв»язку з чим і була звільнена на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Позивач працювала на посаді помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень, з якої 18 листопада 2015 року була звільнена на підставі п.6 ст.36 КЗпП України у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці наказом № 339к від 18 листопада 2015 року. ( а.с.27-32, 95-96) Згідно з ч. 3,4 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо). Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2012 року № 6-59цс12. Виходячи з досліджених документів, а саме структури і штатної чисельності на 2015 рік Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», наказів МОЗ України від 30.11.2012 № 976 та від 11.06.2013 № 499, наказу Держсанепідслужби України від 21.07.2015 № 104, наказу ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 31.07.2015 № 55 та пояснень представників відповідача в установі мало бути проведено скорочення чисельності працівників. ( а.с.76-84, 85-87, 92-93, 130,132) Однак, виходячи з пояснень представників відповідачів було вирішено зменшити ставки до 0,5, у зв»язку з цим було розроблено новий штатний розпис та здійснені попередження працівників. Відповідного обґрунтованого рішення щодо доцільності проведення змін в організації праці та затвердження нового штатного розпису з переведенням працівників та 0,5 ставки суду надано не було. Реорганізація, яка мала місце в установі не стосувалась змін у штатному розкладі та зменшенні посадових окладів працівників, а мали місце лише приєднання до державної установи «Центр громадського здоров»я Міністерства охорони здоров»я України». Наведене зазначається в наказі № 77 від 23 жовтня 2015 року, який був прийнятий пізніше вирішення питання в установі щодо внесення змін до штатного розкладу. ( а.с.167-169) Як встановлено з наданих документів та пояснень сторін в розумінні п.1 ст.40 КЗпП України зміна в організації праці на час внесення попередження полягала в скороченні чисельності працівників. У зв»язку з чим 08 вересня 2015 року [PERSON] була попереджена про можливість звільнення з займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України за два місяці. ( а.с.91) Одночасно [PERSON] була запропонована посада 0,75 ставки помічника лікаря епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень ( з них 0,25 ставки по спец. рахунку), що в розумінні ч.3 ст.32 КЗпП України є зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією, посадою, а не переведення на іншу роботу. Як вбачається з попередження, [PERSON] погодилась з запропонованими умовами, про що поставила свій підпис і дані обставини підтвердила в судовому засіданні. В судовому засіданні оспорюється правомірність прийняття рішення про звільнення [PERSON] за п.6 ст.36 КЗпП України, а тому судом не розглядається питання правомірності прийняття рішення щодо зменшення посадових окладів працівникам установи та підстав скорочення чисельності працівників. Наказом № 68 від 15 вересня 2015 року, прийнято рішення щодо введення в дію з 18 листопада 2015 року штатного розпису Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» в межах граничної чисельності 539 штатних одиниць. ( а.с.92-93) Була створена комісія з питань переважного права на залишення на роботі працівників ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». ( а.с.94) 18 листопада 2015 року наказом № 338к на підставі нових структури та штатного розпису ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» введеного в дію з 18.11.2015 року [PERSON], помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень переведено на 0,5 посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень, з 18.11.2015. ( а.с.97-102) Вказаний наказ є чинним, ніким не скасований, не оспорений, прийнятий на підставі завчасного погодження [PERSON] щодо зміни її істотних умов праці. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що 18 листопада 2015 року вона вийшла на роботу та працювала, виконувати свою роботу не відмовлялась, пройшла відповідну переатестацію, що підтверджується наданим посвідченням ( а.с.137). Складений 18 листопада 2015 року акт про відмову від переведення на іншу роботу [PERSON] судом не може бути взятий до уваги, оскільки викладені в ньому факти не відповідають дійсності. Так, матеріали справи містять попередження [PERSON], де вона дала свою згоду на зміну істотних умов праці щодо її системи та розміру, 18 листопада 2015 року [PERSON] відповідним наказом переведено на 0,5 посади, а отже зазначення в акті, що [PERSON] відмовилась від переведення на іншу роботу є невірним. ( а.с.90) У зв»язку з чим не було відповідних правових підстав для звільнення [PERSON] 18 листопада 2015 року з посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень за п.6 ст.36 КЗпП України. Таким чином, звільнення [PERSON] було проведено упереджено та не об»єктивно, без врахування всіх обставин, а тому остання підлягає поновленню на посаді помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 19 листопада 2015 року. Разом з тим, суд не наділений повноваженнями щодо скасування наказів установ, а поновлення [PERSON] на роботі вже є захистом її порушених прав, а тому вимоги в частині скасування наказу від 18.11.2015 № 339к задоволенню не підлягають. Суд погоджується з доводами позивача щодо дотримання місячного строку звернення до суду, оскільки позивач отримала копію наказу та трудову книжку 19 листопада 2015 року, початок перебігу процесуального строку звернення до суду у відповідності до ст.69 ЦПК України у неї почався з 20 листопада 2015 року, 20 грудня 2015 року дійсно був вихідний день, а отже у відповідності до ст.70 ЦПК України 21 грудня 2015 року, позивач, через представника за укладеним договором про правову допомогу, у відповідності до поштового відправлення, звернулась з позовом до суду.( а.с.54) Посилання представника позивача на ч.4 ст.105 ЦК України як на підставу відсутності повноважень у в.о. директора [PERSON] підписувати документи, в тому числі накази на звільнення є не обґрунтованим, оскільки як юридична особа - Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» є діючою, відповідного рішення про припинення не прийнято і на даний час триває процедура реорганізації, а тому в.о. директора [PERSON] має всі повноваження щодо підписання наказів на звільнення, входить до складу комісії з реорганізації. На користь позивача слід також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суд визначає вказану суму, виходячи з довідки про середню заробітну плату ( а.с.173) відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, № 100, (з наступними змінами). Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 19 листопада 2015 року по день розгляду справи в суді, що не входить до розрахунку - 09 березня 2016 року становить: 154,22 (середньоденний заробіток) х 76 робочих дня ((8 днів листопада 2015 року) + 23 дні грудня 2015 року) + 19 днів січня 2016 року) + 21 день лютого 2016 року) + 5 днів березня 2016 року)) = 11\~720,72 грн. Враховуючи, що позовні вимоги в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обґрунтовані і підлягають задоволенню, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати в справі у вигляді судового збору, що мав би сплатити позивач при звернення до суду з позовом за ставками 21 грудня 2015 року за дві позовні вимоги в сумі 974 грн 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial