Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

20 червня 2018 року до Валківського районного суду Харківської області надійшов позов ПАТ «Харківгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Після уточнень в позові зазначено, що 24 березня 2014 року між ПАТ «Харківгаз» в особі начальника Зміївської філії Гнирі С.А. та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 16972 . Відповідно до предмету укладеного договору ПАТ «Харківгаз» зобов`язувалось безперервно надавати споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з газопостачання природного або скрапленого газу, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах передбачених договором. Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремого щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу в попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Відповідно до обсягів споживання по особовому рахунку, який відкрито на ім`я [PERSON] споживання природного газу за 2014 рік склало 7 560,00 м3 природного газу. Відповідно до чого, на виконання п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, по даному особовому рахунку проведено перерахунок вартості спожитого природного газу у бік збільшення за ціною, що діяла для категорії споживачів з річним обсягом споживання більше 6000 м3 та встановлено тариф на оплату послуг з газопостачання, який складає 3,645 грн. за 1 м3 спожитого природного газу. Таким чином, сума перерахунку вартості спожитого природного газу за 2014 рік склала 11 560 грн. 79 коп. Вказану суму перерахунку було включено до платіжного доручення, яке відповідачем було отримано в лютому 2015 року. Відповідно до п. 29 Правил, споживач повинен своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Як зазначено в позові, в результаті не сплати вищевказаної суми, ПАТ «Харківгаз» звернулось до Нововодолазького районного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу за результатами розгляду якої, судом був виданий судовий наказ від 05.09.2016 року, та який в подальшому був скасований за заявою боржника. Як підставу для скасування судового наказу, відповідач зазначав, що сума заборгованості виникла поза договірних відносин, оскільки договір надання населенню послуг з газопостачання укладено між нею та ПАТ «Харківгаз» 24.03.2014 року. Однак, проведення перерахунку вартості природного газу за 2014 рік проведено в січні 2015 року, по особовому рахунку відкритому вже на ім`я [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , набуття права власності на вказаний будинок відповідачем відбулось 09.06.2012 року, а тому, у відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до заяви від 24.03.2014 року, яка підписана відповідачем, остання погодилась з датою відкриття рахунку та об`ємами газу з моменту набуття права власності. Отже, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 10 902 грн. 85 коп. Позивач вимагає стягнути із відповідача на його користь заборгованість за спожитий природний газ в сумі 10 902 грн. 85 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити та пояснила, що відповідач ставши власником будинку за адресою: [ADDRESS] , в 2012 році зобов`язана була утримувати будинок та сплачувати усі житлово-комунальні послуги, в тому числі за спожитий природній газ. Представник відповідача заперечила проти позову та прохала відмовити в його задоволенні, як по суті, так і у зв`язку із закінчення на час подачі позову до суду строків позовної давності. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі. 04 червня 2018 року ПАТ «Харківгаз» звернулось до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ (а.с.2-4) Розпорядженням голови Нововодолазького районного суду Харківської області №631/602/18 від 13.06.2018 року цивільну справу передано на розгляд до Валківського районного суду Харківської області (а.с.19,20) Цивільна справа розподілена в провадження судді Логвінова А.О. та ухвалою від 10.08.2018 року відкрите провадження у справі (а.с.22,28-29) 09 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 09.06.2012 року на підставі договору купівлі-продажу право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , перейшло від [PERSON] до відповідача. В 2013 році відповідачем по справі за вказаною адресою побудований житловий будинок літ. «Н-2» з надвірними будівлями. Згідно рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради від 23.10.2014 року №142, житловому будинку літ. «Н-2», які розташовані на одному подвір`ї присвоєно адресу: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право власності від 28.05.2015 року, право власності на вказаний будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки місце реєстрації та проживання попереднього власника житлового будинку не змінювалось, договір про надання населенню послуг з газопостачання житлового будинку літ. «А-1» не розірвався, споживачем та платником за природний газ залишився [PERSON] 24.03.2014 року між Зміївською філією ПАТ «Харківгаз» та відповідачем укладено Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання № 16972 та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з п. 3 Договору №16972 характеристика об`єкта надання послуг є приватний будинок, що відповідає технічним характеристикам житлового будинку літ. «Н-2».Таким чином, з дати укладення зазначеного договору, а саме 24.03.2014 року відповідач є споживачем природного газу за вищевказаною адресою. На день укладання договору №16972 будь-яка заборгованість за споживання природного газу з січня 2014 року на 01.03.2014 року у відповідача відсутня. Позивач помилково зазначає, що обсяг спожитого природного газу становить 7 560 м3, оскільки за період з квітня по грудень 2014 року обсяги використаного природного газу становлять 1 407 м3. До укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання за № 16972 від 24.03.2014 року будь-які обов`язки зі сплати газопостачання до будинку [ADDRESS] у відповідача були відсутні. Також у відзиві зазначено, що навіть в разі якщо відповідач порушив зобов`язання за Типовим договором №16972, то правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивач вимагає стягнути заборгованість за період з січня по грудень 2014 року, перерахунок якого здійснено в 2015 році, а тому позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності. Крім того, згідно змісту позову нарахування складають 11 560 грн. 79 коп., а позивач вимагає стягнути заборгованість в розмірі 10 902 грн. 85 коп. (а.с.47-52) 18 жовтня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідно до п. 28 пп. 9 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання № 16972 , визначено обов`язок споживача не пізніше ніж за 7 днів до зміни власника (наймача) квартири, приватного будинку письмово повідомити виконавця про розірвання договору та розрахуватись за надані послуги, включаючи день, у який настала така зміна. В свою чергу, відповідно до п. 29 Правил, споживач зобов`язаний укласти договір про надання населенню послуг з газопостачання в письмовій формі. Таким чином, попереднім власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , порушено зобов`язання щодо повідомлення ПАТ «Харківгаз» про зміну власника домоволодіння, а відповідач в свою чергу, порушила терміни звернення до товариства із заявою про укладення договору в зв`язку із набуттям права власності на вищевказаний житловий будинок та лише 24.03.2014 року був укладений відповідний договір. До того ж, п. 10 Правил визначено, що річні обсяги споживання природного газу у попередньому році визначаються, у разі зміни власника об`єкта споживача - залежно від обсягів використаного природного газу з моменту зміни власника об`єкта споживача до кінця попереднього року. Набуття права власності відповідачем на житловий будинок відбулось 09.06.2012 року. Отже, відповідачу проведено перерахунок оплати вартості використаного природного газу за ціною, що діяла для категорії споживачів з річним обсягом споживання більше 6000 м3 та встановлено тариф на оплату послуг з газопостачання, який складає 3,645 грн. за 1 м3 спожитого природного газу. Обсяг по особовому рахунку відповідача за 2014 рік склав 7 560 м3 природного газу, відповідно до чого відповідачу проведено перерахунок оплати вартості використаного природного газу в бік збільшення на суму 11 560 грн. 79 коп. та з урахуванням часткової оплати, сума заборгованості відповідача склала 10 902 грн. 85 коп. (а.с.67-68) 01 листопада 2018 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких вказано, що правилами надання населенню послуг з газопостачання в редакції на час виникнення правовідносин не було визначено термін укладання договору. При цьому, за загальними правилами з новим споживачем укладається договір після розірвання з попереднім власником. Новий власник, який виявив бажання стати споживачем природного газу, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії направлені на розірвання договору, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами. Проте, позивач ігнорує факт відсутності у відповідача зобов`язань та повноважень щодо розірвання договору про надання населенню послуг з газопостачання та нести обов`язок щодо сплати заборгованості, яка утворилась з попереднім власником домоволодіння. У відповідача з 2012 року по 24.03.2014 року відсутня заборгованість за природний газ, що підтверджується п. 26 Договору №16972. Таким чином, 24.03.2014 року відбулось нове підключення внутрішньобудинкової системи газопостачання побудованого будинку літ «Н-2» відповідача до газорозподільної мережі та укладання договору з новим власником цього будинку з одночасним відкриттям особового рахунку на ім`я відповідача, на якому станом на 01.03.2014 року відсутня заборгованість. (а.с.72-74) Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 14.03.2019 року, суддя Валківського районного суду Харківської області Логвінов А.О. відбув у відрядження строком на 1 рік. Цивільна справа за позовом ПАТ «Харківгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, розподілена судді Товстолужському О.В.(а.с.232). Ухвалою судді Товстолужського О.В. від 03.04.2019 року зазначена цивільна справа була прийнята до свого провадження та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. 21 травня 2019 року до суду була подана позовна заява із уточненнями, оскільки відповідач змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] . 07 червня 2019 року представником позивача подане клопотання про заміну позивача ПАТ «Харківгаз» правонаступником Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз». Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» є правонаступником ПАТ «Харківгаз», що підтверджується Статутом та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Також судом встановлена та обставина, що дошлюбне прізвище [PERSON] була « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 14.11.2017 року (а.с.36) Відповідач набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Підставою для набуття права власності став договір купівлі-продажу серії ВРС №384012 від 09.06.2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №34587345 від 21.06.2012 року (а.с.9-14) Сторони в судовому засіданні дійшли згоди, що найменування вулиці Дзержинського на даний час має назву Воскресінська. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, наявність права власності породжує не тільки права, але і обов`язки, що витікає з положень ч. 4 ст. 319 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, набувши право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідач з 21.06.2012 року зобов`язана була дотримуватись положень законів та нормативних актів, щодо утримання власного майна. Станом на 21.06.2012 року відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами регулювались Правилами надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 (далі Правила). Як вбачається з п. 4 Правил, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Згідно п. 29 Правил, споживач зобов`язаний укласти договір в письмовій формі. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання (надалі Типовий договір) був укладений між ПАТ «Харківгаз» та відповідачем 24 березня 2014 року, тобто майже через два роки після придбання [PERSON] житлового будинку (а.с.5-7). Підставою для укладення вказаного договору стала заява відповідача від 24.03.2014 року в якій остання прохає відкрити новий особовий рахунок в зв`язку із договором купівлі-продажу. При цьому, в заяві міститься особистий підпис відповідача про те, що вона згодна з об`ємами газу з моменту набуття права власності (а.с.14) Сторона відповідача у відзиві зазначає, що місце проживання та реєстрації попереднього власника житлового будинку не змінювалось, договір про надання послуг з газопостачання розірваний не був, а тому споживачем та платником за природний газ залишався [PERSON] Такі твердження не відповідають вимогам п. 2 Правил, оскільки споживачем за суттю правовідносин є саме власник нерухомого майна, якому надаються послуги з газопостачання природного газу. Будь-яких даних, що [PERSON] користувався вказаним будинком, або зареєстрований в ньому, після його відчуження, суду не надано. Так, пунктом 2 Правил передбачено, що: побутовий споживач (населення) (далі - споживач) - фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень; об`єкт споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування; Зі змісту предмету Типового договору витікає, що ПАТ «Харківгаз» зобов`язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку послуги з постачання природного або скрапленого газу для побутових потреб, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цих договором. Отже, саме споживач зобов`язаний сплачувати кошти за спожитий природний газ навіть в разі користування ним іншими особами, що на законних підставах мешкають в об`єкті споживача. Відповідно до п. 10 Правил, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році. Також у вказаному пункті Правил вказано, що газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня. Як вбачається з довідки про заборгованість за спожитий природний газ, по особовому рахунку № [NUMBER] за 2014 рік обсяг спожитого природного газу за адресою: [ADDRESS], становить 7 560 м3. При цьому, за місяці січень, лютий, березень та квітень вказані показники лічильника з 62782 по 66657 м.3, та з квітня по грудень - з 0 по 1745 м3 .(а.с.15) В судовому засіданні встановлено, що зміна лічильника у будинку відповідача відбулась внаслідок підписання Типового договору 24.03.2014 року. Також в судовому засіданні дослідженні відомості зняття показників лічильників по житловому будинку відповідача, акт про заміну побутового лічильника та довідка обсягів використаного природного газу (а.с.85-96, 100, 109) Зі змісту вказаних документів вбачається, що за період з січня по грудень 2014 року за адресою: [ADDRESS] , спожито газу 7 560 м3. Сторона відповідача звертала увагу суду на ту обставину, що позивачем зазначена сума після перерахунку 11 560 грн. 79 коп., проте позивач вимагає стягнути 10 902 грн. 85 коп. Зі змісту довідки про розрахунок заборгованості витікає, що в 2015 році здійснено перерахунок спожитого газу відповідачем та сума до сплати становить 11 560 грн. 79 коп. (а.с.15) Вимагаючи стягнути суму в розмірі 10 902 грн. 85 коп. позивач зазначив в письмових поясненнях (а.с.135), що такий розмір заборгованості утворився внаслідок сплати відповідачем певних коштів на рахунки ПАТ «Харківгаз», на суму яких і була відкорегована утворена заборгованість. У суду немає сумнівів щодо правильності розрахунку, більш того, сума змінилась саме на користь відповідача. При цьому, в судовому засіданні, правильність та спосіб розрахунку за спожитий природний газ, сторона відповідача не оспорювала. Згідно п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Такий самий обов`язок визначений і в п. 28 Типового договору. Представник відповідача у відзиві зауважила, що до підписання Типового договору 24.03.2014 року між позивачем та відповідачем взагалі не існували будь-які правовідносин, а тому нарахування заборгованості до зазначеної дати є необгрунтованим. Така позиція сторони відповідача є хибною, оскільки пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції яка діяла на час спірних правовідносин) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону, такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 березня 2018 року (справа №401/710-15-ц). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права, до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Будь-яких заперечень з приводу ненадавання послуг чи неналежного виконання своїх обов`язків позивачем з приводу газопостачання сторона відповідача не заявляла. Отже, суд вважає, що відповідач будучи власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року отримуючи послуги газопостачання зобов`язана була сплачувати кошти, в тому числі за період з січня по грудень 2014 року. В судовому засіданні представник відповідача також прохала відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду. Суд не погоджується з вказаною позицією з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ч. 1 ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представник відповідача зазначає, що п. 16 Типового договору передбачено розрахунковий період календарний місяць. В разі застосування системи помісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа, що настає за розрахунковим. Отже, якщо припустити, що відповідач має заборгованість за наданий позивачем природний газ, то відповідно розрахунковим періодом є 11 лютого 2014 року з якого почала свій відлік позовна давність щодо стягнення заборгованості за цими рахунками. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, перерахунок суми коштів за спожитий природний газ був здійснений в січні 2015 року за увесь 2014 рік, згідно положень Правил надання населенню послуг з газопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За таких підстав, враховуючи, що позивачу було відомо з першого дня коли відповідач не сплатила кошти, початок відліку строку позовної давності необхідно рахувати з 11 лютого 2015 року. В судовому засіданні досліджена заява ПАТ «Харківгаз» від 28.07.2016 року, судовий наказ Нововолодальзького районного суду Харківської області від 05.09.2016 року та ухвала Нововолодальзького районного суду Харківської області від 28.09.2016 року про скасування вказаного судового наказу (а.с.97-99) Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що ПАТ «Харківгаз» зверталось до суду 28.07.2016 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача суми заборгованості за спожитий природний газ в сумі 11 560 грн. 01 коп. В судовому засіданні стороною відповідача не заперечувалось, що кошти які ставились у вимогу для видачі судового наказу є саме заборгованість за спожитий природний газ за період з січня по грудень 2014 року. Судом такі вимоги були задоволені, проте у зв`язку із подачею заяви відповідача про скасування судового наказу, такий наказ був скасований ухвалою суду від 28.09.2016 року. В подальшому позивач із даною позовною заявою звернувся до суду 04 червня 2018 року. В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа №552/1529/16-ц) зазначено, що частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Також постанова передбачає, що оскільки судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, враховуючи, що судовий наказ, який був виданий за заявою позивача перервав строк позовної давності, та після його переривання перебіг почався заново, станом на день звернення до суду із позовом такий строк не пропущений. З огляду на вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними належними і допустимим доказами, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved