Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

19 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку, але не нижче розміру передбаченого законодавством, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 14 лютого 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, у якому в них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з березня 2014 року проживають з відповідачем окремо, разом із сином проживає в будинку батьків, спільного господарства з відповідачем не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вказала, що на даний час працює психологом у Великоглушанській [PERSON] ст., а також перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Камінь-Каширського обєднаного управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності. Відповідач працює лікарем сімейної медицини в м. Київ, у звязку з чим має відповідний дохід. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, змушена звернутися до суду для примусового стягнення аліментів. Ухвалою судді від 10 липня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився, а також не подав заяви про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст.180\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141\~цього\~Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч.3 ст.181\~СК України за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуютьсяу частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони по справі 14 лютого 2012 року зареєстрували шлюб. В даному шлюбі в них 21 лютого 2013 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №238732 від 13 вересня 2013 року і який проживає разом з позивачкою, що стверджується довідкою Любешівської селищної ради №2197 від 18 червня 2018 року. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний гарантований розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. Відповідно до ст.182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд, дотримуючись меж позовних вимог, визначає аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. У відповідності до ч.1 ст.141\~ЦПК\~України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved