Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

21.08.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 12.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис №93. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Наразі сторони втратили почуття любові один до одного, більше трьох років окремо мешкають та не підтримують подружніх відносин. Ведуть окреме господарство, не проявляють турботи один про одного. Фактично їх родина розпалась і шлюб між ними існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження сімї не відповідає інтересам позивача. Відносно подальшого виховання дитини та визначення її місця мешкання у них спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №93. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву (вих. 38484 від 15.09.2015 р.) з проханням справу розглянути у її відсутність та зазначила, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву (вих. 38485 від 15.09.2015 р.) з проханням справу розглянути у його відсутність та зазначив, що проти позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 12.07.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис №93. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 300625. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на життя, сімю та бачення світу, що остаточно призвело до відчуження і втрати почуття любові та поваги один до одного. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~\~судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved