Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

20.07.2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначає, що 31.10.2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір поруки №120708- 20/14-5, за яким поручитель зобов'язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 10.02.2014 року № 11559-20/14-1, який був укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТзОВ «ІРС СІСТЕМ». Вказує, що починаючи з травня 2015 року позичальником ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» не виконуються умови кредитного договору в частині сплати процентів за користування кредитними коштами та станом на 22 травня 2015 року така заборгованість становить 17835,62 грн. Оскільки, боржник та відповідач свій обов'язок з повернення грошових коштів не виконали, за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 1116389,32 грн. Просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 1116389,32 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду клопотання, яким просив провести судове засідання за наявними матеріалами справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, пояснень по суті заявлених вимог не подав, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити із врахуванням наступного. Судом встановлено, що 10.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та товариством з обмеженою відповідальністю «ІРС СІСТЕМ» було укладено кредитний договір № 11559-20/14-1 (далі - кредитний договір) відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язався надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. За умовами п. 1 кредитного договору кредит надавався із лімітом кредитної лінії - 903000 грн., із кінцевим терміном повернення кредиту - 29.08.2014 року, із ціллю використання кредиту - поповнення обігових коштів, та фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 17 % річних (а.с.11-14). 01.12.2014 року між позивачем та ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» було укладено договір про внесення змін до вищевказаного кредитного договору, згідно умов якого сторонами було внесено зміни до предмету договору та визначено, що ліміт кредитування складав 900000,00 гривень, а строк кредитної лінії діяв по 05 січня 2015 року (а.с.15-19). Договором про внесення змін від 25.12.2014 року до кредитного договору сторонами, були внесені зміни щодо розміру процентів за користування кредитом та продовжений строк кредитної лінії по 05 березня 2015 року (а.с.13). 17.02.2015 року сторонами кредитного договору, були внесені зміни щодо розміру процентів за користування кредитом, продовження строку кредитної лінії по 21 травня 2015 року та змінений розмір процентів за користування кредитом до розміру - 32,5 % процентів річних, а починаючи з 05.03.2015 року - 27,5 % процентів річних (а.с. 19-20). Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок (а.с.16). Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником встановлених п. 4.1. договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом (а.с.16). Як вбачається із п.п. 4.3.-4.4. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком з дня надання кредиту по дату кінцевого терміну повернення кредиту, зазначену у п. 1.1.2 договору. Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (метод факт/факт). Нарахування банком процентів здійснюється щомісячно за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал про розрахунку процентів не включається (а.с.16). За змістом п. 6.1.3 кредитного договору, позичальник зобов'язується своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та винагороди банку в порядку, передбаченому договором (а.с.17). Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікові ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленим НБУ на дату сплати (а.с.17). Крім того, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 % річних від простроченої суми за весь час прострочення (п. 8.2 кредитного договору) (а.с.17). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Так, судом встановлено, що позичальником ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» належним чином не виконувались зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, а загальна сума заборгованості становить: основна заборгованість - 900000 грн., прострочені проценти - 64614,39 грн., сума пені за несвоєчасну сплату процентів - 3839 грн., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 78410,96 грн., відповідальність за порушення строку погашення кредиту - 39205,48 грн., відповідальність за порушення строку погашення процентів - 1919,49 грн., сума інфляції за кредитом - 23400 грн. (а.с.34-36). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 120708-20/14-5 від 31.10.2014 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. Пунктом 3.2.6. вказаного договору поруки передбачено, що відповідно до умов кредитного договору, розмір зобов'язань за ним може бути збільшений (в тому числі при перенесенні (збільшенні) терміну повернення кредиту, збільшенні процентної ставки та/або інших платежів за кредитним договором), а підписанням цього договору поручитель надав свою згоду виступати поручителем за зміненим зобов'язанням у повному обсязі та погоджується з тим, що така зміна не потребує його повідомлення та/або погодження з ним (а.с.25-27). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В подальшому до вищевказаного договору поруки вносилися зміни згідно до договору № 1 про внесенні змін від 01.12.2014 року, та договору № 2 про внесення змін від 25.12.2014 року, договору № 3 про внесення змін від 17.02.2015 року (а.с.28-30). Водночас, пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК) (п. 2 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5). Відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості, однак остання булла залишена без реагування (а.с.32-33). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з позов підставний та підлягає до задоволення повністю, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 1116389,32 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved