Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

20.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» (далі за текстом ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 29058,66 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.08.2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №42Б-20 (кредитний договір), згідно з яким останній було надано кредит в сумі 10000 грн. строком до 26.08.2011 року зі сплатою 24,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п.2.4.2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту, сплата процентів здійснюється відповідно до умов зазначених в п. 2.4.6 договору, шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку позичальника щомісяця в дату , зазначену в Графіку. Позичальник, відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору, зобовязується щомісячно до дати встановленої в Графіку поновлювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, встановлених в Графіку. Крім того, п. 1.5 кредитного договору встановлено комісію за управління кредитом та відповідно до п. 4.3 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, комісії, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 25 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, комісії. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплаті процентів, з 2009 року виникла прострочена заборгованість, яка станом на 06.08.2015 року становить 29058,66 грн. та складається з: заборгованість за кредитом 9057, 71 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 11977,96 грн.; заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом 2900 грн.; сплата штрафних санкцій 5122,99 грн. Посилаючись на викладені обставини позивач просив стягнути вказану суму заборгованості з відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що на підтвердження укладання між сторонами кредитного договору банком надані: меморіальний ордер №346475 від 28.08.2008 року, який підтверджує видачу [PERSON] кредитних коштів в сумі 10000 грн.; виписками по особовим рахункам [PERSON] та розрахунок заборгованості, якими підтверджується часткова сплата заборгованості по кредитному договору та її залишок. Просив здовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Договором, згідно з положеннями ст.. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України). Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі, а укладений з недодержанням письмової форми кредитний договір є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), частина 2 статті 207 ЦК України. Відповідно до положень статей 10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. При розгляді спору щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у першу чергу підлягає доведенню факт укладання кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи із обовязковості письмової форми кредитного договору, факт його укладання може бути підтверджений лише письмовими доказами, якими, відповідно до ст.. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В судовому засіданні представником позивача не надано суду ні оригіналу кредитного договору, ні належним чином завіреної копії. З пояснень представника позивача судом встановлено, що матеріали кредитної справи та оригінал кредитного договору у позивача відсутні. На підтвердження факту укладання кредитного договору з [PERSON] представником позивача надано копію Меморіального ордеру №346475 від 28.08.2008 року та виписку по особовим рахункам [PERSON] Проте, в порушення вимог статей 207, 638 ЦК України, копія Меморіального ордеру №346475 від 28.08.2008 року та виписка по особовим рахункам [PERSON] не містять підписів сторін та істотних умов договору. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, надана копія Меморіального ордеру №346475 від 28.08.2008 року роздрукована з компютерної бази Банку, а його оригінал відсутній, оскільки повинен був зберігатися в кредитній справі. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що вказані документи не можуть бути належними та допустимими доказами укладання кредитного договору, у розумінні ст..ст. 57,58,59 ЦПК України. В порушення вимог ст.. 10, 60 ЦПК України, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано. Оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до переконання про не доведення позивачем обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відмовляючи в задоволені позову суд, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з позивача в дохід держави судовий збір в сумі 1218 грн., оскільки при подачі позову судовий збір позивачем не сплачувався.

Outcome: approved