Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача. 16 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі прилюдних торгів від 2 вересня 2019 року при виконанні виконавчого провадження №49658764 про звернення стягнення на предмет іпотеки він придбав квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки №Я-03040115 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Наявність зареєстрованого місця проживання відповідачів порушує право власника майна на його володіння, розпорядження та користування ним. З огляду на викладене, відповідно ст.ст.316, 317, 391, 391 ЦК України позивач просить його вимоги задовольнити. 2.Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач свої правом на подачу відзиву на позов не скористався. 3.Заяви, клопотання. 19 Травня 2020 року позивачем було подано заяву, в якій він просив усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] без надання іншого приміщення та зняти його з реєстрації. 29 травня 2020 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду провадження у справі в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] було закрито у зв`язку із відмовою позивача від цих вимог. 30 вересня 2020 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, шляхом виселення та зняття з реєстрації. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд із письмової згоди представника позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 4.Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні докази. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом її продажу на прилюдних торгах, а також виселено [PERSON] та [PERSON] із квартири без надання іншого житлового приміщення. 2 вересня 2019 року [PERSON] державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Боднарчуком Д.Л. було видано акт про проведення електронних торгів квартири [ADDRESS] , згідно якого його було визнано переможцем торгів. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. 6 вересня 2019 року на підставі вищезазначеного акту [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №Я-03-40115 від 04.09.2019 року у квартирі [ADDRESS] було зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 10 вересня 2019 року [PERSON] звернувся із вимогою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення із займаної квартири. 10 жовтня 2019 року було складено акт добровільної передачі квартири [ADDRESS] , та відсутності речей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який був підписаний [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Цим же, актом зафіксовано той факт, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають за кордоном. 2 червня 2020 року складено акт, що засвідчений Управляючою муніципальною компанією «Проскурівська» про те, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше трьох років. 29 вересня 2020 року УМП «Проскурівська» було складено акт про те, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , право власності на яку 6 вересня 2019 року набув [PERSON] , не проживає більше одного року. Оскільки [PERSON] згідно ч.1 ст.328 ЦК України на підставі правочину набув право власності на квартиру [ADDRESS] , наявність зареєстрованого місця проживання [PERSON] , який у квартирі не проживає понад три роки порушує права нового власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном. 5.Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Оскільки квартира [ADDRESS] не була придбана за рахунок кредиту, виселення члена сім`ї попереднього власника неможливе без надання іншого приміщення, з огляду на що в задоволенні вимоги про виселення [PERSON] слід відмовити. Враховуючи, що позивач за результатами електронних торгів набув право власності на квартиру [ADDRESS] , в якій зареєстровано місце проживання [PERSON] , та який у зазначеній квартирі не проживає понад один рік, суд зважаючи на положення ст.ст.391, 405 ЦК України приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житлом, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, є достатньою підставою для зняття з реєстрації її місця проживання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 768 грн. 40 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved