Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

21.04.2015 року до Петриківського районного суду звернулась з позовом [PERSON] до Петриківської селищної ради, третя особа: Реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позивач в своїй заяві посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який за життя 11.08.2010 року склав заповіт, яким своє майно заповів позивачці. У зв'язку із тим, що відсутні документи, підтверджуючі право власності [PERSON] на земельну ділянку (пай) площею 2,000 га, розташованої на території Петриківської селищної ради, оскільки оригінал державного акту на землю був втрачений за життя батька, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, і вона вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку (пай) площею 2,000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (кадастровий номер: [NUMBER], державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 18.06.2004 року Петриківською райдержадміністрацією, зареєстрований в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку за [PERSON]). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити її вимоги. Відповідач - Петриківська селищна рада надали до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 25,30). Третя особа - реєстраційна служба Петриківського РУЮ надали до суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 24). Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14). За життя 11.08.2010 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 7). 17.02.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після померлого [PERSON] - земельну ділянку (пай), розташовану на території Петриківської селищної ради тому, що відсутні правовстановлюючі документи про належність спадкового майна спадкодавцеві (а.с.13). Розпорядженням Голови Петриківської районної державної адміністрації від 18.03.2004 року № 63-р-04 (а.с. 10) [PERSON] було надано у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, площею 2,0 га, розташовану на території Петриківської селищної ради, на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 9), який було втрачено за життя [PERSON] Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.05.2015 року земельна ділянка площею 2.0000 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] 18.06.2004 року на підставі Рішення органу виконавчої влади Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 18.03.2004 року 63-р-04 та видано державний акт від 18.06.2014 року серія [NUMBER] (а.с.32-36). Як вбачається з листа Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулись: [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом та [PERSON] про прийняття спадщини за законом на обов'язкову частку (а.с.28). Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.01.2015 року, встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як дружини та чоловіка з 1993 року по [INFO] року. (а.с.37) Згідно з ст. 1241 ЦПК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.21 СК України Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Отже [PERSON] не може претендувати на обов'язкову частку в спадщині післі померлого [PERSON] , а позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого батька за заповітом. Статтею 1217 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Беручи до уваги, що позивачка є єдиним спадкоємцем померлого батька за заповітом, [PERSON] за життя набув права власності на земельну ділянку (пай), площею 2,000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, але оригінал документу, що посвідчує право власності був втрачений ще за його життя, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за заповітом задовольнити. Судові витрати сплачені в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved