Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

21.01.2014 року [PERSON], діючи в інтересах малолітніх дітей звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення та зобов»язання не чинити перешкод у користуванні. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 08.08.2008 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2011 року. Від шлюбу з відповідачем народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Квартира в якій зареєстровані малолітні діти належать [PERSON] на праві власності за договором купівлі-продажу від 05.04.2005 року ВСВ № 655017. Починаючи з квітня 2013 року і по даний час, позивач та малолітні діти не мають змоги проживати у вище зазначеній квартирі. Відповідач має намір продати квартиру, тому повивозив з неї всі меблі та інші речі, необхідні для нормального проживання у ній малолітніх дітей. Ключів від квартири у неї немає, на її вимогу [PERSON] ключів не дає, а тому вона разом з дітьми позбавлені можливості проживати на житловій площі за місцем реєстрації. З приводу неможливості проживання дітей у спірній квартирі з причин, які створює відповідач, 30.08.2013 року вона і за результатами поведеної перевірки отримала відповідь про відсутність адміністративного правопорушення в діях [PERSON], з порушених нею у зверненні питань їй також було рекомендовано звернутись до суду в приватному порядку. 17.12.2013 року в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача нею було направлено лист з проханням усунути перешкоди малолітнім дітям у користуванні спірною квартирою, однак жодної відповіді від [PERSON] не отримала. Позивач також зазначила, що має у власності однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], але в цій квартирі крім неї з дітьми проживають ще чотири особи (батько, мати, рідна сестра із своєю дитиною). [PERSON] має намір продати квартиру, в якій зареєстровані малолітні діти для чого він має намір зняти останніх з реєстрації, однак рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.10.2013 року позов [PERSON] було залишено без задоволення. Служба у справах дітей Голосіївської РДА у м. Києві за результатами звернення [PERSON] також не дала своєї згоди на зняття дітей з реєстрації. Просила зобов»язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою малолітнім дітям та зобов»язати останнього не чинити перешкод у користуванні квартирою. 26.02.2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з зустрічною позовною заявою про визнання малолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтуванням зазначених зустрічних позовних вимог, відповідачем зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2011 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Цим же рішенням встановлено, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір»ю [PERSON], також рішенням встановлено, що діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS], власником якої є їх батько [PERSON], але фактично будуть проживати з матір»ю за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що визнає усі свої обов»язки щодо дітей та ніколи не відмовлявся і не відмовляється від них, але колишня дружина [PERSON] створює штучні перешкоди, оскільки він мав намір продати спірну квартиру для того, щоб оплатити новуквартиру, у зв»язку з цим виникли складнощі, що тільки погіршують його фінансове становище. Зазначив також, що готовий взяти дітей до себе проживати та на своє повне утримання, однак [PERSON] їх не віддає, хотів урегулювати будь-якими способами конфлікт мирно, аби мати можливість продати стару квартиру, де зареєстровані діти та сплати борг за нову, тим самим покращити умови для дітей. Просив визнати малолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач наполягала на тому, що діти мають потребу проживати в кращих умовах ніж ті, що створені в однокімнатній квартирі, право власності на яку зареєстровано за нею. Крім того, за місцем розташування спірної квартири діти матимуть змогу відвідувати дитячий садочок та школу належних рівнів. З приводу зустрічних позовних вимог позивач та її представник заперечували в повному обсязі ,просили відмовити в їх задоволенні. Стверджували, що відповідач у такий спосіб має намір позбавити дітей житлової площі в м. Києві, а запропоноване ним місце для проживання дітей не є рівноцінним. Відповідач та його представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили у задоволенні первісного позову відмовити, посилаючись на те, що позивач у такий спосіб створює умови за яких відповідач позбавляється можливості вирішити питання щодо забезпечення житловим приміщенням себе та його спільних з позивачем дітей. Відповідач та його представник, просили суд прийняти до уваги те, що позивачу було запропоновано ряд варіантів для вирішення питання щодо забезпечення житловою площею дітей, однак жодна з пропозицій не була прийнята [PERSON] з метою створення перешкод. Просили задовольнити зустрічні позовні вимоги щодо визнання малолітніх [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою - [ADDRESS] з підстав, передбачених ст..ст. 71,72 ЖК УРСР задовольнити, зобов»язати Голсіїівський РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві зняти останніх зх. Реєстрації за зазначеною адресою, зобов»язати [PERSON] зареєструвати малолітніх дітей за місцем своєї реєстрації за адресою - [ADDRESS]. Представник відповідача Голосіївського РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з»явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності останнього. Третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленою, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась, про причини неявки представника суд не повідомлено. З огляду на викладене, врахувавши думку учасників судового розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Голосіївського РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві та третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. Заслухавши пояснення, з приводу заявлених позовних вимог, учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. При вирішенні заявлених позивачем позовних вимог, суд у першу чергу керується загальними нормами цивільно-процесуального законодавства щодо порядку здійснення цивільного судочинства. За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Правилами ст. 10 цього Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.ст. 60,61,131 ЦПК України: кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с.17,18). За даними довідки №3 на квартиру [ADDRESS], квартира є приватною власністю [PERSON], на житловій площі зареєстровано чотири особи: власник [PERSON], йодо діти [PERSON] та [PERSON], мати [PERSON]. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані з моменту народження. (а.с.15). Судом також встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] фактично проживають з матір»ю за адресою - [ADDRESS]. За даними довідки №3 на квартиру [ADDRESS], особистий рахунок відкрито на ім»я [PERSON], сім»я складається з п»яти чоловік: власника [PERSON], сестри [PERSON]., племінниці [PERSON], матері [PERSON], батька [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва, що ухвалено 31.10.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про зміну місця реєстрації малолітніх дітей, судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] не існує спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, за згодою батьків, яка була досягнута на момент розірвання шлюбу діти проживають з матір»ю за адресою - [ADDRESS]. Зазначене рішення також містить дані, що судом прийнято до уваги висновок Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про порушення прав малолітніх дітей у випадку їх перереєстрації з житлової площі, що складається з трьох житлових кімнат на житлову площу однокімнатної квартири (а.с.50-54). Звертаючись в суд з позовом, позивач [PERSON], посилається на те, що їх з відповідачем діти, з моменту розірвання шлюбу подорослішали, старшу дочку необхідно переводити до шкільного навчального закладу, а також створити належні їм умови для проживання та розвитку, а створити такі умови в однокімнатній квартирі вона позбавлена можливості. Крім того, стверджувала, що батько дітей чинить перешкоди щодо їх проживання у належній йому на праві власності квартирі. Відповідач, у судовому засіданні визнав, що має намір розпорядитися спірним житловим приміщенням, однак реєстрація місця проживання малолітніх дітей створює йому в цьому перешкоди. Крім того, відповідач визнав, що він має обов»язок перед малолітніми дітьми, турбується про них, приймає участь у їх вихованні і має бажання, щоб місце проживання дітей було визначено з ним у придбаній квартирі, що розташована в селі Новопетрівське, де створені всі зручності для їх проживання. Наразі, судом встановлено, що відповідач має заперечення щодо проживання його з позивачем малолітніх дітей у спірній квартирі, одночасно визнає, що діти є членами його сім»ї, місце проживання яких після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] за домовленістю останніх було визначено з матір»ю [PERSON], однак за сплином часу у дітей виникла потреба у покращенні житлових умов, що може бути забезпечено у випадку їх проживання за місцем реєстрації. За правилами ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, а правилами ст.405 цього Кодексу визначено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що малолітні [PERSON] та [PERSON] мають право та потребу для проживання у квартирі за місцем їх реєстрації, що є власністю їх батька, а останній має обов»язок забезпечити їх проживання у квартирі [ADDRESS]. Що ж стосується зустрічних позовних вимог відповідача про визнання малолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на проживання у квартирі [ADDRESS] з підстав, передбачених ст.ст. 71.72 ЖК УРСР, то вони не підлягають задоволенню, оскільки зазначені норми житлового законодавства не підлягають застосуванню судом до правовідносин, які склалися між сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] щодо проживання їх малолітніх дітей у спірній квартирі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved