Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

21.01.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 18579,59 грн. та понесені судові витрати, обгрунтовуючи вимоги тим, що 01.11.2005 р. [PERSON] уклав з Банком кредитний договір і отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.09.2013 р. [PERSON] заборгував Банку 18579,59 гривень. Позивач про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою, за якою зареєстрований у встановленому законом порядку по вул.. Клименко, 125 в м. П'ятихатки (а.с. 21), судові повістки двічі повернулися з поштовим написом «за закінченням терміну зберігання». [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 77 ч. 1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Фіксування судового засідання не здійснюється через відсутність всіх осіб, які беруть участь у справі, що відповідає положенням ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01.11.2005 р. відповідно до укладеного з позивачем кредитного договору у вигляді заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування кредитом (а.с. 7-11) Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту (а.с. 4-6) станом на 30.09.2013 р. [PERSON] заборгував Банку 18579,59 грн., у тому числі: 3394,90 грн. - заборгованість за кредитом, 13823,76 грн. - заборгованість за процентами, штрафи: 500 грн. (фіксована частина) і 860,93 грн. (процентна складова). Відповідно до ст.. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідністю зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням розміру процентів, встановленого договором, від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, 1050 цього ж Кодексу за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав повністю, а відповідач умови кредитного договору не виконав, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст.ст. 526, 527, 554, 611, 625, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України,

Outcome: approved