Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], а 25 травня 2016 року з уточненою заявою, в якій просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], встановити наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином: з 16 години пятниці до 21 години неділі другу та четверту неділі кожного місяця за місцем проживання батька за адресою cел. Білий [ADDRESS], при цьому перші два побачення за обовязкової участі матері на нейтральній території за вибором матері, але за межами місця її проживання; один будь-який місяць літа та один будь-який місяць зими за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS]. Просив стягнути з відповідачки судові витрати. Остаточно визначившись з позовними вимогами у судовому засіданні [PERSON] просив зобов'язати [PERSON], усунути перешкоди у спілкуванні з\~ сином [PERSON] та не перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною, встановити побачення 2 рази на місяць за місцем його проживання за адресою\~ [INFO], у період днів тижня з 16 год., пятниці по 21 год., неділі, без участі матері [PERSON], перебування дитини на протязі липня та лютого місяців року за місцем його проживання, без участі [PERSON] В обґрунтування позову вказав, що від фактичних шлюбних відносин відповідач народила сина. Однак, спільне життя не склалося, після чого син залишився проживати разом з матірю. Відповідач позбавила можливості спілкування з сином, не дозволяє приймати участь у його вихованні та спілкуватися з ним. У судовому засіданні [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги, пояснив, що останній раз бачився з сином у 2014 році, після чого відповідач усіляко чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. З цього приводу він звертався з заявою до служби у справах дітей, однак бажаного результату це не надало. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та пояснила, що перепон позивачу у спілкуванні з дитиною не чинила, він сам не виявляв бажання приймати участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що дійсно [PERSON] звертався до служби у справах дітей з заявою про вирішення спору щодо спілкування з дитиною, були викликані батьки дитини, однак вирішити спір мирним шляхом не виявилося за можливе. Зазначила, що підтримує позов з огляду на позицію відповідача, однак, пропонувала [PERSON] спочатку налагодити контакт з дитиною, оскільки в силу віку та часу в якій батько не спілкувався з сином можлива ситуація коли зустріч на території проживання батька, без участі матері, завдасть шкоди психологічному здоровю дитини. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 434347, виданого виконавчим комітетом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с. 7) Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини, складеного Зміївською районною державною адміністрацією 31.03.2016 року, працівниками служби у справах дітей з [PERSON] та [PERSON] було проведено роботу щодо вирішення питання про порядок участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], але батьки спільної згоди не дійшли, у звязку з чим рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою щодо визначення порядку та часу участі [PERSON] у вихованні дитини. (а.с. 12) З копії довідки № 438-29032016/63075, виданої управлінням інформаційного забезпечення, вбачається, що [PERSON] станом на 27.04.2016 року до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 21) Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сімї [PERSON] встановлено, що сімя проживає у власній квартирі в сел. Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області, пров Залізнийчний, 9 кв. 4. Зі слів [PERSON] працює за трудовими договорами. Від сусідів та мешканців села скарг не надходило. В квартирі є всі умови для гостювання та проживання дитини. (а.с. 8-9) У відповідності до\~ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.\~\~ Згідно до ч. 1 , ч. 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, здійснюючи цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та згідно з вимогами\~ст. 212 ЦПК України\~оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце проживання, мінливий заробіток, до кримінальної відповідальності не притягався, має бажання та намір приймати участь у вихованні малолітнього сина. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. У судовому засіданні було встановлено та не заперечувалось сторонами, що остання зустріч батька із сином мала місце у 2014 році, тобто у трирічному віці малолітнього [PERSON]. У період з 2014 року по цей час дитина була позбавлена можливості спілкування з батьком. Враховуючи вік дитини, психоемоційний стан, прихильність до матері, можливість сприймати факти й обставини, формування світогляду, суд ставить під сумнів, що перебування малолітнього протягом місяця за місцем проживання батька, за відсутності матері, не завдасть шкоди його психологічному здоровю, враховуючи відсутність психоемоційного контакту між батьком та сином. Таким чином, встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини, як побачення з сином за місцем проживання батька на протязі одного місяці літнього та зимового періоду, за відсутності матері, на даний час суд вважає недоцільним, що відповідає необхідності забезпечення психічного благополуччя дитини, позбавлення можливого відчуття тривоги та небезпеки, з огляду на тривалу розлуку з матірю. Не дивлячись на визнання позову відповідачем, суд не вбачає підстав для його задоволення у повному обсязі, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, що узгоджується з положеннями ст. 174 ЦПК України і в першу чергу забезпечує інтереси малолітньої дитини. Враховуючи малолітній вік та інтереси дитини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Виходячи з вищенаведеного і

Outcome: partial