Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 05 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 19 липня 2006 року зі [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 100 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В даний час сума 100 грн. на дитину не відповідає рівню життя, не покриває витрат на них. Син [PERSON] важко захворів, що викликало необхідність проведення медичних обстежень та придбання медикаментів на загальну суму 30123 грн. Відповідач в добровільному порядку не бере участі у вказаних додаткових витратах на сина. Відповідач, натомість, працездатний, отримує пенсію, має доходи від тимчасових заробітків, придбав автомобіль. У звязку з цим просить суд стягнути з нього додаткові витрати на сина [PERSON], які понесла у звязку з його лікуванням в сумі 30123 грн. Відповідно до\~ч.5\~ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву позов визнав частково, зазначив, що регулярно надавав для позивача кошти на лікування їх спільного сина [PERSON], а саме 3 тис. грн.. для операції в листопаді 2014 року, 3 тис. грн.. для лікування в Німеччині в серпні 2017 року, а також перераховував на картковий рахунок позивача 11 листопада 2017 року 2000 грн., 05 червня 2018 року 1000 грн., всього 9000 тис. грн. Крім того, на його прохання, мешканці с.Червоне та учні школи здали кошти в сумі 7267 грн., які його мати [PERSON] та його сестра [PERSON] особисто передали позивачу. Таким чином він надав на лікування сина кошти в сумі 16267 грн. А оскільки витрати на утримання дитини батьки повинні нести в рівних долях, то за мінусом коштів, які він надав в сумі 16267 грн., він погоджується на стягнення з нього половини суми, яка залишилась, тобто 6928 грн. ( (30123грн-16267 грн.):2=6928 грн.). 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 10.10.2018 р. відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву. 12.10.2018 р. позивачем до суду надано відповідь на відзив відповідача. 14 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі. 3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних рішення Полонського районного суду від 19 липня 2006 року зі [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. (а.с.18); відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано 07 липня 2004 року (а.с.20). Згідно з даними витягу з історії хвороби [PERSON] з вересня 2014 року хворіє, діагноз ПНЕП н/3 лівої стегнової кістки, госпіталізований у відділення дитячої онкології, де періодично проходив лікування в період з 15.10.14 р. по 01.06.18 р. (а.с.17); медичної довідки від 07.02.2017 р. кафедри дитячих інфекційних хвороб Національного медичного університету ім.О.О.Богомольця [PERSON] встановлено діагноз «хронічний вірусний гепатит В» (а.с.19); відповідно до наданих товарних та фіскальних чеків позивач витратила 30123 грн. на придбання ліків та інших медичних товарів, необхідних для лікування сина сторін [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що надавав для позивача кошти на лікування сина в сумі 9000 грн., а саме: 3000 грн.. для лікування в Німеччині в серпні 2017 року, а також перераховував на картковий рахунок позивача 11 листопада 2017 року 2000 грн., 05 червня 2018 року 1000 грн., всього 9000 тис. грн. Крім того, на його прохання, мешканці с.Червоне та учні школи здали кошти в сумі 7267 грн., які його мати [PERSON] та його сестра [PERSON] особисто передали позивачу. Таким чином він надав на лікування сина кошти в сумі 16267 грн. На підтвердження своїх слів надав суду аркуш паперу зі списком осіб з зазначенням «Давали гроші» (а.с.30). Однак, даний аркуш паперу ніяким чином не підтверджує факту надання коштів відповідачем для позивача в розумінні додаткових витрат на дитину. Тому такі доводи відповідача суд до уваги не бере. 5. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Доводи позивача щодо можливості стягнення з відповідача додаткових витрат на їх спільного сина знаходять своє підтвердження. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180,183,185,193,198,199\~СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно вимог частини першої статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоровя дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~[PERSON] України\~№ 789\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, діти проживають з позивачем, син сторін [PERSON] з вересня 2014 року хворіє, діагноз ПНЕП н/3 лівої стегнової кістки, був госпіталізований у відділення дитячої онкології, де періодично проходив лікування в період з 15.10.14 р. по 01.06.18 р.; відповідно до наданих товарних чеків позивач витратила 30123 грн. на придбання ліків та інших медичних товарів, необхідних для лікування сина сторін [PERSON]. Виходячи з вимог вище наведених норм Закону, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що понесені позивачем витрати на лікування дитини в сумі 30123 грн. в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами, суд вважає за необхідне 1/2 частину таких, що становить 15061,50 грн., стягнути з відповідача, який зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Враховуючи, що додаткові витрати обумовлені станом здоров'я дитини, а також виходячи із обов'язку батька брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача половину понесених нею витрат на лікування сина [PERSON]. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed