Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

20.03.2019 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 144697,61 грн., моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати у загальному розмірі 35599,58 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 03.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій постраждав належний позивачці автомобіль, яким у момент ДТП керував чоловік позивачки - [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2018 року відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 291890,23 грн., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження №2/18 від 13.01.2018 року. Крім матеріальної шкоди позивачу також завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала в зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелось самостійно шукати гроші для ремонту, через що вона тривалий час не могла спокійно спати вночі, а сімейний бюджет довелось спрямувати на ремонт пошкодженого транспортного засобу. Вказане спричинило виникнення пригніченого стану і позивачка почала нервово відноситись до всього. Від такого стану, втрати грудного молока та нецільового використання сімейних коштів постраждали також члени сім`ї позивачки, зокрема чоловік та дитина, з якою часто слід виїжджати, зокрема до поліклініки. Після ДТП також зникла змога виїжджати на вихідні дні на відпочинок за місто. На тривалий час позивачу та членам її сім`ї довелось переїсти на громадський транспорт, що викликало незручності в пересуванні. Заплановані справи доводилось відкладати, або взагалі від них відмовлятись, адже вони передбачали пересування громадським транспортом та таксі. Позивач зазначає, що розмір моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати емоційні страждання, яких зазнала позивач та її родина, тож розмір своїх та своєї родини душевних страждань позивачка оцінює приблизно у 50000,00 грн. Після ДТП автомобіль позивачки є фізично знищеним, в результаті чого остання вимушена була продати автомобіль, як остав. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Провідна». За надання правової допомоги позивачка сплатила 16500,00 грн. Неправомірними діями відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів її сім`ї у зв`язку зі знищенням/пошкодженням її майна. Внаслідок протиправних дій відповідача у позивачка зникло молоко, яким вона вигодовувала немовля. Незважаючи на численні досудові спроби отримати відшкодування у добровільному порядку, відповідач відшкодувати завдану шкоду відмовився. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2019 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Ухвалою суду від 13.06.2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. 01.08.2019 року до суду надійшов відзив сторони відповідача на подану позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що на момент ДТП (03.12.2017 року) цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7245434 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «автоцивілка плюс» від 06.09.2017 року. Загальна сума ліміту відповідальності страховика за вказаними договорами становить 250000,00 грн. Особа відповідальна за заподіяні збитки несе відповідальність в частині, яка перевищує розмір страхового відшкодування, який має бути сплачений страховою компанією. На замовлення ПрАТ «СК «Провідна» проведено дослідження та складено звіт від 17.12.2017 року про визначення вартості матеріального збитку, згідно якого ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 268022,03 грн. Сума утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля визначена у розмірі 118980,00 грн. Страховик повідомив потерпілу особу про суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування у розмірі 100000,00 грн. (в межах ліміту) та за договором добровільного страхування у розмірі 49042,03 грн., всього 149042,03 грн. (268022,03 - 118980,00). На думку сторони відповідача, долучена до позовної заяви розписка не є належним доказом підтвердження ринкової вартості автомобіля у пошкодженому стані. Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у повному обсязі і позивачем не оспорюється визначений страховиком розмір страхового відшкодування, який позивачем отриманий в повному обсязі. Після сплати страхового відшкодування залишився ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну відповідачем у розмірі 100000,00 грн., тож відсутні правові підстави для стягнення матеріальної шкоди з відповідача і якщо позивач вважає визначений розмір страхового відшкодування неправомірним, таким що не в повному обсязі відшкодовує заподіяну матеріальну шкоду, останній має право пред`явити відповідні позовні вимоги до страхової компанії. На думку сторони відповідача, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та причинного зв`язку між завданою шкодою та неправомірними діями відповідача. Стосовно витрат на правову допомогу на суму 33000,00 грн., представник відповідача звертає увагу на акт виконаних робіт від 24.10.2018 року та вказує, що станом на 24.10.2018 року дана справа судом не розглядалась, тому надання послуг з представництва у суді в справі про відшкодування шкоди не відповідає дійсності. Інші послуги зазначені у акті виконаних робіт, пов`язані із правовідносинами щодо виплати страхового відшкодування страховою компанією, а тому не пов`язані із даною справою. Ухвалою суду від 15.08.2019 року заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою суду від 15.08.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 15.08.2019 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ «СК «Провідна». Ухвалою суду від 15.08.2019 року задоволено клопотання представника відповідача, витребувано від ПрАТ «СК «Провідна» належним чином завірену копію матеріалів страхової справи. Ухвалою суду від 15.08.2019 року задоволено клопотання представника відповідача та постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні зазначав, що відзив на позовну заяву надійшов до суду з порушенням терміну встановленого для подання відзиву на позовну заяву та просив здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами без врахування відзиву та доказів поданих з порушенням процесуальних норм. Однак, суд не вбачає порушення строку подання суду відзиву на позовну заяву, оскільки в ухвалі суду про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу термін протягом п`ятнадцяти днів від дня отримання копії цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву. Зворотне повідомлення по вручення копії ухвали суду відповідачу містить виправлення дати, що не дає можливості суду стверджувати дату отримання відповідної ухвали суду, однак на цьому повідомленні також міститься відбиток штемпелю поштового відділення із датою - 17.07.2019 року. Таким чином, останнім п`ятнадцятим днем для надання відзиву на позовну заяву було 01.08.2019 року і з матеріалів справи вбачається, що саме у цей день відзив на позовну заяву був поданий до суду. 19.08.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги та додатково посилається на те, що: - 291890,23 грн. є сумою вартості т/з до моменту пошкодження; - 620,00 грн. витрати на послуги евакуатора; - 4173,00 грн. витрати на висновок щодо визначення розміру моральної шкоди; - 5000,00 грн. витрати на проведення автотоварознавчої експертизи; - 956,00 грн. консультація лікаря мамолога у зв`язку з припиненням лактації; - 2000,00 грн. витрати на послуги з паркування пошкодженого т/з; - 4332,63 грн. витрати на послуги таксі Убер в зв`язку з пошкодженням т/з; - 2913,08 грн. витрати в зв`язку з заміною акумулятора т/з; - 492,52 грн. витрати на послуги розвал-сходження т/з. Страхова компанія виплатила позивачу 100000,00 грн. за договором обов`язкового страхування та 49042,03 грн. за договором добровільного страхування. Крім того, позивачка продала залишки т/з за розпискою на суму 39058,00 грн. Отже, загальний розмір шкоди становить 124277,34 грн. На вказаний розмір шкоди позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 15588,78 грн. та 3% річних в розмірі 4831,49 грн. Таким чином, загальна сума вимог майнового характеру складає 144697,61 грн. Позивач зазначає, що звіт про визначення вартості матеріального збитку №2300191858 від 17.12.2017 року не спростовує висновків наданого позивачем висновку автотоварознавчої експертизи №2/18 від 13.01.2018 року. На думку сторони позивача, роздруківка даних інтернет-аукціону «АвтоОнлайн» ТОВ «Автодатекс Україна» взагалі не може вважатись доказом. Розмір завданої моральної шкоди підтверджується висновком експерта №14-03-2019, а посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц не спростовує заявлених позовних вимог. На думку сторони позивача дана постанова вказує на неможливість покладення відповідальності на винну особу у разі, коли не перевищено ліміт відповідальності страховика саме за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість у справі, яка розглядається, за договором обов`язкового страхування ліміт відповідальності страхової компанія повністю вичерпаний. Інша частина ліміту у розмірі 100000,00 грн. стосується договору добровільного страхування, правовідносини за яким не охоплюються правовим висновком наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15ц. Витрати на правову допомогу у сумі 33000,00 грн. підтверджуються актом від 24.10.2018 року і чинним законодавством не заборонено підтверджувати факт надання правової допомоги до подання позову чи відкриття провадження у справі, адже до цього моменту відбувається вивчення та аналіз документів і обставин справи, розробка стратегії захисту прав позивача, збирання та формування доказової бази, підготовка позовної заяви та формування додатків. 20.09.2019 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача на відповідь позивача зі змісту яких вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що обґрунтованій розрахунок сум, що стягуються повинен міститись у позовній заяві, а не у відповіді на відзив. Позовна заява не містить ні розрахунку, ні обґрунтування заявленого до стягнення розміру матеріальної шкоди. Квитанція на 620,00 грн. не містить інформації про те, що було надано послуги саме евакуатора, не визначено кому було надано послуги та ким вони були оплачені, відсутні дані, що ці витрати пов`язані з пошкодженням в ДТП належного позивачу автомобіля. Крім того, якщо витрати на евакуацію транспортного засобу таки були понесені, такі витрати відшкодовує страхова компанія, а не відповідач. Позивач не надав належних доказів на підтвердження витрат на визначення моральної шкоди, адже дослідження проведене громадською організацією, а кошти у сумі 4173,00 грн. сплачені ФОП [PERSON] Квитанція на 5000,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи містить зазначення платником іншої особи, а не позивача, отже не підтверджує понесення позивачем цих витрат. Щодо витрат на паркування авто у сумі 2000,00 грн., в квитанції значиться сума 1000,00 грн. та не зазначено за паркування чого саме було сплачено кошти та ким вони були сплачені, отже відсутнє підтвердження понесення позивачем таких витрат та що вони пов`язані із ДТП. Витрати на заміну акумулятора 2913,08 грн. - у акті замовником та платником значиться [PERSON] та позивачем не обґрунтовано з яких підстав здійснено заміну акумуляторної батареї, якщо автомобіль був тотально знищеним, що також підтверджується і звітом виготовленим на замовлення самого позивача. Витрати на послуги розвал-сходження 492,52 грн. - у акті замовником та платником значиться [PERSON] та позивачем не обґрунтовано з яких підстав здійснювались вказані роботи, адже автомобіль не підлягав відновленню, що також підтверджується і звітом виготовленим на замовлення самого позивача. Витрати на послуги таксі в сумі 4332,63 грн. - у копіях виписок АТ КБ «Приватбанк» зазначено не позивача, а [PERSON] . Послуги на лікаря мамолога в сумі 956,00 грн. не містять належних доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та такими витратами. Стосовно інфляційних втрат та 3% річних відповідач вказує, що зазначені нарахування і відсотки не належать до майнової шкоди. Висновок дослідження про підтвердження характеру моральних та душевних страждань та розміру такої шкоди не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність, отже такий експертний висновок не відповідає положенням ст. 106 ЦПК України, тому є недопустимим доказом. Розписка від 18.08.2018 року як підтвердження вартості автомобіля не відображає ринкової вартості автомобіля у пошкодженому стані після ДТП і ця сума є виключно домовленістю двох сторін. У розписці зазначено, що придбано залишки автомобіля без переліку цих залишків, отже не визначено, що за вказану в розписці суму придбано весь автомобіль. На думку відповідача розписка є удаваним правочином, оскільки позивачем видано довіреність на право керування та розпорядження автомобілем, що свідчить про існування правовідносин з представництва. Страхова компанія надала суду висновок про вартість майна від 19.02.2018 року у якому вказано ринкову вартість автомобіля в пошкодженому стані у сумі 118980,00 грн. Стосовно посилань сторони позивача на неможливість застосування правового висновку Великої Палати ВС від 04.07.2019 року відповідач зазначає, що різниця між обов`язковим та добровільним страхуванням полягає у тому, що в першому випадку на особу покладено обов`язок застрахувати свою відповідальність, а в іншому випадку особа на власний розсуд може застрахувати свою відповідальність, збільшивши відповідно страхову суму у порівнянні із тією, що встановлена договором обов`язкового страхування. Безпосередньо умовами самого договору добровільного страхування визначено, що виплата за ним можлива у разі якщо буде недостатньо страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування. Крім того, норми ст. 1194 ЦК України не визначають, що страхового відшкодування має бути недостатньо саме за договором обов`язкового страхування. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги своєї позовної заяви, просить її задовольнити та додатково пояснила суду, що постраждалий автомобіль був єдиним у родині, дитину перевозити тяжко, оскільки таксі в переважній більшості без дитячих крісел. Коли це сталося дитині було 6 місяців і на фоні перенесеного від знищення автомобілю стресу у позивачки зникла лактація. Тобто до аварії позивачка вигодовувала свою дитину грудним молоком, але після ДТП молоко зникло. На питання суду позивачка пояснила, що пошкоджений в ДТП автомобіль був придбаний нею до укладення шлюбу у 2015 році, а шлюб зареєстрований у 2016 році. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що 03.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода винною у якій є відповідачка. Страхова компанія відповідача виплатила страхове відшкодування в розмірі 149042,03 грн. Залишки свого автомобіля позивачка продала за 39000,00 грн. Також позивачка понесла додаткові витрати на переміщення автомобіля і всього завдана шкода складає 124277,34 грн. На вказану суму нараховано інфляційні втрати та 3% річних, тож загалом сума до стягнення становить 144697,61 грн. Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яку остання оцінює у 50000,00 грн. На думку представника, звіт страхової компанії є неналежним доказом у справі, оскільки це звіт, який робила страхова компанія для здійснення свого страхового відшкодування. У цьому звіті відсутнє попередження про кримінальну відповідальність оцінювача та відсутній підпис оцінювача. Не зрозуміло з яких підстав вартість автомобіля після ДТП оцінена у 118000,00 грн., адже були і інші пропозиції за травень та червень. На думку представника, проведений аукціон вартості пошкодженого автомобіля є фіктивним, оскільки саму позивачку на такий аукціон не запрошували. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України саме винна особа має відшкодувати завдану шкоду і положення ст. 1194 ЦК України не звільняють винну особу від обов`язку відшкодувати завдану шкоду та норми вказаної статті не забороняють постраждалому звернутись саме до винної особи. Представник вважає, що при вирішенні спору саме висновок автотоварознавчої експертизи №2/18 від 13.01.2018 року має бути взятий судом до уваги, адже він відповідає положенням ст.ст. 102, 106 ЦПК України, натомість звіт оцінювача ґрунтується на припущеннях, не гарантує точності, не може використовуватись іншим чином, ніж це передбачено договором та метою оцінки, призначенням оцінки є визначення ймовірного страхового відшкодування, а на заяві оцінювача відсутній його підпис. Оцінювачем взято до уваги результати псевдо-аукціону залишків авто на суму 118980,00 грн., хоча були і ніші пропозиції починаючи від 65000,00 грн. На думку представника, той факт що за послуги таксі Убер сплачував чоловік позивачки своєю платіжною карткою є правомірним у відповідності до положень ст.ст. 60. 61 СК України. Квитанція на суму 5000,00 грн. оплачена [PERSON] , оскільки він діяв в інтересах позивачки, як її адвокат, і ці кошти були спільною власністю позивачки та її чоловіка, які останній сплатив адвокату. Кошти за проведення експертизи стосовно визначення розміру моральної шкоди сплачені [PERSON] , оскільки останній є керівником ГО «СФПСТ». Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у позові посилаючись на те, що позивач вважає, що страховою компанією невірно визначено страхове відшкодування, тож це є спір між позивачем і страховою компанією.Відповідальність відповідача була застрахована за договорами обов`язкового та добровільного страхування всього на 250000,00 грн., тож ліміт відповідальності не вичерпаний, і з урахування сучасної практики Верховного Суду та положень ст. 1194 ЦК України відповідач не має відповідати за шкоду заподіяну пошкодженням ТЗ. Представник зазначає, що всі надані стороною позивача докази не містять належних ідентифікуючих даних для висновку про наявність понесених позивачем витрат. Положення ст. 625 ЦК України в даному випадку застосовуватись не можуть. Ринкова вартість авто в пошкодженому стані позивачем не доведена. Ліміт відповідальності за договорами страхування не вичерпаний, і страхова виплата покрила всю завдану шкоду. Різниця між вартістю авто за оцінкою страхової та звітом позивача викликана тим, що за звітом позивача не враховано, що на час ДТП авто вже мало пошкодження. Розписка про продаж залишків авто не є ринковою вартістю, натомість страхова компанія з цього приводу проводила аукціон. Якщо позивач не згодний з розміром заподіяної шкоди, то має звертатись до страхової компанії, а не до відповідача. По моральній шкоді відсутні докази та причинно-наслідковий зв`язок. В судовому засіданні представник позивача на стадії надання додаткових пояснень, які можуть доповнити матеріали справи, надав суду свої пояснення письмово до яких доклав нові докази: Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб стосовно ГО «СФСПД», консультативний висновок відділення педіатрії від 14.11.2017 року та копію квитанції від 11.01.2018 року про сплату [PERSON] на користь [PERSON] 5000,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо можливості розгляду судом таких доказів. По вказаним доказам, суд не видаляючись до нарадчої кімнати на місці ухвалив не приймати до розгляду нові докази сторони позивача на підставі положень ч. 8 ст. 83 ЦПК України, оскільки вони подані з порушенням встановленого законом строку та сторона позивача не обґрунтувала неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2015 року на ім`я [PERSON] був зареєстрований автомобіль Фольцваген Гольф , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (Т. 1, а.с. 19-20). 25.05.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( Т . 1, а.с. 15). Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2018 року, 03.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Хонда під керуванням відповідачки та автомобіля Фольцваген Гольф під керуванням [PERSON] . В судовому засіданні відповідачка своєї провини у вчиненні ДТП не визнала посилаючись на те, що вона виїхала на зелений сигнал світлофора із увімкненим лівим покажчиком повороту та переконалась в безпеці свого маневру. Вказаною постановою суду відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (Т. 1, а.с. 77). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідачки, як власника наземного транспортного засобу, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» за полісом обов`язкового страхування №АК/7245434 від 06.09.2017 року з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 100000,00 грн. (франшиза - нуль) та за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «автоцивілка плюс» від 06.09.2017 року з лімітом відповідальності страховика у розмірі 150000,00 грн. (Т. 1, а.с. 196, Т. 2, а.с. 12). Відповідно до ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За положеннями ст.ст. 4, 5, 6 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Видами добровільного страхування можуть бути: 12) страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника). Згідно ст.ст. 8, 9 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. За змістом ст.ст. 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В даному випадку постраждалий в дорожньо-транспортній пригоді автомобіль був фізично знищеним, що підтверджується як оцінкою проведеною на замовлення страхової компанії, так і даними автотоварознавчої експертизи поданою до суду стороною позивача. В межах здійснення ПрАТ «СК «Провідна» дій по визначенню розміру страхового відшкодування складний звіт №2300191858 від 17.12.2017 року про визначення вартості матеріального збитку, яким визначено, що вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ є більшою від його ринкової вартості, та становить 268022,03 грн. (Т. 2, а.с. 32). Також в межах здійснення ПрАТ «СК «Провідна» дій по визначенню розміру страхового відшкодування складений звіт №40-R/41/5 від 29.05.2018 року про ринкову вартість пошкодженого ТЗ, за яким відповідна ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані склала 118980,00 грн. (Т. 2, а.с. 50). Натомість, за висновком Автотоварознавчої експертизи №2/18 від 13.01.2018 року, що долучений стороною позивача до позовної заяви, оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ більша за його ринкову вартість, матеріальний збиток нанесений власнику КТЗ дорівнює ринковій вартості КТЗ, що становить 291890,23 грн. (Т. 1, а.с. 23-48). На підтвердження вартості автомобіля в пошкодженому стані у сумі 39058,00 грн. сторона позивача посилається на розписку від 18.08.2018 року за якою, [PERSON] придбав у позивача залишки автомобіля на суму 1400,00 доларів США, що на момент розрахунку складає 39058,00 грн. (Т. 1, а.с. 70-71). За змістом листа ПрАТ «Провідна» від 23.02.2018 року, страхова компанія повідомила позивача, що страхова виплата за договором страхування №АК/7245434/1007/17 від 06.09.2017 року буде здійснена у сумі 100000,00 грн. (Т. 1, а.с. 68). За змістом листа ПрАТ «Провідна» від 08.06.2018 року, страхова компанія повідомила позивача, що страхова виплата за договором страхування №12/1296255/1007/17 від 06.09.2017 року буде здійснена у сумі 49042,03 грн. (Т. 1, а.с. 69). Страхове відшкодування у загальній сумі 149042,03 грн. позивачка отримала згідно платіжного доручення №0026744 від 08.06.2018 року (Т. 2, а.с. 62), що також визнано та не заперечувалось позивачем у судовому засіданні. Таким чином ліміт відповідальності страхової компанія за договором добровільного страхування залишився не вичерпаним на суму 100957,97 грн. Фактично звернувшись із позовом до особи винної в дорожньо-транспортній пригоді, позивачка посилається на те, що вартість автомобіля до ДТП за даними страховика складає 268022,03 грн., а за висновком автотоварознавчої експертизи від 13.01.2018 року становить 291890,23 грн. Вартість автомобіля у стані пошкодження за даними страховика становить 118980,00 грн., натомість позивачка відчужила залишки автомобілю за 39058,00 грн. Наведені питання уміщуються в поняття здійснення страховиком розрахунку страхового відшкодування, у даному випадку шляхом виплати страхової суми, які різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. За змістом положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial