overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

19 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2011 року. Від шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені пів року тому. Причиною припинення їх сімейних відносин вважає відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Не бачить сенсу у подальшому збереженні шлюбу. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, доводи заяви підтверджує, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Данилова» без змін. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 лютого 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 17. Також встановлено, що сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08 червня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 462. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

19 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про виділ в натурі частки майна , що є обєктом спільної власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 19.09.1989 року по 07 листопада 2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. В період шлюбу сторонами було придбано певне майно, яке рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.11.2012 року було визнано спільною сумісною власністю. Крім того, встановлено, що частка співвласника [PERSON] в холодильних камерах SIMENS, ШХ, ELECTROLUX, армійській холодильній камері та холодильній камері 5701968 ( 10м.) становить ? частину та визнано за [PERSON] право власності на ? частину таких холодильних камер.. Окрім того спільною сумісною власністю було визнано автомобілі Opel Omega, ГАЗ 3302 1, ГАЗ 3302, саморобний транспортний засіб, які в розумінні ч.2 ст. 370 ЦК України належать сторонам в рівних частках. Відповідач з 2005 року займався підприємницькою діяльністю за видами діяльності код КВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, а 22 квітня 2015 року припинив свою підприємницьку діяльність. Після ухвалення Баштанським районним судом Миколаївської області рішення від 26.11.2012 року, усе спільне майно сторін залишилось в одноособовому користуванні відповідача [PERSON] та використовувалось ним для здійснення підприємницької діяльності. В травні 2015 року позивач звернулась до відповідача з пропозицією надати автомобіль Opel Omega їй у користування, але останній їй відмовив, та повідомив, що у звязку із припиненням підприємницької діяльності має намір все спільне майно продати. Усе вищезазначене спільне майно сторін знаходиться на території домоволодіння по вул. Червоних партизан, № 7 в м. Новий Буг Миколаївської області, але позивач немає доступу до нього. Домовитись про порядок володіння та користування спільним майном сторони не змогли. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

19 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 01.10.2014 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Гасимова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії І-КЕ №122805, від 01.10.2014 року, актовий запис №1645 (а.с.4). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

19 червня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 березня 2003 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей доньку Сабіну, [INFO], доньку Дарю, [INFO] та доньку Анастасію, [INFO]. На даний час вони продовжують проживати спільно, однак сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Спілкування з відповідачкою закінчується конфліктами. Причинами погіршення їх відносин послугувала зрада відповідачки про яку йому стало відомо в березні цього року. Крім того, він не може змиритися з тим, що відповідач втратила інтерес до ведення домашнього господарства, неналежним чином піклується про їхніх дітей як мати, втратила бажання зберігати родинний затишок. Тому він вважає, що їх перебування в шлюбі негативно впливає на його психічне здоровя та психічне здоровя їхніх дітей, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав та надав аналогічні пояснення. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, однак заперечувала обставини, на які посилається позивач та повідомила, що позивач є віруючим, ходить до місцевого «будинку молитви» в с.Степанівка Красноокнянського району Одеської області і, як він їй повідомив, про те, що вона його зрадила, йому було видіння і тому він в цьому такий впевнений, але це неправда, вона його не зраджувала. Крім того, позивач постійно примушує її та дітей ходити до «будинку молитви», постійно носити відповідний одяг, що вже стало нестерпним. Щодо неналежного догляду за дітьми, то вона змушена була залишати дітей та їхати на заробітки до м.Одеси, так як позивач не хотів працювати та забезпечувати сімю. Єдине про що вона шкодує це те, що під час їхніх конфліктів з позивачем, вона зривалася на дітях. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 березня 2003 року Виконавчим комітетом Цеханівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №1 /а.с.4/. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку Сабіну, [INFO], доньку Дарю, [INFO] та доньку Анастасію, [INFO] /а.с.5-7/. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

19 червня 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього\~заборгованості за позиковим зобовязанням у розмірі 15\~600 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 02 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем буд укладений у письмовій формі договір позики, відповідно до якого позивач одночасно з підписанням цього договору передає у власність відповідачу у борг з обовязковим поверненням грошову суму в розмірі 8500,00 грн. Відповідач сплачує позивачу проценти за користування позикою у розмірі 60 % річних. Відповідно до п.2.1 умов Договору, відповідач зобовязався повернути позивачу позику в наступні строки згідно графіку: 05.05.2014 погасити 4250,00 грн. та нараховані відсотки; 10.06.2014 погасити 4250,00 грн. та нараховані відсотки. На адресу відповідача надсилалася вимога про виплату боргу ( в порядку ст.625 ЦК України) від 12.05.2015 року. Дотепер, відповідач не повернув заборгованість за договором позики, яка складається з суми боргу 8500,00 грн., відсотки 5100,00 грн. Відповідно до ст. 1047 ЦК України,договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, \~611, 615, 1046-1049, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно \~стягнути на користь позивача заборгованості за договором в сумі 13600 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп. відповідно до положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу».

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

19 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 23 квітня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] видане Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №05. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживаю разом з матір'ю. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, з 2013 року вони не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. Позивачка ставить питання про розірвання шлюбу, вона вважає, що сім'я розпалася остаточно, оскільки після реєстрації шлюбу чоловік зловживав спиртними напоями. На цьому ґрунті у них виникали сварки, але вона бажала зберегти сім'ю. Після народження доньки відповідач дуже змінився. До 2010 року відповідач не пив, але зараз почав зловживати спиртними напоями, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засідання позивачка була відсутньою, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 23 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] видане Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №05. В сім'ї сторін народилися діти, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] видане 18 листопада 1999 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №16, та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане 19 лютого 2003 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №03. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду про розірвання шлюбу, та інші обставини із життя подружжя. Суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Питання про розподіл майна сторони не порушують. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний. Діти проживають із позивачкою. Прізвище позивач просить залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

19 червня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 23.10.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. 13.03.2007 року шлюб між ними було розірвано. Зазначило, що вона з сином проживає окремо від відповідача та син знаходиться на її утримані. Відповідач не надає кошти на утримання дитини, працює, але приховує від неї місце своєї роботи, має нерегулярний, мінливий дохід. Зазначила, що вона втратила роботу та в даний час не працює, син навчається, що потребує певних грошових витрат, крім того на її утриманні перебуває і її неповнолітня донька від іншого шлюбу. Також вона надає матеріальну допомогу і своїй матері пенсіонерці. І зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на утримання сина [PERSON] [INFO], щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в сумі 1000 грн. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.10.1999 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. 12.03.2007 року шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства . Син проживає разом з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня - 1286 гривень. Враховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача запропонована сума в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

19 червня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 квітня 2007 року сторони уклали між собою шлюб, від якого мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Утримання та виховання дітей повністю лежить на позивачу та потребує коштів. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своїх дітей надає не регулярно, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та наполягає на задоволенні позову (а.с.20). Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.19). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис № 26 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають 2-х спільних дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 352980 від 23.07.2014 року (а.с.4), а також [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 178419 від 15.12.2009 року (а.с.5). Діти проживають разом з матірю [PERSON] і перебувають повністю на її утриманні. Відповідач по справі працює скотарем у СТОВ імені Ватутіна, має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати, проте матеріальну допомогу на утримання дітей надає не регулярно, таким чином позивачка вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При поданні позову, позивач по справі зазначила, що бажає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку і до повноліття дітей, оскільки відповідач має постійне місце роботи і регулярний дохід. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його рідних дітей в розмірі, зазначеному в позові, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

19 червня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та поваги, наслідком чого ставали постійні сварки, у звязку із чим позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась надала письмову заяву про слухання справи в її відсутність на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2012 року у відділі РАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 186903 від 20.06.2012 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 323351 від 04.09.2013 року (а.с.6). Дитина на даний час проживає разом з позивачем і після розлучення залишиться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди в судовому засіданні. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та систематичне вживання відповідачем спиртних напоїв, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставала дитина. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майновий спір між сторонами - відсутній. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved