Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

21.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, а саме сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час є повнолітнім та продовжує навчання у Харківському національному аграрному університеті ім. В.В. Докучаєва на денній формі навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % мінімального прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчатися. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 30 квітня 1998 року, який було зареєстровано Аполлонівською сільською радою Сахновщинського району Харківської області, від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Також позивач вказує, що на даний час вона отримує аліменти від відповідача на підставі рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 16.12.2016 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Але відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» збільшено розмір прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, тому вона просить скасувати рішення суду та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % мінімального прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчатися. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також пояснила, що на теперішній час вона не працює, отримує пенсію та не може забезпечити достатній рівень життя свого повнолітнього сина з урахуванням розміру аліментів які отримує від відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, що в даний час він працює трактористом у Комунальному підприємстві «Міська комунальна центральна аварійно-диспетчерська служба» Дніпровської міської ради і отримує заробітну плату з якої сплачує відповідачу аліменти у розмірі 1000 грн на утримання сина, який продовжує навчатися, але у нього [INFO] року народилась дитина - [PERSON], яку він повинен утримувати. Тому він не може сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 1000 грн. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмові в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 02.02.2011 року. Під час шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] На даний час відповідно до довідки № 578 від 01.02.2017 року [PERSON] навчається на 2 курсі денного відділення Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ст.ст. 182, 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, а також можливість надання утримання другим з батьків. Статтею 181 СК України зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 16.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн з 09 вересня 2016 року і до закінчення навчання, вказане рішення набрало законної сили про що сторони не заперечували. Статтею ст.15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимоги позивача щодо скасування рішення суду та стягнення аліментів з відповідача у частині від заробітку доходу не можуть бути задоволені, оскільки рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі, набрало законної сили, а суд першої інстанції не має повноважень щодо скасування постановленого рішення. Разом з тим, частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що його майновий та сімейний стан змінився, оскільки у нього [INFO] року народилась дитина - [PERSON], яку він повинен утримувати, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від [INFO] року. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказів того, що майновий та сімейний стан позивача чи її сина змінився, чи погіршилося здоров'я когось із них матеріали справи не містять і суду їх надано не було. Посилання позивача на збільшення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» не є самостійною підставою для збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України. Тому суд, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed