Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. 20 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 05 жовтня 1999 року по 18 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося троє дітей. Відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08.08.2018 [PERSON] сплачував на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття та є студентом ІІІ курсу, денної форми навчання, за регіональним замовленням, Барського гуманітарно-педагогічного коледжу імені [PERSON] . Син проживає разом з нею. Всі витрати на його утримання несе вона. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги ні їй, ні сину не надає, чим ставить їх з ним у нерівні умови, щодо витрат на дитину, оскільки син потребує коштів на проїзд до місця навчання, одяг та харчування. [PERSON] є фізично здоровим, працездатним, тому має можливість матеріально утримувати сина. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 182-201 СК України, позивач просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку із його навчанням, щомісячно, у розмірі 1000 грн на період навчання. Відповідач своєї позиції щодо вирішення спору у заяві по суті справи не викладав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.06.2019 позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали від 05.06.2019 та доданих до неї матеріалів отримав 12.06.2019 (а.с. 18), відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони з 05 жовтня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 2-641/2010 від 18.11.2010. Рішення набрало законної сили 30.11.2010 (а.с. 9). Сторони є батьками трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача на користь позивача з 03.07.2018 стягувалися аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/634/18 від 08.08.2018, яке набрало законної сили 09.08.2018 (а.с. 10-11). Старший син - [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім та навчається на ІІІ курсі Барського гуманітарно-педагогічного коледжу імені [PERSON] Грушевського за денною формою навчання. Термін навчання до 30.06.2020 (а.с. 5-7). [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується відповідною адресною довідкою (а.с. 8). 4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд. Спірні правовідносини регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6-186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані норми, суд вважає, що позивачем у даній справі в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітнім [PERSON] та відповідачем; факт навчання [PERSON] у навчальному закладі на термін до 30.06.2020. Разом з тим, [PERSON] не надано жодного доказу розміру витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням сина, а також можливість відповідача надавати останньому матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/634/18 від 08.08.2018 з відповідача продовжують стягуватися аліменти на утримання двох інших його дітей (а.с. 10-11). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Однак, у цій справі суд звертає увагу, що відповідачем не надано відзиву і доказів відсутності можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину, який її потребує. Тому, суд виходить з того, що навчання [PERSON] у навчальному закладі безумовно потребує певних затрат, які включають в себе, в тому числі, проїзд до навчального закладу, проживання та харчування. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Зокрема, суд вважає справедливим та обґрунтованим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 500 гривень щомісячно. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 5. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору у даній справі. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, тобто в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial