Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

21.02.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 05 лютого 1994 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб, який виявився невдалим. Подружнє життя з відповідачем є неможливе через протилежні погляди на шлюб і сім`ю, а також несумісність характерів. Шлюбні стосунки припинено, однак з відповідачем проживають разом. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідач через органи ДРАЦС розірвати шлюб відмовляється, а тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності через оголошений карантин. Позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Подав заяву про визнання позову. У заяві також просить суд справу розглянути без його участі. Суд вважав можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що останні скористалися своїми процесуальними правами. Крім того, суд провів розгляд справи без участі її учасників маючи на меті недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, враховуючи оголошений на території України карантин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.1994 (а.с. 8). Сторони припинили шлюбні відносини, хоча проживають разом (а.с. 9). Суд вважає, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити їх інтересам, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інша половина сплаченого судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved