Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

20.05.2016р. до Савранського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що з 22.11.1997р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Куцевал» на прізвище чоловіка «Рибачук». Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що вони з відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини, більше 2 років сторони разом однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, майна, котре підлягало б поділу між сторонами немає. На даний час сторони проживають в одному будинку, але кожний з них веде окреме власне господарство. Після розірвання шлюбу позивач має намір проживати з дітьми окремо. Причиною припинення шлюбних відносин між сторонами стало несумісність характерів, різні погляди на життя, не бажання рахуватися з думкою один одного при вирішенні будь-яких сімейних проблем внаслідок чого в сімї виникають постійні непорозуміння в стосунках, що постійно супроводжувалися сварками і скандалами. Останні два роки відповідач почав зловживати спиртними напоями, ніде не працює, не займається вихованням і матеріальним забезпеченням власних дітей, що згодом призвело до розірвання стосунків. Таким чином позивач з відповідачем разом однією сімєю не проживають, кроків до примирення не здійснюють, відновлювати з відповідачем сімейні стосунки позивач наміру не має. Позивач як жінка має право на щасливе особисте майбутнє, на спокій, тому просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей разом з матір'ю. 06.06.2016р. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про те, що вона підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі (а. с. 16). [PERSON] в судове засідання також не з'явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 17). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 113 СК України, право на вибір прізвища після розірвання шлюбу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача і відповідача, викладені ними у заявах, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. 22.11.1997р. Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб (свідоцтво про одруження серії І-ЖД № 059039) (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД № 288337) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД № 193066) (а. с. 6, 7). Сторони припинили шлюбні стосунки більше 2 років назад, сторони не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, майна, котре підлягало б поділу між сторонами немає. Причиною припинення шлюбних стосунків стало несумісність характерів, різні погляди на життя, не бажання рахуватися з думкою один одного при вирішенні будь-яких сімейних проблем внаслідок чого сімї виникають постійні непорозуміння в стосунках, що постійно супроводжувалися сварками і скандалами, та зловживання відповідачем спиртними напоями. Шлюб носить формальний характер та порушує інтереси сторін, а також інтереси неповнолітніх дітей. За таких обставин суд прийшов до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, але сторони не мають наміру зберегти шлюб, в даний час шлюб носить формальний характер і перешкод для його розірвання немає. Позов відповідачем визнаний в повному обсязі. Однак суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Тому визначення місця проживання не повнолітньої [PERSON], [INFO] не підлягає розгляду в судовому порядку і провадження по справі в цій частині необхідно закрити. Крім того відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Оскільки спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] не виникло то в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору підтверджується банківською квитанцією № 0.0.555606033.2 від 20.05.2016р. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial