Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

21 березня 2019 року до Зарічненського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2000 року. Під час шлюбу у сторін народились троє спільних дітей, одна дитина повнолітня та двоє неповнолітніх син [PERSON], 02 липня 2003 р. н. та донька Дарина 11 липня 2007 р. н. З серпня 2007 року сторони проживають окремо у них відсутній спільний побут, взаємні права та обовязки, тобто шлюб існує формально. Вказує, що не вважає за можливе зберегти шлюб, тому звернулась до суду із вказаною позовною заявою, яку просить задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснила, що з відповідачем подружніх відносин не підтримує упродовж 12 років, має іншого чоловіка від якого народила дитину та з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач у підготовче судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав повністю та просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Пояснив, що близько дванадцяти років не проживає разом із позивачкою, має іншу жінку з якою проживає у цивільному шлюбі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що у звязку із визнанням позову відповідачем згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 вересня 2000 року у виконавчому комітеті Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 11 (свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 130720), під час даного шлюбу у сторін народились троє дітей, двоє з яких на момент розгляду справи у суді неповнолітні, а саме: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ГЮ № 271131, видане 19 липня 2017 року), донька Дарина, [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ГЮ № 311724, видане 20 березня 2019 року). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків близько дванадцяти років, кожен з них перебуває у фактичних шлюбних відносинах, спору щодо місця проживання дітей їх утримання та щодо поділу майнау сторін немає. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, ст. 142 ЦПК України на користь позивачки підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяви, тобто 384,20 грн., інші 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved