Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

20 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про захист прав споживачів. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.04.2019 року він подав запит до відповідача в якому просив надати довідку про наявність чи відсутність в нього заборгованості станом на 16.09.2015 року, 07.07.2017 року, 25.06.2018 року та 25.01.2019 року. Позивач отримав відповідь на свій запит датований 26.04.2019 року, в якому не була надана інформація про заборгованість. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Позивач вважає, що відповідач всупереч вказаним вимогам неправомірно відмовив надати йому інформацію про існування чи відсутність заборгованості за вищевказані періоди. У зв`язку з чим, позивач просить суд зобов`язати відповідача надати йому довідку за підписом головного бухгалтера ПАТ «Криворіжгаз» та печаткою підприємства про наявність чи відсутність заборгованості станом на такі дати: 16.09.2015 року, 07.07.2017 року, 25.06.2018 року та 25.01.2019 року. Позивач, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представник відповідача, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином,\~але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Разом з цим, представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] на його запит було надано відповідь ПАТ «Криворіжгаз» від 26.04.2019 року, в якому зазначено, що в 2015 році по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . 30 заборгованість за користування природним газом становить 8121,80 грн. Таким чином, зауваження позивача про відсутність такої інформації не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить наявним письмовим доказам. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що спірні відносини виникли з приводу постачання та споживання природного газу, тому до них мають бути застосовані норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів»,\~Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015. Як вбачається з повідомлення від 14.08.2019 вбачається, що 12.04.2019 року Загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» Статут Товариства був затверджений в новій редакції, відповідно до якого були внесені зміни до повного та скороченого найменування товариства та визначено, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» є новим найменуванням публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» та є правонаступником всіх його прав і обов`язків. Відповідні зміни були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.05.2019, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру ЮООФОПГФ. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.\~ Як передбачено\~ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього\~Закону\~є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Позивач вважає, що його право на інформацію, як споживача послуг природного газу, було порушено у зв`язку з тим, що ПАТ «Криворіжгаз» у своїй відповіді на запит від 26.04.2019 року не надало йому відомостей щодо наявності чи відсутності заборгованості станом на 16.09.2015 року, 07.07.2017 року, 25.06.2018 року та 25.01.2019 року. Разом з цим, з листа ПАТ «Криворіжгаз» (а.с. 8) вбачається, що на запит [PERSON] було надано відповідь щодо наявності заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на 2015 рік в сумі 8121,80 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Також роз`яснено, що з 01.07.2015 року нарахування та збір сплати за спожиті обсяги природного газу здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», у зв`язку з чим було рекомендовано звернутися саме до цього товариства із запитом про надання інформації щодо стану заборгованості. Судом встановлено,\~що постановою\~Національної комісії,\~що здійснює\~регулювання у\~сферах енергетики\~та комунальних\~послуг №\~1587\~від 21.05.2015\~«Про анулювання\~ліцензій на\~постачання природного\~газу,\~газу (метану)\~вугільних родовищ\~за регульованим\~тарифом,\~виданих ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Дніпрогаз», ПАТ «Криворіжгаз», ПАТ «Київоблгаз», ПАТ «Харківгаз», ПАТ «Харківміськгаз» та ПАТ «Вінницягаз» анульовано на підставі заяв ліцензіатів ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01 липня 2015 року. Також, згідно з постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1588 від 21.05.2015 «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом» ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу (метану) вугільних родовищ (ліцензію переоформлено на безстрокову постановою НКРЕКП № 2247 від 01.09.2015). Відповідно до положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а також згідно з Правилами постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, які регулюють відносини між постачальниками та споживачам природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, саме ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надає фізичній особі-споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають в постачанні природного газу за його місцем проживання. Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз»надало інформацію на запит позивача в межах своїх повноважень станом до 01 липня 2015 року та розтлумачило право звернутися до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Щодо будь-яких інших порушень прав позивача як споживача послуг у позовній заяві не зазначалося та жодних доказів в їх обгрунтування не надавалося. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. У даному випадку позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб вони підтверджували обставину порушення відповідачем ЗУ «Про захист прав споживачів», саме на тих умовах які заявлені позивачем. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві було надано орієнтований (попередній) розрахунок судових витрат, зокрема судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3400,00 грн. Разом з цим, доказів на підтвердження цих витрат надано не було. Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача. Також, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed