Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

21.12.2017 року [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до Миколаївської міської ради (далі по тексту ММР), третя особа [PERSON], в якій просив визнати за ним право оренди земельної ділянки, визначеної умовами договору оренди землі №11448 від 05.10.2017 року; визнати укладеною додаткову угоду до зазначеного вище договору про заміну сторони в зобовязанні; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що 05.10.2017 року відповідач та [PERSON] уклали договір оренди земельної ділянки для обслуговування адміністративно-складських будівель по Варварівському спуску, 1. 02.11.2017 року позивач придбав у власність нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Варварівський спуск, 1, яке належало [PERSON] 21.11.2017 року [PERSON] звернувся до ММР листом із пропозицією про переоформлення земельної ділянки через внесення змін до договору оренди землі від 05.10.2017 року шляхом укладення додаткової угоди № 1. Проте зазначене питання ММР не розглядалось та відповідне рішення не прийнято, що на думку позивача порушує його права в частині володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.12.2017 р. зазначена справа передана за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою суду від 23.01.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.02.2018 року закрито підготовче провадження за вказаною цивільною справою та призначено судовий розгляд на 22.03.2018 р. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа, [PERSON], до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що з позовними вимогами погоджується та просить розглядати справу за її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов наступного. 05.10.2017 року між ММР та [PERSON] було укладено договір оренди землі №11448, за умовами якого в оренду була передана земельна ділянка площею 175 кв.м, кадастровий номер №4810136300:01:002:0004 для обслуговування адміністративно-складських будівель по Варварівському спуску, 1. Право на оренду землі зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.10.2017 року. Згідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.08.2017 року, вказана земельна ділянка належить до земель комунальної власності, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Пунктом 2.2 Договору оренди землі №11448 встановлено, що на земельній ділянці знаходиться капітальна забудова. Згідно пункту 3.1 Договір діє до 30.06.2021 року. 02.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Варварівський спуск, буд. 1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №2153. Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до п. Е ст.141 ЗК України, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Частиною 2 ст.120 ЗК України визначено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічні положення містить і ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. В абзаці другому п.7.1 договору оренди землі №11448 від 05.10.2017 року зазначено, що у разі припинення договору внаслідок припинення права на нерухоме майно (будівлю, споруду тощо), яке розміщене на орендованій земельній ділянці, обєкт за цим договором вважається переданим орендарем набувачу нерухомого майна з дати припинення права на нерухоме майно (будівлю, споруду тощо). Отже, з аналізу вищезазначених норм права, а також укладеного договору купівлі-продажу від 02.11.2017 року, суд приходить до висновку про існування у [PERSON] права оренди земельної ділянки, зазначеної договором оренди землі №11448 від 05.10.2017 року. Крім того, ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до п-п. И п.9.4 договору при відчужені усіх будівель та споруд (припиненні права на усе нерухоме майно відмінне від земельної ділянки), розміщених на орендованій земельній ділянці, орендар зобовязаний під час відчуження повідомити нового власника про необхідність переоформлення на себе правових документів на орендовану земельну ділянку за умовами цього договору, передбачити цю умову у договорі відчуження та сумісно з набувачем цього майна у місячний строк з дня переходу права на нерухоме майно звернутися до міської ради з клопотанням про внесення змін до цього договору в частині заміни сторони по договору (Орендар) з попереднього на нового власника нерухомого майна. В судовому засідання встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що [PERSON] після укладання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих на земельній ділянці в місті Миколаєві, Варварівський спуск,1 оформила нотаріальну заяву №2168 від 02.11.2017 року про відмову від подальшої оренди земельної ділянки площею 0,0175 га, кадастровий номер №4810136300:01:002:0004 на користь позивача, а останній, в свою чергу, 21.11.2017 року звернувся до ММР листом із пропозицією про переоформлення вказаної земельної ділянки шляхом внесення змін до договору оренди землі №11448 від 05.10.2017 року та укладення додаткової угоди № 1 до нього. На момент звернення до суду відповідачем жодних дій на виконання умов договору оренди, в частині заміни орендаря, вчинено не було. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відтак, враховуючи викладене, факт виконання [PERSON] належним чином та повною мірою вимог законодавства щодо укладення договору оренди земельної ділянки з ММР, набуття права власності останнім на нерухоме майно розташоване на спірній ділянці, відмову [PERSON] від подальшої оренди, визнання відповідачем позовних вимог, суд, враховуючи положення ст.5 ЦПК України, приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже з ММР на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн.

Outcome: approved