Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

20 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: визнати недійсним свідоцтво про право власності серія [NUMBER] від 01.11.2013 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЄАС № 885058 видане [PERSON], яке зареєстроване реєстраційною службою Великоолександрівського районного управління юстиції Херсонської області; визнати за ним право власності на земельну частку (пай), загальною площею 7,20 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату серії [NUMBER] виданого Великоолександрівською райдержадміністрацією 23.05.2011 року, що розташована на території Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району, яка належала його покійній бабусі [PERSON]. В обґрунтування позову, позивач послався на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], якій на момент смерті належало майно у вигляді земельної ділянки (пай) в розмірі 7,20 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату серії [NUMBER] виданого Великоолександрівською райдержадміністрацією 23.05.2011 року, що розташована на території Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району. Но момент смерті бабусі та до 2007 року він разом з нею постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. За час життя він доглядав за бабусею, а після її смерті він її поховав і вступив у володіння її речами. Але в червні 2017 року він дізнався про те, що рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.10.2011 року за [PERSON], як спадкоємцем після смерті його бабусі, визнано право власності на зазначену земельну ділянку. За результатами оскарження вказаного рішення суду до апеляційної інстанції останнє було скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання за ним права власності відмовлено. Оскільки вказане рішення суду першої інстанції було виконано, за [PERSON] на його підставі було видано свідоцтво про право власності серія [NUMBER] від 01.11.2013 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЄАС № 885058 [PERSON], яке зареєстроване реєстраційною службою Великоолександрівського районного управління юстиції Херсонської області. Зважаючи, що на даний час існують правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, які видані на підставі скасованого рішення суду, вказане свідоцтво та витяг підлягають скасуванню, а за ним має бути визнано право власності на вказане майно, що поновить його у порушених правах. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що позивач фактично просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка на час розгляду справи є виділеною [PERSON] на підставі технічної документації, що розроблена в порядку виконання рішення суду першої інстанції, яке скасоване. В такому випадку права позивача будуть поновлені. Просить суд відповідно до викладених в позові вимог визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону та є найбільш ефективним. Позивач [PERSON] просив позов задовольнити, підтримав позицію представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку як за спадкоємцем за законом. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Представник Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області Деркач З.М. не заперечував проти задоволення позову та пояснив, що [PERSON] земельну ділянку на підставі рішення суду було виділено виходячи з умовних кадастрових гектарів та наявної технічної документації. [PERSON] постійно на момент смерті бабусі проживав з нею та здійснював її поховання після смерті. Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу економічного розвитку і торгівлі Великоолександрівської РДА Херсонської області Заіченко А.Т. не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності та вказала про недоцільність скасування витягу щодо реєстрації спірного майна за відповідачем, оскільки його скасування не може вплинути на припинення права власності відповідача. Вказала на відсутність підстав для задоволення позову в іншій частині зазначивши, що надані позивачем матеріали щодо актових записів містять суперечності, а згідно вимог законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини позивач не є таким, що її прийняв, оскільки не вступив в управління ним та не подав заяву до нотаріального органу. Також звернула увагу суду на відсутність відомостей про чоловіка померлої, що може свідчити про можливість його віднесення до кола спадкоємців після померлої поряд з позивачем, що має вирішуватись у позасудовому порядку нотаріусом. Пояснила, що ухвалення рішення про визнання права власності за позивачем на спірну земельну ділянку є підставою для реєстрації права власності на новим власником, а визнання за ним права на земельну ділянку виражену в умовних кадастрових гектарах є неможливим в виду відсутності вказаного права. Заслухавши пояснення позивача та його представників, інших учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно і об'єктивно оцінивши встановлені у справі обставини, суд прийшов до наступного. [INFO] померла [PERSON], що вбачається з свідоцтва про смерть виданого 11.11.2016 року, внуком якої є позивач [PERSON], що вбачається з свідоцтва про його народження від 27.04.1973 року де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 11.11.2016 року де [PERSON] зазначений сином [PERSON] та [PERSON], які згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 11.11.2016 року перебували у шлюбі. Виявлені під час дослідження вищевказаних документів неточності в написанні даних не можуть свідчити про недійсність зазначених у них відомостей, оскільки під час судового засідання на підставі пояснень учасників судом їх усунуто, а отже у суду не має сумніву щодо перебування померлої та позивача у заявлених ним родинних відносинах. Згідно довідки голови Новодмитрівської сільської ради від 09.10.2017 року № 668 вбачається, що [PERSON], згідно господарської книги сільської ради був зареєстрований до 2007 року за адресою: [ADDRESS]. Проживав там разом з бабусею [PERSON], яка померла [INFO]. Зі слів односельців він особисто здійснював поховання бабусі. Зважаючи на те, що відкриття спадщини мало місце [INFO], при вирішенні питання про прийняття спадщини певною особою та віднесення її до кола спадкоємців, слід керуватись цивільним законодавством чинним на час виникнення спірних правовідносин, яким є ЦК УРСР та ЦК України відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень. Згідно ст. 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, зважаючи на те, що батько позивача [PERSON], будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом, на час відкриття спадщини помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 11.11.2016 року серія [NUMBER]) позивач, будучи сином померлого має право на успадкування спадкового майна, яке б належало померлому родителю. Згідно рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.10.2011 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 18.10.2017 року судом встановлено, що на час смерті [PERSON] їй згідно сертифікату серії [NUMBER] належало право на земельну частку (пай) розміром 7,20 умовних кадастрових гектарів розташовану на території Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини в будинку, який не входив до спадкового майна та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлені законом строки, суд робить висновок про неприйняття позивачем спадщини у вигляді права на спірну земельну ділянку шляхом вступу в управління або володіння будинком, а відтак можуть бути застосовані положення ч.3 ст. 1268 ЦК України у відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень, в якому зазначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи встановлення факту постійного проживання позивача із померлою на час відкриття спадщини, він є таким, що прийняв спадщину у виді права на майно зазначене вище. Разом з цим, судом встановлено, що право на земельну ділянку у виді 7,20 умовних кадастрових гектарів трансформувалось у право власності на земельну ділянку площею 8,595 га у порядку виконання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.10.2011 року на підставі якого було розроблено технічну документацію та видано свідоцтво про право власті на ім'я відповідача [PERSON] На даний час вказане рішення суду першої інстанції скасовано рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 18.10.2017 року, що фактично свідчить про встановлення судом апеляційної інстанції відсутності підстав для набуття права власності [PERSON]. на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який у заяві поданій до суду погодився із цим та не заперечував проти вимог позивача. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивач може просити суд визначити інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону. Згідно ч.1, ч.3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємців, тобто підтверджує набуття останніми права власності на підставі спадкування. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути визнання права. Виходячи із вказаних приписів та виконуючи завдання цивільного судочинства суд вважає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 8,595 га із цільовим призначенням для сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області на яке видано свідоцтво про право власності від 01.11.2013 року серія [NUMBER], як на земельну ділянку, що залишились після смерті спадкодавця. Таким чином, на підставі викладеного, приймаючи до уваги віднесення позивача до кола спадкоємців за законом та відсутність інших спадкоємців за законом, встановлення судом факту прийняття позивачем спадщини після смерті його бабусі шляхом постійно проживання разом з нею на час відкриття спадщини та враховуючи можливість віднесення до спадкової маси майна у виді виділеної земельної ділянки, за позивачем підлягає визнання права власності на неї, що призведе до повного поновлення його у порушених правах. На підставі викладеного,

Outcome: approved