overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

20.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 17.06.2013 в сумі 15335 грн 22 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1378 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідачів. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 17.06.2013 року сторони уклали договір кредиту відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір). Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2016 року становить 15335 грн 22 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 4395 грн 08 коп., заборгованість по сплаті відсотків 1091 грн 35 коп., пеня 7091 грн 35 коп., штраф 1550 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6-8), правильність якого відповідачем не спростовано. В силу положень частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи ту обставину, що розмір пені значно перевищує суму основного боргу, суд вважає необхідним зменшити її розмір до 3000 грн. За таких обставин, усього з відповідача підлягає стягненню 10037 грн 43 коп. /4395.08 + 1092.35 + 3000 + 1550/, а тому, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

20.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 45717 грн. 46 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов договору. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника і повідомив суду про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до положень частини 2 статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 16.01.2014 року сторони уклали договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-9). Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 10.10.2016 року складає 45717 грн. 46 коп., та складається з: заборгованості за кредитом 4300 грн. 00 коп., заборгованості по відсотках 35714 грн. 25 коп., 3050 грн.00 коп. заборгованості за комісією та 2653 грн. 21 коп. штрафу. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5), правильність якого відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

20.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач позов визнав; від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.06.2005 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Хоча сторони проживають разом, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

20.10.2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу зазначивши, що 13 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області Україна, актовий запис №207. [INFO] року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З 2015 року однією сімєю з відповідачем не мешкає у зв'язку з тим, що відповідач не працює, матеріально сімю не утримує, зловживає спиртними напоями, на підставі чого виникають сварки , що негативно впливає на виховання дитини. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. До судового засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з жовтня 2015 року, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

20.10.2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 05.08.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Зараз з відповідачем проживають разом, але після розірвання шлюбу мають намір проживати окремо. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, виникали постійні сварки, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, в позовній заяві вказала, що просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 05.08.2006 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №157 (а.с.4). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивачка, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

20.10.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 14.11.2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та Захара, [INFO], які за згодою сторін мешкають із матірю. З травня 2016 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 14.11.2007р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та Захара, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З травня 2016 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

20.10.2017 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи вимоги тим, що з 26.12.1997 він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, а тому шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. На даний час спору про щодо визначення місця проживання дітей та розподілу спільного майна між сторонами немає. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, подали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, а також заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти задоволення позову. При таких даних суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває з [PERSON] в шлюбі з 26.12.1997 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис №954, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.12.1997. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], повнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Як зазначив позивач [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства і подальше збереження сім'ї не можливе. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач зазначені обставини не оспорювала. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

20.10.2017 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 31 травня 1997 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON]. Спільне життя у них не склалось, подружнє життя припинили, спільного господарства не ведуть, близько року проживають окремо, а тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, у наданій заяві просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31.05.1997 року Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №\~220(а.с. 5). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення(частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

20.10.2017р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 25.04.2012р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивач про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

20.10.2017 року [PERSON] звернувся із заявою до суду, в якій просить встанови-ти факт родинних відносин, а саме, що він є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]. Мотивує це тим, що на день смерті батька залишилось спадкове майно, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в його свідоцтві про народження не вірно записано батька, замість «[PERSON]», вказано «[PERSON]». Заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву просить задовольнити. Сільський голова надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 25.09.2017 року №1283/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з тим, що не встановлений факт родинних відносин. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] заявника видно, що його прізвище вказано «[PERSON]», а в паспорті [NUMBER] «[PERSON]», а батьком вказано - [PERSON], а в свідоцтві про смерть останній значиться як [PERSON]. У суду немає підстав не довіряти вказаним документам та поясненням заявника, викладених у заяві, а тому суд вважає факт родинних відносин доведеним, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для подальшого оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Заявником сплачено судовий збір в сумі 320 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

20.10.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.11.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved