Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

21.08.2012 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом, в якому просила стягнути з відповідачки на її користь суму боргу в розмірі 140.000 грн., проценти з простроченої суми в розмірі 132.600 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1526 грн. При цьому позивачка вказує на те, що у 2006 році помер її чоловік [PERSON] До смерті чоловій постійно хворів та перебував у лікарні. Так як вона весь час знаходилась у лікарні біля хворого чоловіка, то вимушена була зберігати при собі грошову суму у розмірі 140.000 грн. та документи на майно. Одного разу, вона вийшла з палати чоловіка до аптеки за ліками, а коли повернулась, то помітила, що ні грошей, ні документів в її сумці не має. Її чоловік повідомив їй, що приходила його дочка від першого шлюбу [PERSON] та щось забрала із сумки. В той же день вона подзвонила відповідачці, яка сказала, що все їй поверне. Однак, через три тижні [PERSON] повернула лише документи, а гроші в сумі 140.000 грн. обіцяла повернути протягом 2006-2009 рр. Як вказує [PERSON], у 2009 році вона сказала відповідачці, що вимушена буде звернутися до міліції із заявою про викрадення грошей. Лише тоді [PERSON] пообіцяла повернути їй гроші до 01.06.2010 року. При цьому попросила вищезазначену суму в борг та запропонувала укласти з нею договір позики, про що 24.12.2009 року відповідачка власноруч, у присутності свідків, написала розписку, в який зобов»язалась повернути їй 140.000 грн., але до теперішнього часу борг не повернула. Посилаючись на викладенні обставини, вимоги ст.ст. 611,612,625,1046,1047,1049 ЦК України [PERSON] просила задовольнити її позовні вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково задоволено. На користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто борг у розмірі 149.240 грн. та вирішено питання про судові витрати. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12.02.2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2013 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2013 року та рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2012 року скасовані. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи [PERSON] позовні вимоги уточнила та доповнила. В заяві від 22.05.2014 року позивачка просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 140.000 грн. та 3% річних в сумі 9.240 грн., вказуючи на те, що [INFO] (за 4 дні до смерті її чоловіка) його донька від першого шлюбу [PERSON] обманним шляхом забрала із її сумки документи чоловіка та належні їй грошові кошти в сумі 140.000 грн. Згодом, документи чоловіка були їй повернути, а гроші - ні. Як вказує позивачка, у 2009 році [PERSON] визнала за собою борг за взяти без її дозволу грошові кошти та зобов»язалась повернути їх, про що 24.12.2009 року власноручно написала розписку із зазначенням строку повернення грошей - до 01.06.2011 року, однак, до теперішнього часу відповідачка зобов»язання за розпискою не виконала, грошові кошти в сумі 140.000 грн. їй не повернула. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що відповідачка взяла на себе зобов»язання повернути грошові кошти в сумі 140.000 грн., якими вона заволоділа без законних на те підстав, [PERSON] просить задовольнити її вимоги. При цьому позивачка вважає, що до даних правовідносин мають бути застосовані наслідки, передбачені ст.ст. 1212,1213 ЦК України. (а.с.35-36 т.2). В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечують, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. При цьому відповідачка пояснила, що позивачка [PERSON] є дружиною її померлого батька [PERSON], після смерті якого між ними протягом тривалого часу існує спір щодо спадкового майна. Як вказує відповідачка, розписку про повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 140.000 грн. вона написала під тиском з боку позивачки, яка прийшла до неї додому з двома незнайомими чоловіками, один з яких мав намір заселитися до квартири. [PERSON] стверджує, що значена в розписці сума 140.000 гривень є коштами, які вона зобов»язалась сплатити за 36/100 частин квартири [ADDRESS], що належить позивачці. На підтвердження даного твердження відповідачка посилалась на лист позивачки від 14.03.2011 року, в якому [PERSON] зазначала: «уплатите деньги по вашей расписке и мы потом пойдём в нотариальну контору и оформим документ на вашу квартиру». Представник відповідачки [PERSON] також зазначає, що розписка [PERSON] про повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 140.000 грн. не є підтвердженням укладення сторонами договору позики, а є платою за належну [PERSON] частину квартири [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прослухавши технічний запис показань свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] (а.с.25 т.1). Протягом тривалого часу між сторонами існує спір щодо спадкового майна [PERSON], за наслідками якого Деснянським районним судом міста Києва та Богуславським районним судом Київської області було прийнято рід судових рішень (а.с.19,20-21,22-24 т.1). Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2009 року відповідачкою [PERSON] власноручно було написано розписку, в якій відповідачка зобов»язалась сплатити позивачці [PERSON] 140.000 гривень до 01.06.2010 року (а.с.6 т.1). Саме за цією розпискою, за якою відповідачка взяла на себе зобов»язання повернути позивачці грошові кошти в сумі 140.000 грн., [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь безпідставно набути відповідачкою кошти, вказуючи на те, що відповідачка обманним шляхом забрала із її сумки документи чоловіка та належні їй грошові кошти в сумі 140.000 грн. У 2009 році [PERSON] визнала за собою борг за взяти без її дозволу грошові кошти та зобов»язалась повернути їх, про що 24.12.2009 року власноручно написала розписку із зазначенням строку повернення грошей - до 01.06.2011 року, однак, до теперішнього часу відповідачка зобов»язання за розпискою не виконала, грошові кошти в сумі 140.000 грн. їй не повернула. Відповідачка [PERSON] стверджує, що розписка писалась нею з інших обставин. 24.12.2009 року вона написала розписку, в який зобов»язалась до 01.06.2010 року викупити у [PERSON] за 140.000 грн. 36/100 квартири [ADDRESS], належних позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] Оцінюючи доводи сторін та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд враховує наступне. Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка пояснювала, що розписка від 24.12.2009 року була нею написана у зв»язку з тим, що [PERSON] пропонувала їй придбати належну позивачці частку у спадковому майні за 140 000 грн., на що вона ([PERSON]) погодилась з цією пропозицією та написала розписку про те, що сплатить вказану суму до 01.06.2010 року, проте в подальшому відмовилась від придбання частки позивача у зв»язку з відсутністю коштів. Вказані доводи відповідачки [PERSON] суд оцінює критично, оскільки зміст розписки не містить тексту, за яким [PERSON] зобов»язується викупити у [PERSON] за 140.000 грн. належні позивачці 36/100 частин квартири [ADDRESS]. Крім того, зазначені відповідачкою обставини, суперечать її поясненням, викладеним в запереченнях, та не узгоджуються з іншими доказами у справі. В судовому засіданні було прослухано технічний запис показань свідків [PERSON], [PERSON], які своїми підписами засвідчили вищевказану розписку. Так, як вбачається з пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні від 25.10.2012 року, остання зазначила, що її квартира знаходиться поруч з квартирою [PERSON] і їй була чутна розмова відповідачки з [PERSON] Потім її запросили засвідчити розписку про те, що [PERSON] зобов»язується виплатити [PERSON] 140.000 грн. за частину квартири [ADDRESS]. Як пояснила свідок, про зазначені обставини їй відомо зі слів відповідачки та з розмови, яку вона чула біля дверей квартири (а.с. 59-61 т.2). Як вбачається з пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні від 23.11.2012 року, останній вказав, що був присутній під час написання розписки і зазначена в розписці сума, є сумою боргу [PERSON], який вона обіцяла повернути (а.с. 68-73 т.2). Показання вказаних свідків суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки свідок [PERSON] перебуває в добросусідських дружніх стосунках з [PERSON], свідок [PERSON] у 2009 році приїхав з Білорусії шукати роботу та проживав у [PERSON] Крім того, покази зазначених свідків не узгоджуються між собою та протирічать іншим, зібраним у справі доказам. Так, як вбачається із заяви позивачки [PERSON] від 23.03.2011 року, переданою відповідачці приватним нотаріусом [PERSON], позивачка повідомляла [PERSON] про те, що відчужує (продає) належні їй на праві спільної часткової власності 36/100 [ADDRESS] за 140 000 гри., і в порядку ст. 362 ЦК України просить відповідачку повідомити приватного нотаріуса [PERSON] про бажання чи відмову придбати вказане нерухоме майно за вказану у заяві грошову суму (а.с.25,62 т.1). Зазначені обставини не заперечує і [PERSON] В той же час, як вбачається з розписки [PERSON], вона була написана відповідачкою задовго до вищевказаної пропозиції [PERSON] щодо викупу в неї належних 36/100 частин квартири [ADDRESS], а саме: 24.12.2009 року. Згідно змісту розписки вона містить зобов»язання відповідачки виплатити [PERSON] 140.000 грн. до 01.06.2010 року (а.с.6 т.1). Грошові зобов»язання в сумі 140.000 грн. перед позивачкою [PERSON] визнала в судовому засіданні 17.09.2014 року і сама відповідачка [PERSON] Відповідно до ст.ст. 11,509 ЦК України зобов»язання виникають з договорів та інших правочинів. Зокрема, згідно положень ст.ст. 1046,1047 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або інших речей. Як встановлено судом та вбачається з пояснень сторін та свідків, договір позики сторонами фактично не укладався - грошові кошти позивачкою [PERSON] відповідачці [PERSON] у борг не передавались. Заволодіння [PERSON] грошовими коштами позивачки у 2006 році за обставин, що зазначались позивачкою [PERSON], також не знайшло підтвердження в судовому засіданні і заперечується відповідачкою. З приводу зазначених обставин в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON], сестра та племінник покійного [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що доглядала брата в лікарні, неодноразово міняла постіль та не бачила під матрацом ніяких грошей. Свідок [PERSON] пояснив, що відвідував дядьку за тиждень до смерті та в день смерті. Ні дядька, ні його дружина не скаржилися йому про викрадення грошей. Допитані в якості свідків знайомі позивачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON] пояснили, що за декілька днів перед своєю смертю [PERSON] скаржився їм, що донька забрала в нього під матрацом документи та гроші. Скільки пропало грошей, покійний не повідомив. Суд вважає, що покази свідків [PERSON] та [PERSON], яким зі слів покійного [PERSON] відомо, що [PERSON] без дозволу взяла у нього значну суму коштів, в даному випадку не є належним доказом факту заволодіння відповідачем грошовими коштами позивача та розміру цих коштів. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт заволодіння відповідачкою [PERSON] грошовими коштами позивачки в сумі 140.000 грн. у 2006 році за обставин, що зазначались позивачкою, не знайшов підтвердження в судовому засіданні. В той же час, як вбачається з листа [PERSON] від 14.03.2011 року, у зазначеному листі остання вимагала відповідачку сплатити їй гроші по розписці. При цьому позивачка зазначала, що по домовленості з покупцем [PERSON] продала йому свою частину дачі в с.Лютарі Богуславського району Київської області та отримала за неї кошти. Оскільки ? частина спадкового майна на час її продажу відповідачкою не була зареєстрована за [PERSON], то вона надала позивачці довіреність на оформлення документів для продажу всієї дачі. Як зазначає позивачка в листі, в подальшому цей покупець відмовився від придбання її половини дачі, оскільки побачив її в іншу пору року в поганому стані, у зв»язку з чим [PERSON] змушена була за свої кошти робити ремонт та продавати дачу іншому покупцю в цілому. Як вбачається з листа, [PERSON] відмовилась віддавати гроші, посилаючись на їх відсутність (а.с.28 т.1). З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що хоча між сторонами договір позики в порядку ст. ст. 1046, 1047 ЦК України не укладався, можна вважати, що мала місце новація боргу у позикове зобов»язання в порядку ст. 1053 ЦК України, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] мала борг перед позивачкою, що виник з інших підстав. Доводи відповідачки про те, що за розпискою вона зобов»язалась виплатити [PERSON] грошові кошти в сумі 140.000 гривень за 36/100 частин квартири [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на наступне. Судом встановлено, що розписка від 24.12.2009 року була написана особисто [PERSON] та не містить умов виплати позивачці суми 140.000 гривень, а зазначає лише порядок оплати - «виплатити [PERSON] 140.000 грн.» та строки проведення оплати - «до 01.06.2010 року». Посилання відповідачки на викладену в листі [PERSON] від 14.03.2011 року фразу «уплатите деньги по вашей расписке и мы потом пойдём в нотариальною контору и оформим документ на вашу квартиру», як на підтвердження обставин зобов»язання суд вважає безпідставним, оскільки дана фраза містить лише вимогу про сплату коштів за розпискою. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є зокрема договори та інші правочини. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] має зобов»язання перед [PERSON] за розпискою від 24.12.2009 року на суму 140.000 грн. Дане зобов»язання відповідачка визнала під час розгляду справи як борг та зобов»язана виплатити [PERSON] вищезазначену суму. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3 % річних від простроченої суми в розмірі 9.240 гривень. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги [PERSON], то згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь [PERSON] понесені неї витрати по сплаті судового збору в сумі 1492 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved