Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

21 грудня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], яка померла 28 жовтня 2001 року, заповіту, складеного 03 березня 1987 року [PERSON], та посвідченого секретарем Липнягівської сільської ради. Заява мотивована тим, що 28 жовтня 2001 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в розмірі 4,0 умовних кадастрових гектари. Проте, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково вказано імя власника: Палажка замість [PERSON]. Цю помилку за погодженням з юридичним відділом Семенівського держземагентства виправлено. 03 березня 1987 року [PERSON] склала на його імя заповіт, проте, і в заповіті допущено помилку в написанні імені заповідача: замість [PERSON] вказано [PERSON]. Звернувшись до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу [PERSON] щодо оформлення спадкових прав, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом та рекомендацію звернутись до суду для встановлення факту належності заповіту [PERSON]. Спадкове майно він прийняв та частково ним розпоряджався, проте, в звязку з помилкою в заповіті, не може оформити свої права на земельну частку (пай), а тому просить встановити факт, що заповіт, складений [PERSON], в дійсності складений [PERSON]. До початку судового засідання заявник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити заяву, а також просить врахувати допущену ним у заяві описку та встановити факт, що заповіт, в якому спадкодавцем зазначена [PERSON], в дійсності складений [PERSON] (а.с. 43). Заінтересована особа - Липнягівська сільська рада Семенівського району Полтавської області, свого представника на судовий розгляд не направила. Від Липнягіського сільського голови надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без участі представника сільської ради, заявлені вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 39). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 березня 1987 року секретарем Липнягівської сільської ради посвідчено заповіт [PERSON], що мешкає у с. Великі Липняги Семенівського району Полтавської області, зареєстрований в реєстрі за №2 (а.с. 15). Згідно зазначеного заповіту спадкодавець заповідала все своє майно [PERSON]. 28 жовтня 2001 року померла [PERSON] (а.с. 10). 21 жовтня 2015 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про оформлення спадкових прав за заповітом на спадкове майно, що належало померлій [PERSON], проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 березня 1987 року, оскільки в зазначеному заповіті заповідачем вказана [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з довідки №5 від 05 січня 2016 року, виданої виконкомом Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, 12 жовтня 2015 року до виконкому сільської ради звернувся [PERSON], [INFO], житель [INFO], де йому пояснили, що на його імя був складений заповіт від 03 березня 1987 року, про існування якого він не знав, але в заповіті була допущена помилка в написанні імені та по-батькові спадкодавця: зазначено [PERSON] замість правильного [PERSON] (а.с. 40). Згідно довідок №488 від 16 жовтня 2015 року, №591 та №592 від 02 грудня 2015 року, виданих виконкомом Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], яка померла 28 жовтня 2001 року, дійсно була зареєстрована і проживала в [INFO], а 03 березня 1987 року у виконкомі Липнягівської сільської ради нею був складений заповіт на імя [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 2 (а.с. 16, 17). Пунктом 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначених у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до розяснень, викладених у п. 12 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року з наступними змінами і доповненнями, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту. Внести виправлення до заповіту [PERSON] неможливо. Встановлення факту належності заповіту необхідне заявникові для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай). Оцінивши наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає підтвердженим факт належності [PERSON] заповіту, в якому спадкодавцем зазначена [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved