Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

20.05.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на підставі договору купівлі продажу від 04 лютого 2020 року належить квартира [ADDRESS] . На момент продажу квартири в квартирі значиться зареєстрованим її колишній власник [PERSON] . Оскільки відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні, у добровільному порядку зняти з реєстрації відповідача неможливо, а його реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власниці майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.34). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, судові повістки, що направлялися на його адресу, повернулися за закінченням строків зберігання (а.с.30,32,37). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серії НОК № 800557 від 04.02.2020 року. (а.с.7-10). Відповідно до Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 198911023 від 04.02.2020 року, власником спірної квартири є [PERSON] (а.с.11). З довідки № 11-11/08-01/735 від 13.05.2020 року, виданої виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно Акту, складеного секретарем Миколаївської міської ради м. Миколаївка Донецької області. Зінковським Д.В., вбачається, що з грудня 2019 року по теперішній час [PERSON] у спірній квартирі не мешкає (а.с.17). Відповідно до ч. 1\~ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст.\~391,\~396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, самостійно покинув зазначену квартиру, перестав у ній мешкати та за власною ініціативою відчужив вказане нерухоме майно. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування спірною квартирою перешкоджає позивачу, як власниці житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved