Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

21 березня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення та зменешення розміру аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 29 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів на утримання дитини, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заперечуючи проти позовних вимог відповідачка, [PERSON], 23 квітня 2018 року подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву відповідачки, [PERSON], до спільного розгляду з первісним позовом, та постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Позивач, [PERSON], та відповідачка, [PERSON], подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі поданих ними документів. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, [PERSON]: Позовні вимоги позивач, [PERSON], мотивував тим, що дійсно від зареєстрованого з відповідачкою [PERSON] шлюбу має дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. На підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року з нього на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він сплачує аліменти. Звернутися до суду його змусило те, що з часу ухвалення судом вищевказаного рішення у нього змінився сімейний та матеріальний стан, а також погіршився стан здоровя. Позивач, [PERSON], зазначав, що у січні 2015 року він уклав шлюб з [PERSON], у якої є син [PERSON], [INFO], який має інвалідність. Також, від шлюбу з [PERSON] 10.07.2015 року у них народився син [PERSON]. Отже, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], а також непрацездатна дружина. Крім цього, в останній час стан його здоровя суттєво погіршився, в звязку з чим за місцем роботи, він не пройшов медичний огляд та його було звільнено з роботи з ПрАТ «Нововолинськийливарний завод». В звязку з хворобами він потребує лікування. На даний час він постійно проживає у м. Нововолинську з сімєю за місцем реєстрації своєї дружини [PERSON] В обгрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] надав суду такі докази: - копію рішення Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року про стягнення з нього на користь відповідачки, [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - свідоцтво про укладення шлюбу з [PERSON]; - свідоцтво про народження 10 липня 2015 року сина [PERSON]; - свідоцтво про народження 30 травня 2012 року [PERSON]; - документи про стан здоровя дитини-інваліда [PERSON]; - документи про стан здоровя [PERSON]; - трудову книжку [PERSON]; - довідка Нововолинського УСЗН про отримання [PERSON] щомісячної одноразової допомоги при народженні; - розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментах перед [PERSON], який складено державним виконавцем від 14 лютого 2018 року, з якого видно, що з березня 2016 року накопичилася та існує заборгованість станом на січень 2018 року в розмірі 21779 грн. Посилаючись на зміни в сімейному стані, оскільки він уклав шлюб та у нього збільшилося кількість утриманців, на те, що у нього погіршився стан його здоровя, внаслідок чого його було звільнено з роботу і він потребує лікування, а також на те, що у нього погіршився матеріальний стан внаслідок втрати постійної роботи, позивач, [PERSON], просив суд: - змінити, встановлений рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року, спосіб стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття; - припинити з дня набрання рішенням суду законної сили стягнення аліментів, визначених рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року, відкликавши виконавчий лист, та звільнити його від сплати судового збору. Позиція відповідача, [PERSON]: Заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, [PERSON], відповідачка, [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві зазначила, що відповідно до положень чинного законодавства мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить на час розгляду справи 930 грн. Вона отримує мінімальну заробітну плату, тому не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Відповідачка, [PERSON], вважає, що позивач, [PERSON] приховує свої реальні доходи. Крім цього відповідачка, [PERSON], вважає, що звільнення позивача не повязано зі станом його здоровя, оскільки позивача звільнено з роботи завчасним бажанням (на підставі статті 38 КЗпП України), а не за невідповідність працівника займаній посаді внаслідок стану здоровя (п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України). В такому випадку він мав би право стати на облік до служби зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю в розмірі 1280 грн. Крім цього відповідачка [PERSON], зазначає, що дружина позивача [PERSON] отримує на сина [PERSON] державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1762 грн. На думку відповідачки, [PERSON], позивач [PERSON] «…навмисно ухиляється від офіційного працевлаштування хоча роботи скрізь вистачає». В звязку з вказаним, у відповідь на позов [PERSON], відповідачка, [PERSON] подає до суду позов про збільшення розміру аліментів з визначенням їх стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Позовні вимоги відповідачка, [PERSON], мотивувала тим, що потреби їх дитини значно зросли, донька [PERSON] розвивається. Сума аліментів, які сплачував позивач, [PERSON] на підставі рішення суду, складала близько 1000 грн. на місяць. Проте, наданий час зросли витрати на комунальні послуги, вартість продуктів, харчування. [PERSON] платно навчається у музичній школі, у студії танцю, займається у приватного репетитора, тому щомісячно вона витрачає на навчання доньки близько 1087 грн. Всі інші витрати вона несе самостійно. В обгрунтвування своїх вимог відповідачка, [PERSON], надала до суду такі докази: - копію свого паспорта громадянина України; - копію рішення Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - довідки з музичної школи та студії танцю про вартість навчання доньки [PERSON]. На підставі викладеного, з врахуванням письмового уточнення від 17 липня 2018 року, відповідачка, [PERSON], просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року шляхом зміни способу їх стягнення та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми\~права,\~які регулюють\~спірні правовідносини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги відповідачки,\~[PERSON]\~не знайшли\~свого підтвердження,\~тому суд\~не може\~їх задовольнити.\~Разом з\~цим суд\~визнає,\~що позовні\~вимоги позивача,\~[PERSON]\~в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому його позов належить задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 1. Позивач, [PERSON], та відповідачка, [PERSON], є батьками неповнолітньої [PERSON], 04 квітня 2008 року. Після розлучення позивач, [PERSON], проживає в м. Львові, окремо від відповідачки, [PERSON] та доньки [PERSON], які проживають в [INFO]. Позивач, [PERSON], у січні 2015 року уклав шлюб з [PERSON], яка має сина [PERSON], [INFO], який має інвалідність. В шлюбі з [PERSON] 10.07.2015 року у позивача народився син [PERSON]. На час зверненя до суду позивач, [PERSON] постійно проживає у [INFO] за місцем реєстрації своєї дружини [PERSON], з дружиною та дітьми. 03 січня 2018 року позивача, [PERSON], звільнено з роботи з ПрАТ «Нововолинськийливарний завод» за ст.38 КЗпП України. На час розгляду справи позивач, [PERSON], не працює, має ряд захворювань, які на його працездатність не впливають. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З березня 2016 року у позивача, [PERSON], утворилася заборгованість по аліментах перед відповідачкою, [PERSON], яка станом на січень 2018 року становить 21779 грн. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнаються. 2. 21 березня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення та зменешення розміру аліментів на утримання дитини. Заперечуючи проти позовних вимог позивача відповідачка, [PERSON], 23 квітня 2018 року подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів. Оцінка суду: 1. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Сторони визнають, що у справі належить змінити спосіб стягнення аліментів з позивача, [PERSON], на користь відповідачки, [PERSON], на утримання доньки, та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а тому вказані позовні вимоги належить задовольнити. 2. Ураховуючи позиції сторін суд зазначає, що фактично між сторонами має місце спір лише щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі, які належить стягувати з позивача, [PERSON], на користь відповідачки, [PERSON], на утримання доньки [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Таким чином, аналіз змісту статті 192 СК України дає підстави для висновку, що раніше визначений рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено у разі доведення для цього визначених вказаною нормою підстав Суд зазначає, що для вирішення спору сторонам належить під час судового розгляду довести такі факти: - чи мають місце зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя платника аліментів [PERSON], якщо так то наскільки слід зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини? - чи мають місце зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя стягувача аліментів [PERSON] (або дитини), якщо так то наскільки слід збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини? Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги про стягнення з позивача, [PERSON], аліментів в розмірі 1500 грн. мотивувала тим, що на її думку позивач, [PERSON] приховує свої реальні доходи, та «…навмисно ухиляється від офіційного працевлаштування хоча роботи скрізь вистачає». Оскільки донька [PERSON] навчається в музикальній школі, на студії танців, у репетитора, витрати на утримання доньки [PERSON] зросли, тому вважає, що позивач, [PERSON] може сплачувати аліменти на дочку в розмірі 1500 грн. Проте, відповідачкою [PERSON] не було надано до суду належних та допустимих доказів про зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя, тощо. Також, відповідачкою не доведено, що позивач, [PERSON] «…приховує свої реальні доходи, та …навмисно ухиляється від офіційного працевлаштування…». Твердження відповідачки, [PERSON], що позивач, [PERSON], приховує свої доходи доказами не доведено, та ґрунтуються на припущеннях, а тому суд, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, їх відкидає як безпідставні. Суд зазначає, що відповідачкою, [PERSON], не доведено ті обставини на підставі яких вона просила задовольнити її позовні вимоги. Крім цього, суд зауважує, що участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, тощо, регламентовано положеннями статті 185 СК України, а тому вказані витрати не можуть бути підставою для їх врахування при вирішенні даного спору. Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах\~своїх здібностей\~і фінансових\~можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з цим, суд вважає доведеними обставини на які посилається позивач, [PERSON], як на підставу своїх вимог про зменшення розміру аліментів. Твердження позивача, [PERSON] доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які позивачкою не спростовано. Доведено, що з 2015 року у позивача, [PERSON], відбулися зміни в сімейному стані, оскільки він уклав шлюб з [PERSON], у нього збільшилася кількість утриманців, народився син, у нього погіршився стан його здоровя, внаслідок чого його було звільнено з роботу і він потребує лікування, а також на те, що у нього погіршився матеріальний стан внаслідок втрати постійної роботи. Суд також враховує, що позивач на даний час не має роботи, має заборгованість перед відповідачкою по аліментах. З розрахунку заборгованості по аліментах видно, що платник аліментів [PERSON], будучи працевлаштованим, сплачував аліменти на користь [PERSON] в розмірі по 1000 грн. Отже, за відсутності доказів про покращення матеріального стану позивача [PERSON], суд переконаний, що у [PERSON] відсутня реальна можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж він сплачував їх до звільнення з роботи. Суд зауважує, що у випадку повного задоволення судом позовних вимог відповідачки, рішення суду поставить відповідача в заздалегідь скрутне матеріальне становище, що призведе до порушення прав позивача та членів його сімї, передбаченого статтею 48 Конституції України. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що виходячи з закріплених принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, з позивача, [PERSON] необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця. При цьому, відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень статті 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 5 вказаного закону індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved