overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

21.01.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати рівними частки у спільній власності на квартиру [ADDRESS] співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто по 1/3 за кожним співвласником. При цьому позивач посилається на те, що сторони по справі 19.12.1997 року придбали вказану квартиру, оформивши угоду на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості. В теперішній час з метою відчуження квартири позивач звернулась до нотаріуса, який їй роз'яснив, що не зможе здійснити нотаріальну дію, оскільки в договорі купівлі-продажу не зазначені частки співвласників, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили квартиру за адресою: [ADDRESS], що вбачається з договору №97.12-792 купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1997 року, укладеного на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості та зареєстрованого 05.01.1998 року в КП «ОМБТІ та РОН». Вказана квартира загальною площею 49,0 кв. м. складається з 2 кімнат житловою площею 29,8 кв. м., а також: коридору -1, кухні - 4, туалету - 5, ванної - 6, вбудованої шафи - 7 /а.с.4-5/. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

21.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.09.2009 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 359 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2012 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 04 вересня 2009 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 359 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2012 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

21.01. 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача, в якому зазначила, що з 17 грудня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, доходів не має. Позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу. Тому, позивачка звертається до суду і просить стягнути з відповідача на її утримання, аліменти у розмірі ? частини з всіх видів заробітку кожного місяця але не менше встановленого законом розміру щомісячного прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, на період догляду за дитиною [PERSON] [INFO] до досягнення ним трирічного віку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву, згідно до якої позов підтримує, просить розглянути справу у її відсутність (а.с.18 - заява). Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву, згідно до якої проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність (а.с.19 - заява). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2011 року (а.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження), який на даний час проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Позивачка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач допомогу на утримання дружини не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі ? частини з всіх видів заробітку кожного місяця але не менше встановленого законом розміру щомісячного прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, на період догляду за дитиною [PERSON] [INFO] до досягнення ним трирічного віку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

21.01.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідем, що був зареєстрований 15.09.2001 року відділом РАГС Бориспільського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №297. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2001 року. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON] [INFO] За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки через несумісність характерів, що призвело до подальшого припинення шлюбних відносин. З грудня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з відповідачем. З огляду на це він вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду також надала заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у її відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо утримання дітей та поділу спільного майна не має. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнав позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

21.01.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила визначити місце проживання разом з нею малолітнього сина - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник органу опіки та піклування вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що сорони від шлюбу мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.03.2014 року. Сторони після розірвання шлюбу проживають окремо. Малолітній [PERSON] в даний час проживає разом з позивачем у [ADDRESS], де і зареєстрований. Рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради № 60 від 14.04.2014 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за яким дитині доцільно проживати разом з матір'ю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

21.01.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на даний час сім'я розпалася, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 березня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 188, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243 грн. 60 коп., однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

21.01.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на період її навчання в Чернігівському професійному ліцеї побуту №13, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до 30.06.2015 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та навчається в Чернігівському професійному ліцеї побуту з 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. (а.с 3, 6). Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у відповідача на утриманні перебуває дружина та неповнолітній син, одночасно з чим він здійснює догляд за батьками, які в похилому віці та потребують сторонньої допомоги, у зв'язку з чим він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній донці у розмірі ? частини всіх видів заробітку.(а.с. 33-39) Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

21.01.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 03.03.2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського МУЮ у Луганській області за актовим записом № 77. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і на його утримання відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу. Подружні відносини між сторонами припинилися в листопаді 2013 року. З цього часу сторони проживають окремо. Причиною припинення подружніх відносин стало те, що у сторін не було порозуміння, що призводило до сварок та скандалів. За таких обставин вона вважає, що подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу неможливе та недоцільне. Суперечок про майно між сторонами немає. Син після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського МУЮ у Луганській області за актовим записом № 77; після розірвання шлюбу сина залишити мешкати з нею; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, покласти на відповідача. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін у попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

21.012014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому пояснила, що вона з 22.10.1988 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 563. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦС. Шлюбні стосунки фактично припинені з січня 2009 року з причин відсутності порозуміння між сторонами, виникнення сварок, що призвело до втрати почуттів любові та поваги до відповідача. Сторони проживають окремо. Відповідач проживає в іншій сім'ї. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач у судове засідання, не з'явилася, надала суду заяву, в якій прохає суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується повідомлення в газеті «Запорізька правда» від 22.02.2014 року, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася й подальше збереження шлюбу неможливо, тому як буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

21.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 07.08.2009 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 205. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] З листопада 2013 року сторони припинили сумісне життя, сумісне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved