Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду до досягнення доньки повноліття, тобто до [INFO] року та присудити аліменти за минулий час, а саме за три роки, а також стягнути додаткові витрати щомісячно 500 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний в 2006 році. Відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, в зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначає, що дитина є ученицею першого курсу ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» за професією: «Оператор комп'ютерного набору, офісний службовець». За навчання вона змушена сплачувати 1500 гривень. Самостійно сплачувати за навчання та утримання доньки вона не має змоги, ії кошт не достатньо для нормального фізичного та духовного розвитку дитини. Так, вони з донькою знаходяться у скрутному матеріальному становищу. Донька потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просять задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 25 січня 1985 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 травня 2006 року розірваний. 22 серпня 2000 року народилась [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 533, здійснений Відділом реєстрації актів громадського суду Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради. Батьками зазначені: мати [PERSON] та батько [PERSON]. [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та обидві зареєстровані за юридичною адресою КУ «Одеськиц міський центр обліку бездомних громадян»: м.Одеса, вул..Л.Толстого, 7 з 26.06.2015 року. [PERSON] є ученицею ДНЗ «Одеського центру професійно -технічної освіти» ІІІ атестаційний рівень, денної форми навчання, І курс навчання. Дитина проживає з матір'ю. Отже, на утриманні позивачки знаходяться неповнолітня донька, а батько не приймає участі у матеріальному ії забезпеченні, яка такої допомоги потребує. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання доньки в позасудовому порядкуі, як убачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання доньки щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до повноліття дитини. Відповідно до частини 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачка не навела та не надала докази того, що вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся від їх сплати, тому у задоволені вимог про стягнення аліментів за минулий період необхідно відмовити. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, оскільки позивачкою не зазначені та не надані докази щодо особливих чи виняткових обставин, в розумінні ст. 185 СК України. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: partial