Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

20.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 27.12.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . 28.11.2013 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб між ними розірвано. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2013 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30.01.2019 року, змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням суду від 15.05.2013 року, і на її користь з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказані обставини виконавчий лист, що був виданий на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2013 року було відкликано і 26.03.2019 року старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 5262094. Разом з тим, станом на дату закінчення виконавчого провадження у відповідача [PERSON] наявна сума заборгованості по аліментам, яка складає 19 858 грн. При цьому, 22.04.2019 року під час відкриття державним виконавцем Розівського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області виконавчого провадження № 58945311, вказана сума заборгованості не облікована у виконавчому провадженні. Таким чином, у [PERSON] наявна заборгованість по аліментам за період з травня 2017 року по лютий 2019 року в розмірі 19 858 гривень, яку позивачка і просила стягнути на її користь. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 29.01.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13 год. 00 хв. 17.02.2020 року (а.с. 18). В подальшому розгляд справи було відкладено на 13.00 год. 03.03.2020 року, 14 год. 00 хв. 24.03.2020 року та на 12 год. 00 хв. 09.04.2020 року. Ухвалою суду від 03.03.2020 року за клопотанням представника відповідача - адвоката Кобця К.В., з Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції було витребувано копію виконавчого провадження № 52962094, з примусового виконання виконавчого листа № 2674/2710/13-ц, виданого 22.11.2016 року Іллічівськом районним судом м. Маріуполя (а.с. 42). У відзиві на позов, який подано 03.03.2020 року разом з доказами, представник відповідача - адвокат Кобець К.В., посилаючись на необґрунтованість позовних вимог зазначав, що за період з травня 2017 року по лютий 2019 року у відповідача відсутня заборгованість по аліментам, що зокрема підтверджується і самим розрахунком боргу по аліментам. Крім того, у 2014 та 2016 роках відповідачем на користь позивачки перераховувались кошти у вигляді аліментів на утримання дитини, водночас ці кошти не були враховані під час обчислення державним виконавцем заборгованості, а тому з урахуванням вказаних обставин, просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 36-39). Представник позивачки - адвокат Лаврищев В.В. у заяві, поданій в порядку ст. 182 ЦПК України, у зв`язку з порушенням представником відповідача строку на подання відзиву на позовну заяву та доказів до нього, просив вирішити справу за наявними матеріалами справи та позов задовольнити (а.с. 86-87). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Лаврищев В.В., не з`явилися, звернулися до суду із заявами, в яких просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився надав повноваження на представництво його інтересів суді своєму представнику - адвокату Кобцю К.В. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності вказаних учасників справи. Представник відповідача - адвокат Кобець К.В. в судовому засіданні фактично частково визнавши позов зазначив, що позивачкою невірно визначено період заборгованості по аліментам, а також, що відповідачем у 2014 та 2016 роках були здійснені поштові перекази на користь позивачки по сплаті аліментів, які не були обліковані державним виконавцем, а тому просив врахувати ці суми під час вирішення даного позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Частиною 3 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30.01.2019 року, яке набрало законної сили, встановлено наступне. 27.12.2008 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . 28.11.2013 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 11.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення. Зазначеним рішенням суду позов [PERSON] задоволено, змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням суду від 15.05.2013 року, і на користь останньої з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. Також вказаним рішенням суду відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2013 року (а.с. 59-60). 23.11.2016 року згідно до постанови старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, було відкрито виконавче провадження № 52962094 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 22.11.2016 року на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 71). Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів з 11.04.2013 року почала утворюватися заборгованість і станом на 01.05.2017 року заборгованість відповідача по аліментам склала 19 458 грн. (а.с. 58, 62, 66, 69). З 01.05.2017 року по 01.01.2018 року відповідач сплатив на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , в розмірі 200 грн., щомісячно, що складає суму 1 600 грн., а з 01.01.2018 року по 01.03.2019 року по 400 грн., щомісячно, а отже 5 200 грн. (а.с. 61, 63, 64). При цьому, внаслідок відсутності претензій позивачки щодо сплати їй не в повному обсязі аліментів за період з 01.05.2017 року по 01.11.2017 року, державним виконавцем не було включена недоплата по аліментам у загальну заборгованість. Отже, заборгованість відповідача по аліментам за період з 11.04.2013 року по 01.05.2017 року склала 19 458 грн. та за листопад і грудень 2017 року - 400 грн., у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів в повному обсязі, а тому загальна сума заборгованості по аліментам за вказаний період склала 19 858 грн., про що свідчать матеріали виконавчого провадження. У зв`язку із відкликанням, на підставі заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30.01.2019 року, виконавчого листа, виданого на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2013 року, постановою старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя від 26.03.2019 року, було закрито виконавче провадження № 52962094 (а.с. 6). 22.04.2019 року згідно до постанови державного виконавця Розівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, відкрито виконавче провадження № 58945311 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 01.03.2019 року на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30.01.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, заборгованість по аліментам в розмірі 19 858 грн., не була облікована у цьому виконавчому провадженні (а.с. 8). Розглядаючи доводи представника відповідача про те, що позивачкою невірно визначено період заборгованості по аліментам, суд хоча і знаходить ці доводи частково обґрунтованими, водночас вважає, що неправильне визначення періоду заборгованості в даному випадку не може свідчити про відсутність такої заборгованості. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем на користь позивачки у 2014 та 2016 роках булі здійснені поштові перекази по аліментам, про що свідчать квитанції № 7/1024 на суму 200 грн., № 4/112 на суму 500 грн., № 2/1016 на суму 400 грн., № 3/1017 на суму 300 грн., № 4/1031 на суму 400 грн., № 9/1020 на суму 200 грн., а всього на загальну суму 2 000 грн., які не були враховані державним виконавцем під час визначення розміру заборгованості (а.с. 89). За таких обставин, суд вважає необхідним відрахувати з загальної суми заборгованості сплачені відповідачем аліменти у 2014 та 2016 роках в розмірі 2 000 грн., враховуючи при цьому, що доказів стосовно не отримання цих коштів ані позивачкою, ані її представником суду надані не були. Водночас суд не вбачає підстав для врахування у заборгованість по аліментам надані представником відповідача чеки про здійснення переказів № 46 на суму 200 грн., № 25 на суму 600 грн. та № 47 на суму 200 грн., оскільки з цих чеків неможливо встановити, якій особі було здійснено переказ і за що (а.с. 39). Вирішуючи доводи представника позивача про необхідність відмови у прийнятті наданих представником відповідача доказів щодо сплати аліментів у 2014 та 2016 роках, через подачу їх з пропуском визначеного судом строку, суд виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 29.01.2020 року було відкрито провадження у даній справі і відповідачу роз`яснено право на подачу відзиву згідно до ст. 178 ЦК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали та доданих до неї документів (а.с. 18). Згідно до поштового повідомлення, відповідач [PERSON] отримав наведені вище документи, - 01.02.2020 року (а.с. 20). Разом з тим, відзив із доданими до нього доказами було подано представником відповідача - адвокатом Кобцем К.В. лише 03.03.2020 року, тобто дійсно з пропуском визначеного судом строку (а.с. 36-39). Але, оскільки договір про надання правничої допомоги було укладено між відповідачем [PERSON] та адвокатом Кобцем К.В. лише 17.02.2020 року, а відзив із доказами до нього подано, - 03.03.2020 року, то суд визнає пропуск останнім строку на подачу відзиву з поважних причин (а.с. 24-25, 36-39). Крім того, надані представником відповідача докази мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому суд не може їх відхилити, навіть за наявності порушення процесуального строку на подачу відзиву. В силу ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачка згідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання наведеного позову. Враховуючи, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі виходячи з розрахунку: (17 858, 00грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 840, 80 грн. (розмір ставки судового збору) /19 858, 00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 756, 11 грн.

Outcome: partial